GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צבי הנדל: מה שניסה לומר עודי וגם אנוכי – שאנחנו נציב סטנדרטים שמחייבים כל ילד – לא שנגיד כל אחד יגיע למקסימום שלו, כלומר יש בסיס שלא נתפשר עליו.
צבי הנדל: כאשר חבר הכנסת כהן הזכיר שיש מנהלים שנותנים יותר, זה בדיוק העניין.
צבי הנדל: אם אתה מחוייב להביא לסטנדרטים ובעזרת המשאבים שלנו לא הצלחת – חובה עליך למצוא את המשאבים האחרים, או את המודלים האחרים או את הפטנטים האחרים, זאת אומרת אתה צריך להביא אותם לסטנדרטים וכדי שנוודא עמידה בסטנדרטים אנחנו נעשה מבחני משוב ארציים, שאנחנו נבדוק אותם ברמה ארצית שאכן הם עמדו בסטנדרטים.
צבי הנדל: זה לא משוב שישווה מי לעומת מה, זה לא מעניין אותי.
צבי הנדל: אנחנו נציב סטנדרט שהם יגיעו אליו ואני רוצה לבדוק שהגיעו.
צבי הנדל: זה בהחלט דבר חדש וזה בהלימה לסטנדרטים ומשוב שאנחנו עושים בכלל במערכת.
צבי הנדל: מה שקורה במערכת היום זה שכל אחד מפרש אחרת את המחוייבות שלו ואת האחריות שלו להביא את כל אחד מתלמידיו לרמה כזו או אחרת.
צבי הנדל: יש איזו אופנה שכל אחד יממש את הפוטנציאל שלו וההשוואה תהיה בהתייחס למה שהוא היה ולאן הוא הגיע, ואנחנו אומרים – זה יפה, זה נהדר, אבל עדיין זה מחייב את כולם להגיע לפחות לרף שהוא מחייב  ומשותף לכולם.
צבי הנדל: זה נכון גם לסקטור האחר ובוודאי לסקטור של העולים, שכאן יש לנו גם מנדט מוסרי לדרוש את זה משום שאנחנו כאן משקיעים כסף "צבוע".
צבי הנדל: אנחנו משקיעים משאבים צבועים ואנחנו רוצים לראות תוצאות.
צבי הנדל: אני רוצה לסכם ולסיים לפני שאולי עודי יוסיף, שבניגוד לכל סעיפי התקציב במשרד שבהם קיצצנו בין 5% ל- 30%, אחד הסעיפים היחידים שלא נגענו בו – ואמרתי את זה אז ואני עדיין אומרת זאת היום – משום שמאז ועד היום היו לנו נדמה לי עוד שני שלבים של קיצוץ.
צבי הנדל: למרות זאת, אני עדיין עיקשת בדעתי לא לקצץ בסעיף העולים ואני מקווה שיעמדו לי כוחותיי עדיין לא לגעת בזה.
צבי הנדל: יש לנו קיצוץ נוסף של 127 מיליון ועוד שביתות של ארגוני המורים, שהיום דורשים בריש גלי לעשות הסטות – הם אומרים תסיטו את הקיצוץ שעשיתם בשעות לחטיבה עליונה, לקחת ממקומות אחרים.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     רוב מוחלט בציבור הישראלי – ולא עשיתי סקר – לא מבין את השביתה של ארגון המורים העל-יסודי.
צבי הנדל: אני מביע בכך את השתתפותי בחוסר ההבנה המוחלט הזה, עם כל הכבוד.
צבי הנדל: עודי בהט:     כמה דברים נקודתיים.
צבי הנדל: ראשית, באשר לנושא של אינפורמציה נאמר כאן לא פעם ולא פעמיים במשך השנה שיש לפעמים חוסר ידע, חוסר מידע שזורם גם אל הורים וגם אל מנהלים ומורים.
צבי הנדל: בעניין הזה, על שתי הבמות האלה – גם על במת בית הספר – יונחו הוראות והנחיות מדוייקות באשר לניצול השעות ש"צבועות" לגמרי לנושא הזה – הצעה ומתן אפשרויות שונות איך לנצל את השעות האלה, מתי, וכדומה.
צבי הנדל: מרינה סולודקין:     אבל אין פיקוח.
צבי הנדל: הוראות יש.
צבי הנדל: עודי בהט:     אני אגיע לפיקוח.
צבי הנדל: במקביל, גם באתר האינטרנט של המשרד ואולי גם בדרכים אחרות להביא לידיעת ההורים וגם הילדים עצמם את העניין של שיעורי העזר.
צבי הנדל: אגב, שיעורי עזר מתקיימים והם "צבועים".
צבי הנדל: נכון אולי שלא תמיד הילדים יודעים ששיעור זה וזה הוא בעצם מה שנקרא שיעור עזר לעולים.
צבי הנדל: הילדים לא יודעים שקוראים לזה כך.
צבי הנדל: מכל מקום, בקרת התקן של המשרד שעובדת על כלל המערכת וגם הבקרה של המפקחים לקליטת עלייה מעלה חד-משמעית שהשעות ה"צבועות" האלה ניתנות ב- 98% או ב- 99% לילדים העולים בגין אותם עולים במקצועות שונים.
צבי הנדל: מרינה סולודקין:     אדוני, הכל בסדר, רק העולים לא יודעים זאת.
צבי הנדל: עודי בהט:     לא אמרתי שהכל בסדר.
צבי הנדל: לגמרי לא הכל בסדר וחלק מהבעיות באמת נוגעות להכשרת מורים, למיומנות שלהם במקצוע הזה שנקרא הוראת עברית כשפה שנייה, שהוא מקצוע בכל העולם שעומד בפני עצמו, דיסציפלינה בפני עצמה, ובארץ היא לא קיימת במסלולי הכשרת המורים.
צבי הנדל: דבר נוסף שרציתי להדגיש – ישנם פרוייקטים בשילוב חברתי.
צבי הנדל: המנכ"לית דיברה קודם על הנושא של הקליטה החברתית.
צבי הנדל: אנחנו מתכוונים בשנת תשס"ג להרחיב מאד את הפרוייקטים האלה - שלהבת, מעגלים וכו' - בבתי ספר עתירי עולים ולהפעיל אותם בבין 100 ל-150 בתי-ספר עתירי עולים, שזה בהחלט מספר נכבד לגבי הפרוייקט הזה.
צבי הנדל: באשר למניעת הנשירה – אנחנו מזהים את הבעיה הקשה של הנשירה כיוצאת מחטיבת הביניים ומעלה, ועל כן אנחנו מתכננים פרוייקט שהוא בעצם עוסק עוד לפני מניעת הנשירה באיתור ה"פלח הבעייתי" של תלמידים עולים שהם פוטנציאל בסופו של דבר לנשירה, מתוך רצון לטפח אותם ואת דימויים העצמי בתוך המערכת החל בכיתה ז' כדי ליצור מצב שהמחוברות שלהם לתוך המערכת תהיה כזאת שממדי הנשירה אכן יירדו.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     תרחיב מעט בבקשה.
צבי הנדל: עודי בהט:     אני אסביר.
צבי הנדל: ישנן כמה יחידות במשרד שעוסקות בנוער המנותק.
צבי הנדל: זה מתחיל בנוער המנותק של ממש, שכבר לא נמצא בבתי הספר, וזה סיפור אחד.
צבי הנדל: ישנו הטיפול של הביקור הסדיר כאשר ישנה נשירה סמויה, והילדים נעדרים מבית הספר ושם מגיע  הביקור הסדיר.
צבי הנדל: רונית תירוש:     נוער בסיכון.
צבי הנדל: עודי בהט:     אבל, ישנו החלק שלפני כן – כשמגיע ילד לכיתה ז', והרי ישנם מאפיינים לילד שנושר- ישנם תנאים סוציו-אקונומיים, רמת משמעת, עברית, דימוי עצמי, וכדומה.
צבי הנדל: אם אנחנו נזהה אצל ילד כזה שניים או יותר ממרכיבים שהם פוטנציאליים, שהם אחרי כן גורמים אפשריים לנשירה – ימונה מורה בבית הספר, בייחוד לחטיבות ביניים כאשר המחנך מפסיק להיות מספר גדול מאד של שעות בכל כיתה.
צבי הנדל: מתוכנן לתת תחומי אחריות ברורים למורה שירכז את אותו פלח של ילדים, כך שבסופו של דבר אם תהיה נשירה באותו בית ספר, היא תהיה לגבי הילדים האלה.
צבי הנדל: לכן, תשומת לב מיוחדת תינתן, כולל איזשהם מנגנונים וכלים – אנחנו עובדים על כך במשותף עם הג'וינט – כלים מסוימים שיינתנו לאותו רכז של הפרוייקט הזה בתוך בית הספר כדי למנוע בסופו של דבר את הנשירה.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     מתי זה אמור להיות?
צבי הנדל: עודי בהט:     	אני מקווה שפיילוט ייצא לדרך בתשס"ג, אבל זהו פיילוט בשלב זה.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     	האם זה מתוקצב?
צבי הנדל: עודי בהט:     	הבעיה היא לא תקצוב כרגע.
צבי הנדל: האם יש לך את הכלים שאתה יודע לתת?
צבי הנדל: עודי בהט: זה ממש בשבועות אלה בעבודה משותפת עם הג'וינט.
צבי הנדל: יורי שטרן: האם זה משולב גם עם העובדים הסוציאליים מבחינת טיפול במשפחה?
צבי הנדל: עודי בהט: זה משותף בתוך בית הספר על ידי כל הצוות הבין-מקצועי של בית הספר.
צבי הנדל: יורי שטרן: אבל לא מדובר רק על הילד, גם על הסביבה שלו.
צבי הנדל: עודי בהט: בדיוק זה יהיה תפקידו של אותו מורה, אותו איש צוות בבית הספר - לרכז סביבו את כל הגורמים המטפלים, כולל הקהילה והבית, כולל הגורמים המטפלים בתוך בית הספר.
צבי הנדל: ויקטור בריילובסקי: זאת אומרת שאנשים בבית הספר – מורים ועובדים סוציאליים – צריכים לדעת לגבי כל ילד מה המצב הסוציו-אקונומי, מה הדימוי העצמי, וכו'.
צבי הנדל: עודי בהט: זה נעשה בכל מקרה לגבי כל ילד שמגיע לבית ספר.
צבי הנדל: בדרך כלל זה צריך להיעשות, לאו דווקא לגבי עולים.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: אם זה ייצא לפועל, לדעתי זה דבר יוצא מן הכלל בקטע הזה.
צבי הנדל: הם יאתרו – הרי יש מאפיינים לפני שנושרים.
צבי הנדל: ויקטור בריילובסקי: זה ברור שיש מאפיינים, אבל איך יודעים?
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:
צבי הנדל: אם יידעו לאתר – מתוך החמישה מאפיינים – שאצל מישהו מתקיימים שניים או יותר, אזי הם "מתלבשים" עליו.
צבי הנדל: אם השלב הזה יתבצע בחוכמה וביידע, עם כלים מקצועיים – ההמשך הוא ברור שאז בודקים גם בבית.
צבי הנדל: עודי בהט: שתי הערות לגבי דברים שנאמרו כאן.
צבי הנדל: באשר לאולפנים – יש בארץ בסביבות 150 כיתות אולפן.
צבי הנדל: נכון שחלקם הגדול של האולפנים הם היום לתלמידים יוצאי אתיופיה משום שהעלייה בעיקרה היום היא של יוצאי אתיופיה, שמגיעה הרבה.
צבי הנדל: מרינה סולודקין: מה אתה אומר.
צבי הנדל: עודי בהט: אני אגיד את המספרים המדויקים.
צבי הנדל: תלמידים שמגיעים מאתיופיה, מגיעים בדרך כלל בקבוצות יותר גדולות ממרכזי קליטה.
צבי הנדל: כיתת אולפן אי אפשר לקיים עבור ארבעה ילדים שמגיעים במועדים מאד שונים זה מזה בתוך בית הספר.
צבי הנדל: לכן, בדרך כלל בכיתות הקלט האלה נמצאים היום יוצאי אתיופיה, פחות נמצאים יוצאי חבר העמים בכיתות כאלה, ואף על פי כן אנחנו כן מעודדים את הקמת האולפנים האלה – אם זה יהיה אולפן של שתי חטיבות ביניים בעכו, יחד מתארגנים ועושים אולפן ואם זה אולפן משותף עירוני בהרצליה או בכל מקום אחר.
צבי הנדל: מרינה סולודקין: בהרצליה אין הרבה עולים.
עודי בהט: אני לא יודע אם הרבה עולים, אבל דווקא בהרצליה לקחו את כל בתי הספר היסודיים ובבית ספר אחד ישנה כיתת אולפן מצויידת של 30 ילדים עולים.
עודי בהט: בהתייחס לדבריה של חברת הכנסת מרינה סולודקין – העידוד הזה הוא לא רק במלים, אלא החל משנה הבאה אנחנו גם ניקח כיתות אולפן יותר קטנות, שאין בהן 25 או 30 תלמידים כפי שהיה אפשר לעשות פעם, ונעבה אותם בשעות מעבר לשעות הזכאות כדי לקיים ולייצב יותר ויותר מסגרות של כיתות אולפן כאלה.
עודי בהט: וילמה מאור: כמה תלמידים?
עודי בהט: עודי בהט: עוד לא קבענו.
עודי בהט: אם ישנם 14-15 תלמידים בכיתה וזה נותן להם קצת פחות שעות ממה שצריך לכיתה שלמה – אז הוספנו שש או שמונה שעות לכיתה כזאת כדי לקיים שם את המסגרת של האולפן.
עודי בהט: זה נעשה כבר באחרונה לא מעט.
עודי בהט: יורי שטרן: לפני כמה חודשים, בישיבה בנושא הזה של הוראת עברית גם למבוגרים, ביקשנו שינוי הקריטריון הכמותי שיאפשר הקמת כיתות עם מסה קריטית פחות גדולה.
עודי בהט: היו"ר צבי הנדל: דיברנו על כך, אבל עדיין לא קיבלנו תשובה.
עודי בהט: נגיע לזה, עוד נקבל תשובה.
עודי בהט: אגודה ישראלית למען ילדים עולים, אלי זרחין, מה יש לך לחדד לנו?
עודי בהט: אלי זרחין: קודם כל, אנחנו רוצים להודות לאדוני היושב ראש, לחברת הכנסת מרינה סולודקין ולכבוד חברי הכנסת שתמכו בוועדה הזאת, ועדת העליה והקליטה, בנושא של בגרויות לתלמידים עולים.
עודי בהט: כמו כן, למנכ"לית של משרד החינוך שהגיעה לוועדה ואנחנו יודעים כמה חשוב לה הנושא הזה.
עודי בהט: יורי שטרן: זו לא פעם ראשונה שאנחנו יושבים בנושא הזה.
עודי בהט: אלי זרחין: היה דיון על שעות עולים.
עודי בהט: לגבי תלמידים עולים – הוקם אתר אינטרנט של התלמידים, שקראו לו "זה אמת".
עודי בהט: כל יום הם נותנים תשובה לאותם אתרים אנטי-ישראלים ששולחים אלינו.
עודי בהט: רונית תירוש: מבית ספר יוהנה ז'בוטינסקי.
עודי בהט: אלי זרחין: אנחנו כל הזמן שואלים את עצמנו מי מרוויח מהשיעורים ומדוע ילדים לא מרוויחים.
עודי בהט: למה איגור שיושב כאן שהגיע עם ציונים גבוהים מרוסיה, אחרי שלוש שנים בבית ספר – מסיים בית ספר בלי תעודת בגרות.
עודי בהט: הוא יודע היסטוריה, הוא יודע תנ"ך, הוא יודע ספרות, הוא יודע תולדות האמנות ועיצוב – הוא לא יודע לכתוב את זה.
עודי בהט: מדוע מריאנה בכיתה י"א – שהיא תלמידה מצטיינת בפיסיקה – עדיין לא יכולה לכתוב מכניקה וחשמל בעברית?
עודי בהט: היא יכולה לספר על זה בעברית, היא עדיין לא יודעת לכתוב.
עודי בהט: למה שלא תהיה לה בגרות?
עודי בהט: למה אצל רומן כל הכיתה הוגדרה ככיתת עולים בלי בגרות?
עודי בהט: – כיתת הכוון, כיתת אתגר היום קוראים לזה.
עודי בהט: בית הספר אומר דוגרי – הילדים האלה תוך שנתיים לא יהיו מסוגלים להגיע לרמה בעברית שהם יכולים לעשות את כל הבחינות בעברית.
עודי בהט: אנחנו מדברים על שעות עזר.
עודי בהט: לי קצת קשה לקבל, מר בהט, מה שאמרת כי אני יודע ששעות עולים הן שעות נוספות.
עודי בהט: זה לא במקום מתמטיקה, כי בית ספר לא מחזיר כסף חזרה למשרד החינוך עבור שעת מתמטיקה.
עודי בהט: אז יכול להיות שתלמיד באמת מקבל קבוצת כדורגל נוספת בבית ספר – וזה טוב לעולים – אבל כרגע הוא צריך עברית.
עודי בהט: כרגע הוא צריך שיישב אתו רומן ויסביר לו בעברית קלה מה שהוא לא הבין בכיתה, ואני חושב שזה לא קיים משום שאין פיקוח.
עודי בהט: אני יכול להגיד שברחובות שבה אני גר, באף בית ספר אין כיתת עולים, אין אולפן.
עודי בהט: אפשר להגיד שאין שם הרבה עולים – שזה לא נכון, אנחנו יודעים שזה לא נכון – אבל בית ספר לא חייב.
עודי בהט: החוזר הקודם חייב בית ספר במשך שלושה חודשים לפתוח אולפן.
עודי בהט: החוזר החדש ביטל את ההתחייבות הזאת.
עודי בהט: מנהל בית ספר שלנו החליט שיש אולפן עברית, מנהל בית ספר אחר מחליט שאין אולפן עברית.
עודי בהט: אף אחד לא שואל אותו, אף אחד לא בא אליו בטענות.
עודי בהט: לכן, אדוני היושב ראש, אני הייתי רוצה לתת במה לתלמידים כי אני חושב שאני מדבר על מה טוב להם.
עודי בהט: אני מרגיש לא נוח כי הם יושבים כאן, אני חושב שהם יוכלו לספר טוב יותר.
עודי בהט: גם המורה, יש לו 15 תלמידים, הם פשוט לא מדברים עברית אחרי שנה בארץ.
עודי בהט: היו"ר צבי הנדל: בבקשה.
עודי בהט: מריאנה רנקוב:
עודי בהט: מה שאני רוצה להגיד, שמאד קשה לי – קשה מבחינת עברית.
עודי בהט: זה שאני יודעת פיסיקה טוב, אני יודעת את זה וגם מחשבים ואני צריכה לשבת עם המורה בכל המבחנים כדי שאני אסביר לו ברוסית או בעברית קלה מה שאני רוצה להגיד, והוא אחר כך מתרגם לי מה שאני צריכה להגיד.
עודי בהט: היו"ר צבי הנדל: עם איזה מורה את עושה את זה?
עודי בהט: עם המורה של הכיתה?
עודי בהט: מריאנה רנקוב: כן, עם המורה של הכיתה.
עודי בהט: היו"ר צבי הנדל: זאת אומרת, הוא יושב אתך בנפרד לאחר הלימודים?
עודי בהט: מריאנה רנקוב: לא.
עודי בהט: כשאני כותבת מבחן, לגבי השאלות שאני צריכה לענות בעברית, אני מסבירה לו מה אני רוצה להגיד והוא מתרגם.
עודי בהט: יורי שטרן: הוא בעצם מטוב ליבו עושה את זה ויכול היה לא לעשות את זה.
עודי בהט: מריאנה רנקוב: זה במבחנים, אבל זה לא בבגרות ולא במתכונת.
עודי בהט: גם בחינה נניח באנגלית – אני עושה אותה באנגלית ואני צריכה לתרגם אותה לעברית כדי שיהיו לי 20 נקודות, ואני לא יכולה לעשות זאת כי אני יכולה לתרגם את זה לרוסית – אני משתמשת במילון רוסי – וקשה לי לתרגם את זה לעברית.
עודי בהט: זה מה שקשור לבגרויות.
עודי בהט: אני רוצה להוסיף משהו לגבי שיעורי עזר.
עודי בהט: אני עולה חדשה יחידה בכיתה, אני לא לומדת היסטוריה כלל כי בשיעורים שיש היסטוריה לעולים חדשים אני צריכה להגיע לפיסיקה ולמחשבים.
עודי בהט: כשביקשתי מהמנהל ומהסגנית מנהל, הם אמרו לי שלא, אני לא זכאית לשיעורי עזר ואני בכלל לא לומדת היסטוריה, אז איך בשנה הבאה אני אעשה את הבגרות?
עודי בהט: אבל יש לי זכות לקבל שיעורי עזר, נכון?
עודי בהט: ואני לא מקבלת שום דבר, אף שיעור.
עודי בהט: היו"ר צבי הנדל: את הבהרת את עצמך יפה ומובן.
עודי בהט: אני רוצה להגיד מילה כדי שנבין את הפרופורציות.
עודי בהט: אני רוצה קצת לפרגן ליושבת לימיני.
עודי בהט: משרד חינוך זה דבר ענק.
עודי בהט: רק מי שלא היה שם ולא מכיר אותו קצת, לא מבין איזה היקף מדהים יש בו.
עודי בהט: מנכ"לית המשרד – אני בטוח, בלי לשאול אותך, ולא צריך לשכנע אותך שחשוב לטפל בעולים הכי טוב שאפשר, אבל לאדם נורמלי יש רק 24 שעות ביממה, יש לו המון צרות לפניו והסיבה העיקרית שאנחנו מקיימים את הישיבה הזאת, שאנחנו מכריחים אותך להתנתק מכל העולם ולשבת אתנו עכשיו ולשמוע בפוקוס את הבעיות בנקודה הספציפית הזאת.
עודי בהט: לכן, חשוב שתתבטאו.
עודי בהט: לא צריך לכעוס עליהם, כולם רוצים – הנה, מר בהט מקבל משכורת, כל עולמו צריך להיות בעולים ויש עוד עובדים כאלה – אבל לא תמיד הם יודעים איך זה מגיע בסוף לקצה, ואתם הקצה, אתם צריכים לקבל בסוף את השירות.
עודי בהט: והיא יושבת – אני לא אומר זאת לגנאי – באולימפוס.
עודי בהט: אנחנו מחברים עכשיו את הקצוות.
עודי בהט: לכן, תרגישו חופשי, זה חשוב מאד , פשוט היא לא יכולה להגיע לכל דבר.
עודי בהט: בבקשה, איגור, איפה אתה לומד?
עודי בהט: איגור סנדלר: ב"יוהנה ז'בוטינסקי.
עודי בהט: אמנון כהן: כמה זמן אתה בארץ?
עודי בהט: איגור סנדלר: חמש שנים.
עודי בהט: אלי זרחין: אדוני היושב ראש, לפני כן הוא היה בפנימייה.
עודי בהט: כמעט שנתיים וחצי הוא היה בחוץ בלי שום סיוע, בלי עברית, הוא בא לפנימייה כדי ללמוד עברית.
עודי בהט: לכן, כשהוא אומר חמש שנים, הוא בעצם רק שנתיים וחצי בבית הספר.
עודי בהט: היו"ר צבי הנדל: איגור, יש לך חברה?
עודי בהט: איגור סנדלר: עוד לא.
עודי בהט: היו"ר צבי הנדל: אני ממליץ לך שכשתמצא חברה, תמצא אחת שדוברת רק עברית.
עודי בהט: זה יהיה האולפן הכי טוב שלך.
עודי בהט: אתה עכשיו בכיתה י"ב ומתוך חמש שנים שאתה בארץ, שנתיים לא למדת בכלל?
עודי בהט: איגור סנדלר: אפשר להגיד שקצת למדתי.
עודי בהט: הייתי בכיתה ט' בבית ספר, שם היו 40 ילדים בכיתה.
עודי בהט: הייתי לבד, לא ידעתי טוב עברית.
עודי בהט: היו"ר צבי הנדל: היית עולה חדש יחיד בכיתה של 40 ילדים.
עודי בהט: איגור סנדלר: כן.
עודי בהט: שם עזרו לי רק במתמטיקה.
עודי בהט: אחרי זה באתי ללמוד ביוהנה ז'בוטינסקי.
עודי בהט: היו"ר צבי הנדל: האם אתה מגיע כל יום לבית ספר?
עודי בהט: היו"ר צבי הנדל: מה אתה חושב על כך שאתה בכיתה י"ב ולא כל כך מדבר עברית – כמה אתה חושב שאתה באמת אשם וכמה אתה חושב שאני אשם?
עודי בהט: נניח שאני זה המדינה.
עודי בהט: (תרגום לרוסית על ידי חבר הכנסת יורי שטרן).
עודי בהט: איגור סנדלר: - - -
יורי שטרן: עובדה שבחור צעיר – שזה הגיל שבו השפה נתפסת מאד מהר – נמצא כאן חמש שנים ואנחנו רואים את התוצאה.
יורי שטרן: גם אם יש כאן אשמתו, זה נורא ואיום שכך המערכת פועלת.
יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: בעצם אחר הצהרים ברור שהוא מדבר עם החברים בשפת האם, ברוסית, אבל עדיין התפקיד שלנו הוא לתת לו את הכר הכי רך או את התנאים הכי מחייכים.
יורי שטרן: עדיין לא כל האשמה אצלנו, ברור.
יורי שטרן: אסמרה אקלה, האם אתה רוצה להוסיף, לחדד?
יורי שטרן: אנחנו נחכה עד אשר המנכ"לית תחזור, היא יצאה לשיחה דחופה.
יורי שטרן: אלי זרחין: יוהנה ז'בוטינסקי זה כפר נוער שכ-200 תלמידים בו הם תלמידי פנימייה וכמעט 800 הם תלמידים אקסטרניים.
יורי שטרן: מדובר על כ- 90% עולים, שרובם הם תלמידים שנפלו ממסגרות ביישובים, לא השתלבו שם ובאו אלינו כי ההורים חייבים להשתתף בתשלום על הסעות.
יורי שטרן: נניח ילד מבית שמש – משקיע שעה נסיעה באוטובוס אלינו, זה לא מחיים טובים.
יורי שטרן: יורי שטרן: מה זה אומר שזה אקסטרני?
יורי שטרן: אלי זרחין: ההורים אוספים כסף, בבוקר יש אוטובוס שלוקח את התלמיד לבית ספר.
יורי שטרן: אקסטרני זה אומר שהם לא ישנים שם.
יורי שטרן: הלימודים הם כל יום עד שעה 16:00.
יורי שטרן: וילמה מאור: בבית הספר הזה אין אולפנים לעברית?
יורי שטרן: אלי זרחין: יש אולפנים לעברית, אבל שוב – אנחנו מדברים למשל על איגור שבשנים הראשונות שהוא היה בארץ לא היה לו בבית הספר אולפן.
יורי שטרן: משרד החינוך קובע את הזכאות שלו של שלוש שנים.
יורי שטרן: אצלנו במקרה מנהל הכפר החליט שאנחנו לא שמים לב כמה זמן תלמיד נמצא בארץ, הוא שלח אותו לאולפן.
יורי שטרן: הוא הלך לאולפן, אבל הוא צריך יותר.
יורי שטרן: הוא יושב בכיתה והוא אומר - אני יכול ללמוד היסטוריה, אני יכול ללמוד ספרות, אני מבין תנ"ך – הוא רק לא יודע לכתוב את זה.
יורי שטרן: כפי שאמר פרופסור בריילובסקי, לפני שנתיים אפשרו לענות בעל-פה.
יורי שטרן: איגור נשאר בלי בגרות והוא תלמיד מצטיין, ואני אומר לך שהוא מגיע כל יום לבית ספר.
יורי שטרן: מי שיבוא אלינו – וכולם מוזמנים – בהפסקות אתם תשמעו הרבה עברית, אתם תיכנסו לכיתה, שם אין לימודים ברוסית, הכל מלמדים בעברית.
יורי שטרן: הבעיה היא שיש תלמידים – כמו בכיתה של רומן, כמו איגור – שזה עוזר לו עד גבול מסוים.
יורי שטרן: יותר מזה – פונים אלינו, וחבל שראש ענף הקליטה של צה"ל יוסי דבוש לא נמצא כאן.
יורי שטרן: הוא אומר – מה לעשות עם החיילים שנמצאים שמונה, עשר שנים בארץ ולא יודעים עברית.
יורי שטרן: יורי שטרן: נוצרת כאן פגיעה בביטחון המדינה.
יורי שטרן: אלי זרחין: זו הפגיעה.
יורי שטרן: ילד לא יכול להיות לוחם כי הוא לא עובר מבדק בעברית, נקודה.
יורי שטרן: בבית הטכסטיל בתל-אביב כבר פתחו בית ספר רוסי שני – לא רוסי שלנו, רוסי מרוסיה – בית ספר אקסטרני שאנשים פרטיים פתחו, ילדים ישראלים הולכים לבית הטכסטיל כל בוקר ולומדים שם.
יורי שטרן: מנכ"לית המשרד חוזרת להשתתף בישיבת הוועדה.
יורי שטרן: אסמרה אקלה:
יורי שטרן: אם אני מסתכל על אלה שלא למדו בכלל ולא באו עם תארים אקדמיים, זה קשה מאד.
יורי שטרן: אני רואה את התחזיות השחורות לגבי הצעירים.
יורי שטרן: יש כאלה שמדברים בצורה חלקה.
יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: יש גם הצלחות.
יורי שטרן: אסמרה אקלה: אני לא פוסל את ההצלחות.
יורי שטרן: יש כאלה שמדברים בסדר ולא יודעים לכתוב.
יורי שטרן: אנשים מגיעים עד כיתה י"ב, איפה היו כל השנים?
יורי שטרן: כשאתה בודק את העניין הזה, אין לזה תוצאות.
יורי שטרן: קודם דובר על נושא נשירה סמויה ונשירה גלויה – אני חושב שנושא הנשירה כבר מחמיר ולפי הדיווחים שראיתי זה ממש קשה מאד.
יורי שטרן: חבר הכנסת הזכיר את הנושא של החרפת הבעיה בדור השני של יוצאי אתיופיה.
יורי שטרן: אני לא מאשים אף אחד – בכל אופן האשמה גם מצידנו וגם מצד החברה הישראלית -אבל מי שמחליט זו הממשלה, זה אתם האנשים שקובעים.
יורי שטרן: לדעתי, צריכים להתמקד בנושא של אנשי מקצוע.
יורי שטרן: אם מדובר על נושא של ילדים, צריך לתת להם בגן הילדים ובבית ספר יסודי – לא כשמגיעים לכיתה י"ב לתת את שיעורי העזר, כמו שנותנים חמש שעות שבועיות.
יורי שטרן: זה לא עוזר.
יורי שטרן: מה שיעזור זה לתת בגן הילדים, ביסודי.
יורי שטרן: ילד צריך להתבסס, הוא צריך להתבטא.
יורי שטרן: אנחנו גם רואים את התוצאות כשמגיעים לצבא.
יורי שטרן: שולחים אותם גם להשלים בגרויות.
יורי שטרן: זה לא יעיל ולא אפקטיבי.
יורי שטרן: לדעתי ההשקעה צריכה להיות בגן ילדים ובבית ספר יסודי.
יורי שטרן: רונית רדה: רונית רדה מארגון צפון אמריקה למען יהודי אתיופיה.
יורי שטרן: זו ישיבה שנייה שבה אני משתתפת ומאז עברו שלושה חודשים ובשטח לא קורה כלום.
יורי שטרן: בשבוע שעבר חזרתי מסיור בבית ספר המאירי בלוד.
יורי שטרן: כדי שתדעו - אנחנו מפעילים תוכנית שנקראת לימודיה בארבע ערים: רחובות, רמלה, לוד ובאר יעקב.
יורי שטרן: אנחנו רואים מצוקה הרבה יותר גרועה ממה שזה עולה כאן.
יורי שטרן: אני לא יודעת עד כמה הפנמנו שהמצוקה היום היא תוצאה שתהיה מחר-מחרתיים – אנחנו נראה אותם בקידום נוער, אנחנו רואים את זה.
יורי שטרן: אני לא יודעת מה צריך להיות כדי שבאמת ייעשה מהפך במשרד החינוך ואצל כל הגורמים שמטפלים בנושא הזה.
יורי שטרן: מר עודי בהט מכיר את התוכניות שלנו ואני מקווה שהוא התרשם לטובה וגם דיברנו איך לשתף פעולה מול משרד החינוך, כי יש לנו תוצאות, יש הישגים.
יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: כמה זמן את בארץ?
יורי שטרן: רונית רדה: כמעט 18 שנה.
יורי שטרן: אני חושבת שאפשר וניתן לעשות.
יורי שטרן: יש ארגונים שפועלים למען הנושא הזה.
יורי שטרן: הצענו למר עודי בהט לשתף פעולה ולעשות, כי לדבר כל הזמן – אני כאן אורחת קבועה ובאמת הנושא עולה כל שנה – אבל אני רוצה גם לראות פרקטיקה, תוצאות, שמשרד החינוך באמת מתגייס למען הנושא הזה.
יורי שטרן: אני רוצה לתת דוגמה –יש 50 תלמידים, במהלך שלוש שנים שאובחנו כילדים לקויי למידה בבית ספר עמית לוד ואנחנו תומכים בהם בתוכנית אחרת שנקראת תוכנית מימון תיכוניסטים – אלה ילדים שממשיכים ללמוד ואנחנו תומכים בהם מבחינת הוצאות שכר לימוד.
יורי שטרן: שם הועלו נושאים מאד קשים ואני מאד אשמח לשתף גם את המנכ"לית וגם את מר עודי בהט – לבחון את המצב כדי לראות למה הגיעו 50 תלמידים לאבחון כזה ועדיין הם מוגדרים לקויי למידה, כשלי זה נראה אבסורד.
יורי שטרן: אנחנו רואים שמשנה לשנה מתרחב הנושא הזה של גזענות כלפי תלמידים יוצאי אתיופיה בתוך מערכת החינוך – קשה לי לקבל את זה.
יורי שטרן: מה משרד החינוך מתכוון לעשות בנושא, או בנוסף מה הם עשו עד עכשיו לגבי אותם אנשים שהתבטאו וגם מתייחסים בגזענות?
יורי שטרן: נושא נוסף – הייתי מבקשת התייחסות לקיצוץ בנושא של קידום נוער.
יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: אנחנו עוסקים עכשיו בלימוד עברית ובבגרויות.
יורי שטרן: אם יש לך משהו חשוב להגיד בשני התחומים האלה.
יורי שטרן: רונית רדה: תודה.
יורי שטרן: תמר דסטה: תמר מהאגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה.
יורי שטרן: אני לא אחזור על דברים שנאמרו כבר, אבל אני רוצה לחזק כמה נקודות.
יורי שטרן: ראשית, אני רוצה להודות למר עודי בהט.
יורי שטרן: אני שמעתי את המנכ"לית מתייחסת לניצול שעות עולים.
יורי שטרן: אנחנו עובדים יחד ושלחנו למר עודי בהט מכתב או המלצות של צוות משימה לגבי הניצול של שעות עולים.
יורי שטרן: כשאני שומעת אותה אומרת מה יהיה בקיץ הבא, אני שמחה לשמוע שיש התייחסות.
יורי שטרן: אני גם יודעת שמר עודי בהט הגיע לכאן מאשדוד בעקבות מכתב שלנו ואני מודה על שיתוף הפעולה ואני מקווה שזה ימשיך כך.
יורי שטרן: אם אני אתייחס לנקודה שהעלתה רונית של גילויי גזענות של בתי ספר כלפי תלמידים יוצאי אתיופיה.
יורי שטרן: יורי שטרן: מצידם של מורים?
יורי שטרן: תמר דסטה: מצידם של המורים.
יורי שטרן: מיכל רוזין: כולל מכות.
יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: אם יש מורים כאלה –בדיסקרטיות, לא נוכח פני האומה – אני רוצה לקבל שמות ובתי ספר.
יורי שטרן: תמר דסטה: רק אתמול הוגשה תלונה במשטרה על מורה שתקופה ארוכה החזיק ילדים כבני ערובה במבשרת ציון בבית ספר מורשת.
יורי שטרן: אתמול בבוקר הודיעו לי שאחרי שהילדים כבר לא יכלו יותר והתלוננו שהמורה מכה אותם, המנהל ביוזמתו הזמין את המשטרה והנושא בחקירה.
יורי שטרן: זו דוגמה קטנה להרבה סיפורים.
יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: לגבי הדוגמאות שאתם מכירים, האם זה מגיע למשרד החינוך?
יורי שטרן: תמר דסטה: אנחנו כל הזמן בהתכתבויות.
יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: ואתם מרגישים שזה לא מטופל?
יורי שטרן: תמר דסטה: זה לא מטופל במהירות הרצויה.
יורי שטרן: עודי בהט: יש דוגמה של גננת שלא לקח שעתיים עד שהיא פוטרה.
יורי שטרן: תמר דסטה: אני חושבת שהטיפול צריך להיות מערכתי.
יורי שטרן: אני לא מתייחסת כאן לטיפול מול סיפור אישי.
יורי שטרן: אני מדברת על כך שיש כאן תופעה, יש כאן מגמה במערכת החינוך.
יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל:
יורי שטרן: אני הערתי לא סתם כי אני רוצה דם, אני לא רוצה דם.
יורי שטרן: אני יודע שבדברים כאלה, אתה מטפל חזק, חריף, פעם-פעמיים, שלוש וזה יוצא בקול רם, אחר כך זה יוצר אפקט.
יורי שטרן: תמר דסטה: יש לנו סיפור בחדרה, יש לנו סיפור ממבשרת, מאשדוד, יש סיפורים כל כך מזעזעים.
יורי שטרן: באשדוד יש מקרה של גננת שתלתה כעונש לב שחור.
יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: סיכמנו את הנושא.
יורי שטרן: אני מבקש – אתם צריכים להעביר למשרד החינוך מה שאתם יודעים.
יורי שטרן: אני מבקש שאם אתם רואים שלאחר הפניות בצינורות המקובלים זה לא עובד, אני מבקש שמות ובתי ספר.
יורי שטרן: אנחנו חייבים פעם-פעמיים להכות כשהברזל חם, בסוף זה ייפסק כי המורים האלה יהיו מסכנים אם הם באמת מגלים דברים שאת מרגישה שזה גזענות.
יורי שטרן: תמר דסטה: לגבי הוראת העברית אני רוצה להדגיש שהיום ההתייחסות היא לעולים, הוראת עברית כשפה שניה לעולים, אבל אני חושבת שגם בני הדור השני, הוראת העברית צריכה להיות כשפה שניה גם לגבי הדור השני.
יורי שטרן: באשר להתייחסות שלך לניצול שעות עולים של מערכת בקרה.
יורי שטרן: אני חושבת שמאד חשוב שמערכת הבקרה הזאת תהיה חיצונית בלבד ולא פנימית.
יורי שטרן: לגבי התאמת מורים אני חושבת שהתייחסתי לכך עכשיו בדוגמאות שנתתי.
יורי שטרן: חשוב מאד שהמורים האלה שמלמדים שעות עולים יוכשרו בהתאם לנקודות שהעלינו וחשוב מאד שמורים שאנחנו יודעים שיש להם תפיסות סטריאוטיפיות לגבי עולים מאתיופיה לא ילמדו תלמידים מאתיופיה.
יורי שטרן: יורי שטרן: שלא ילמדו בכלל.
יורי שטרן: תמר דסטה: שלא ילמדו בכלל, עוד יותר טוב.
יורי שטרן: נקודה אחרונה לגבי הבגרויות, שלא היתה כאן התייחסות רחבה לנושא הזה.
יורי שטרן: אני מחזיקה כאן דו"ח של נתוני בחינות בגרות לשנת 2001.
יורי שטרן: לגבי העולים ההתייחסות היא בדף הזה בלבד, זאת אומרת אין התייחסות מתאימה לכל מה שקורה לבני נוער עולים במערכת החינוך.
יורי שטרן: אם נשים לב למה שכתוב בקטן, אני אקרא: בין השנים תשנ"ס ל- תשס"א חלה ירידה של 7% בשיעור אלה שניגשים לבגרות, מכלל העולים, לעומת המגזר הכללי שיש שם עליה של אחוז אחד.
יורי שטרן: שיעור הזכאים לתעודת בגרות בקרב העולים הלומדים בכיתה י"ב – חלה ירידה של 3%.
יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: יש בידינו את הנתונים האלה.
יורי שטרן: עודי בהט: דובר כאן על שלוש תופעות שהן תופעות קשות שדורשות בירור – אנחנו עושים אותו וכמעט הכי מהר שאפשר.
יורי שטרן: לפחות הגננת באשדוד אחרי שעתיים כבר לא היתה גננת.
יורי שטרן: אבל, אני רוצה לומר שצריך גם לעבור בארץ ולראות את האהבה האדירה – לא מדבר על המקצוענות, על כך דיברנו כבר קודם.