GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סלי מרידור: אנחנו עושים היום הרבה פעילות כדי להניע סולידריות, מילדים בבתי-ספר יהודיים בכל העולם, שיכתבו מכתבים לחיילי צה"ל, דרך תוכנית מתנדבים שיבואו לארץ מכל רחבי העולם היהודי כדי להתנדב פה, אבל הדבר הכי רחב הוא מגבית, כי זה נוגע לכל בית בישראל.
סלי מרידור: אם יבואו 3,000 מתנדבים, זה יהיה הרבה מאוד, אבל במגבית משתתפים מיליון בתי אב.
סלי מרידור: הקהילות היהודיות החליטו ללכת על מגבית חירום, ואני מקווה שעצם קיומה של מגבית כזאת יניע את הציבורים היהודיים, מעבר לשאלה החשובה בפני עצמה של הכסף.
סלי מרידור: ננסה לשכנע, שחלק מן המשאבים של מגבית החירום הזאת, בהנחה שתהיה מוצלחת, אם אפשר, יופנו למאמץ של הסברה.
סלי מרידור: בסופו של דבר, כדי שההסברה תהיה מוצלחת יש צורך בכמה מרכיבים קריטיים.
סלי מרידור: צריך שיהיה מסר ראוי וחד, וזה לא תמיד בידי אנשי משרד החוץ, יותר בידי השולחן הזה או שולחן הממשלה.
סלי מרידור: איש השיווק הכי טוב, אם לא נותנים לו מוצר טוב, הוא לא יכול לשווק אותו, ואני מקווה שיש.
סלי מרידור: בכל אופן, אחדות יותר גדולה ממה שיש היום בישראל, לא נשיג.
סלי מרידור: זה דבר אחד; דבר שני, זה יכולת מקצועית; ודבר שלישי, זה משאבים.
סלי מרידור: זה מחריד לשמוע מה שאומר חבר הכנסת שטרן על קיצוץ במשאבים.
סלי מרידור: אי-אפשר לעשות את המערכה הזאת בלי משאבים, ומדינת ישראל היתה צריכה להבין שזה כמו ג'נין, זה יכריע את גורל המערכה.
סלי מרידור: אי-אפשר להקצות, בצדק, עוד שני מיליארד שקלים לצה"ל, וזה קריטי, אבל לא להבין שחופש הפעולה של צה"ל תלוי במידה רבה במה שקורה בזירה הבין-לאומית.
סלי מרידור: זה מדאיג מאוד.
סלי מרידור: אם תהיה מגבית מוצלחת, ננסה לשכנע שחלק מסוים מן המשאבים יעבור גם למאמץ הזה.
סלי מרידור: אני מקווה שזה יהיה, אבל אני עוד לא יכול לברך על המוגמר.
צבי הנדל: כולנו השתכנענו בחשיבות העניין.
צבי הנדל: ידענו על כך עוד לפני הישיבה, אבל מיקדנו את העניין, ואני לא מזלזל בזה.
צבי הנדל: מאחר שהנושא חשוב ובוער, הוועדה תדון בנושא, והיא תעמוד בקשר עם כל משרדי הממשלה הרלוונטיים לצורך העניין, בעקר שני משרדי הממשלה, משרד ראש הממשלה ומשרד החוץ.
צבי הנדל: במשרד החוץ, האיש שהכי רלוונטי לעניין הזה זה סגן שר החוץ, אבל ודאי שאי-אפשר להשאיר בצד את שר החוץ עצמו.
צבי הנדל: במסגרת הוועדה, יחד עם הסוכנות, כמובן, נבדוק את האפשרויות של ההצעה שהעלה חבר הכנסת שטרן, נעשה מאמץ לעזור למשרד החוץ להגדיל את התקציב שלו בנושא ההסברה, ולא נניח למהלך הזה.
צבי הנדל: את כל כוח הנדנוד והעקשנות שיש בך, חבר הכנסת שטרן, אני מבקש, כי אתה מאוד צודק.
צבי הנדל: אני מבקש שתירתם לנושא הזה, כי הוא נושא בעל חשיבות לאומית יהודית ממדרגה ראשונה.
צבי הנדל: בוקר טוב לכולם, וברוכים הבאים.
צבי הנדל: היום אנחנו עוסקים בנושאי ביטחון.
צבי הנדל: סגן השר לבטחון פנים יאחר בכמה דקות ותכף יגיע.
צבי הנדל: יש לנו שני נושאים היום, ושניהם, פחות או יותר, באותו כיוון.
צבי הנדל: הם מתחלקים בין המשטרה לצבא – והדרך לנצל את המשאב האנושי המבורך של עולים חדשים.
צבי הנדל: כפי שהצלחנו לנצל בצורה נכונה, טובה ובריאה את הצד המדעי שבעליה המבורכת, בעיקר מארצות חבר העמים אבל לא רק, כך יש תחומים נוספים.
צבי הנדל: אחד התחומים שקיבלתי קריאות בקשר אליו הוא המשטרה והצבא; קיבלתי פניות גם מאנשים מחוץ למערכת וגם מחבריי פה בכנסת – מיורי שטרן ומפרופ' צינקר – לנצל את אלה ששרתו בכוחות הבטחון, ובמקרה הראשון במשטרה, מאחר שהמשטרה זקוקה היום לכוח אדם.
צבי הנדל: לא הבנתי למה יש טענות בקשר לזה.
צבי הנדל: הרי לכאורה אם יש פה היצע, וביקוש יש, כי המשטרה רוצה להגדיל את כוח האדם, לא ברור למה השידוך הזה לא נוצר.
צבי הנדל: על מנת שנלמד יותר טוב את הבעיה אני מציע שיתחילו קודם חברי שהציעו את ההצעה – חבר הכנסת יורי שטרן ואחר כך חבר הכנסת צינקר, נשמע את ההבטים של הבעיה ונראה איך אפשר לפתור אותה.
יורי שטרן: תודה, כבוד היו"ר.
יורי שטרן: הדיון הוא באמת בשתי מערכות, אבל מבחינת אוכלוסית העולים מדובר בשני מסלולים אפשריים לאותה אוכלוסיה.
יורי שטרן: אנחנו מדברים על שכבה שלמה של עשרות אלפי עולים בגילאים 40-30, פחות או יותר, בעלי נסיון מבצעי, צבאי או משטרתי, שלא גויסו לצה"ל, כי היתה החלטה של צה"ל בתחילת שנות ה- 90', ב- 92' אם אני לא טועה, להגביל את גיל הגיוס ל- 28.
יורי שטרן: ההחלטה הזאת גם אז לא היתה נראית לי נכונה, אבל בוודאי השאירה מחוץ למערכת מספר גדול מאוד של אנשים כשירים, שמוכנים ורוצים להשתתף בנטל הבטחוני, ולקחת בו חלק.
יורי שטרן: היום, במצוקה שבה אנחנו נמצאים, המאגר הזה של האנשים יכול להקל בביצוע משימות רבות, ולהקל גם על חיילי מילואים, למשל.
יורי שטרן: כלומר, יש פה קבוצה גדולה מאוד של אנשים שרוצים להתגייס ואינם מגויסים.
צבי הנדל: בוא נתמקד קודם במשטרה.
צבי הנדל: אתה יודע על מקרים שחבר'ה כאלה הלכו ללשכות הגיוס של המשטרה ונענו בשלילה?
יורי שטרן: הרצון ואפילו הנסיון זה עוד לא מספיק.
יורי שטרן: יש עניין של ידע בשפה והתאמות נוספות, וללא פעולה ספציפית לגישור, העסק הזה לא עובד.
יורי שטרן: זה לא עובד אובייקטיבית, לא מתוך חוסר רצון או משהו דומה.
יורי שטרן: היות ואני עובד הרבה עם המערכות אני אומר שזה קודם כל קושי אובייקטיבי של אי-התאמה.
יורי שטרן: בשביל שאי-ההתאמה הזאת תעלם צריכה להיות פעולה בונה שבאה לקראת האוכלוסיה.
יורי שטרן: מתוך האוכלוסיה עצמה הם כבר עשו כמה וכמה צעדים, והתארגנו בשתי עמותות, אחת מאגדת את קציני המשטרה - המיליציה הסובייטית: החוקרים, הבלשים, השוטרים, והעמותה השנייה מאגדת קצינים ומומחים צבאיים.
צבי הנדל: שתיהן נמצאות פה?
יורי שטרן: למה אמרתי שהדיון הוא משולב?
יורי שטרן: כי גם לאלה שהם בעלי רקע צבאי גרידא, היום מג"ב או סוגי אבטחה שונים יכולים להיות פתרון.
יורי שטרן: אפרופו, כשהערבים שמעו מהעיתונות שלנו שהרוסים רוצים להתגייס ולקחת חלק במשימות בשטחים – זה עשה רושם חזק, כי הם יודעים שפה לא עושים חשבון.
יורי שטרן: מבחינת המשטרה ישנן כמה אפשרויות, ודיברנו עליהן.
יורי שטרן: לפני שלושה חודשים ביקשתי מאכ"א, מאגפי כוח אדם גם של המשטרה וגם של הצבא, להיפגש יחד עם נציגי העמותות, ודיברנו על כמה וכמה דברים שאפשר לעשות; חלק בתחום ההתנדבותי, במשמר האזרחי, וכאן, במשמר האזרחי, מצב הפשע, הפריצות ומעשי החבלה באזורים רבים של אוכלוסית-עולים גדולה, זו בעייה רצינית, ואפשר לארגן שם משמר אזרחי.
יורי שטרן: יש נסיונות כאלה מוצלחים מאוד, למשל בדימונה ובעוד כמה מקומות.
יורי שטרן: העולים רוצים ללכת למשמר האזרחי, אבל בשביל זה המשמר האזרחי צריך לעשות כמה צעדי הסברה ופעילות שלמה שדיברנו עליה, כמו ימי עיון אזוריים.
יורי שטרן: למיטב ידיעתי, הרבה לא יצא מזה בפועל, ויש כאן בהחלט פוטנציאל של אלפים שמוכנים להיות מתנדבים במשמר האזרחי ולהקל קצת על בעיות הבטחון השוטף.
יורי שטרן: מעבר לזה, קיים העניין של משמר הגבול ועוד מערכות אבטחה שבמסגרת המשטרתית.
יורי שטרן: פה גם יש בעמותה של קציני צה"ל אנשים שמוכנים להשתתף.
יורי שטרן: העניין השלישי הוא למעשה שוטרים גרידא, שוטרים בשטח וחוקרים.
יורי שטרן: כמו שיש קורסים לרופאים, קורסים למורים וקורסים לעוד מקצועות, אם היינו נותנים לעולים הכשרה מיוחדת, שמאפשרת להם להמשיך ולפעול בארץ במקצועות הקודמים שלהם והיינו עושים את המאמץ לשלב אותם, זה ישתלם, כי יש פה מגוון רחב של אנשים בעלי ידע במקצוע.
יורי שטרן: לגבי מה שהפך להיות לדעתי בלוף תקשורתי ופרובוקציה תקשורתית-פוליטית, כל הסיפורים על המאפיה הרוסית, קיים בהחלט פשע, יש פשיעה בקרב הנוער העולה, יש פושעים שפועלים באוכלוסית העולים, יש העניין הזה של סחר בנשים, שגם שם חלק גדול מתבצע בקשר בין יוצאי ברית המועצות לשעבר וקיימות עוד כל מיני משימות שמתאימות דווקא לעמותה הזאת, של "מגן וחרב", שם שהוא תרגום מסיסמה רוסית, שתחתיה פעלה המשטרה הרוסית.
יורי שטרן: בעמותה הזאת יש אנשים שיכולים להתמקד ולהתמקצע בחקירות מעין אלה.
יורי שטרן: הם מבינים את המנטליות, ויודעים איך הדברים האלה עובדים.
יורי שטרן: כמובן שקיים יתרון השפה, לעומת גיוס של איזו שוטרת צעירה, שאין לה שום רקע, כי היא בעצם ישראלית דוברת רוסית.
יורי שטרן: כאן, לעומת זאת, יש אנשים מנוסים שהם מתוך הסיטואציה הזאת, יודעים איך לפעול וגם יכולים להגיע למקורות ברוסיה; המאגרים האלה לא מנוצלים מספיק, וזאת המשימה, שהיא גם תעסוקתית, אבל קודם כל היא משימה שאמורה לתרום לבטחון המדינה.
יורי שטרן: אז אלה הדברים שקשורים למשטרה.
אלכסנדר צינקר: אני חושב שצריך לחשוב מחדש איך לארגן את כל השיטה, ואיך עכשיו יכולים עולים חדשים, קציני משטרה ואנשים מעמותת "מגן וחרב" ממש להיכנס למערכת שלנו פה בארץ.
אלכסנדר צינקר: יש הרבה בעיות, ורציתי לשמוע מהן.
אלכסנדר צינקר: אני יודע שיש חומר כתוב על זה.
צבי הנדל: אני רוצה לשמוע מהצד של "מגן וחרב" בעיקר האם נעשו נסיונות לקשר עם משטרת ישראל, ואיפה היו פלונטרים, אם בכלל.
ואדים מלמד: אני חבר בעמותה של "מגן וחרב".
ואדים מלמד: מדובר בעמותה של עולים חדשים, שמארגנת בשירותיה כ- 250 איש מכל רחבי הארץ.
ואדים מלמד: המרכזים של האגודה מתמקדים בנתניה, בראשון לציון, בחדרה, בחיפה ובפתח תקווה.
ואדים מלמד: אנחנו היינו במגעים עם המשטרה וגם עם מחלקת כוח אדם של המשטרה, וכשדיברנו הועלו בדיוק אותם עניינים שהעלה חבר הכנסת יורי שטרן.
ואדים מלמד: הבעיה העיקרית בעניין שירות חברי העמותה במשטרה היא מגבלת הגיל.
ואדים מלמד: בדרך כלל עולים חדשים או חברי עמותה, שהגיעו לישראל נניח בגיל 25 או 30, עוד לא מספיקים ללמוד עברית, הם כבר בני 35, ואז הם לא יכולים להתגייס למשטרה בכלל.
ואדים מלמד: העלינו את העניין של אולפן.
ואדים מלמד: למעשה, זה יהיה מאוד יעיל אם יהיה אולפן, כמו לעורכי דין ולרופאים, שבו אפשר יהיה ללמוד שפה מקצועית, וזה יעזור לאנשים לעבור את הבחינה.
ואדים מלמד: זו בעצם הבחינה הכי קשה לעולים-שוטרים לשעבר.
ואדים מלמד: אנחנו שלחנו את השמות של המועמדים למשטרה ובעצם בפגישה הבנו שהבעיה הכי קשה היא התקציב.
ואדים מלמד: היה רעיון לשלב כאן
ואדים מלמד: את ועדת הקליטה עם המשטרה ולשכת ראש הממשלה ויחד להקים פרוייקט שיאפשר לעולים חדשים לעבור את העניין של השפה, ללמוד או לעשות אולפן מקצועי, ולהתגייס.
צבי הנדל: אגב, במסחר אני יודע, שאם יש היצע ויש ביקוש, זה צריך להתחבר בסוף.
מרינה סולודקין: יש גם דלתות סגורות.
ואדים מלמד: יש עוד עניין אחד.
ואדים מלמד: אנחנו העלינו כמה בעיות בעניין העבודה של חברי העמותה במשטרה, אבל לא רק גיוס למשטרה, אלא גם עבודה במוקד 101, שעד היום לא התבצע, למרות שלמעשה, מי שאמור לעבוד במוקד 101 לא צריך לדעת עברית פרפקט כדי לעבוד שם, כי הרעיון שהוא יקבל קריאה בשפה הרוסית ויתרגם - - -
צבי הנדל: טוב, העניין ברור, תודה.
צבי הנדל: משטרת ישראל, בבקשה.
גילה גזיאל: אכן בעבר נעשו נסיונות והיו מגעים רבים לקדם את נושא גיוס העולים מחבר העמים.
גילה גזיאל: היום יש הצעה, יש תקנים, ואנחנו זקוקים לאנשים, רק יש מינימום של קריטריונים שאנחנו לא יכולים לחרוג מהם.
גילה גזיאל: זאת אומרת, אני מניחה שכל מי שיושב פה, שנתקל או שמגיע אליו שוטר סיור או שוטר תנועה, צריך את השפה הבסיסית.
גילה גזיאל: בשנת 2000 היו מגעים משולבים של המשטרה, העמותה ומשרד הקליטה לממן אולפן בעברית לעולים החדשים.
גילה גזיאל: בסופו של דבר זה לא יצא לפועל, והסיכום היה שזה יהיה במימון משרד הקליטה.
גילה גזיאל: זה לא מתקציבי משטרה, ומשרד הקליטה לא מצא את המימון לעניין הזה.
גילה גזיאל: אנחנו נשמח לשלב את העולים החדשים, אנחנו זקוקים לכוח אדם, ויש לנו מיון כללי.
גילה גזיאל: אכן גיל הגיוס הוא עד גיל 35.
גילה גזיאל: אנחנו עושים הקלות לגבי השפה העברית – אנחנו לא דורשים מעולים את הנדרש ממי שנולד בישראל, אבל גם בהקלות האלה יש לנו גבולות.
גילה גזיאל: כלומר, העבודה שלנו היא עבודה עם ציבור, ואנחנו צריכים ששוטר יוכל למלא את מגוון התפקידים במשטרת ישראל.
גילה גזיאל: כשיש תגבורים בירושלים, בתל אביב או בהר מירון אנחנו צריכים את כל השוטרים, והתפיסה הסופית היא שהשוטר הוא ורסטילי.
גילה גזיאל: בעניין השפה, מבחני הכניסה למשטרה יכולים להיעשות גם בשפה הרוסית.
גילה גזיאל: נדרשת ידיעת השפה ברמה המינימלית, ואנחנו נשמח מאוד אם משרד הקליטה יאושש את הרעיון ויממן אותו – להקים אולפן בעברית כדי לקדם את הנושא.
גילה גזיאל: אנחנו זקוקים לכוח אדם בכל הארץ.
גילה גזיאל: אגב, אני לא עושה מגבלה רק לגבי שוטרים לשעבר שהיו בצבא הרוסי, אלא גם אנשים שהיו במשטרה הרוסית וגם מי שהיו בצבא הרוסי – הדלת פתוחה בפניהם.
גילה גזיאל: אנחנו נבחן את זה, וזה בהחלט פתוח.
גילה גזיאל: בעניין החקירות – לאחרונה פנינו לכל מי שעוסק בתחום החקירות, בהמשך לדברי חבר הכנסת יורי שטרן, פתחנו את העניין הזה, הצבענו על התרומה האפשרית, ואנחנו מחכים לתשובה מראשי היחידות המיוחדות של המשטרה שעוסקות בתחום החקירות כדי לקדם את הנושא הזה.
יורי שטרן: המגבלה של הגיל לא תהיה?
גילה גזיאל: גיל הגיוס למשטרה הוא עד גיל 35.
גילה גזיאל: יש הקפדה על הגיל הזה, אבל יחד עם זאת, בתחומים מקצועיים מאוד, יש אפשרות לחריגה, אבל לא חריגה רבה.
גילה גזיאל: אני רוצה להסביר למה אנחנו לא חורגים גם בהבטים המקצועים; גיל הפרישה מהמשטרה הוא גיל 55.
גילה גזיאל: יש קורלציה בין גיל הגיוס לגיל הפרישה.
גילה גזיאל: אי אפשר לנתק את גיל הגיוס מגיל הפרישה.
גילה גזיאל: כדי לסבר את האוזן, גיל הפרישה השתנה, והוא כבר לפני 55 – הוא גיל 52, אבל בעיקרון גיל הפרישה הוא 55, ולא ניתן לנתק את גיל הגיוס מגיל הפרישה.
מרינה סולודקין: את יודעת, כשלא רוצים אז יש תירוצים.
אבשלום וילן: אם נניח, שאלה תיאורטית, אם אל ראש ממשלת רוסיה היה מגיע לפני 10 שנים, כשהוא היה בן 43, ראש הק.ג.ב לשעבר.
אבשלום וילן: אני מניח שהוא לא רע… האם היו מקבלים אותו?
גילה גזיאל: השאלה היא שאלה תיאורטית.
גילה גזיאל: סמכות החריגה לגבי גיל הגיוס היא של מפכ"ל המשטרה.
גילה גזיאל: פקודת המשטרה קבעה שגיל הגיוס הוא עד גיל 35, ואם יש אנשים בעלי מקצוע מאוד מאוד ייחודי, המקרה שלהם מטופל באופן פרטני.
צבי הנדל: יש פה כמה נקודות שאני מזהה, ואנחנו צריכים לפרק אותן.
צבי הנדל: יש לנו פה מישהו ממשרד הקליטה?
צבי הנדל: אפשר לעשות שידוך בנושא האולפנים.
צבי הנדל: יכול מאוד להיות, שצריך לעשות מבצע מיוחד, אם באמת יש פה נפח, ונראה לי על פניו שאמור להיות נפח בנושא של המשטרה.
צבי הנדל: תיכף נגיע לצבא, ואני לא בטוח ששם יהיה לנו נפח כזה, אבל במשטרה ודאי כן.
צבי הנדל: אפשר לעשות איזה שהוא שידוך…
מרינה סולודקין: אתה מתפרץ לדלת פתוחה, כי היתה שיחה עם סגן השר יולי אדלשטיין.
צבי הנדל: אז יש פה נציגה שלו, ואני אקבל תשובה שהכל בסדר.
צבי הנדל: מה אתם מתפרצים כל כך?
גנדי ריגר: זה נראה כאילו מתחילים מההתחלה, אבל זאת לא ההתחלה.
גנדי ריגר: כבר לפני כמה חודשים היתה שיחה עם גדעון עזרא ועם האנשים שיושבים כאן.
גנדי ריגר: אני הייתי באותה שיחה, וקבענו שאנחנו צריכים להקים את האולפן לאנשים שיכולים להתגייס - עד גיל 35 כפתרון אחד, ולאנשים מעל גיל 35 – כפתרון שני, שאנחנו צריכים לקבל.
גנדי ריגר: ככה קבענו.
גנדי ריגר: אחר כך קבענו יחד עם גדעון עזרא וסגן שר הקליטה שאנחנו צריכים להתחיל לבנות את האולפן.
גנדי ריגר: יש רשימת עבודה, הרשימה קיימת, והיא קיימת גם במשרד הקליטה ובמשרד לבטחון פנים.
גנדי ריגר: היו רק כמה שינויים שלא היו מספרי טלפונים נכונים.
גנדי ריגר: 14 אנשים מהעמותה כבר בעוד כמה ימים צריכים להתחיל ראיונות במשטרה, כך אני הבנתי ממכתב שקיבלתי מסגן השר.
גנדי ריגר: יש לי מכתב מגדעון עזרא, וחשוב שהוא יהיה כאן, כי הוא יכול להסביר מה קורה.
גילה גזיאל: מבחינת מספר האנשים שיש פה במשטרה שנולדו בחבר העמים: בשירות קבע יש 1,022 שוטרים שנולדו בחבר העמים, ובשרות חובה למעלה 2,024.
צבי הנדל: לגבי האולפנים – אני שומע שכן יש התקדמות.
יוסף רוזן: אישית אני לא יודע על פניות, אבל אני יכול להבין מה מסתתר מאחורי זה.
יוסף רוזן: אם מדובר על אולפן בכלל, ללא קשר לתעסוקה – זה לציבור אחד, ואם מדובר בתעסוקה – זה אפשרי בהחלט, אנחנו עושים את זה, עשינו את זה, ואפשר לעשות ולשווק את שני הדברים.
יוסף רוזן: כדי לסבר את האוזן – לא מועמדים פוטנציאליים, אלא אנשים שעברו כבר את המיונים והראיונות והם מועמדים לזה.
אביטל טוך: אנחנו עובדים עם המשטרה כבר כמה שנים במספר פרוייקטים.
אביטל טוך: הוצאנו עיתונות על שירותי משטרה, ואני ראיתי אותם בהרבה מרכזים קהילתיים במספר שפות – באמהרית, ברוסית, בעברית ובאנגלית.
אביטל טוך: זה נמצא בהרבה ריכוזי עולים ועוסק בכל שירותי המשטרה, כולל איפה להתגייס, משמר אזרחי וכל כתובת אפשרית בתחום הזה.
אביטל טוך: אני הבאתי את העיתון הבסיסי, שצורף לעיתונות ונמצא בכל מיני נוסחים.
אביטל טוך: דברים נוספים: מסלולים מהירים לטיפול בפניות ציבור, הדרכה למשטרה בכלל.
אביטל טוך: רוב מסלולי ההדרכה של השוטרים היום כוללים התחשבות בבעיות של עולים וראייה אחרת של בעיות של עולים.
אביטל טוך: הפרוייקט המקורי שלנו היה בעיקר גיוס שוטרים מגשרים – מגשרים קהילתיים.
אביטל טוך: זה התחיל לפני כשנתיים-שלוש, היום כמובן שהתמונה כולה השתנתה, אבל אנחנו לא ירדנו מזה, אם זה יהיה אפשרי.
אביטל טוך: הבעייתיות בינינו, שהיתה אז והיום היא כנראה לא קיימת, זה שהיום למשטרה יש הרבה יותר תקנים, כשאז האוצר לא הסכים לתת את התקנים שביקשנו.
אביטל טוך: ירדנו לחצי, ירדנו לרבע, אבל זה לא היה.
אביטל טוך: מבחינת מה שיקרה עכשיו, מבחינת אולפן תעסוקתי, אני לא חושבת שתהיה בעיה.
אביטל טוך: ברגע שיגייסו אנשים ויראו מי הם האנשים – מסגרות אולפן אפשריות – ערב, בוקר אחרי הצהריים – צריכה להיות התאמה לאנשים…
צבי הנדל: שאלה אינפורמטיבית למשטרה: הפרוצדורה יכולה להיות שקודם מחליטים אם הוא מתאים להיות שוטר או לא, ואחר כך מארגנים את האולפן?
גילה גזיאל: עקרונית לא.
צבי הנדל: זה מאוד משמעותי.
צבי הנדל: יש הבדל אם המשרד לקליטת עלייה צריך לעשות אולפן ספציפי למשטרה ל- 100,000 איש, או רק ל- 5,000, שהוא יודע שאתם רוצים אותם.
גילה גזיאל: הראיון הראשוני שאנחנו עושים בלשכת הגיוס הוא לבדוק התאמה ראשונית, אבל במבחנים הנוספים, למרות שחלקם מבוצעים בשפה הרוסית, עדיין יש דרישה לעברית, כי זה משולב.
גילה גזיאל: חבל להכשיל את האנשים מראש.
גילה גזיאל: אני מציעה שבתאום עם לשכות הגיוס נעשה את הבדיקה הראשונית.
צבי הנדל: זאת אומרת, אני יכול לרשום כסיכום מפי נציגת המשטרה, שבעיקרון, אם האדם יעבור את המסלול של לימוד עברית ויצליח לגמור את האולפן, אז אתם מקבלים אותו?
צבי הנדל: אחרת לא עשינו כלום.
גילה גזיאל: אני רוצה להסביר.
גילה גזיאל: יש כמה תהליכים בקבלה למשטרה.
גילה גזיאל: התהליך הראשון הוא תהליך של התאמה למשטרה ברמה התאורטית: מבחן דפ"ר - שזה מבחן עם פסיכומטרי, ידע בעברית, מבחן אישיות, בדיקות בטחוניות ובדיקות רפואיות.
גילה גזיאל: זה למעשה השלב הראשון.
גילה גזיאל: השלב השני הוא השלב הסופי – שלב של גיבושון של שלושה ימים, ששם בודקים ממש התאמה למשטרה.
גילה גזיאל: השלב הזה מנפה בערך 50% מכלל המועמדים, גם ישראלים.
גילה גזיאל: בשלב הזה חייבים לעמוד, ויכול להיות שאנשים שלמדו עברית ועברו את כל המבחנים עדיין לא יעברו את מבחן ההתאמה.
צבי הנדל: האם אפשר לעשות את הלימוד אחרי הגיבושון?
גילה גזיאל: לא, הוא לא יבין, יש בעיית-שפה.
צבי הנדל: את אומרת, שהקטע שאליו את יכולה להגיע זה עד הגיבושון, במיון, והגיבושון עדיין יכול להכשיל אותו.
גילה גזיאל: בדיוק.
גילה גזיאל: יש שם 50% ניפוי מכלל האוכלוסיה שמגיעה למשטרה, מאלה שעברו את כל המיפוי.
גילה גזיאל: כלומר, מתוך האנשים שעברו את כל המבחנים קיימת סבירות שחלקם לא יעברו את הגיבושון.
אביטל טוך: האם אפשר לחלק את זה לשני פרקים, במיוחד לאוכלוסית העולים?
אביטל טוך: פרק ראשוני הוא מידת ההתאמה הבסיסית הראשונית, אחר כך אולפן מותאם ואז השלב הסופי?
גילה גזיאל: זה בדיוק מה שהצעתי.
צבי הנדל: זה מה שהיא הציעה, אבל היא אומרת שעדיין צריך לקחת בחשבון שבגיבושון נופלים הרבה.
אבשלום וילן: אני מכיר את שיטות המיון.
אבשלום וילן: דפ"ר זה חלק אחד, עברית זה דבר שני ואחר כך הפרמטרים האחרים.
אבשלום וילן: אם העברית ברמה נמוכה – מראש הסיכוי יהיה נמוך, והוא נכנס פחות טוב למיון.
גילה גזיאל: לא.
גילה גזיאל: אלה שני מבחנים נפרדים.
גילה גזיאל: יש את המבחן הפסיכולוגי, הפסיכומטרי ויש את המבחן בעברית.
גילה גזיאל: מה שאפשר לעשות – זה להתחיל עם המיון הראשוני כשלב ראשון, ובשלב הסופי, באופן חריג ולא מקובל, לעשות את המבחן בעברית.
צבי הנדל: חכ"ים שרוצים להוסיף – זה הזמן.
מרינה סולודקין: קודם כל, אני רוצה להבין.
מרינה סולודקין: אתמול, בפעם הרביעית, דחית בגלל שר הפנים את הישיבה בנושא אזרחות ואמהות של חיילים.
מרינה סולודקין: צבי, יש שר שלא רוצה להתעסק בנושא של אזרחות לאמהות, אבל אנחנו כאן ריבונים, ויכולים להזמין מנכ"ל, להזמין את ראש הממשלה.
צבי הנדל: אולי אם היית מדברת איתי על זה, היית משתכנעת שהיה טוב שלא קיימתי אתמול את הישיבה.
צבי הנדל: אבל אני לא רוצה להתעסק עם זה עכשיו, כי את האורחים האלה זה לא מעניין.
מרינה סולודקין: טוב.
מרינה סולודקין: נושא הישיבה שלנו מאוד חשוב.
מרינה סולודקין: כשאנחנו לא מנצלים את כל ההיצע של שוטרים לשעבר, חוקרים לשעבר ואנשי צבא לשעבר – זה פספוס ובזבוז של משאבי אנוש למדינת ישראל, במיוחד במצב החרום שאנחנו נמצאים בו.
מרינה סולודקין: כמה צעדים לכיוון של הסבה מקצועית עשה חבר הכנסת גנדי ריגר יחד עם סגן שר הפנים גדעון עזרא ויחד עם סגן שר העלייה והקליטה יולי אדלשטיין.
מרינה סולודקין: אני מבינה שהעניין הוא לא חוסר רצון, כי ראיתי שלשני סגני שרים יש רצון רב לעזור לאנשים.
מרינה סולודקין: העניין הוא כסף, משאבים, מימון ותקציב.
מרינה סולודקין: כוועדת עלייה וקליטה אנחנו צריכים ללחוץ מכל הכיוונים כדי לממש את התכנית שיש, של אולפן, כמו שיש לרופאים ולמורים.
מרינה סולודקין: דבר שני שאני רוצה לומר, אני חושבת שזה דבר פסיכולוגי, שמשטרת ישראל - - -
צבי הנדל: אבל אני לא שמעתי – לא ממנה ולא ממנה (מצביע על גזיאל וטוך) שהבעיה היא כסף.
צבי הנדל: למיטב ידיעתי, המשטרה קיבלה תקנים נוספים, שעוד לא מולאו.
צבי הנדל: משרד הקליטה לא קוצץ.
אביטל טוך: קוצץ נורא!
אביטל טוך: מה זה לא קוצץ?
מרינה סולודקין: רק אתמול רצו לקצץ מכל הענפים של משרד הקליטה.
מרינה סולודקין: יש דבר שני שאנחנו צריכים לעשות כחברי כנסת: לדבר עם המשטרה, כי המשטרה לא פתוחה ליוצאי ברית המועצות.
מרינה סולודקין: המשטרה לא מבינה שיש גם ידע, גם נסיון, גם פטריוטיות ועוד הרבה דברים.
מרינה סולודקין: אני שולחת למשטרה אנשים שהם יוצאי ברית המועצות, שעברו את צבא ההגנה לישראל ושרוצים להתגיס למשטרה.
מרינה סולודקין: לפחות מ- 20% מאלה שאני שולחת יש סיכוי להיכנס.
מרינה סולודקין: הם לא פתוחים! הם אומרים לנו: עניין הפסיכומטרי! זה אחרי שחפים מפשע… אני חושבת שיש כאן מחסום פסיכולוגי, ואנחנו צריכים לעבוד על זה, לפתוח את הדלתות, ולאפשר לאנשים שיש להם כשרונות ומוטיבציה דומיננטית לשרת את המולדת להיכנס למשטרה.
צבי הנדל: השורה התחתונה שלך: את חושבת שבשל אלף ואחת סיבות – סטיגמות, יש בעיה במשטרה ואין פתיחות.
מרינה סולודקין: המשטרה היא המקום הכמעט אחרון במדינה שיש בו אפליה של יוצאי ברית המועצות.
מרינה סולודקין: אני מתעסקת במשטרה ובעולים כבר שנים.
מרינה סולודקין: יש אפילו חפים מפשע שיושבים בכלא.
מרינה סולודקין: אחרי חקירות של מומחים - - -
צבי הנדל: זה דיון אחר.
אבשלום וילן: אני נדרש להגן על כבודה של משטרת ישראל.
אבשלום וילן: קשה לי להאמין שבמדינת ישראל משטרת ישראל לא עובדת על בסיס של קריטריון אובייקטיבי.
אבשלום וילן: זה נראה לי מצחיק ופתטי לטעון דבר כזה.
אבשלום וילן: במקרה, באופן אישי, הרבה שנים עסקתי ביחידות גיוס לכל מיני יחידות בצה"ל.
אבשלום וילן: אני מכיר מערכות, ואני לא מעלה על דעתי בכלל שמישהו במדינת ישראל לא לוקח טובים בגלל המוצא.
צבי הנדל: גם אם כן, אז בטח לא כמדיניות.
אבשלום וילן: כן, שום מערכת לא יכולה להתחייב למקרה הבודד, אבל בגדול – אני לא חושב שפה הבעיה.
אבשלום וילן: אני מתרשם, שהבעיה שמוצגת פה לפנינו בישיבה הזאת היא בעיה מסדר גודל לגמרי אחר.
אבשלום וילן: פה מדובר על עמותת "מגן וחרב", שיש בה 280 חברים, כאשר 70% מתוכם הם קצינים בעלי נסיון במקצועות יחודיים, כלומר בערך 200 איש.
אבשלום וילן: האמת היא שגם חלקם מעל גיל 35.
אבשלום וילן: יש פה כמה מאות מומחים שצברו הרבה מאוד נסיון וידע בתחומים ספציפים, ויש בעיה אמיתית האם ניתן לשלבם בתוך המערכות של משטרת ישראל, שבאופן טבעי, כמו כל מערכת ביורוקרטית, קשה לה לקלוט הצנחות מבחוץ, כי היא עובדת על פי קריטריונים מסוימים, כמו כל ארגון.
אבשלום וילן: לכן השאלה היא האם ניתן לבצע אילו שהן התאמות, ואני כבר אומר", בשוליים, ולא כמסלול מרכזי.
אבשלום וילן: הם יכולים לגייס כמה עשרות בשוליים, במסלול מיוחד, כי מדובר פה בכל אופן באוכלוסיה שהיא כמעט 20% מתושבי המדינה.
אבשלום וילן: אם פוטין היה מגיע – הוא היה מנוצל מבחינת הכישורים והיכולות שלו.
אבשלום וילן: הוא היה מגיע לצמרת אגף החקירות, קרוב לוודאי.
אבשלום וילן: יש פה בעיה אמיתית.
אבשלום וילן: יש אנשים מוכשרים, ברמה מקצועית גבוהה, ויש יכולת אמיתית להתברג בתוך מערכת אחרת.
אבשלום וילן: בתחום הרפואה, למשל, נבנו מסלולים, וזה נקלט.
אבשלום וילן: בתחום הזה, מכיוון שזה תחום הרבה יותר סגור ובעייתי, זה הרבה יותר קשה.
אבשלום וילן: השאלה היא אם מצליחים לבנות מסלול כזה ולקלוט, על אף מגבלת הגיל.
אבשלום וילן: השאלה היא איך בונים את המסלול הזה.
צבי הנדל: כלומר, אם אני מתמצת במשפט אחד את מה שאמרת, דיברת על המסות, שאין לך ספק שזה פועל על פי קריטריונים ואין אפליות, ואם צריך להתמקד בפתרון הבעיה, זה בייחודיים של הכמה עשרות או מאות, שהיו קצינים מיוחדים וכד'.
אבשלום וילן: היו כמה שילובים יפים בעשור האחרון במשרד הקליטה.
אבשלום וילן: השאלה היא אם ניתן לבנות מסלול מקביל.
מרינה סולודקין: כמה עולים יש בסיירת מטכ"ל?
צבי הנדל: אני מבקש לא לענות.
אבשלום וילן: אני יכול לענות בצורה מאוד ברורה.
אבשלום וילן: קודם כל, זה נתון מסווג.
אבשלום וילן: מעבר לזה, מעל גיל 15, מסיבות בטחון, לא ניתן לקחת, לכן מדובר על אנשים שהגיעו בגיל 11-10.
אבשלום וילן: אני מניח שיש כמה.
מרינה סולודקין: אני לא אוהבת כשמדברים שטויות.
מרינה סולודקין: יש אפליות.
ויקטור בריילובסקי: אני רוצה להמשיך באותו כיוון של חבר הכנסת וילן, אבל זאת לא בעיה של כמה עשרות או כמה מאות.
ויקטור בריילובסקי: מדובר באוכלוסיה חדשה, וכל הקריטריונים שיש למשטרה הם קריטריונים שאולי מתאימים לאוכלוסיה הסטנדרטית הישראלית, אבל אלה אנשים עם רקע אחר לגמרי, ולכן צריך לגלות גמישות.
ויקטור בריילובסקי: זה מה שחשוב.
ויקטור בריילובסקי: גמישות – לגבי הקריטריונים שצריכים להיות לאוכלוסיה הספציפית הזאת, שאולי יש בה אלפים ולא רק מאות, ואז לעשות מסלול שהוא מסלול נכון בשביל האוכלוסיה הזאת.
ויקטור בריילובסקי: אני מבין שהמשטרה, כמו כל ארגון, היא ארגון ביורוקרטי, אבל הם צריכים להפגין גמישות.
ויקטור בריילובסקי: אני חושב שזאת מילת המפתח לכל הסיפור הזה.
ואדים מלמד: חברי העמותה מתחלקים לשתי קבוצות גדולות.
ואדים מלמד: קבוצה אחת היא בדיוק עד גיל 35, שאולי יכולה להיכנס במסלול הרגיל, כשיש הקלה בעניין השפה, הפסיכומטרי וכל מה שדיברנו פה.
ואדים מלמד: הקבוצה השנייה היא אותם מיעוטים של בלשים וחוקרים – אנשים שהם מעל גיל 35, וכבר צברו נסיון.
ואדים מלמד: אני חושב שיש איזו שהיא טעות.
ואדים מלמד: אני שמעתי עכשיו על הסטטיסטיקה על אלפים שהם דוברי רוסית.
ואדים מלמד: הסטטיסטיקה היא קצת מטעה, כי למעשה מדובר על דוברי הרוסית שלמדו כאן- -
צבי הנדל: אנחנו מסתכלים קדימה ולא אחורה, ולא מאשימים את המשטרה.
ואדים מלמד: לקבוצה השנייה לא קיים שום מסלול.
בוריס שלמנזון: כמו שאמר גנדי ריגר, כבר הכנו פעם אחת רשימה, ואחר כך היינו בישיבה במטה הארצי בירושלים.
בוריס שלמנזון: דיברנו שם, והם אמרו שאנחנו יכולים להשלים את הרשימה גם עם אנשים שעברו את גיל 35, שיכולים להיות יועצים בכל מיני תחנות משטרה.
בוריס שלמנזון: האנשים האלה הם מתנדבים במשמר האזרחי, ואנחנו חושבים שאנחנו יכולים לתת עוד עזרה.
פנחס שמואלי: הייתי רוצה להוסיף פה עוד נדבך אחד.
פנחס שמואלי: אנחנו מפעילים הרבה מאוד מתנדבים מקרב עולי חבר העמים.
פנחס שמואלי: לדעתי, כמות המתנדבים אצלנו היא כמעט 20%.
פנחס שמואלי: יש לנו תחומי עיסוק רבים מאוד בתוך המשמר האזרחי.
פנחס שמואלי: כלומר, אנשים שהם בעלי מקצוע יכולים להשתלב אצלנו בכל תחומי העשייה המשטרתית: חקירות, מתורגמנים, עזרה בתחנות, כלובשי מדים או כאבטחה רגילה.
פנחס שמואלי: יש לנו פרוייקט חדש וייחודי בנושא של מג"ב במרחב התפר, של התנדבות של 12 יום בצורה של מילואים, ואנשים יכולים להשתתף בו.