GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר פינס-פז: אם הקרקע היא לא קרקע פורייה, שום דבר לא יעבוד, אבל יש קרקע פורייה של הסתה קשה מאוד נגד מדינת ישראל.
אופיר פינס-פז: אני אמור לנסוע היום לגרמניה לבונדסטאג, ואני אפגש גם עם שגריר ישראל בגרמניה, ואני אומר לכם שכבר קיבלתי טלפונים מחברי פרלמנט לא יהודים, גרמנים, שיודעים שאני בא, והם אומרים: כל מה שאתה מכיר על גרמניה, תשכח.
אופיר פינס-פז: אתה הולך להיתקל בקיתונות של רותחין ובביקורת קיצונית מכל סיעות הבית.
אופיר פינס-פז: צריך להבין באיזו מציאות מדינת ישראל מתנהלת.
יורי שטרן: תגן על הממשלה.
אופיר פינס-פז: בוודאי, כמיטב יכולתי.
יורי שטרן: זה קל מאוד.
אופיר פינס-פז: זה לא קל.
אופיר פינס-פז: נכון שיותר קל להגן על הממשלה בחוץ-לארץ, משום שכאן אני יכול להתווכח אתך על דרך ועל תפיסה, אבל לא על המהות במובן של מהי המדינה.
אופיר פינס-פז: שם הוויכוח הוא סוג אחר של ויכוח.
אופיר פינס-פז: אבל יש הרבה דברים שהממשלה עושה, שאני לא שלם אתם, ואני חושב שהם לא עושים נכון.
צבי הנדל: את זה תשאיר לבית.
אופיר פינס-פז: זה מסוג הוויכוחים שמנהלים בבית ולא בחוץ-לארץ.
מרינה סולודקין: מי תכנן את המשלחת לגרמניה?
אופיר פינס-פז: ה-S.P.D, המפלגה הסוציאליסטית הגרמנית, שהיא מפלגה של שרדר, של הקנצלר.
יורי שטרן: מי נוסע?
אופיר פינס-פז: סופה לנדבר, אני ואפי אושעיה.
אופיר פינס-פז: יש לנו סדרה של מפגשים מדיניים, גם עם הקהילה היהודית בגרמניה.
אופיר פינס-פז: נעשה כמיטב יכולתנו, אבל לא זה העניין.
אופיר פינס-פז: העניין הוא, שאני חושש מאוד שהיום ינסו לפגע, פשוטו כמשמעו.
אופיר פינס-פז: זה נכון שהמוסדות היהודיים, והם רבים, הם מוגנים במובן הזה שיש שמירה, והם למדו, לצערי, הרבה לפנינו, שאין דבר כזה שאדם נכנס למוסד יהודי, גם לפני האינתיפאדה, ללא בדיקה.
אופיר פינס-פז: יש אינטרקום, שואלים מי אתה, מה אתה רוצה, לאן באת.
אופיר פינס-פז: במדינה שלנו כולם נכנסים ויוצאים בלי שום ביקורת.
אופיר פינס-פז: למרות שהם מוגנים במובן הזה שהם בונים לעצמם את ההגנות שלהם, וזה כמובן עולה הרבה מאוד כסף, וחלק מההגנה היא הגנה כללית, וחלק מההגנה היא הגנה קהילתית, וחלק מההגנה היא הגנה מקצועית וחלק התנדבותית, אבל אני בהחלט מוטרד וחושש מאוד שחס וחלילה יקרה משהו בחוץ-לארץ.
אופיר פינס-פז: השאלה איך אנחנו נערכים, זה לא בפורום של מחלקת תפוצות, זה אולי אפילו לא בפורום של הוועדה, אבל מוכרחים לשבת.
אופיר פינס-פז: אולי, אדוני היושב-ראש, גם אתה, גם סלי מרידור ואחרים, צריכים לדבר גם עם גורמים אחרים במדינה בהקשר הזה.
אופיר פינס-פז: אותי הדבר הזה מטריד מאוד מאוד, וטירוף המערכות שראיתי בפריז, השנאה הזאת וההסתה הזאת, יכולים מהר מאוד לעבור, מאלימות מילולית או מאלימות פיזית מסוימת ברכוש ובפיגוע בסמלים יהודיים, לאלימות מסוג אחר לגמרי, של פיגועים.
מרינה סולודקין: אבל אין בצרפת אנטישמיות.
אופיר פינס-פז: ודאי שיש אנטישמיות.
אופיר פינס-פז: אנטישמיות יש בכל מקום בעולם.
צבי הנדל: אפילו בישראל.
אופיר פינס-פז: השאלה היא לא אם יש או אין אנטישמיות, השאלה, אם היא מקבלת גיבוי ותמיכה וכר לפעולה, או שהיא מקבלת תגובה ברורה של התנגדות וחוסר לגיטימציה.
אופיר פינס-פז: בהקשר לדברים שיורי שטרן אמר.
אופיר פינס-פז: הסוכנות היהודית צריכה להחליט איפה היא עובדת בתקופה הזאת.
אופיר פינס-פז: היא עובדת על הגברת המורל בארץ, ואני מברך על זה.
אופיר פינס-פז: השאלה אם היא לא צריכה להחליט החלטה אסטרטגית, שהמשמעות שלה גם כספית, כמובן, שהיא נרתמת לפעולה הקהילתית והאחרת במלחמה באנטישמיות, ומשקיעה בעניין הזה משאבים, וכמה משאבים.
אופיר פינס-פז: זו שאלה אסטרטגית.
אופיר פינס-פז: אם הייתי היום חבר הנהלת הסוכנות, הייתי מעלה את השאלה הזאת בהנהלת הסוכנות.
צבי הנדל: בינתיים הם היחידים שעושים.
אופיר פינס-פז: בסדר גמור.
אופיר פינס-פז: השאלה, אם צריך לעשות יותר, האם הם צריכים להוביל.
אופיר פינס-פז: כל נושא העלייה.
אופיר פינס-פז: לא נעים לומר, אבל עלייה היא לא פעם פועל יוצא של אנטישמיות.
אופיר פינס-פז: עלייה היא ודאי לא פעם פועל יוצא של מצב כלכלי קשה, כמו בארגנטינה היום, אבל גם של אנטישמיות.
אופיר פינס-פז: העם היהודי צריך לדעת שיש לו מדינה, לטוב ולרע.
אופיר פינס-פז: לא קל היום להיות יהודי בעולם.
אופיר פינס-פז: מי שרוצה להתקיף את ישראל, מתקיף אותם, כי הם לידו.
אופיר פינס-פז: הרבה מאוד התקפות הם סופגים.
אופיר פינס-פז: הם צריכים לדעת שהמדינה היא כתובת עבורם, במידה שהם רוצים.
אופיר פינס-פז: לכן אני מציע להגביר את פעולות העלייה בתקופה הזאת.
אופיר פינס-פז: לא צריך עידוד עלייה, צריך להיות זמינים לעלייה, ויש הבדל.
אופיר פינס-פז: בעידוד עלייה יש כנראה עידוד נגטיבי, אבל מישהו צריך להיות שם כדי לקלוט את האנשים שחושבים היום אולי על בית אחר, על בית בישראל.
אופיר פינס-פז: משרד החוץ, חברים יקרים, היכן שאני לא הולך יש ביקורת חריפה נגד הנציגויות ברמת השטח, ואני מדבר על ביקורת מצד הקהילה היהודית כלפי הנציגות שלכם.
אופיר פינס-פז: אני לא רוצה לעשות הכללה, אני רוצה לסייג את הדברים שלי, אני הרי לא עושה סקר ומדגם, אבל לאן שאני הולך, חושבים בקהילה, שהקונסול או השגריר, יכולים וצריכים לעשות יותר.
מרינה סולודקין: קודם כול, הם לא מדברים את השפה.
מרינה סולודקין: יש ברוסיה נציג שלא מדבר את השפה.
אופיר פינס-פז: חברים, הם צריכים להוביל את הקמפיין של ההסברה.
אופיר פינס-פז: אני מודיע לכם שנסעתי למקום מסוים מטעם קרן היסוד לגייס כסף לסוכנות, ונתתי באופן טבעי מזמני למשרד החוץ שיעשו בי את כל השימושים.
אופיר פינס-פז: האמינו לי, אני לא רוצה להרחיב.
אופיר פינס-פז: זה יעד שלא מגיעים אליו כל יום.
אופיר פינס-פז: נוצלתי, אבל בצורה לא אפקטיבית.
אופיר פינס-פז: העגל רצה לינוק יותר מאשר הפרה רצתה להיניק, וחבל.
אופיר פינס-פז: איפה המוטיבציה?
אופיר פינס-פז: איפה העבודה?
אופיר פינס-פז: איפה הקשרים?
אופיר פינס-פז: איפה המעמד?
אופיר פינס-פז: איפה ההובלה?
אופיר פינס-פז: איפה ההנהגה?
אופיר פינס-פז: איפה הובלת הקהילה?
אופיר פינס-פז: יש הרבה דברים שאפשר לעשות.
אופיר פינס-פז: יש הרבה מאוד אנשים מאוד מוכשרים.
צבי הנדל: יש פה ויכוח תפיסתי האם הנציגויות שלנו בחוץ-לארץ הן אלה שמרכזות ומפעילות ובאות בקשר עם היהודים בקהילה, או שהן מייצגות את ישראל כלפי המדינה.
סלי מרידור: אין ויכוח.
שמואל בן-שמואל: אין ויכוח, גם וגם.
אופיר פינס-פז: יש למשרד החוץ נציג בריאו דה ז'נירו.
אופיר פינס-פז: אין לו שום הצדקה להיות בריאו,אלא, אם כן, להיות חוף קופה-קבנה, אם הוא לא מייצג את העניין היהודי, את הקהילה היהודית בריאו.
אופיר פינס-פז: על מה הוא יושב שם?
אופיר פינס-פז: הרי הממשלה יושבת בברזיליה, הפוליטיקה בברזיליה.
אופיר פינס-פז: מה יש למשרד החוץ לשים אדם בריאו?
אופיר פינס-פז: אם יש לו הצדקה, זה קהילה יהודית והסברה.
אופיר פינס-פז: גם העסקים לא בריאו, העסקים בסאו-פאולו.
אופיר פינס-פז: לקחתי דוגמה שאני מכיר.
אופיר פינס-פז: אני שואל עוד שאלה שמשרד החוץ צריך לשאול את עצמו, לרבות שר החוץ, ודאי מנכ"ל משרד החוץ.
אופיר פינס-פז: אם סוגרים בפראגווי, לא נציגויות, אלא שגרירויות, מה פתאום משאירים קונסול בריאו?
אופיר פינס-פז: אפילו אחרי שהוא עשה הסברה ועשה קהילה יהודית.
אופיר פינס-פז: אין שום הצדקה לסגור שגרירויות ולהשאיר קונסוליות במקום כזה.
אופיר פינס-פז: זה כבר לא קשור לאנטישמיות, זה קשור לסדרי עדיפויות ולתובנה של תהליך.
אופיר פינס-פז: מילה אחרונה לגבי האסטרטגיה של משרד החוץ.
אופיר פינס-פז: אני לא יודע לומר לעצמי, ודאי לא לכם, אבל צריך לשאול את עצמנו האם נכון לשלוח הנחיה לכל הנציגויות בכל העולם על שיטת עבודה אחת שאומרת: רחוב, שטח, הפגנות?
שמואל בן-שמואל: זה לא מה שנשלח.
אופיר פינס-פז: זה מה שהבנתי ממך.
אופיר פינס-פז: אמרת בעצמך שיש מנטליות, ותלוי עם מי עובדים ועל מה עובדים.
אופיר פינס-פז: אני לא בטוח ששיטת העבודה המוחצנת נכונה לכל מקום בעולם ומשרתת את המטרות, גם שלנו וגם של הקהילה היהודית.
אופיר פינס-פז: אגב, בצרפת זה בלתי נמנע, כי מתקיפים אותם שם בצורה אגרסיבית.
צבי הנדל: תודה, אופיר פינס.
צבי הנדל: גברתי חברת הכנסת סולודקין.
מרינה סולודקין: הדיון במקום ובזמן הנכון, אבל לפני שאתייחס לדברים שדיברנו, אני רוצה להביע את מחאתי בנושא אחר.
מרינה סולודקין: דחינו שתי ישיבות, ישיבה בנושא גורל החיילים העולים וישיבה בנושא המעמד והסטטוס להורים של חיילים בודדים.
צבי הנדל: שני הנושאים יעלו בשבוע הראשון של כנס הקיץ.
צבי הנדל: חשבתי לנכון שהיום לא זה הנושא שצריך לדון בו.
מרינה סולודקין: אני חושבת שזאת טעות.
צבי הנדל: רק מי שלא עושה, לא טועה.
מרינה סולודקין: זה פוגע במוטיבציה של קהילה לשרת בזמן המלחמה.
צבי הנדל: זה פוגע בעוד מוטיבציות, כאשר נהרגו אתמול 20 חיילים, כשמתחילים לדון בנושא כזה.
צבי הנדל: יכול להיות שטעיתי, אבל דחינו, לא ביטלנו.
מרינה סולודקין: לגופו של עניין, קודם כול, לפני שאנחנו מחנכים את היהודים בקהילות בצרפת, בבלגיה ובמקומות אחרים מה לעשות, אולי צריך לשבת ולדון במדיניות שלנו - ישראל מול צרפת, ישראל מול בלגיה.
מרינה סולודקין: זה לא התחיל עם האינתיפאדה הזאת, זה התחיל לפני.
מרינה סולודקין: וכשאני רואה שאין תגובה ואין התייחסות להתבטאות של שגריר צרפת בלונדון, שמתבטא סביב שולחן של מכובדים, זו בעיה.
מרינה סולודקין: אני חושבת שהיינו צריכים להתייחס, אולי להנמיך את הפרופיל של היחסים הדיפלומטיים שלנו.
מרינה סולודקין: אפילו כשראש הממשלה שלנו לשעבר, אהוד ברק, הותקף בעניין של נשיא צרפת, והיחס היה גס מאוד, גם אז לא ראינו תגובה.
מרינה סולודקין: מצד מדינת ישראל ומשרד החוץ יש יחס לא נכון לצרפת כמדינה וכאידיאולוגיה.
מרינה סולודקין: אני חונכתי וגדלתי במדינה אחרת.
מרינה סולודקין: צרפת לא היתה בשבילנו מעצמת על, היא היתה מדינה קטנה עם עבר מאוד בעייתי בזמן מלחמת העולם השנייה, שלטון וישי.
מרינה סולודקין: אנחנו, במדינת ישראל, או שוכחים או לא זוכרים.
אופיר פינס-פז: אנחנו גם לא שוכחים את 1956, ואנחנו זוכרים כמה הם עזרו לנו בתקופות אחרות.
יורי שטרן: זה השתנה.
יורי שטרן: יש להם גם מסורת של זנות פוליטית.
צבי הנדל: אנחנו צריכים לנתח את עצמנו עוד לפני שאנחנו באים בטענות.
מרינה סולודקין: ישיבה כזאת בנושא של אנטישמיות, כשמדובר על מדיניות חוץ נטו, אולי צריך ישיבה משותפת של שתי הוועדות.
צבי הנדל: ביקשתי מסגן שר החוץ לבוא, הוא אמר שהוא מאוד רוצה להגיע, וזה לא הסתייע.
צבי הנדל: בתיאום בינו לבין יושב-ראש הסוכנות, החלטתי שיקבעו תאריך, ונתקדם.
יורי שטרן: הוא עושה עבודה מאוד חשובה, וגם לו אין תקציב.
מרינה סולודקין: נכון שהפגנות ברחובות זה דבר נכון, אבל, קודם כול, מדינת ישראל צריכה לפנות ולומר, לפחות ליהודי צרפת, שהם חייבים לעלות לארץ.
מרינה סולודקין: זה המסר.
ווין פיירסטון: כולנו מסכימים שאנחנו, כעם יהודי, במצב חירום.
ווין פיירסטון: אני רוצה להשתתף בהמלצה של דוקטור יורי שטרן, ואני רוצה להוסיף משהו.
ווין פיירסטון: יש לנו דוגמה של הצלחה בשיתוף פעולה.
ווין פיירסטון: זה לא עניין של כנס אחד של חירום.
ווין פיירסטון: עבדנו ממש יפה ביחד על עניין דרבן, עם הסוכנות ועם משרד החוץ, וזה התהליך.
ווין פיירסטון: לא היה מפגש אחד, היו הרבה שיחות טלפוניות ומפגשים, בארץ ובארצות-הברית.
ווין פיירסטון: אנחנו צריכים לחזור לעניין של שיתוף פעולה, וזה כולל גם את תופעת האנטישמיות באירופה, וגם נוגע למצב שלנו עכשיו בארץ, ואי-אפשר להפריד עכשיו בין שניהם.
ווין פיירסטון: אתמול, כשהיינו בכנס עיתונאים באוניברסיטת תל-אביב, דיברנו על כך שבמצב עכשיו באירופה, אי-אפשר להפריד בין שני הדברים.
ווין פיירסטון: יש עכשיו באירופה אווירה שקשורה למה שקורה באזור שלנו.
ווין פיירסטון: ברשותכם, אני רוצה לקרוא כמה משפטים שעומדים להתפרסם מחר ב"אינטרנשיונל הרולד טריביון" כמכתב למנהיגי אירופה, שמדבר על העמדות של המנהיגים באירופה.
אופיר פינס-פז: מי כתב את זה?
ויין פיירסטון: המנכ"ל שלנו.
ויין פיירסטון: אני מקווה שכולם קראו את המכתב שלנו ב"הארץ", ב"ידיעות אחרונות" וכן הלאה.
ויין פיירסטון: יותר חשוב לדעת ששלשום פרסמנו אותו, בגרסה קצת אחרת, ב"וושינגטון פוסט", והיום עומדת להתפרסם מודעה ב"ניו-יורק טיימס".
ויין פיירסטון: זה חשוב לעניין ההפגנות בארצות-הברית, שעומדות להתקיים ביום שני הקרוב.
ויין פיירסטון: אנחנו רוצים להביא הרבה אנשים לתמוך בעניין.
מרינה סולודקין: מה לגבי "אל פיגארו" ובאחרים?
ויין פיירסטון: בינתיים זה רק באנגלית.
ויין פיירסטון: אנחנו אומרים את הדברים בפירוש, ואני מבין שלפעמים קצת קשה למשרד החוץ להגיד אותה ביקורת בקול רם.
ויין פיירסטון: אני אגיד מה שאנחנו כן יכולים לעשות.
ויין פיירסטון: הצלחנו בדרבן, כי היה שיתוף פעולה, ואנחנו צריכים לחזור על זה.
ויין פיירסטון: אני קורא מה שיתפרסם: The nation of Europe are once again playing a detrimental role in the face of the murder of Jews in Israel.
ויין פיירסטון: Europe`s refusal to take a principled and moral stand against Palestinian terrorism has abetted the continuing terrorist killings.
ויין פיירסטון: Each time the American government pressures Arafat to curb terrorism, Europe gives him a way out not to act.
ויין פיירסטון: That in turn gives license to act to the perpetrators of anti-Israel and anti-Semitic violence in Europe.`.
ויין פיירסטון: אנחנו יודעים שזה משהו קצת יותר חריף.
יורי שטרן: היום גם נשיא ארצות-הברית מושיט יד לעראפת.
אופיר פינס-פז: ננסה להחליף אותו בבחירות הבאות.
אופיר פינס-פז: ..
יורי שטרן: חשוב שהארגונים היהודיים בארצות-הברית יגידו את שלהם גם מול הנשיא ומול פאוול.
ויין פיירסטון: אנחנו יודעים שדעת הקהל ביחס לאנטישמיות, בדרך כלל באה מלמעלה למטה.
ויין פיירסטון: אנחנו צריכים לדבר בשיתוף עם המנהיגים ולהגיד להם, שאנחנו מצפים ליותר אחריות וליותר רצינות בתגובה.
צבי הנדל: ארגוני העולים.
שפרה לויצקי: אין כל ספק שאנחנו מוכנים להרים את הכפפה, בתיאום עם כל מי שצריך, הסוכנות היהודית, מחלקת עלייה וקליטה, ולעשות מה שניתן.
שפרה לויצקי: חשוב לי להגיד שהיום, כל ארגון כזה, ויושבים פה קולגות שלי מצרפת, ארצות-הברית וקנדה - אני מייצגת את בריטניה - עובדים בשיתוף, ביומיום, מול הקהילות, ועושים את מה שניתן ביכולתנו כארגוני עולים מול המגביות השונות.
שפרה לויצקי: חשוב לי להגיד משהו על הקהילה היהודית בבריטניה.
שפרה לויצקי: נכון, לא יוצאים לרחובות, אבל עושים, או בחדרי חדרים או בכל מקום אחר שניתן.
שפרה לויצקי: יש קהילה יהודית חמה ואוהדת, שמפעילה רשתות של אינפורמציה.
שפרה לויצקי: כישראלית, הייתי רוצה לראות אותם ברחובות, אבל יש עניין של מנטליות, וצריך להשלים עם זה.
שפרה לויצקי: יש סולידריות רבה.
שפרה לויצקי: הרבה מגביות מתנהלות ברגע זה, וניתן לעשות דברים נוספים.
שפרה לויצקי: דיברנו קודם על איך אפשר להפגין עוד גילויי סולידריות - קמפיין מיוחד למען ישראל - וזה נעשה; קמפיין מיוחד בקשר למצב היום בישראל - ביקורים, משלחות, לשלוח מתנדבים מתנועות נוער, להתנדב למקומות שונים בארץ, ולהשתמש אחר כך בהם כשגרירים הכי טובים שלנו.
שפרה לויצקי: נעשים דברים.
שפרה לויצקי: אני חוזרת למועצת ארגוני עולים ואומרת: נשמח לקחת את זה מכאן קדימה.
אופיר פינס-פז: מיכאל נודלמן, בבקשה.
מיכאל נודלמן: חברים, אנחנו מדברים בנדמה לי, כאילו שאנחנו מבינים באיזה מצב אנחנו.
מיכאל נודלמן: אני חושב שהמצב בחוץ הוא יותר גרוע מאשר במלחמה.
מיכאל נודלמן: יש אצלנו פה מלחמה, אבל בחוץ אנחנו במצב גרוע.
מיכאל נודלמן: אתמול כולם דיברו על שעה, אתם יודעים מתי התחילה השעה?
מיכאל נודלמן: ב-1933, כאשר הנאצים הגיעו לשלטון והם הפעילו חרם על כל העסקים של היהודים.
מיכאל נודלמן: עכשיו, מועצת אירופה, עושה אותו דבר.
מיכאל נודלמן: נותנים כל הזמן דחיפה, מבפנים ומבחוץ, ל"שטחים תמורת שלום".
מיכאל נודלמן: זה היה גם ב-1936, כאשר נתנו לגרמנים את חבל הסודטים, ואתם יודעים במה זה נגמר.
מיכאל נודלמן: חוזרת כאן אותה אופרה, אותם שירים.
מיכאל נודלמן: ההיסטוריה חוזרת על עצמה, ואנחנו עדיין לא מבינים באיזה מצב אנחנו.
מיכאל נודלמן: יש פה הרבה רעיונות, ואני מסכים עם רעיונות כאלה, אבל במצב הזה הסוכנות, משרד החוץ, ראש הממשלה, על כל הגורמים הכי חשובים, לשבת ולבנות תוכנית נגד התופעה הזאת.
מיכאל נודלמן: הבן שלי גר באוסטרליה.
מיכאל נודלמן: אוסטרליה תמיד היתה מדינה שקטה, שום דבר לא קרה שם.
מיכאל נודלמן: עכשיו, בסידני, כל הזמן יש הפגנות.
מיכאל נודלמן: במלבורן, היכן שהוא גר, רוב יהודי אוסטרליה גרים שם, כל לילה הולכים ערבים וקוראים "מוות ליהודים".
מיכאל נודלמן: כל העניין הולך כל כך רחוק, שרק לדבר פה על רעיונות זה לא מספיק.
מיכאל נודלמן: צריך להיכנס למצב חירום, יש אינרציה בדברים האלה, ואחר כך, לעצור דברים כאלה, אי-אפשר.
אופיר פינס-פז: היה דיון מסודר אצל שר החוץ רק על הנושא הזה?
שמואל בן-שמואל: היה דיון עם המנכ"ל, היה דיון אצל השר.
אופיר פינס-פז: שאלתי על שר החוץ, רק בנושא האנטישמיות.
שמואל בן-שמואל: ודאי שהיה.
אופיר פינס-פז: מה המסקנות?
שמואל בן-שמואל: היה דיון עם סגן השר - - -
צבי הנדל: סליחה, אני מבקש.
מיכאל נודלמן: עכשיו תהיה אנטישמיות נגד ישראל, נגד היהודים, זה יותר מאנטישמיות, ואנחנו צריכים להבין את זה.
מיכאל נודלמן: אני מודה לצבי הנדל שקיים ישיבה.
מיכאל נודלמן: יושב פה יעקב סוסלינקי, הוא מהפורום הציוני, הוא יושב-ראש ארגון אסירים פוליטיים מברית-המועצות.
מיכאל נודלמן: בכסף שלהם הם נסעו לרוסיה, עשו תעמולה, אבל זה הכול ספונטני.
מיכאל נודלמן: יש אצלנו קבוצה שיכולה לעשות דברים כאלה.
מיכאל נודלמן: אנחנו עושים את כל הדברים כאשר כבר מאוחר מדי, כשהזמן כבר עבר.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לעשות את זה גם ברוסיה, גם באוקראינה וגם במדינות שתמיד היתה בהן אנטישמיות, שתמיד היו נגד ישראל.
מיכאל נודלמן: עכשיו אולי זה לא נראה כך, אבל שם יש אנשים שיכולים לעשות פיצוץ, ופתאום אנחנו שומעים ששם יש אנטישמיות או אנטי ישראליות הכי גדולה.
מיכאל נודלמן: הכנסת, ראש הממשלה, הסוכנות, צריכים לשבת ולהבין את החשיבות של תוכנית במצב שבו אנחנו נמצאים.
צבי הנדל: תודה לאוקטבות הגבוהות שהעלית בעניין הזה, זה חשוב.
נחליאל דיסון: רציתי לספר על שני פרוייקטים שעכשיו נמצאים בהתארגנות, שהיוזמה להם באה מהתאחדות עולי אמריקה וקנדה.
נחליאל דיסון: פרוייקט אחד, בשבוע הבא, ביום ראשון, יצא טיול של 15 או 20 מדריכי תיירים, שכרגע אין להם עבודה כאן, וארגנו אותם לנסיעה לקהילות בארצות-הברית וקנדה, קהילות שהם באו מהן, על מנת לדבר על נושאים שונים.
נחליאל דיסון: הם אנשים מכאן שמכירים את הקהילות שם.
נחליאל דיסון: כל הייחוד של המסע הזה, שאלה אנשים שהולכים לקהילות שהם מכירים.
נחליאל דיסון: זה פרוייקט שנעשה בשיתוף עם משרד התיירות, וגם הסוכנות מעורבת בעניין.
נחליאל דיסון: הפרוייקט השני, ביוזמת דוד הולנדר, שיזם פרוייקט מאוד מעניין.
נחליאל דיסון: בשבוע הבא, ביום חמישי, יש סמינר או כינוס ראשון של 40 או 50 ראשי קהילות, שהיו ראשי קהילות בארצות-הברית וגרים עכשיו בארץ, והם מתארגנים על מנת לעודד אנשים לעלות, ובראש ובראשונה לבוא לביקורי גישוש, כצעד ראשון לקראת עלייה.
נחליאל דיסון: שני הפרוייקטים האלה הם פרוייקטים של אנשים שמכירים את הקהילות שלהם.
נחליאל דיסון: נמצאים פה ונוסעים לשם.
נחליאל דיסון: יכול להיות שאפשר לשלב את הפרוייקטים האלה יחד עם ההצעה של חבר הכנסת יורי שטרן.
צבי הנדל: שמואל בן-שמואל, בבקשה.
שמואל בן-שמואל: בסוגיית האנטישמיות.
שמואל בן-שמואל: קודם כול, יש פורום אנטישמיות בראשות סגן השר, שמתכנס ומוביל החלטות לאורך כל השנה, ויתכנס שוב.
שמואל בן-שמואל: הוא הוביל סדרה שלמה של החלטות, ואני יכול עכשיו לפרט את כל הפעולות.
שמואל בן-שמואל: הוא מקיים מעקב והדבר הוא "בילד-אין" במשרד החוץ.
צבי הנדל: כולנו דיברנו דברים מאוד חשובים, אבל הדברים שאמר פרופסור נודלמן הם, לדעתי, מאוד ממוקדים.
צבי הנדל: אסור לחכות ולראות איפה כבר פרץ, ואז לעשות, צריך לדעת שבעניין הזה אנחנו בחזית רחבה מאוד, בפתח הר-געש.
שמואל בן-שמואל: הדברים ידועים ויש פריסה.
צבי הנדל: בהקשר למה שאמר חבר הכנסת נודלמן.
צבי הנדל: אופיר פינס שאל על שר החוץ, והוא לא שאל כדי לקנטר.
צבי הנדל: הוא מאותה מפלגה, גם של שר החוץ וגם של סגנו.
צבי הנדל: הוא שאל, כי שר החוץ יכול לשים את זה על שולחן הממשלה.
צבי הנדל: יש דברים, שכאשר שר החוץ מעלה, יש להם כוח אחר.
צבי הנדל: אני לא מזלזל בסגן השר, כי הוא עושה המון בהקשר הזה.
שמואל בן-שמואל: אני לא יודע אם שר החוץ העלה את זה או לא העלה על שולחן הממשלה.
צבי הנדל: אם הוא היה מסוגל להתבטא, כפי שהתבטא ואפילו קרוב למה שהתפרסם, ולא בדיוק כפי שהתפרסם, לגבי צרפת, כנראה שאצלו זה לא במודעות.
שמואל בן-שמואל: שר החוץ מעלה את הנושא הזה, והוא דבר מרכזי בנושא הזה, גם בגלל הסטטוס שלו, אבל גם בתוקף תפקידו, בכל פגישה עם ראשי ממשלה, בדרגים הבכירים ביותר, שהם נותנים את הטון.
שמואל בן-שמואל: למשל, מול שיראק, ושיראק נותן את הטון בצרפת לכיוון כזה או לכיוון של לחץ ושל התבטאויות תקשורתיות.
שמואל בן-שמואל: שר החוץ הוא גורם מוביל גם בנושא הזה, ללא ספק.
צבי הנדל: היה ונצליח לעשות התארגנות של בניית אופציה נוספת, להוציא מפה אנשים לקהילות שלהם לשעבר, משרד החוץ שותף בעניין הזה?
שמואל בן-שמואל: למשרד החוץ, במסגרת הפעילות של אגף ההסברה, ועכשיו גם של מרכז התקשורת, יש חלק מובנה בהוצאת מסבירים לקהילות ברחבי העולם.
שמואל בן-שמואל: יש עכשיו סט חדש, סוגים שונים של מסבירים – קציני צה"ל לקהילות, לשם עידוד, מסבירנים, שהם אנשים בעלי יכולת הופעה בתקשורת, וזה הכי חשוב.
שמואל בן-שמואל: אין טעם להוציא אנשים שיגמגמו לתקשורת.
שמואל בן-שמואל: משרד החוץ עושה את זה כל הזמן עם אנשים מוכרים.
שמואל בן-שמואל: מה שחשוב בהוצאה לחוץ-לארץ, זה להוציא אנשים שהשם שלהם גם אומר משהו, למשל, סופרים ישראלים שמוכרים באירופה.
שמואל בן-שמואל: במקביל, יש גם ניסיון בשיתוף עם הסוכנות, של הפעלת אנשי רוח בעלי שם עולמי במקומותיהם, כמו אלי ויזל וברנרד לוי.
יורי שטרן: אלי ויזל אמר בארצות-הברית שהשטחים לא שלנו.
שמואל בן-שמואל: אתה לא יכול לקבל את ה"אינשילדה".
יורי שטרן: זה עושה את ההפך.
שמואל בן-שמואל: בנושא של אנטישמיות וגם בנושאים הפוליטיים, אלי ויזל, שיופיע עכשיו בהפגנה הגדולה שמתוכננת בוושינגטון, זאת דמות שברגע שהיא מופיעה, שומעים אותה, וזאת הכוונה.
שמואל בן-שמואל: אנחנו נשלב אנשים מתאימים, אבל הכי חשוב, אנשים איכותיים, אנשים שמכירים את הקהילות וגם שמוכרים.
שמואל בן-שמואל: זאת החוכמה.
שמואל בן-שמואל: סתם לשלוח אנשים, אין לזה ערך.
צבי הנדל: אתה שלם עם מה שעושה היום משרד החוץ?
שמואל בן-שמואל: מבין כל הגורמים שנמצאים כאן בישראל, משרד החוץ הוא הגורם הכי מקצועי.
צבי הנדל: הוא צריך לעשות זאת.
שמואל בן-שמואל: הוא עושה את זה.
שמואל בן-שמואל: אין אופטימליות בהסברה, אבל אני חושב שמשרד החוץ פועל היום בצורה כמעט אופטימלית מבחינת פעולת ההסברה, מבחינת התיאום בין הגורמים בארץ.
שמואל בן-שמואל: אנחנו צריכים לזכור שאובייקטיבית אנחנו פועלים מול כוחות אדירים, שגם אם תהיה דמות שהיא שילוב של משה רבנו ודמוסטנס זה לא יעזור כדי לשנות את דפוס החומרים וצורת ההתבטאות של חלק גדול מהכתבים בארץ, ורוב המידע על מה שקורה כאן מגיע מהכתבים בארץ, שאנחנו עובדים מולם, וזאת בעיה.
שמואל בן-שמואל: צריך להבין את הבעיה האובייקטיבית הזאת.
שמואל בן-שמואל: בנושא תלונות של יהודים שהזכיר אופיר פינס.
שמואל בן-שמואל: הייתי רוצה לדעת דברים מוגדרים.
שמואל בן-שמואל: אני חוזר ושומע טענה, שבהרבה מקרים הטענה הזאת היא עלה תאנה לאי-עשייה.
צבי הנדל: אופיר פינס התכוון בעיקר לשר החוץ, אבל הוא איננו עכשיו, אז תעזוב את זה.
יורי שטרן: הרעיון שהצעתי, מקובל עליכם?
שמואל בן-שמואל: הוא מקובל, אבל צריך לעשות זאת בצורה מושכלת.
נחליאל דיסון: בארצות-הברית, אחרי "מגדלי התאומים", יצאה קריאה ממשלת ארצות-הברית שלא יתקיפו אנשים בעלי חזות ערבית או ממוצא ערבי.
נחליאל דיסון: אפשר, לבקש מכל המדינות לעשות משהו דומה לזה בנוגע ליהודים.
צבי הנדל: תודה, אדוני.
צבי הנדל: יעקב סוסלינסקי.
יעקב סוסלינסקי: לפני כמה חודשים אנחנו, קבוצה של אסירי ציון, נסענו לרוסיה.
יעקב סוסלינסקי: פנינו לסוכנות ולמשרד החוץ וביקשנו לעזור לנו, אבל שום שקל הם לא נתנו לנו.
יעקב סוסלינסקי: כולם אמרו שזה טוב מאוד להיפגש עם אנשים, עם יהודים, לא יהודים, ולדבר על המצב בישראל, אבל הם לא נתנו שום דבר.
יעקב סוסלינסקי: טוב שגוסיבסקי קנה כרטיסים בשביל הקבוצה שלנו.
יעקב סוסלינסקי: ביקרנו בכמה ערים, במוסקבה, סנט-פטרבורג, ולדימיר, באורל.
יעקב סוסלינסקי: דיברנו על המצב בישראל והיו הרבה מאמרים בעיתונים, היינו בטלוויזיה.
יעקב סוסלינסקי: אני חושב שאגודות ציבוריות יכולות לעשות דברים טובים בעניין זה.
סלי מרידור: אנחנו צריכים להיות חדים בהפרדה בין נושא העלייה לבין נושא האנטישמיות.
סלי מרידור: מה מניע יהודים לעלות, זה שיקול של היהודים, ואנחנו לא צריכים בשום פנים ואופן להיתפס כמי שבונה עלייה לארץ על האנטישמיות.
סלי מרידור: בנושא האנטישמיות צריך לראות מה עושים, אם בכלל, מול מגמות עמוקות.
סלי מרידור: והאנטישמיות, כל פעם מתפרצת על רקע מצב קיים.
סלי מרידור: מי שרואה תקשורת אירופית, בהרבה מאוד מקרים לא יכול להשתחרר מן הרושם המזעזע שהדברים לא נובעים רק ממה שהעיניים רואות, אלא גם מרעיונות מאוד מורעלים כלפי יהודים וכלפי ישראל.
סלי מרידור: אני לא יודע אם יש לזה תרופה.
סלי מרידור: הייתי מקווה שיש, אבל נדמה לי, לפחות ההיסטוריה שלנו מראה, שעד היום לא נמצאה תרופה למחלה הזאת של שונאי ישראל.
יורי שטרן: היא גם תורשתית, כנראה.
סלי מרידור: הלוואי שהיתה תרופה.
סלי מרידור: גם למחלות חשוכות מרפא, עדיין מחפשים תרופה, ולפעמים גם מוצאים.
סלי מרידור: בינתיים צריך לעשות מה שאפשר בעבודה מול הקהילות, כדי שיהיו מוגנות בלחץ הציבורי, כדי להרתיע, ובעבודה הפוליטית מול ממשלות, כדי שהן, עד כמה שאפשר, ימנעו היווצרות של לגיטימציה או השלמה עם התפרצויות של אנטישמיות כלפי יהודים.
סלי מרידור: אני לא יודע על כך שיש בידינו תרופה שיכולה לעקור את המחלה הזאת מן השורש.
צבי הנדל: יש לזה גם כמה יתרונות, זה קצת מאחד את עם ישראל.
סלי מרידור: אני מקווה שאנחנו יכולים להתאחד גם בלי אויבים.
סלי מרידור: אני רואה, שגם כשיש לנו אויבים אנחנו לא תמיד מצליחים להיות מאוחדים.
סלי מרידור: דבר אחרון, וזה קשור להתגייסות העם היהודי היום במאבק, שהוא מאבק משותף למען ישראל ונגד טרור ונגד אנטישמיות.
סלי מרידור: ההתקפה היא די חופפת, וגם הפעילות שלנו צריכה להיות חופפת במידה רבה.
סלי מרידור: ההובלה של המערכה הזאת צריכה להיות של משרד החוץ.
סלי מרידור: אנחנו עושים היום כל מאמץ לגייס ולעזור לגייס את היהודים בעולם.
סלי מרידור: שמנו את זה בראש סדר העדיפויות של הסוכנות היהודית.
סלי מרידור: כל השליחים שלנו מגויסים לטובת העניין הזה.
סלי מרידור: אנחנו מפעילים השפעה, כמה שאנחנו רק יכולים, על כל הארגונים והקהילות היהודיות לפעול, גם ברמה של התכתבות דרך פעילות פומבית.
סלי מרידור: זה נכון שכל קהילה עם ההרגלים שלה, ואסור לראות בעובדה שבאנגליה לא יוצאים לרחוב משהו שאומר על ריחוק הקהילה מישראל.
סלי מרידור: בסופו של דבר, המבחן הוא מה ישודר בסי.
סלי מרידור: אן.
סלי מרידור: אן ובסקיי-ניוז ובבי.
סלי מרידור: סי.
סלי מרידור: סי וורלד.
סלי מרידור: אם לקהילה היהודית באנגליה יש דרכים אחרות להגיע לתוצאה הזאת, בלי לצאת לרחוב, בבקשה.
סלי מרידור: המבחן הוא בסופו של דבר מבחן התוצאה.
סלי מרידור: זה שנלחש לעצמנו שאנחנו צודקים, לא יעזור לאף אחד.
סלי מרידור: אנחנו נמצאים היום במלחמה, ובמלחמה הזאת, כמו שכאן גם העורף וגם הצבא בחזית, כל היהודים צריכים להיות בחזית, בצורה האפקטיבית ביותר.
סלי מרידור: הצורה האפקטיבית ביותר נגזרת גם מן המציאות בכל מקום.
סלי מרידור: בהקשר הזה אני רוצה להתייחס להצעה לגבי התאחדויות העולים.
סלי מרידור: בהחלט יכול להיות שיש בה ממש, אבל צריך לבחון את זה התאחדות התאחדות, לפעמים אפילו איש איש.
סלי מרידור: יש המון רעיונות מצוינים, וצריך לדעת לבחור מכל הרעיונות המצוינים את הכי טובים, לא רק מבחינה קונספטואלית, אלא גם לפי מה שאפשר ליישם אותם.
סלי מרידור: אני מציע שתהיה פגישה מאוד מעשית של התאחדויות עולים, של משרד החוץ, של הסוכנות היהודית, כדי לבחון כיצד לפעול ובאיזה ארצות.
סלי מרידור: התאחדויות העולים יודעות להעמיד כלים לטובת המאמץ, שהם כלים אפקטיביים, ובמקום שבו זה קיים, הכלים האלה יכולים להיות כלים חשובים מאוד למערכה.