GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מורג מקייטן: מכיוון שמדובר בחייל שהיה בחופשה ועדיפותו קטנה ב- 20%, הוא לא זכאי לעזרה מאגף השיכון.
מורג מקייטן: הוא פנה למוסד לביטוח לאומי, ויחד הגענו למסקנה שהוא יכול להגיש בקשה להכרה כנפגע דרך המוסד לביטוח לאומי.
מורג מקייטן: הוא הגיש בקשה, והיא נמצאת על שולחן הרשות המאשרת.
מורג מקייטן: אני המלצתי לאשר, וכנראה שההחלטה תתקבל ביום-יומיים הקרובים.
מורג מקייטן: בעניין הזמן, בדרך כלל אנחנו נותנים תשובות תוך ימים ספורים עד שבועיים מרגע קבלת התביעה.
מורג מקייטן: במקרה שלו באופן ספציפי, לא היה ברור למי הוא יכול לפנות; אם העובדה שהוא חייל מונעת אותו מלפנות למוסד לביטוח לאומי.
מורג מקייטן: ברגע שהתברר שלמרות שהוא חייל הוא יכול לפנות לביטוח לאומי, הוא פנה אליהם והתביעה הועברה אלינו.
יורי שטרן: זה עצוב שאדם לא מקבל עזרה בגלל שיש שתי מערכות.
יורי שטרן: לא ייתכן ש"נופלים בין הכיסאות".
מורג מקייטן: הפנייה הראשונה אלינו התבצעה דרך דובר משרד הביטחון ולא דרך החייל, על ידי מערכת העיתון.
אירינה מקייטן: אתמול הבחור הזה אמר לי שהוא מצטער שהוא חי, כי אם הוא היה מת משפחתו הייתה מקבלת 60,000 ש"ח מהצבא.
אירינה מקייטן: למעשה, בגלל שהוא היה בחופשה מהצבא היום אין לו שקל לקנות לחם.
מורג מקייטן: לפי החוק, חייל שנפגע והוא בעל פחות מעשרים אחוזי נכות לא זכאי לתגמול מאגף השיקום.
מורג מקייטן: הוא מוכר כנכה, אבל לא זכאי לתגמול.
מורג מקייטן: במקרה הזה, אמרו לו אחרי ועדה רפואית שהוא זכאי לשבעה אחוזי נכות, ולכן הוא לא זכאי לתגמול.
מורג מקייטן: לכן הייתה הפנייה, כי נראה שהוא "נופל בין הכסאות".
שולה טל: אם משרד הביטחון קבע לו שבעה אחוזים, אני לא חושבת שהביטוח הלאומי יקבע לו אחוזים אחרים.
יורי שטרן: אבל הוא לא מתפקד, ולא יכול לחיות עם מעט יותר מ- 300 ש"ח.
יורי שטרן: הרי אם הוא היה עובד שכיר היה הבדל.
יורי שטרן: העובדה שהוא חייל צריכה להקנות לו פיצוי יותר גבוה ולא יותר נמוך.
יורי שטרן: אני מבקש לבדוק את המצבים האלה.
שרה כהן: הנושא של משרד הפנים הוא בהחלט נושא שעלה באמצעות המשפחות כנושא שצריך בו תהליך גמיש יותר.
שרה כהן: ראינו במערכות השונות נכונות להליכה לקראת העולים, יש עבודה משותפת עם המוסד לביטוח לאומי, ואנחנו מסייעים לסל"ע בהעברת מידע.
שרה כהן: לגבי אנשי מקצוע דוברי שפה, אנחנו מתכוונים ליצור מאגר מידע של אנשי מקצוע בתחום הפסיכו-סוציאלי דוברי שפות שונות יחד עם האגף שלנו לקליטה.
ישראל שוורץ: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם משרד הקליטה והביטוח הלאומי.
ישראל שוורץ: יש אצלנו גם פניות משנת 1990.
יורי שטרן: ענייני משפחות הפצועים מטופלים יחד עם המקרים הרגילים או שהן נחשבות לקטגוריה אחרת, כמו משפחות ההרוגים?
ישראל שוורץ: כן, הן נחשבות לאותה קטגוריה כמו משפחות ההרוגים.
יורי שטרן: אנחנו נעשה את המעקב הזה באופן קבוע כדי לבדוק מה קורה עם המקרים הספציפיים ועם הנוהלים הכלליים.
יורי שטרן: יש פה בהחלט מצב קשה שנוגע לכל המוסדות והאזרחים, ולכן אנחנו דורשים מאמץ נוסף מכולכם.
יורי שטרן: אני חושב שבמצב שבו אנחנו נמצאים הטיפול בנפגעי טרור חייב להיות מבודד ומסומן ארגונית בכל מערכת ולא רק במשרד הביטחון ובביטוח לאומי.
יורי שטרן: אני מבקש, ואני מציע שזאת תהיה המלצת הוועדה, להקים צוות שיהיה הכתובת הקבועה לעניינים האלה.
יורי שטרן: ליבנו עם הנפגעים של הפיגוע מהבוקר.
יורי שטרן: תודה רבה לכולכם.
צבי הנדל: בוקר טוב, צהרים טובים.
צבי הנדל: סליחה על האיחור, חיכינו למנכ"לית שהיתה בוועדת החינוך, תודה שהגעת אלינו.
צבי הנדל: במרץ התקיימה כאן בוועדה ישיבה על הוראת העברית, שיעורי עזר לתלמידים עולים, אולפנים ללימוד העברית.
צבי הנדל: את הישיבה ניהל אז ידידי אבשלום וילן ואני מודה לו על כך פעם נוספת.
צבי הנדל: בהחלטות הוועדה בעקבות דבריה של מנכ"לית משרד החינוך נרשם – משרד החינוך בימים אלה מגבש, בשיתוף עם אנשי אקדמיה, תוכנית חדשה ללימוד השפה העברית בבתי הספר מתוך מגמה להעלות את הכשרתם המקצועית של המורים ולשפר את הרמה של השפה העברית בקרב תלמידים עולים.
צבי הנדל: לקראת מחצית חודש יוני שנה זו תקבל הוועדה דיווח בנושא.
צבי הנדל: אנחנו כעת נמצאים במחצית חודש יוני ולא חיכינו משום שהנושא בעינינו מאד-מאד חשוב.
צבי הנדל: האם ד"ר פרץ ממשרד החינוך נמצא אתנו?
צבי הנדל: שרה ניבה אביעד:     	לא, אבל אני מייצגת אותו.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     	הוא אמר שמחקרים מראים שישנו צורך – ממוצע כמובן – בכ- 1,320 שעות כדי להגיע לרמת שליטה בינונית בשפה.
צבי הנדל: אנחנו נותנים היום 500 שעות לרוב העולים, ו- 1,000 שעות לעולים מאתיופיה, זאת אומרת שגם מי שהוחלט שצריך לעזור לו יותר, הוא עדיין לא מגיע לממוצע של העולים.
צבי הנדל: לא צריך להוסיף הרבה על חשיבות השפה העברית.
צבי הנדל: אין מה לדבר שנושא דיבור שפה הוא אחד המרכיבים היותר בסיסיים, היותר משמעותיים להתערות בחברה והצורך של אדם לדבר עם  חברו – את זה אנחנו יודעים מההיסטוריה הטרום-יהודית שכאשר הקב"ה רצה להעניש את בוני מגדל בבל, הוא דאג שהם לא יוכלו לדבר ביניהם, שהרי זה עונש אדיר שבני אדם לא יכולים לדבר בינם לבין עצמם.
צבי הנדל: יש לנו נושא של עולים חדשים בתוך בתי הספר, בחינות הבגרות.
צבי הנדל: אם תלמיד התחיל את הלימודים לאחר גיל 11, אחרי שלוש שנים בארץ, האם בטוח שהוא כבר יודע לגשת לבחינות וכו'.
צבי הנדל: יש כל מיני שאלות לגבי הבגרות – האם הוא יכול לגשת בשפת האם שלו או לא יכול, מה בעל-פה ומה לא.
צבי הנדל: כל הנקודות האלה בסופו של דבר הן ענייננו כאן, עניין כולנו – גם של משרד החינוך וגם שלנו- שאותו עולה ייקלט בצורה הכי טובה שאנחנו מסוגלים, והמאמץ הגדול ביותר שאנחנו מאמינים כולנו שצריך להיעשות זה ודאי לגבי דור העתיד, דור ההמשך.
צבי הנדל: מי שכבר הגיע בגיל מבוגר, עושים את המאמצים שניתן וזה לגבי הקטע של האולפנים, אבל לגבי הילדים ודאי שככל שנקדים לתת להם ביטחון עצמי ביכולות שלהם בכל התחומים – כך ייטב בסופו של דבר לכולנו.
צבי הנדל: משפט אחרון, שמנכ"לית משרד החינוך ודאי מכירה אותו, שהשקעה בחינוך מאד משתלמת – השקעה כספית, השקעה של אנרגיות, השקעה של מורים – היא מאד משתלמת כלכלית, לא רק חברתית.
צבי הנדל: אין ספק שזאת אחת ההשקעות שמניבות את הפרי הגדול ביותר, ובתוך כל מכלול האפשרויות צריך לראות איך אנחנו ממצים עד מקסימום את המשאבים.
צבי הנדל: מרינה סולודקין:     תודה רבה ליושב ראש ותודה רבה למנכ"לית.
צבי הנדל: אני חושבת שהנושא של הישיבה הוא חשוב מאד, אבל לפני שאני אציג את הנושא אני רוצה לומר ששמעתי שבכוונתו של יושב ראש הכנסת, מר אברהם בורג, לעשות רפורמות בוועדות הכנסת ושמעתי שהוא רוצה להתחיל את הרפורמה שלו בוועדת העליה והקליטה – לבטל את הוועדה הזאת, שהיא תהפוך לוועדת משנה.
צבי הנדל: אני חושבת שזו דוגמה לפוסט ציונות אופיינית לאנשים כמו יושב ראש הכנסת שלנו ואני חושבת שיחד עם חבריי בוועדה הזאת אנחנו לא רק צריכים להביע מחאה, אלא אנחנו צריכים לעשות "אימפיצ'מנט" ליושב ראש הכנסת.
צבי הנדל: צבי הנדל:     אני אעזור לך במשפט אחד.
צבי הנדל: יושב ראש הכנסת הקים צוות חשיבה של אולי ארגון מחדש של עבודת הכנסת.
צבי הנדל: אחד הנושאים המרכזיים שם זה הוועדות.
צבי הנדל: מכל הוועדות – זו עדיין לא מסקנה– ההצעה המרכזית שלו היא לבטל את ועדת העליה, הקליטה והתפוצות, אז בהקשר לכך מדברת הקולגה שלי.
צבי הנדל: אבשלום וילן:     אני מציע – לא ראינו את ההצעה ואולי תזמין את יושב ראש הכנסת לשיחה בנושא.
צבי הנדל: מיד "אימפיצ'מנט"?
צבי הנדל: פעם אחרונה שעשו "אימפיצ'מנט", אני זוכר איך זה נגמר.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     אני מקבל את הצעתו של ידידי לגבי הסיפה, שאנחנו עוד לא מדיחים אותו כי יש לי הרבה סיבות לפני זה להדיח אותו.
צבי הנדל: מרינה סולודקין:     אני רוצה לומר לכם שלמדתי עברית בספר פרקי אבות ואני חושבת שהמדינה שלנו והעם שלנו עומדים על ביטחון, חינוך ועליה, ומי שרוצה לבטל בכנסת את ועדת העליה וקליטה – זו בושה וחרפה ובוז לו – גם ללא התייעצות עם חברי הוועדה ועם יושב ראש הוועדה.
צבי הנדל: עכשיו אני רוצה להציג מדוע כל כך חשוב לחשוב על בגרות של עולים חדשים, על יחס לרכישת ידע בשפה ועל אחוזי הבגרות אצל עולים חדשים.
צבי הנדל: אני חושבת שהמצב מאד מדאיג ואני לא רוצה להשוות את המצב של אחוז הבגרות אצל עולים ואצל ישראלים.
צבי הנדל: אחד ההישגים הכי גדולים של יהדות רוסיה – בזמן של השלטון הטוטליטרי והסובייטי – היה רכישת השכלה גבוהה.
צבי הנדל: אנשים שבאו לכאן בשנות ה-90 – 60% ויותר של העולים החדשים הגיעו למדינת ישראל עם השכלה של תואר ראשון, תואר שני ותואר שלישי.
צבי הנדל: אנשים הגיעו לא רק למען עצמם, הם הגיעו למען הילדים שלהם, למען העתיד.
צבי הנדל: בתחילת המילניום השלישי אני רואה מספרים – קיימת נשירה אצל עולים חדשים, מדובר על כמעט רבע מאלה שלומדים, ואחוז אלה שמקבלים בגרות מגיע לשלושים ומשהו אחוז.
צבי הנדל: זאת אומרת שזו נפילה ציוויליזציונית של יהדות רוסיה, כשבדור הבא של הילדים של העולים לא יהיו 60% של השכלה גבוהה, תואר ראשון ושני.
צבי הנדל: אני חושבת שזה סימן מאד מדאיג, ואנחנו כולנו צריכים לעשות הרבה כדי לשפר את המצב.
צבי הנדל: אני עובדת עם כמה אגודות שמייצגות את הבעיות של בית הספר ועולים בבתי הספר.
צבי הנדל: אחת מהן זו אגודה ישראלית למען ילדים עולים ואגודה שנייה זה פורום של הורים עולים.
צבי הנדל: דבר ראשון שהם אומרים לי הוא שהמצב היום הוא יותר גרוע ממה שהיה מ-1991 עד 1998, ואנחנו רואים בטבלה שהאגודה הכינה אלו שינויים היו בחוזר מנכ"ל ב-1998 בנושא של בגרות לעולים חדשים.
צבי הנדל: אחרי שאני למדתי את החומר, אני חושבת שעכשיו, כשכל העולים החדשים צריכים לתת תשובות בעברית כתובה, זהו המכשול הכי גדול לרכישת בגרות בבית ספר ישראלי.
צבי הנדל: דבר שני, אני לא מקבלת שבבתי ספר אין אולפנים ללימודי שפה.
צבי הנדל: יש שיעורי עזר בשפה, אבל אין אולפנים.
צבי הנדל: כשבדקנו את שיעורי העזר, ראינו ושמענו שהרבה תלמידים לא יודעים שבבתי הספר שלהם בשנים הראשונות לאחר העליה יש שיעורי עזר בשפה.
צבי הנדל: זה גם מאד מפריע.
צבי הנדל: אחרי התייעצות עם פורום של הורים עולים והאגודה למען ילדים עולים, אני מציעה למשרד החינוך – אם זה מקובל עליכם – לעשות משהו כמו אחריות לשיעורי עזר לשפה העברית, כמו שזה קיים בחינוך המיוחד.
צבי הנדל: צריך לעשות את זה פרסונלית, שמנהל בית ספר יודע לגבי כל תלמיד שהוא זקוק לשיעורי עזר ואחרי כן הוא מדווח למשרד החינוך בנושא שיעורי עזר פרסונליים.
צבי הנדל: אמנון כהן:     את רוצה להגיד שהשעות שמגיעות לבית הספר, הן לא הולכות לאותו תלמיד.
צבי הנדל: מרינה סולודקין:     לא תמיד לאותו תלמיד שזקוק להן.
צבי הנדל: יורי שטרן:     אני רוצה להצטרף למה שאמרה חברת הכנסת סולודקין.
צבי הנדל: מדובר כאן באמת בדבר שהוא בבחינת אסון לאומי שאנחנו לא מרגישים.
צבי הנדל: בעצם, יש שני אסונות – אחד קורה ליהודי העולים מברית המועצות והשני ליהודי עולי אתיופיה.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     תחליף את המילה.
צבי הנדל: יש לנו מספיק אסונות.
צבי הנדל: אפשר להגיד שזה נושא חמור.
צבי הנדל: יורי שטרן:     לא, אני לא רוצה להחליף.
צבי הנדל: מדינת ישראל הזמינה אוכלוסייה גדולה מאד – כן, היא הזמינה, היא עשתה הרבה מאד כדי שהעולים יבואו – אוכלוסייה משכילה – ובדור השני שלה מורידה את רמת ההשכלה לפחות מהממוצע בארץ, אם לוקחים בחשבון גם את הנשירה וכו'.
צבי הנדל: זה דבר שלא קרה למשל למהגרים סובייטים בארצות הברית, דבר שלא קורה להם בגרמניה.
צבי הנדל: הרי מדברים על אותה אוכלוסייה.
צבי הנדל: רק במדינה היהודית זה קורה, והיתה שורה של החלטות שהורידה את העולים לתחתית הרמה כאשר הם היו בנקודת הפתיחה שלהם במצב טוב יותר אולי מחלק גדול מהתלמידים, במיוחד בערי הפריפריה אם אתה לוקח את הרקע המשפחתי שלהם.
צבי הנדל: לעולים יש כמובן מטען שלילי נוסף, וזה הקשיים של המשפחות עצמן ומה שקורה להוריהם, שזה מקשה מאד על התקדמות הילד בבית הספר, אבל לזה מערכת החינוך הצליחה להוסיף משום שהיא ביטלה ברמות ההחלטה השונות את אותם המכשירים – ביטלה או נגיד החלישה את אותם מכשירים שהיו אמורים להביא ילד עולה לרמה שווה לילד ותיק או לילד "צבר" מבחינת שליטה בשפה, הכרה בנושאים חדשים עבורו – שזה חלק גדול מהמקצועות היהודיים והתנ"ך כמובן, ההיסטוריה וכדומה.
צבי הנדל: זאת אומרת, גם הרקע הסוציו-כלכלי הקשה של השנים הראשונות שנמשכות לצערנו יותר מהשנים הראשונות, של ההסתגלות לארץ החדשה וגם הפיצוי שהיו אמורים לקבל  ממערכת החינוך הוא קטן.
צבי הנדל: לגבי יהודי אתיופיה הדבר המדהים והמדאיג הוא שבהרבה מאד פרמטרים אנחנו רואים החרפת הבעיות דווקא בדור השני לעליה, זאת אומרת דווקא אצל הילדים שכבר נולדו בארץ, לעומת נניח הצרות שיש לילדים עולים.
צבי הנדל: זה אומר שבאמת קורה כאן תהליך.
צבי הנדל: ראינו זאת גם בנתונים אחרים של שימוש בסמים, של נשירה.
צבי הנדל: יש כאן תהליך שהוא הופך להיות מין ירושה קשה שמתחזקת עם השנים ועם הדורות, במקום להיעלם.
צבי הנדל: לכן, אני לא חושב שהמלים האלה הן קשות מדי.
צבי הנדל: אמנון כהן:     קודם כל, אני מברך את היושב ראש על עצם הדיון.
צבי הנדל: עלייך, רונית, תפקיד מאד-מאד חשוב, זו שליחות שהיא אחת החשובות במדינה כי רק דרך חינוך נוכל לשלב את העולים האלה בחברה, בתוך כל הקהילות, בתוך כל עם ישראל.
צבי הנדל: הנתון שאת הצגת, חברת הכנסת סולודקין, שאומר ש- 60% מהאוכלוסייה הגיעו עם השכלה גבוהה, זה גם נובע מכך ששם היתה השכלה גבוהה חינם וכאן, לצערי, עדיין חוק חינוך חובה עד כיתה י'.
צבי הנדל: יורי שטרן:     אבל אתה חותך את זה בבסיס.
צבי הנדל: אמנון כהן:     בנושא השכלה גבוהה, אפילו אם יש כאלה שמאד רוצים ללמוד, אין להם מבחינה כלכלית את היכולות – אנחנו מתמודדים עם זה ביומיום.
צבי הנדל: אבל, אין ספק שהנושא הזה של שילוב העולים – בעיקר בשנים הראשונות לעלייתם ארצה – הוא חשוב.
צבי הנדל: אני גם נפגש עם מנהלי בתי ספר למשל בעיר רמלה – אם במכללות ואם בבתי ספר עמל – וכשאני משוחח עם המנהלים הם אומרים שאין ספק שהעולים שהגיעו לארץ העלו את רמת בית הספר בכלל, זאת אומרת זה תלוי בנכונות של אותו מנהל בית ספר שמוכן - מתוך מעטפת תקציב שלו, מעבר לשעות שמקבלים תגבור ממשרד החינוך - לתת לטובת הנושא והוא רואה את הפירות – את החריצות ואת ההתמדה שיש בעולים, ואת זה הם מקבלים ומביאים משם.
צבי הנדל: אני מצטרף לדברים שאמרה חברת הכנסת מרינה סולודקין, שקודם כל אנחנו צריכים לדאוג שהשעות האלה לא יהיו בחסדי אותו מנהל.
צבי הנדל: השעות שמשרד החינוך נותן PER תלמיד לאותו עולה, הוא חייב לקבל אותן – צריך להגדיר את זה בחוק – ואם ירצה מנהל, מתוך המעטפת שלו, לתת תגבור נוסף, זה בחסדיו וזה בסדר, אבל את המינימום שמקצים התלמיד חייב לקבל.
צבי הנדל: אין ספק שאם הוא יקבל את זה בזמן הנכון ובמינון הנכון – הוא יוכל להתמודד מול המבחנים, הוא חייב  להיות שווה בסיום בית הספר לאותו ילד ישראלי שסיים את אותו בית ספר או את אותה מגמה על מנת שהוא יוכל גם להתקבל ללימודים להשכלה גבוהה.
צבי הנדל: כאן הפיקוח הזה הוא מאד-מאד חשוב כי אם לא שילבנו אותו נכון בקטע הזה של החיים, זה קוטע אותו בעתיד גם להתקבל לכל מיני מוסדות להשכלה גבוהה במקומות אחרים.
צבי הנדל: זה נושא קריטי ביותר.
צבי הנדל: לכן, כאן צריכים לשים את הדגש ואנחנו כאן נרתמים כולנו לעזרה.
צבי הנדל: אם את צריכה את הסיוע שלנו – חלקנו גם חברים בוועדת הכספים.
צבי הנדל: הנושא הזה מאד קריטי, במיוחד בגיל התיכון.
צבי הנדל: התלמיד או התלמידה חייבים להגיע לתיכון באותו רובד, באותו מצב של תלמיד ישראלי.
צבי הנדל: אני חוזר – אם יש מצב שקשה לך, החברים שלי ואני מוכנים לעזור ולהירתם לנושא הזה.
צבי הנדל: כמובן, הנושא של הבגרויות שהיתה איזושהי הקלה – הקלה לא בתוכן, הקלה בהתבטאות.
צבי הנדל: הוא רוצה להתבטא והוא לא יודע איך להגיד, וכאן אנחנו צריכים להתחשב – לתת לו כלים כדי שהוא יוכל להתמודד עם זה, שהוא יגיד: אני יודע, אני רק לא יודע להתבטא, אני לא יודע להגיד זאת בשפה הנכונה.
צבי הנדל: את זה צריך לקחת בחשבון, מבחינה זו שהוא יידע לבטא את זה, ואני חושב שחבל מאד ששינינו את מה שהיה.
צבי הנדל: אני רוצה לשמוע מבחינה פדגוגית מדוע עשינו את זה, ולזה אנחנו צריכים לחזור.
צבי הנדל: אם הוא לא הגיע ליעד שלו בסיום י"ב עם הבגרויות, מה שהוא הגיש לא מעיד בהכרח על היכולות שלו משום שהוא לא ידע את השפה.
צבי הנדל: יורי שטרן:     מי היה מנכ"ל ב- 1998?
צבי הנדל: דוברת:     בן-ציון דל.
צבי הנדל: ויקטור בריילובסקי:     אני חושב שאנחנו לא צריכים להמציא משהו חדש.
צבי הנדל: אני זוכר, כאשר אנחנו באנו ארצה, זה היה באמצע שנות ה-80 והבת שלי הלכה לבית ספר, אני חושב שכל מערכת הקליטה היתה מאד טובה.
צבי הנדל: בכמה חודשים הראשונים היה רק אולפן, בלי שום בית ספר.
צבי הנדל: אחר כך, לאט-לאט, פעם בשבוע ילד הולך לבית ספר וממשיך ללמוד באולפן, ואחר כך הוא לאט-לאט מגיע לבית ספר כל יום, במשך כל השבוע.
צבי הנדל: רונית תירוש:     סליחה, היכן ראית שהיתה הפסקה של ההקלות?
צבי הנדל: אמנון כהן:     אני רואה כאן את השינוי בטבלה – זה מחוזר מנכ"ל.
צבי הנדל: קיבלנו את זה כולנו עוד לפני כן, רק בגלל זה הגעתי כי היתה החמרה.
צבי הנדל: ויקטור בריילובסקי:     כך היה בתחילת הלימודים.
צבי הנדל: חוץ מזה, היתה אפשרות לעבור כמה בחינות בעל-פה משום שבתחילה אולי אדם יכול לדבר בעברית אבל כושר כתיבה זה דבר הרבה יותר קשה.
צבי הנדל: אחר כך היו שינויים, וכל שינוי היה לרעה.
צבי הנדל: אני חושב שהסיבה – אולי הסיבה החשובה ביותר של נשירת ילדים מבית ספר - זה ידע של השפה העברית.
צבי הנדל: ילדים לא יודעים עברית, הם לא יכולים לשבת בשיעורים משום שהם לא מבינים כלום והם מעדיפים ללכת לרחוב, וזה מה שקרה.
צבי הנדל: אני חושב שיש פתרון מאד פשוט – לחזור למה שהיה באמצע שנות ה-80 ואנחנו לא צריכים שום אקדמיה, שום ישיבות.
צבי הנדל: פשוט לחזור למצב שהיה קודם.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     יש עוד כמה נקודות, לא הזכרתי הכל.
צבי הנדל: קיים נושא של שיעורי עזר.
צבי הנדל: יש לפעמים מורה למתמטיקה שמלמד עברית – לא תמיד הוא יודע מספיק טוב איך להעביר חומר בלימוד שפה שנייה, ולא מדובר רק במורה עולה.
צבי הנדל: טיב המורים להוראת השפה – הם קצת מזלזלים.
צבי הנדל: ויקטור בריילובסקי:     יש גם חיילות מורות שאולי יודעות עברית, אבל לא יודעות כיצד להעביר.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     גם שיעורי עזר שניתנים בזמן הלימודים ולא אחר הצהרים, מוציאים אותם מכיתת האם.
צבי הנדל: רונית תירוש:     אני רוצה ראשית לספר לכם שאני שבתי זה עתה מביקור – קצר אמנם – אבל ביקור ראשון שלי ברוסיה.
צבי הנדל: ביקרתי במוסקבה ולאחר מכן בסנט פטרסבורג.
צבי הנדל: לפני יציאתי לשם פגשתי גם תלמידים עולים במסגרת נעל"ה וקצת דובבתי אותם, קצת שמעתי מהם על קשיים, על בעיות, התלבטויות, לצד כמובן דברים יפים וטובים שקורים, אבל עניין אותי יותר לדעת מה עדיין טעון שיפור.
צבי הנדל: פגשתי גם את ההורים שלהם וגם מהם למדתי, ואני חייבת לומר שזה השלים לי הרבה את התמונה כדי להבין את מסכת הבעיות הכרוכה בקליטה ובשילוב טוב יותר שלהם בארץ.
צבי הנדל: אני מודעת למצב של קהילות העולים – ובעיקר עולים מחבר העמים, פחות עולים מאתיופיה שמשתלבים להערכתי בצורה חברתית טובה יותר משילובם של ילדי חבר העמים שנשארים יותר בקליקות סגורות שלהם, עם השפה שלהם – ואני חושבת שהבעיה היא אצלנו.
צבי הנדל: יורי שטרן:     אל תקראי לזה קליקות.
צבי הנדל: זה חברותות.
צבי הנדל: רונית תירוש:     חברותות.
צבי הנדל: אני מקבלת את התיקון.
צבי הנדל: הם נשארים בחברותות, אבל אני אומרת – אני רואה את הפן השלילי שבכך לא מתוך אשמה שקיימת בהם אלא אני לוקחת זאת על עצמנו.
צבי הנדל: אנחנו כנראה לא משכילים למצוא את הדרך לשלב אותם בצורה חברתית ראויה יותר.
צבי הנדל: אני מסתכלת גם מה קורה בצבא ואני רואה שיש לכך ביטוי המשכי גם בצבא, וזה נובע כנראה ממה שקורה בתיכונים שלנו.
צבי הנדל: זה לא קורה בגני הילדים, זה לא קורה בבתי ספר יסודיים, זה קורה יותר בגילאים המתבגרים כשהם כבר יותר מעוצבים.
צבי הנדל: אני מעלה את זה מבלי להציע פתרון כרגע משום שצריך לבדוק את הנושא בצורה מעמיקה יותר ולמצוא פתרונות נכונים.
צבי הנדל: מה שכן למדתי שם – ומדוע אני מזכירה את הביקור שלי ברוסיה – משום שיש הבדל בפרופיל העליה או בפרופיל העולים שעוזבים לטובת מדינות כמו ארצות-הברית ולאחרונה גם גרמניה לעומת מגוון העולים והחתך החברתי של העולים או החתך הסוציו-אקונומי של העולים שעולים ארצה.
צבי הנדל: זה בהקשר של הניסיון שלך להשוות.
צבי הנדל: יורי שטרן:     זה אולי בשנים האחרונות ממש, לא היה הבדל במשך כל העשור.
צבי הנדל: רונית תירוש:     לא סיימתי כלל את האמירה שלי.
צבי הנדל: אני מעלה את הנושא הזה משום שאני רוצה לקשור את הדברים לביקורת – האובייקטיבית כרגע, זאת אומרת ברמה עובדתית שיש לך אל מול הקליטה הלימודית והיכולת לממש פוטנציאל של הילדים בארצות-הברית לעומת מה שקורה במערכת החינוך בארץ.
צבי הנדל: אני מציינת כעובדה שיש הבדל מהותי בין חתך סוציו-אקונומי של עולים שעוזבים למדינות כמו ארצות-הברית ואני מוסיפה גם גרמניה, לעומת אלה שבאים לארץ.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     מאין הנתונים האלה?
צבי הנדל: רונית תירוש:     אני אומרת את זה ברמה האינטואיטיבית מההתרשמות שלי בביקור.
צבי הנדל: לא קראתי את זה בשום מקום, אני גם לא חושבת שנעשה מחקר בעניין, אבל שמעתי ופגשתי שם – וזו בעצם היתה מטרת הנסיעה שלי, לפגוש קבוצות עולים פוטנציאליות ואת מי שבעצם מעודד את העליה, גם אנשי הסוכנות וגם אנשי לשכת הקשר בנתיב – למדתי שהפרופיל שם הוא פרופיל שונה.
צבי הנדל: אני יכולה להניח שכתוצאה מכך יש לזה גם השלכות על הקליטה הטובה או הפחות טובה בנושא הלימודי.
צבי הנדל: אין ספק שאובייקטיבית, הנתון הזה של קשיי קליטה והסתגלות שקיימים בארץ – שכנראה קשים יותר ממה שמדינות בארצות-הברית מאפשרות – זה גם מוסיף על הקושי, והא ראיה שיש נשירה שאינני יודעת להגדיר אותה במספרים ובאחוזים אבל נשירה של ילדים מהמערכת כתוצאה מהרצון לסייע להוריהם בנטל הכלכלי במשפחה.
צבי הנדל: בכל אלה לא משנה כרגע מי אשם, מי לא אשם – בוודאי שאני לוקחת את האשמה על החברה הישראלית – אבל בעובדה זה מקשה על היכולת שלהם להשתלב במערכת הלימודית ולנצל ולממש בעיקר את הפוטנציאל המאד גבוה שיש לרבים מהם.
צבי הנדל: אני לא אומרת, יש גם רבים מהם שעדיין מממשים בצורה יוצאת מן הכלל את הפוטנציאל ואנחנו מתגאים בהם ומתברכים בהם באולימפיאדות שונות, כאשר הם מגיעים להישגים בלתי רגילים.
צבי הנדל: אנחנו מאד גאים בהם וזה באמת בסיס החינוך שהם קיבלו דווקא במדינות חבר העמים.
צבי הנדל: זה להערה שנשמעה, היה חשוב לי להעלות את הנושא הזה.
צבי הנדל: אנחנו ממקדים את הדיון היום בעיקר בנושא של שפה – שפה שנייה, הוראת שפה שנייה לעולים, שפה עברית כשפה שנייה לעולים.
צבי הנדל: אני מודה שמי שמלמד היום את העולים את יסודות השפה העברית הם לא מורים שהוכשרו להוראת שפה שנייה.
צבי הנדל: מי שיודע עברית ונכון היה לתת את זמנו, שירותיו ויכולותיו לעולים – התקבל ונתנו לו לעשות את המשימה הזאת.
צבי הנדל: אין ספק שהוראת שפה זרה שנייה כרוכה בכישורים שצריך להכשיר, צריך ללמוד, צריך לפחות לימודי תעודה, אם לא תואר.
צבי הנדל: אנחנו, לכן, הקימונו את הוועדה בראשות הלית הולשטיין וכן פרופ' אילנה שוהמי, תמר לוין – מי שמתמחה בהוראת השפה העברית – ואנחנו מתעתדים לקבל את הממצאים של הוועדה הזאת לקראת סוף חודש יוני ונראה מה בפיהם.
צבי הנדל: במקביל, כדי לא לאבד את המומנטום הזה של חודשי הקיץ שבהם ניתן לעשות איזשהן השתלמויות והנחיות לקראת פתיחת שנת הלימודים תשס"ג, עשינו את הדברים הבאים.
צבי הנדל: ראשית, אנחנו במהלך חודשי הקיץ מקיימים ימי עיון גם למנהלי בתי ספר וגם למנהלי  מחלקות חינוך ברשויות וכן יום עיון ארצי שיוקדש לנושא רכישת העברית כשפה שנייה, משום שאנחנו רוצים להעלות למודעות שזה לא משהו חובבני שכל מי שיודע עברית יכול ללמד, כדי שבד בבד עם ההנחיות שניתן – ואני תכף אפרט – יבינו המנהלים שחייבים להעלות זאת לרמה כזאת שמדובר במומחיות.
צבי הנדל: במקביל, במהלך שנת הלימודים תשס"ג אנחנו נקיים מערך השתלמויות בהיקף של כ- 3,200 שעות למורים המלמדים עולים, זאת אומרת להכשיר את אלה שכבר מלמדים עולים ושנרתמו למשימה הזאת.
צבי הנדל: זה ברמה של השתלמויות והדרכה.
צבי הנדל: בנוסף, בעזרת האוניברסיטאות והמכללות להכשרת מורים, נקיים במהלך תשס"ג השתלמויות בנות 112 עד 168 שעות למדריכי קליטת עליה – מה שנקרא קל"ע – כחלק מלימודי תעודה.
צבי הנדל: בשונה ממה שציינתי קודם שזה הכשרה והשתלמויות למי שכבר בשטח, אנחנו גם נקיים מסלול שסופו קבלת תעודה למי שיהיה מוכן להכשיר את עצמו ברמה הזאת ובהיקף הזה שציינתי של 112 עד 168 שעות.
צבי הנדל: במקביל, אני רוצה עוד לציין שבמהלך הקיץ אנחנו נקיים סמינרים – הזכרתם מורות חיילות שאנחנו נעזרים בהן כדי לתת סיוע בבתי ספר עתירי עולים, לא כמי שילמד כמורה מול כיתה אלא ככוח מסייע.
צבי הנדל: אנחנו נעביר להם במהלך הקיץ סמינרים על מנת לבסס את ההכשרה שלהם כמי שיוכל לסייע למורים בשטח.
צבי הנדל: זה מבחינת המורים עצמם, כוח ההוראה.
צבי הנדל: במקביל, הכנו ואנחנו כבר להערכתי לקראת סיום הכנת ערכות וחומרי למידה שיתאימו יותר ונצייד בהם את אותם מורים שילמדו בשטח, מורים שאני מקווה שנכשיר אותם באופן ראוי יותר.
צבי הנדל: נצייד אותם בערכות ובחומרי למידה מתאימים.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     שעד היום לא היו קיימים?
צבי הנדל: עודי בהט:     לא בשנים האחרונות בכל אופן.
צבי הנדל: רונית בהט:     לא היו קיימים בשנים האחרונות אבל אנחנו בעניין הזה גם בקשר צמוד עם אותה ועדה שאנחנו רוצים לקבל את המלצותיה ולהתאים את החומרים להמלצות הוועדה.
צבי הנדל: אנחנו גם מוציאים הנחיות לשטח כבר במהלך הקיץ הזה לקראת פתיחת השנה למנהלים עצמם בבתי הספר ולמפקחים על מנת להדק את הפיקוח על ניצול השעות.
צבי הנדל: אמרתי זאת גם בישיבה הקודמת – יש הרבה מאד משאבים שמוזרמים לנושא העלייה, ואם התוצאות הן כפי שהן באות לידי ביטוי, סימן שאנחנו לא מנצלים את זה נכון.
צבי הנדל: התפקיד שלנו היה לבדוק היכן הכשלים שלנו.
צבי הנדל: גם ראינו שלא כל השעות מנוצלות לטובת עולים, ויתרה מזו – הן גם לא מנוצלות במודלים נכונים, זאת אומרת לפעמים הן מנוצלות לטובת עולים אבל לא על פי המודל הנכון.
צבי הנדל: אתה ציינת למשל שמוציאים תלמיד בבוקר ומלמדים אותו על חשבון שיעור אחר, אזי הוא יוצא נפסד בשיעור הזה ואז אני צריכה לתגבר אותו בשיעור שהוא הפסיד.
צבי הנדל: אולי השיטה היא באמת בהמשך יום הלימודים, או בשעות אחר הצהרים והערב לאחר שהם קצת מתרעננים ובאים בכוחות מחודשים כדי לקבל את התוספות.
צבי הנדל: מרינה סולודקין:     אפילו השכל הישר אומר שאי אפשר לתת בבתי ספר שיעורי שפה במקום מתמטיקה.
צבי הנדל: רונית תירוש:     את צודקת, אבל אני אומרת מה היה בשטח.
צבי הנדל: המצב הוא קיים ואני מנסה היום לשפר אותו.
צבי הנדל: זה שברור לך, ואולי לי ולעוד כמה אנשים – עובדה שבפועל קרה הפוך ואנחנו בעניין הזה ניתן הנחיות מאד ברורות.
צבי הנדל: יש דברים שלא נאפשר בהם למנהל להתלבט כן או לא.
צבי הנדל: יש דברים שאנחנו נאמר כהנחייה – אין לתת על חשבון.
צבי הנדל: אמנון כהן:     מי מפקח?
צבי הנדל: רונית תירוש:     המפקחים.
צבי הנדל: לכן אמרתי שלצד ההנחיות למנהלים אנחנו נצייד בהנחיות האלה את המפקחים ונהדק את הפיקוח שאכן הדברים קורים ולא יתמוססו.
צבי הנדל: אנחנו גם נוודא מעקב אחר הישגים – כי תהליכים לימודיים זה לא עניין שמהיום למחר– אבל שלא נימצא במצב שבעוד שנה או שנתיים שוב ניווכח שההישגים הלימודים יורדים והישגי הבגרויות יורדים ותוצאות כאלה שהן בהחלט לא לרוחנו – לפחות לנוכח המשאבים הרבים שאנחנו משקיעים.
צבי הנדל: אמנון כהן:     האם היום יש את הפיקוח?
צבי הנדל: האם יודעים מה היה קודם ולאן תלמיד הגיע כרגע, או שמהיום מתחילים?
צבי הנדל: עודי בהט:     יש מדידות בתוך בתי הספר של בתי הספר.
צבי הנדל: מה שהמנכ"לית אומרת הוא שתהיה מדידה מטעם המשרד בחתך של מה צריך להיות אחרי חודש אולפן, מה צריך להיות כדי לעבור מכיתת אולפן לכיתה משלבת, באופן מערכתי.
צבי הנדל: רונית תירוש:     אנחנו נציב סטנדרטים.
צבי הנדל: מרינה סולודקין:     אני מציעה לראות את חוזר המנכ"ל של 1998.
צבי הנדל: שנית, לרשום פרסונלית תוספות שיעורי עזר כמו בחינוך המיוחד.
צבי הנדל: וילמה מאור:     מדוע אי אפשר לעשות זאת כמו בחינוך המיוחד, כך שהמנהל חייב בדיווח שוטף לגבי כל פעילות ופעילות שנעשית?
צבי הנדל: רונית תירוש:     חינוך מיוחד זה סיפור אחר משום שבחינוך מיוחד הם נמצאים בקבוצות נפרדות וכל הפיקוח נעשה PER הקבוצה ועוקב אחריה.
צבי הנדל: כאן אנחנו לוקחים אותם מתוך הכיתות ורוצים לבדוק אותם.