GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פנחס שמואלי: כלומר, גם אם זה לא גיוס, אנשים יכולים לתרום לבטחון המדינה מהידע שלהם.
יורי שטרן: אני רוצה להעלות מספר דברים.
יורי שטרן: קודם כל, אני הייתי רוצה שהמשטרה תתן איזו תכנית מקיפה של גיוס ושילוב העולים במערכת.
יורי שטרן: זה צורך השעה, ודיברנו על התכנית.
יורי שטרן: התכנית הזאת יכולה לכלול כמה אלמנטים.
יורי שטרן: קודם כל, זה לא אולפן.
יורי שטרן: מדובר בקורס מקצועי, שכולל את האולפן, וקורסים כאלה ייבנו על פי הדוגמאות הקיימות.
יורי שטרן: גם בקורסים של רופאים לא כל אחד שעובר את הקורס עובר מבחן ומקבל רשיון עבודה.
יורי שטרן: יש כלים קיימים שלדעתי משרד הקליטה, המשטרה ואולי גם משרד העבודה, צריכים לבנות עליהם את הקורס הזה, שכולל אולפן אבל כולל עוד השלמות נוספות.
יורי שטרן: יש עוד דברים שהמשטרה תוכל להגדיר, שהיא יכולה לבדוק, כמו אצל רופאים ועורכי דין.
יורי שטרן: מעבר לזה, בנושא האנשים שמעל גיל 35, זה לא תורה מסיני, והיו דברים במערכות אחרות, שהוחלט שמכיוון שהעולים כבר מגיעים בגיל לא צעיר, אבל יש להם נסיון, ניתן למצוא פתרונות, אם תרצו.
יורי שטרן: אז צריך לבנות תכנית של שילוב המומחים, כאשר מגבלת הגיל כמעט לא קיימת.
יורי שטרן: זה רק עניין של רצון שלכם והחלטת המפכ"ל לאוכלוסיה ספציפית.
יורי שטרן: תכנית קליטת העולים יכולה להגדיר אחרת את מגבלת הגיל.
יורי שטרן: בנושא המשמר האזרחי, זה נכון שיש את האופציות הפתוחות, אבל איך אתם משווקים את האופציות האלה לאוכלוסיה הספציפית של העולים?
יורי שטרן: זאת הבעיה.
יורי שטרן: כרגיל, הקשר לא נוצר במסות, ואני אומר:
יורי שטרן: לכו בצורה פעילה ויזומה אל האוכלוסיה הזאת – בפרסומים ובמפגשים, ואז התוצאה תהיה דרמטית.
יורי שטרן: יש שכונות שלמות שכמעט כולם בהן הם עולים, ואין שם משמר אזרחי.
יורי שטרן: אנשים מוכנים, ואתם צריכים.
יורי שטרן: הוזכר פה מוקד 100.
גנדי ריגר: על מוקד 100 אני יכול להוסיף רק מילה.
גנדי ריגר: בזמן שהייתי יחד עם הארגון אצל גדעון עזרא, בדקנו איך המוקד הזה עובד.
גנדי ריגר: מסתבר, שאם אדם לא יודע לדבר כמו שצריך בעברית ורוצה לתת מידע או לקבל מידע – הוא לא יכול לעשות את זה.
גנדי ריגר: בזמן שלא שומעים עברית טובה – סוגרים.
גנדי ריגר: אז גדעון עזרא אמר שצריכים לטפל בזה, ואפשר לדבר עם הארגון – לעזור לקבל ולתת אינפורמציה.
צבי הנדל: אני אתן לך לדבר הנקודות שרשמת, ואני רוצה שתכללי בהן גם את העניין של הגיל, שניתן לפתור בתחומים מסוימים במשטרה את הבעיה בשתי דרכים: או בשינוי חקיקה, וזה לא מסובך, או בהחתמה על נייר, שמי שיתגייס לא ישרת פחות מ- 20 שנה.
צבי הנדל: אפשר לפתור את הבעיה.
צבי הנדל: יש תחומים שבהם גיל 55 הוא לא בעיה – לא במענה לטלפונים ולא בצוותי חקירה כאלה אחרים.
צבי הנדל: נכון שבמרדף אחרי גנבים בנגב או במדבר זה מעט מסובך, אבל לא כל השוטרים עוסקים בתחום הזה.
צבי הנדל: תמצית העניין נאמרה על ידי בריילובסקי ווילן.
צבי הנדל: צריך למצוא מידת גמישות לדברים החריגים, שאנחנו יכולים להנות מהם - נחלק את זה כאילו ל'אנחנו' ו'הם', למרות שכולנו זה 'אנחנו'.
צבי הנדל: יש פוטנציאל שאפשר לנצל אותו, ואנחנו רק צריכים להיות לא מקובעים ולא מרובעים, ואני לא מדבר על המסה של עד גיל 35, שזה המסלול שצריך להיות גם להם, כמו לכולם.
צבי הנדל: בהקשר הזה של בעלי הידע, שהם בדרך כלל המיעוט ולא המסה, צריך למצוא מידה גדולה יותר של גמישות, על מנת שבסופו של דבר נרוויח כולנו מהעניין הזה: הם – פרנסה, ואנחנו – חבר'ה מיומנים.
גילה גזיאל: הנושא הזה הוא לא בסמכותי, אלא בסמכות המפכ"ל, ואני אציג בפניו את הנושא.
גילה גזיאל: אני רוצה להתייחס לאוירה שהיתה פה קודם.
גילה גזיאל: במשטרת ישראל לא היו תקנים.
גילה גזיאל: התקנים נפתחו ממש בתחילת אפריל, ויכול להיות שחלק מהנושאים שהועלו פה יוכלו להיפתר בפתיחת התקנים שקיבלנו ב- 1 באפריל, ולשנות את התמונה.
גילה גזיאל: יחד עם זאת, יש תהליכי מיון, ויש גמישות שאנחנו יכולים לגלות ויש גמישות שיש בעיה לגלות.
גילה גזיאל: לגבי נושא הגיל – כמו שאמרתי, זה יידון בפורום המתאים, ונתייחס לזה בהתאם.
צבי הנדל: יש לי בקשה לקבל תשובה לגבי הגיל – יכול להיות שנוכל לעזור.
צבי הנדל: האם החלטתם משהו?
גילה גזיאל: אני רוצה להתייחס למה שנאמר פה לגבי 20% שמתקבלים מקרב עולי חבר העמים.
גילה גזיאל: לצערי, הנתון הזה נכון לגבי כלל האוכלוסיה.
גילה גזיאל: אמירות צריכות להיות אחראיות ונכונות עובדתית.
גילה גזיאל: המיון שנעשה במשטרת ישראל הוא מיון קפדני, כי כמו שאמרו פה קודם – רוצים את השוטר שיתן את השירות, וגם אנחנו רוצים להעלות את איכות כוח האדם שלנו.
גילה גזיאל: אנחנו רואים את השוטר כוורסטיבי, שנותן שרות לאזרח.
גילה גזיאל: אז 20 האחוזים זה לגבי כלל האוכלוסיה.
צבי הנדל: אני רק רוצה להוסיף, כדי שלא ישאר טעם מר בפה, שאין מערכת שאי אפשר לבקר אותה, ובכלל זה גם המשטרה.
צבי הנדל: לגבי המשטרה, אין לנו שום סיבה לחשוב שהנורמות של קבלת עובדים כאלה או אחרים מסקטורים שונים, וודאי מקרב העולים החדשים מחבר העמים – אין בהן חריגות, כפי שניסו לטפול ו"לתפור" עליכם, ואנחנו שותפים לרצון הגדול שהממוצע של המשטרה יהיה לא פחות ממך.
אבשלום וילן: אני מוחה בשם ילידי הארץ על הטיעונים האלה.
אבשלום וילן: יש המון בעיות בקליטה, וצריך לעזור להתמודד, אבל להגיד שמישהו מפלה בכוונה?
אבשלום וילן: היחידים שמופלים באולם הזה זה אתה, אדוני היו"ר, ואנוכי, חברי הכנסת שאיננו דוברים את השפה.
אבשלום וילן: נדרוש אולפן ברוסית… להכניס את הנימה של אפליה בקטע הזה, זה לא נכון.
צבי הנדל: אני מציע לא לעשות שום דבר בקיצוניות.
צבי הנדל: קח בחשבון שלעולים יש פרובלמטיקה מיוחדת באמת – צבא, להתרגל למזג האויר, אל תזלזל בזה.
צבי הנדל: שום קיצוניות לא נכונה.
אבשלום וילן: הפרובלמטיקה היא אמיתית, אבל בוא לא נבנה הרים איפה שאין.
גנדי ריגר: המשטרה וסגן השר גדעון עזרא כבר התחילו לעשות משהו, ויש בסיס לבנות גשר ולקבל את העולים החדשים במשטרה, כמו שצריך.
צבי הנדל: אני מתנצל בשמו, הוא נמצא בקבינט הבטחוני ולא הצליח להגיע.
צבי הנדל: אני מבטיח שאנהל איתו שיחה ברוח הדברים שנשמעו פה, הוא ישלים באוזניי דברים שיש להשמיע, ואני מקווה מאוד שנפתח דף חדש, בלי טרוניות על העבר, בהקשר הזה, ושננצל את הפוטנציאל, אם הוא קיים.
צבי הנדל: אם לא – לא צריך להיבהל.
אלכסנדר צינקר: אני לא רוצה שגם אחרי חודשיים או שלושה חודשים ישאר אותו מצב.
אלכסנדר צינקר: אני רוצה לחזור אל הנושא הזה ולבדוק מה התחדש.
צבי הנדל: על פי הצעתך והצעת חבר הכנסת שטרן – בעוד תקופה מסוימת אזמן לכאן את סגן השר ואת המפכ"ל, כדי לשמוע איך זה מתקדם.
צבי הנדל: תודה למי שעסק בנושא הזה.
צבי הנדל: אני עובר לנושא צה"ל.
צבי הנדל: גיוס של עולים ששירתו בצבא הרוסי לשורות המילואים של צה"ל
צבי הנדל: אמנם בסדר היום שנרשם כתוב 'גיוס לשורות המילואים של צה"ל', אבל אני יודע שלא זה הדבר שדובר בו.
צבי הנדל: דיברו איתי מכיוונים שונים ואוכלוסיות שונות על התגייסות ממש, כלומר לקבע.
צבי הנדל: יש גילאים שהולכים לסדיר, ובהם לא מדובר.
צבי הנדל: מדובר על קבע, על שני סוגים: יש כאלה שרוצים להתגייס לקבע לאן שיגייסו, ויש הצעה של חבורה שנציגיה נמצאים פה – הצעה חריגה, אני חייב להודות, גם בעיניי, אבל ודאי שווה בחינה - של קבוצה של אנשים שהיו ביחידות מיוחדות.
צבי הנדל: מציעים להקים יחידה מיוחדת, שתהיה בנויה על החבורה הזאת - כמו שיש את הנח"ל לחרדים ועוד מיני יחידות הומוגניות בצבא – יחידה הומוגנית שלהם, שגם השפה וגם המנטליות קלים וקרובים זה לזה.
צבי הנדל: בגלל מומחיותם המיוחדת, זה גם פותר בעיה של עבודה, וגם יש להם את הרצון הגדול לתת כתף ולעזור.
צבי הנדל: במקום שאני אציג את הבעיה אני מבקש מאחד החברים לעשות את זה.
רומן רטנר: אני נציג של קבוצת אנשים שמונה 400 איש, קצינים וחיילים, עם נסיון רב במלחמות באפגניסטן, צ'צ'ניה ודג'קיסטן, אנגורה ועוד מקומות בברית המועצות.
רומן רטנר: 90% מהאנשים הם עד גיל 45, ובזמן החרום שהמדינה נמצאת בו עכשיו, אנחנו לא מבינים למה אנחנו, אנשים עם נסיון של 15 שנים ביחידות-מיליציות בצבא של ברית המועצות, יושבים בבית, כשבחורים בני 20-19 עושים פעילות בשטחים.
רומן רטנר: זה לא נורמלי.
רומן רטנר: אותו סוג של מלחמה שעברנו בצ'צניה ואפגניסטן אנחנו רואים גם פה.
רומן רטנר: אנחנו לא מבינים למה בחור בגיל 19 יותר טוב ממני, בן 40, עם 10 שנים של נסיון.
רומן רטנר: אין תשובות.
רומן רטנר: הבעיה המרכזית היא שבארץ יש 150,000 איש בגילאים עד 45 שלא עברו מילואים אפילו יום אחד.
רומן רטנר: אם חס וחלילה מחר תהיה מלחמה – מה האנשים האלה יוכלו לעשות?
רומן רטנר: 150,000 איש הם כמות מאוד גדולה למדינה שלנו.
רומן רטנר: לא קיבלתי אפשרות להתגייס למילואים.
רומן רטנר: לא עברנו יום אחד במילואים, ואנחנו לא יודעים מה לעשות בזמן מלחמה.
רומן רטנר: אנחנו לא מבינים את הדבר הזה.
רומן רטנר: אם אנחנו תושבי שוויץ זה דבר אחד, אבל אנחנו גרים פה בארץ.
רומן רטנר: גם בשוויץ כל גבר יודע מה הוא צריך לעשות בזמן מלחמה.
רומן רטנר: פה 150,000 איש לא יודעים.
רומן רטנר: יש בקבוצה שלנו 80% קצינים, מסגן עד סגן אלוף: צנחנים, הנדסאים קרביים, צלפים – כל המקצועות, אבל הם עובדים בבתי אבות, בשמירה, במפעלים, וזה לא נורמלי.
רומן רטנר: המדינה עכשיו במצב קשה כזה, ולא קיבלנו אפשרות להתגייס ולעשות משהו בשביל המדינה.
רומן רטנר: אנחנו מבקשים להקים יחידה מיוחדת, עם הקצינים והחיילים עם הנסיון הרב, כדי לתרום משהו לצבא, ביחד.
רומן רטנר: הגיל שלנו מאוד מתאים לפעולות וסוג הפעילות בג'נין או בשכם.
רומן רטנר: זו עבודה מקצועית, זה המקצוע שלנו, ואנחנו מבקשים לעשות אותה.
קונסטנטין וינוקורוב: דיברנו בעבר עם יורי שטרן לגבי כל מיני פרוייקטים, אבל לא יצא כלום.
קונסטנטין וינוקורוב: עכשיו אנחנו נמצאים בתקופה חשובה.
קונסטנטין וינוקורוב: אני עובד כיועץ בנושא בטיחות, וכשבכפרים הערביים שמעו על הקמת הקורס הם נכנסו לפחד.
קונסטנטין וינוקורוב: עוד לא התחלנו בפעילות וכבר הושגה תוצאה.
קונסטנטין וינוקורוב: יש שם הרבה חבר'ה שלמדו ברוסיה והם יודעים מה זה צבא רוסי.
קונסטנטין וינוקורוב: נושא שני: אני בוגר קורס שיריון וקורס מטה כללי של הצבא הרוסי.
קונסטנטין וינוקורוב: דיברנו על כך שלא מגייסים מי שבא לארץ מגיל 28 ומעלה.
קונסטנטין וינוקורוב: הייתי מומחה לזה, ולפי החישוב שלי, יש בסביבות 80,000 אנשים שלא מגויסים.
קונסטנטין וינוקורוב: אנחנו אפילו לא משרתים במילואים של צה"ל.
קונסטנטין וינוקורוב: כמו שאמר רב סרן רטנר, לא להשתמש בנסיון שלנו ובמילואים, שלא במסגרת צה"ל, זה פשע.
קונסטנטין וינוקורוב: ההצעה שלי היתה להשתמש בנו במסגרת משמר לאומי.
קונסטנטין וינוקורוב: אני הראיתי ליורי במטה הכללי גדודים שאפשר להפוך לחטיבות.
קונסטנטין וינוקורוב: המטרה שלהם היא הגנה אזרחית.
קונסטנטין וינוקורוב: אם חס וחלילה יש מלחמה, אף אחד לא יודע מה לעשות, לאן ללכת.
קונסטנטין וינוקורוב: אני מבקש, אם יש רצון, להסביר בדיוק מה לעשות.
קונסטנטין וינוקורוב: צריך להקים את המשמר הלאומי, שאנחנו נהיה במילואים, והמשטרה תוכל לקבל תמיכה.
קונסטנטין וינוקורוב: אני מתנדב כמה שנים בתחנת משטרה, והם יכולים לקבל תגבור גבוה.
קונסטנטין וינוקורוב: אתם לא משתמשים במלאי.
קונסטנטין וינוקורוב: אם חס וחלילה יקרה משהו, נוכל כך להגן על השכונות.
יורי שטרן: המקרה הזה של צבא הוא לדעתי עוד יותר דרמטי מהנושא הקודם של המשטרה.
יורי שטרן: פה אני רואה את זה באמת כמחדל.
יורי שטרן: במצב שאנחנו נמצאים בו היום, עם נטל המילואים - עשרות אלפי איש, שעד לפני 10 שנים קל היה לגייס אותם וקל היה להשתמש בהם, נמצאים מחוץ למעגל.
יורי שטרן: אני עליתי בגיל 32, גוייסתי לטירונות קצרה, ואחר כך עשיתי מילואים.
יורי שטרן: כמוני, כל המילואים היו אז מגוייסים והיו שייכים ליחידות, והעסק תיפקד.
יורי שטרן: אז מה פתאום עכשיו זה לא קורה?
יורי שטרן: כבר לפני חצי שנה נאמר לי שיש את התכנית איך עושים את זה, ולפני שלושה חודשים ישבנו אצל ראש אכ"א עם האחראי על התכנון שם ועם נציגי העמותה, רק עם השוטרים ביניהם, ושוב – כל הזמן זה נדחה.
יורי שטרן: עד היום אני לא רואה שום תזוזה בקטע הזה.
יורי שטרן: מעבר לזה, קיים הנושא של המומחים.
יורי שטרן: כמו בכל תחום, התחום המדעי למשל, מגיעים אנשים שהם ברמה גבוהה מאוד, ואז יש כניסה של האנשים האלה לאוניברסיטאות ולעולם המחקר הישראלי, למרות שחלק מהם בכל זאת התחיל מלנקות רחובות ולעבוד במשמרות במפעלים.
יורי שטרן: אבל פה, בקטע הצבאי, זה סתום לגמרי.
יורי שטרן: בקטע של הטכנולוגיה הצבאית פרצנו דרך לפני 4-3 שנים.
יורי שטרן: הצלחתי להקים קרן משותפת לכמה משרדים, והמומחים, עם הטכנולוגיה וההמצאות שלהם, לאט לאט נכנסו למערכת.
יורי שטרן: אבל במה שקשור למקצועות צבאיים גרידא – אין שום תזוזה.
יורי שטרן: אני במגע כמעט פעם בחודש עם סגן הרמטכ"ל, ושלחתי לו קורות חיים של אנשים, שלפי התפקידים שהם עשו רואים שזאת נבחרת.
יורי שטרן: איש לא התקשר אליי, אפילו טלפונית, חודשים רבים מאז שקורות החיים שלהם נשלחו למערכת.
יורי שטרן: הובטח שזה כבר באכ"א, אבל שום דבר.
יורי שטרן: בעמותה יש גם אנשים שרואים את הרקורד שלהם, ושהצביעו על התחומים הספציפיים שבהם הצבא הסובייטי ואחר כך הצבא הרוסי התמצא יותר מאשר צה"ל.
יורי שטרן: צה"ל עד כה לא ניהל מלחמות גרילה בהקפים כאלה כמו שרוסיה כן ניהלה ועסקה בהם בכל המקומות שהם ציינו.
יורי שטרן: יש את הנסיון הזה, ויש נסיון באבטחה.
יורי שטרן: פשלות שהיו פה במחסומים לא היו קורות שם, כי זאת היתה צורת פעילות מאורגנת עם מיומנות.
יורי שטרן: צלפים, כלבנים – יש אנשים עם מקצועות ספציפיים, שיש להם רעיונות נכונים.
יורי שטרן: אנחנו מתפקדים כאילו הצבא הוא עוד מוסד ביורוקרטי ותו לא, שלא אכפת לו מהמשימות, ממצב החירום ומהנטל שהחיילים והקצינים שלנו נושאים על עצמם.
יורי שטרן: הוא מתנהג כאילו שום דבר לא קרה, ולא פתוח לשום רעיון חדש.
יורי שטרן: אין ספק, שמה שהם יודעים – חלק מזה הוא מאוד משמעותי למציאות שלנו.
יורי שטרן: אין גם ספק, שהנכונות של האנשים הוא משאב שלא מנוצל, ואנחנו זקוקים לו.
יורי שטרן: זה שאין דו-שיח ומפגש נורמלי בין העולים שהגיעו לבין המומחים שלנו, שמוכנים לסגור את האוזניים והעיניים, אי אפשר לעשות את זה.
יורי שטרן: זה כאילו שמבחינה כלכלית, במצב שלנו, היה איזה שהוא בזבוז של כסף, ומשרד האוצר היה מתעלם מזה.
יורי שטרן: לגבי העניין שלנו – זה ממש גלוי, ישנן הצעות שלא רוצים בכלל לגעת בהן.
צבי הנדל: חבריי לובשי המדים, קודם כל תודה על הסבלנות.
צבי הנדל: זיהיתי מספר סוגיות.
צבי הנדל: סוגיה אחת, שזועקת לשמיים, היא עניין המילואים, סוגייה שנייה היא עוד גיוס מיוחד שנדבר עליו, וסוגיה שלשית שזיהיתי, זה מערך ארצי, שניתן לנצל ידע כדי לפעול בהקשר של פיקוד עורף.
אייל קרוליצקי: בראש ובראשונה אנחנו מברכים ומעריכים את רוח ההתנדבות שהוצגה פה, והרצון לתרום.
אייל קרוליצקי: למדיניות הגיוס לצבא יש שלושה פרמטרים עיקריים.
אייל קרוליצקי: האחד הוא גיל ההגעה לארץ, השני הוא המצב המשפחתי והשלישי הוא המצב הרפואי של המועמד לגיוס.
אייל קרוליצקי: בכל תהליך הגיוס אנחנו שמים את הצורך הצבאי אל מול בקשת הפרט להתגייס, וזה למעשה עיקר הקריטריונים שעל פיהם אנחנו עורכים את הגיוס.
אייל קרוליצקי: בהתייחס למה שחבר הכנסת שטרן אמר, אנחנו פתחנו השנה, ומתחילים כבר בחודש הקרוב, את הענין של "שלב ב'" בהיקפים גדולים מאוד.
אייל קרוליצקי: בחצי השנה הקרובה אנחנו עומדים לגייס לפרויקט הזה של שלב ב' למעלה מ- 1,500 איש, מגיל 18 ועד גיל 28.
אייל קרוליצקי: משך השירות שלהם נקבע על פי משך השהייה שלהם בארץ, המצב המשפחתי, הפרופיל הרפואי – לתקופות שירות שכוללות טירונות, הכשרה צבאית, ומי שיצטרך – גם העסקה כזאת או אחרת, בהתאם לצרכים של הצבא.
אייל קרוליצקי: מרביתם יעשו תעסוקות מבצעיות, גם בשטחים וגם בקו-התפר, ועוד משימות.
אייל קרוליצקי: כבר בחודש הקרוב, במאי, מגייסים קרוב ל- 450 איש.
אייל קרוליצקי: בכל חודש אלה יהיו ההיקפים, ועד סוף השנה נגיע ללמעלה מ- 1,500 איש.
אייל קרוליצקי: האנשים שעתידים להתגייס יודעים על זה.
אייל קרוליצקי: זה פרוייקט שכבר למעלה משנה מנסים לקדם אותו, העלויות שלו הן עצומות, ומיד אחרי ההכשרה הזאת שמתבצעת, או במילואים או בסדיר, אנשים מצטרפים למאגר המילואים.
יורי שטרן: אני שואל למה מעל גיל 28 בעבר צה"ל גייס וידע לטפל, וקיבל מזה תגבורת כוח אדם גדולה, והיום, דווקא במצוקה שיש לנו ובמחסור כוח האדם, כשמגייסים את המילואימניקים ולוקחים אותם ממקומות העבודה, לגבי חלק כזה גדול של אוכלוסיה, שמוכן ורוצה לתרום, אתם נמצאים במנטרה הקודמת.
אייל קרוליצקי: הפרויקט הזה של שלב ב' בשנים האחרונות לא התקיים בגלל העלויות שלו, מכיוון שמרבית האנשים מועסקים בעלות של שכר-קבע.
אייל קרוליצקי: להחזיק מישהו במילואים זה בדיוק כמו להחזיק מישהו בקבע.
אייל קרוליצקי: עכשיו פתחנו את זה מחדש.
אייל קרוליצקי: אנשים בשירות מילואים עושים מילואים עד גיל 45.
אייל קרוליצקי: על מנת שנוכל להכשיר אותם, להכניס אותם למעגל המשרתים ולבצע שירות מילואים, המטה הכללי קבע את גיל 28 כרף, ולא מגייס מעבר לגיל 28 לשרות מילואים.
אייל קרוליצקי: לגבי קבע אני באמת לא יודע להגיד.
צבי הנדל: אני חוזר: אתה מסביר לנו דבר שהוא מאוד הגיוני, מקובל ומובן במסלול הישראלי ההיסטורי הרגיל, אבל אנחנו מדברים פה על דבר ספציפי.
צבי הנדל: אני לא אכעס עליך אם תגיד לי שאין לך תשובות.
צבי הנדל: אני ארשום את השאלות, ואעלה אותם שוב, כי אני לא רוצה רק לצאת ידי חובה.
צבי הנדל: אנחנו מדברים על כאלה שכבר קיבלו הכשרה, שמישהו אחר כבר מימן את ההכשרה שלהם.
צבי הנדל: זה לא שבגיל 32 אתה נותן לו משהו, ואז לא תוכל לנצל אותו מספיק שנים.
צבי הנדל: הוא כבר קיבל את ההכשרה, יש לו נסיון של שנים, והוא כבר נלחם.
צבי הנדל: השאלה היא, אם לא כדאי לפתוח מסלול ספציפי, ולהפיק תועלת מהנסיון ומצבירת הלימוד שלו, שהוא קיבל במקום אחר.
סופה לנדבר: אני רוצה לברך אותך ולהגיד שטוב שלקחת את האנשים האלה, עם ההסטוריה שלהם בעמותות.
סופה לנדבר: עם העקשנות שלך, ניתן לפתור בעיות כאלה.
סופה לנדבר: אהוד ברק, שהיה רמטכ"ל מצוין, אמר לא פעם בנאומים פוליטיים שלו, שמדינת ישראל למדה מההיסטוריה של הצבא ומהקרבות שהיו.
סופה לנדבר: גם אנחנו יכולים ללמוד מה ניתן לעשות.
סופה לנדבר: אני מאוד מעריכה את אנשי הצבא ואת מה שהם עושים, אבל כמו שנאמר כאן, יש דברים שאנחנו, כחברי כנסת, צריכים לשנות.
סופה לנדבר: גם כאן עקשנות יכולה לנצח.
סופה לנדבר: אני חושבת שאתה כבר מסיים את אחת ההחלטות שחשובות למשטרה, ואני רוצה שתלך הלאה, כי אני חושבת שאתה צריך לסיים עוד דבר אחד.
סופה לנדבר: התחלת עם המשטרה, ואני חושבת שצריך לעשות כך גם עם הצבא.
סופה לנדבר: טוב תעשה, אם תזמין לכאן את שר הבטחון, שיהיה כאן.
סופה לנדבר: גם אני העברתי לו מכתבים וגם הם, וצריך להיות פה פתרון קורקטי שנכנס למסגרת רגילה.
סופה לנדבר: עד גיל 28 יש מה ללמוד ויש מה לעשות, ויש פטריוטיזם אצל האנשים האלה.
סופה לנדבר: טוב תעשה, אם לוועדה הבאה בנושא הזה תזמין בעקשנות את פואד בן אליעזר, שיגיד מה הוא מסוגל לעשות.
סופה לנדבר: לדעתי, הוא מסוגל לעשות.
מיכאל נודלמן: כולם יודעים שכל מערכת רוצה לשמור על עצמה, אבל אנחנו אנשים, ולא מערכת טכנית.
מיכאל נודלמן: אנחנו מערכת ציבורית-אנושית, וצריכים אותם.
מיכאל נודלמן: צריך לחשוב איך לנצל את הפוטנציאל.
מיכאל נודלמן: בתוך הקבוצה שדיברו עליה, של 150,000, יש מומחים בגילאים 40, ולא צריך אחראי עליהם כמו על אדם בגיל 18.
מיכאל נודלמן: כל הכבוד לצבא, אבל אתם קצת מקובעים, וצריכים להיות יותר גמישים.
מיכאל נודלמן: זה חשוב לאנשים האלה, אבל יותר חשוב למדינה.
מיכאל נודלמן: יש להם נסיון, פטריוטיזם ויכולת לחיות ולעזור לצבא.
מיכאל נודלמן: אני מעל גיל 60.
מיכאל נודלמן: גם אני מוכן לתרום, גם אני קצין, אבל אתם צריכים למצוא מסלול לאנשים בגילאים 35, 40.
מיכאל נודלמן: אני לא מדבר על 150,000 אנשים, אבל צריך להיבנות מסלול לאנשים עם נסיון, ידע, מקצוענות ורצון מאוד גדול.
מיכאל נודלמן: הם צריכים להרגיש שהם אזרחים כמו כל אזרח.
סופה לנדבר: אני יודעת מה זה להיות איש צבא במדינות חבר העמים.
סופה לנדבר: אבא שלי סיים תואר שני באקדמיה צבאית.
סופה לנדבר: זה אנשים שבדם שלהם יש דבר מיוחד במינו.
סופה לנדבר: הרצון שלהם כל כך גדול, הם מרגישים חזקים, אמיצים, רוצים להילחם עבור מדינת ישראל, והמדינה לא מנצלת אותם.
סופה לנדבר: זה פשוט פשע כלפיהם, וגם כלפי המדינה.
ויקטור בריילובסקי: אני חושב שפה התמונה זהה לזאת שראינו במשטרה.
ויקטור בריילובסקי: אנחנו רואים ארגון טוב, שעובד טוב, אבל יש לו ביורוקרטיה מאוד חזקה, והוא פשוט לא יכול להשתנות, ולהפגין גמישות כלפי אוכלוסיה חדשה.
ויקטור בריילובסקי: אנחנו מתנהגים כאילו מחר יהיה שלום, וזאת הגזמה.
ויקטור בריילובסקי: לא יהיה שלום בעוד שבוע או בעוד שבועיים, ואנחנו צריכים לנקוט גישה חדשה.
ויקטור בריילובסקי: הנושא הזה הוא מאוד חשוב, ואפשר למצוא לו פתרונות רק בדרג גבוה.
ויקטור בריילובסקי: לכן אני מצטרף להצעה של חברת הכנסת סופה לנדבר, לעשות עוד ישיבה של הוועדה, אולי עם שר הבטחון וסגן הרמטכ"ל, ולדבר ברצינות, כי הם ורק הם יכולים למצוא פתרון לבעיה.
גנדי ריגר: שאלנו את אנשי הצבא מה קורה, אבל הם לא יכולים לענות, כי זה לא עניין ניהולי, אלא עניין של אסטרטגיה של תעסוקה מקצועית במדינה.
גנדי ריגר: זה חשוב גם למנהדסים, גם לאנשים מהמשטרה וגם לאנשים מהצבא שצריכים לקבל מדיניות חדשה.
גנדי ריגר: אני מצטרף לסופה ולבריילובסקי לגבי כך שאנחנו צריכים לעשות ישיבה עם אנשים שבונים אסטרטגיה, עם שר הבטחון, הרמטכ"ל ומפכ"ל המשטרה.
גנדי ריגר: זה חשוב למדינה היום, ויותר חשוב מכל המקצועות.
צבי הנדל: אני חוזר אל לובשי המדים.
צבי הנדל: אתם חושבים שבתחום הזה, של גיל 28 ומעלה, יש לכם מה להוסיף, או שאנחנו צריכים לערוך דיון אחרי שתחזירו הביתה את מה ששמעתם פה, ונקיים דיון מאוחר יותר בהתייעצות עם לשכת שר הבטחון ולשכת הרמטכ"ל?
אייל קרוליצקי: על מנת לשרת בצבא צריך לעבור טירונות צה"לית והכשרה צבאית.
אייל קרוליצקי: כדי לשרת במסגרת צבאית, תחת פיקוד של מפקדים בצבא, נדרשים ללמוד את הכללים, את שיטות העבודה ואת מה שנעשה בצבא.
אייל קרוליצקי: לכן הצטרפות של בודדים בגילאים שונים היא קצת בעייתית.
אייל קרוליצקי: זאת הסיבה שהקמנו את שלב ב'.
אייל קרוליצקי: לגבי גיל 28 – אנחנו נחזור הביתה ונבדוק אותו שוב.
אייל קרוליצקי: בהחלטה שנקבעה לגבי גיל 28 הראייה היתה לגייס אוכלוסיה כמה שיותר צעירה על מנת ליהנות מהשירותים שלה ומהשירות שהיא תוכל לתת בצבא המילואים לאורך כמה שיותר שנים.
אייל קרוליצקי: נאמר כאן שאנחנו קצת אטומים, אבל גם זו פתיחות שלא היתה עד לפני מספר חודשים.
אייל קרוליצקי: היא הוקפאה למספר שנים, ורק לאחרונה זה נפתח, לאור הבקשה ולאור הרצון להתנדבות ולתרומה.
אייל קרוליצקי: הרבה מאוד מצטרפים לעניין הזה.
אייל קרוליצקי: גם הנושא של משמר לאומי והגנה אזרחית אלה תחומים שמטופלים במשמר האזרחי, במשטרה, וכן יש רצון לשלב את האוכלוסיה המבוגרת.
אייל קרוליצקי: רוב האנשים שעושים שירות במסגרת שלב ב' מופנים אחר כך לשירות במסגרת פיקוד העורף, שנותן מענה לאותם דברים שאנשים יכולים לתרום בו, מהנסיון הרבה שיש להם.
אייל קרוליצקי: דבר אחרון שלא קשור אמנם לצבא, אבל דרכו ניתן אולי לתת איזה שהוא פתרון: יש פרוייקט מתנדבים חדש של משמר הגבול לתעסוקות בקו התפר.
אייל קרוליצקי: הפרוייקט הזה יכול לתת מענה לכל מי שרוצה כמודל וכמסגרת מצומצמת לתת בתקופות מוגבלות בזמן, אבל בדיוק אלה הצרכים שכרגע מדינת ישראל נדרשת להם.
צבי הנדל: אני רוצה לומר כמה מילות סיכום.
צבי הנדל: דיברנו כאן על שני תחומים עיקריים.
צבי הנדל: האחד הוא נושא של שלב ב' מעבר לגיל 28 בגלל פוטנציאל עצום שטמון בחבורה הנהדרת הזאת של העולים, ונקודה שנייה היא בדיקת אפשרות להקמת גדוד מיוחד לניצול הפוטנציאל של חבר'ה שרכשו ידע.
צבי הנדל: אפשר לנצל אותם, לדעתי, בלי דמיון פרוע, עם הכשרה צה"לית, ודאי, כי יש כללים בצבא, שקרוב לודאי שהם לא זהים לאלה שהיו בצבא רוסיה.
צבי הנדל: יש דברים של תורת לחימה שאותי יצטרכו ללמד חודשיים, ולהם אולי יספיקו רק שבועיים.
צבי הנדל: אני מבקש שתעלה את שתי הנקודות האלה, כנפרדות, בפני מקבלי ההחלטות, ואני מאוד מבקש שבמהלך שלושת השבועות הקרובים אקבל תגובה.
צבי הנדל: לאחר שלושת השבועות האלה, לפי התגובה, אזמן ישיבה נוספת, ונעלה את הדרג; לא כי חס וחלילה אני חושב שאתה לא מספיק טוב, אלא אני מודע לסדר קבלת ההחלטות בהיררכיה הצבאית.
צבי הנדל: בכך אני מקבל את המלצותיהם של חבריי חברי הכנסת.
יורי שטרן: יש גם נושא שלישי, הניצול והשילוב של המומחים לא חייב להיות אך ורק במסגרת של הגדוד.
יורי שטרן: יש פה מקצועות שונים, ואנחנו דיברנו גם על כך שאנשים יוזמנו להגיד את מה שיש להם מבחינת רעיונות, ולהציג את הידע שלהם בסוגי פעילות שונים, כמו צלפות, כלבנות, שמירה, וכו'.
צבי הנדל: בעצם אתה מדבר על מקצועות שהתמחו בהם.
צבי הנדל: אין לי מושג אם קיבלתם החלטה או לא בנושא כלבים, אבל נניח, למשל, שמחר מקבלים החלטה שמכניסים כלבנים, ויש בדיוק חמישה מומחים בעניין הזה, עולים חדשים, שעסקו בזה שנים.
צבי הנדל: אני בטוח שאתם תחככו ידיים ותהיו מרוצים שיש לכם את המומחים האלה, והם יהיו מרוצים שהם יכולים להתגייס.
צבי הנדל: אם יש ארגון של החבורה הזאת – או שהם יעלו בפניך את המקצועות שיש להם, או שאתה תגיד איפה ניתן להשתלב.
צבי הנדל: אלה שלושת הנושאים.
צבי הנדל: אני מודה לכל מי שטרח והגיע, וגם לישיבה הזאת נעשה המשך בעוד כמה שבועות.
צבי הנדל: --------------------
צבי הנדל: נושא הדיון הוא קבורת חיילים לא-יהודים בחלקות נפרדות.
צבי הנדל: את הדיון יזמה חברת-הכנסת מרינה סולודקין.
צבי הנדל: הנושא הזה עולה מדי פעם בכלי התקשורת.
צבי הנדל: אני מציע שחברת-הכנסת סולודקין תציג את הנושא ותאמר את אשר עם לבה ואחר-כך נשמע את נציגי צה"ל.
מרינה סולודקין: אני מאד מודה ליושב-ראש שמקיים היום ישיבה בנושא כל-כך חשוב, ואני מאד מודה שהדיון מתקיים בנוכחות הרב הצבאי הראשי, שהוא המקור המוסמך ביותר לכל המדיניות הקשורה עם חיילי צה"ל.
מרינה סולודקין: מחודש מארס 2002 אני מקבלת פאקסים וטלפונים מאזרחים מודאגים, עולים חדשים מחבר העמים, קרובים וחיילים ששירתו באותן פלוגות שבהן נרצחו חיילים.
מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לכם שבציבור שלנו מאד חשוב כל ענין של גורל של חיילים וכל ענין של אזרחות לאמהות של חיילים שמשרתים בצבא.
מרינה סולודקין: לפי הנתונים שקיבלתי ממשרד הקליטה יש במדינת ישראל 6,000 חיילים שרשומים כלא-יהודים.
אלוף גיל רגב: 6,700.
מרינה סולודקין: 6,700.
מרינה סולודקין: אחרי כל פיגוע וכל רצח, וכל מוות בצה"ל אני מקבלת טלפונים ופאקסים מאנשים ששואלים אותי: מה יהיה אתנו, עם הילדים שלנו שנרצחו?
מרינה סולודקין: אנחנו צריכים להתעמת גם עם בושה של משפחות שבאו לכאן בתוקף חוק השבות, מתוך בחירה, כי הם לא עזבו לגרמניה, לא לאוסטרליה ולא לקנדה ולא לארצות-הברית, הם בחרו לבוא למדינה המסוכנת ביותר בעולם, בחרו לשרת בצבא ההגנה לישראל.
מרינה סולודקין: עשו את ההחלטה שלהם גם בנים למשפחות מעורבות שבאו לכאן להיות יהודים עם העם היהודי.
מרינה סולודקין: אחרי רצח מיכאל אוקסמן, שהיה המקרה הראשון בחודש מארס, התחלתי לקבל פניות.
מרינה סולודקין: אני פניתי לרב הראשי לצה"ל, וגם אליך אדוני היושב-ראש, ואמרתי שאנחנו צריכים להתכנס ולדון בשאלה איך להתנהג במקרים אלה, מפני שבממשלות קודמות, בממשלת נתניהו ובממשלת רבין ידעו מה לעשות במקרים כשיש ספק אם האנשים האלה יהודים, אבל אחרי שרבין אמר שהוא לא מבדיל בין דם לדם, כולם נקברים בחלקות צבאיות.
מרינה סולודקין: אמרו לי שהתירוץ היה שמה שאנחנו מתעסקים בו הוא לא כל-כך חשוב, כי המשפחות האלה הן שמסכימות לקבור את בניהן בחלקות מרוחקות ונפרדות מהחברים שגם הם נפלו באותו קרב, או באותו מבצע.
מרינה סולודקין: מאחר שאני מכירה את המשפחות האלה, וגם להן יש ענין שהאם הגרושה שרוצה בכך תקבל אזרחות, וכשהיא מסכימה לדבר שהיא יכולה לא להסכים, היא מסכימה, מפני שלה ולמשפחתה יש תוכניות שהאם הגרושה, שלא יכולה לחיות בארץ, רוצים שתהיה לה אזרחות.
מרינה סולודקין: זה מקרה מאד עדין, וחשבתי שאנחנו יחד עם הרבנות הצבאית צריכים לטפל בזה.
צבי הנדל: חברי הכנסת, אתם מעדיפים לדבר קודם ואחר-כך לשמוע את אנשי הצבא?
אבשלום וילן: אני חושב שדווקא עדיף לשמוע אותם תחילה, כי יש להבדיל בין שני דברים, בין האזרחות לאזרחים שאינם יהודים, שעליהם יש לי הרבה מה להגיד, ולכן אני רוצה לשמוע קודם על בעיית הקבורה.
צבי הנדל: אנחנו לא מדברים על אזרחים.
צבי הנדל: הנושא בדיון זה הוא רק על חיילים.
אבשלום וילן: בדיוק.
אבשלום וילן: לכן אמרתי, בין האזרחות להוריהם של חיילים שנהרגו.
אבשלום וילן: אלה שני נושאים שונים.
אבשלום וילן: אני מעדיף לשמוע קודם את עמדתם, מה יש להם לומר בענין זה.