GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: כאן אנחנו מטפלים בבעיות.
יורי שטרן: הרוב בארץ הזאת, ברוך השם, מעולה אבל על זה אנחנו לא ממונים.
יורי שטרן: אנחנו ממונים לחפש היכן הבעיות.
יורי שטרן: רומן שניידר: שמי שניידר רומן, אני מורה להיסטוריה ולאזרחות בבית ספר יוהנה ז'בוטינסקי, ואני מייצג את עצמי.
יורי שטרן: אני בא כל יום לבית ספר, נכנס לכיתות האלה, כשאצלנו רוב התלמידים הם דוברי רוסית.
יורי שטרן: אני רוצה לחבר בין כל המכלול הזה של הבעיות – שיעורי עזר ובגרויות – ויש לי שאלה אחת לנציגי משרד החינוך – מדוע השינוי הזה נעשה.
יורי שטרן: עודי בהט: השינוי במתכונת הבגרויות.
יורי שטרן: רומן שניידר: נשמע שלעשות בגרות בעל-פה לעולה חדש זה קל מאד.
יורי שטרן: זה לא נכון, זה מאד קשה.
יורי שטרן: אולי אפשר לשמוע הסבר לשינוי.
יורי שטרן: אני גם מחנך של כיתת עולים, כיתה י', שהיא כיתת הכוון – או אתגר בשם החדש.
יורי שטרן: כואב לי הלב שהתלמידים האלה יגיעו – עם כל המאמצים שלנו, עם כל הרצון שלנו, ויש רצון לתת ולהעניק – למצב שהם ייצאו או בלי בגרות או עם בגרות מאד מצומצמת.
יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: למה?
יורי שטרן: רומן שניידר: מכיוון שהם מתקשים ללמוד שפה עברית באותם התנאים שיש להם היום בבית הספר, כשבעצם אין להם אולפן כמו שצריך, אין להם מספיק שעות.
יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: אבל אני מבין שאצלכם יש אולפן.
יורי שטרן: רומן שניידר: הם כולם סיימו אולפן שנה אחת, הם אחרי אולפן.
יורי שטרן: הם מוגדרים ככיתת עולים, כאשר אף מורה באף מקצוע לא מלמד לפי תוכנית הלימודים הקבועה או הרגילה.
יורי שטרן: אני באמת מזמין את הפורום המכובד הזה לבוא אלינו ולהיכנס לכיתה כי זה מדהים – יושב ילד שהוא מצוין בהיסטוריה, במקרה שלי כי זה מה שאני מלמד, הוא יודע הכל, אבל אין לו את העברית.
יורי שטרן: כמו שנאמר כאן, יש ביממה רק 24 שעות.
יורי שטרן: לתלמיד שלנו יש רק שלוש שנים ללמוד.
יורי שטרן: הוא לא יכול ללמוד גם עברית בצורה כזאת כדי להתבטא באזרחות, בהיסטוריה או בתנ"ך, גם תנ"ך, גם מתמטיקה, גם פיסיקה – זה מאד מאד קשה.
יורי שטרן: למה לא להתחשב בהם ולתת את ההקלות?
יורי שטרן: משפט אחרון – אני רואה בבית ספר כניסה לחברה הישראלית, ואם אני מחבר בין הצבא ואחר כך עבודה וחברה, פלוס העובדה שציין כאן חבר הכנסת המכובד יורי שטרן שיש להם בעיות בבית – הם הרבה פעמים עובדים אחרי בית הספר, זה מאד קשה.
יורי שטרן: כמובן שיש הצלחות, וצר לי שרואים בדרך כלל את ההצלחות ואת הבגרויות הגבוהות ולא את החבר'ה שמתבזבזים.
יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: אלי זרחין, כשהמנכ"לית היתה בחוץ, אמרת שני דברים שביקשתי שתחזור עליהם.
יורי שטרן: אלי זרחין: אולי אומר שתי נקודות קצרות לפני – אני רוצה להגיד תודה למר עודי בהט, וחבל שהוא בתפקיד רק שנה.
יורי שטרן: דבר ראשון שעודי בהט עשה כשהוא הגיע ליוהנה ז'בוטינסקי, הוא שילם על השתלמות למורים עולים ולמורים ותיקים ביחד – הוא שילם כי זה עולה כסף.
יורי שטרן: במשך שנה ישבו ביחד מורים ותיקים וישראלים שדנו על הבעיות של תלמידים עולים ואיך ללמד אותם.
יורי שטרן: אולי זה בין הדרכים להכיר את הילדים, שהם שונים רק בכך שהם פחות שנים בארץ.
יורי שטרן: רונית רדה: לצערנו, זה עוד לא קרה אצלנו.
יורי שטרן: אני מקווה שייקחו את הדוגמה.
יורי שטרן: אלי זרחין: אני מאד מקווה שמשרד החינוך – כשהוא מקבל החלטות מסוג זה – ישתף גם ארגונים מתנדבים כמו הארגון שלנו, כמו ארגונים שיושבים כאן, כי יש לנו מה להגיד.
יורי שטרן: אל תקבלו מה שאנחנו אומרים – זה בסדר – אבל תשמעו אותנו.
יורי שטרן: גברתי המנהלת הכללית – אני נתתי שתי דוגמאות שכואבות לי.
יורי שטרן: ישבנו לפני שבוע בישיבה עם סגן-אלוף יוסי דבוש שהוא מנהל אגף קליטה בצה"ל.
יורי שטרן: הוא אמר – מה אני עושה עם חיילים שנמצאים תשע, עשר שנים בארץ ולא יודעים עברית.
יורי שטרן: החבר'ה האלה באים ואומרים שהם רוצים להיות לוחמים.
יורי שטרן: הם לא יכולים להיות לוחמים כי הם לא עוברים מבדק בעברית, והם נפסלים מיד.
יורי שטרן: דוגמה שניה – יש לי תלמיד שסילקו אותו ממקיף ברמלה משום שהוא לא בא לבית ספר ועוד המון סיבות.
יורי שטרן: שני התלמידים האלה לומדים היום בבית הטכסטיל בתל-אביב.
יורי שטרן: יש שם שני בתי ספר רוסים שילדים באים לשם – ישראלים שנמצאים חמש-שש שנים בארץ – לומדים שם, מקבלים תעודת בגרות רוסית.
יורי שטרן: כשאני שואל אותם מה תעשו עם זה, הם אומרים אנחנו נשלח את זה אחר כך למשרד החינוך לקבל אישור שזה שווה לבגרות עברית.
יורי שטרן: אני לא יודע אם זה נכון, אבל אני אומר – זה מה שאתם לומדים שם?
יורי שטרן: שם, דרך אגב, לא מלמדים תנ"ך.
יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: תודה.
יורי שטרן: בעיקר על צה"ל רציתי שנשמע כולנו שוב כי כאשר אמרתי שערך ללימוד עברית הוא בסופו של דבר גם ערך כלכלי, כאן אנחנו רואים את הצד הביטחוני.
יורי שטרן: יכולים להיות בני נוער נהדרים, אתה ודאי לא יכול להכניס אותם ליחידה כאשר אין שפה בין אחד לשני.
יורי שטרן: מישהו עוד יירה בכיוון הלא רצוי.
יורי שטרן: אדם ברוך: אדם ברוך, ארגון הל"ה.
יורי שטרן: בנוסף לכל הבעיות שציינו כאן, אני חושב שיש בעיה שצריך לטפל בה מהשורש, וזה האמון של מורים, מחנכים ומנהלי בית הספר בילדים.
יורי שטרן: אני חושב שכל הבעיות שאנחנו דיברנו עליהן הן תוצאה של חוסר אמון ביכולתם של הילדים להשתלב במסגרות שבהן הם נמצאים.
יורי שטרן: אם המנכ"לית דיברה על סדנה שהולכים לעשות למורים שילמדו עולים, לדעתי זה נושא חשוב ואני מקווה שתבדקו את הנושא.
יורי שטרן: אם ילמדו את הנושא, אני חושב שנמצא הרבה נקודות שצריך לעבוד עליהן.
יורי שטרן: יורי שטרן: ראשית, יש כאן
יורי שטרן: צורך במעקב נפרד אחרי קליטת העולים בבתי ספר, ממש לבנות את זה כמערכת ושכל בתי הספר יידעו שהם נבדקים בקטע הזה בצורה יותר קפדנית מן העבר.
יורי שטרן: שנית, שבקריטריונים של הצלחה של בתי הספר יהיו קריטריונים ספציפיים שקשורים לנשירת העולים, לאי הגשת מועמדים לבגרות, אי העברת בגרות, קבלת בגרות, זאת אומרת מערכת ציונים נפרדת לקליטת העולים בבתי ספר כחלק מדירוג.
צבי הנדל: לא מערכת ציונים, אלא הערכה כלפי בתי הספר.
צבי הנדל: יורי שטרן: לא תהיה הרבה תועלת מההשתלמויות שאת תיכננת – והן השתלמויות מאד חשובות- אם זה לא יהיה במשולב עם הלקוח.
צבי הנדל: אני כלכלן – אם היצרן רק מדבר עם עצמו, לא יוצא דבר.
צבי הנדל: הארגונים האלה – כל מה שמציג את הצד השני חייב להיות חלק אינטגרלי ויחד איתם לבצע את זה, כי בבתי ספר נעל"ה ההישגים הם לגמרי שונים, בבתי ספר מופת ההישגים הם לגמרי שונים, כך שניסיון של אותן מערכות שהן קצת חיצוניות לממסד החינוכי שלנו, חייב להיות חלק מהלימוד.
צבי הנדל: אנחנו חייבים ליצור כאן מערך של פיצוי לאלה שבגלל כל מיני טעויות לא למדו.
צבי הנדל: כמו שכבר הוצע כאן לגבי עולי אתיופיה – שזה הדור השני – לא חשוב אם אדם נמצא שלוש שנים בארץ או שבע שנים בארץ.
צבי הנדל: אם הוא לא ברמה המתאימה בעברית, חייבת להיות רזרבה של שעות לצרכי עדכון של אותם אנשים ואנחנו חייבים כאן לפרוס מערכת של קייטנות עברית, של השתלמויות נוספות כי אסור לנו להשאיר זאת כפי שהוא היום, זאת אומרת להשלים את מה שחסר וכמובן זה דורש תקציב.
צבי הנדל: אני חושב שעם הוועדה – אולי עם הסוכנות, אולי עם קרנות פרטיות – נוכל למצוא לפחות מענה חלקי לאותם הצרכים, אבל אסור להשאיר את זה כירושה קשה מהעבר.
צבי הנדל: אני חושב שאנחנו חייבים כוועדה לעשות סיורים בכמה מקומות כאלה, אולי יחד עם המנכ"לית – אם היא תואיל בטובה ובאמת תמצאי בזמן שלך את השעות האלה – אנחנו חייבים לרדת לשטח ולראות מה קורה.
צבי הנדל: בהקשר של עולי אתיופיה – אני העליתי את השאלה הזאת מישיבה לישיבה.
צבי הנדל: הילדים שנמצאים היום בקומפאונדים האלה בגונדר, באדיס אבבה – שלא מקבלים עזרה לא ממדינת ישראל ולא מהסוכנות בחינוך שלהם, הם יהיו נטל נוראי לא רק על מערכת החינוך אלא גם על החברה כולה, וזה רק באשמתנו.
צבי הנדל: את זה חייבים לתקן.
צבי הנדל: בהמלצות הוועדה אני מבקש לכלול שינוי חוזר המנכ"ל – החזרת המצב לפחות למה שהיה קודם, אולי אפילו יש צורך במקצת שיפורים.
צבי הנדל: אמנון כהן: אני לא רוצה לחזור על דבריו של יורי שטרן, שהיו דברים חשובים.
צבי הנדל: לגבי חוזר מנכ"ל, בסיכום אני מבקש להתייחס.
צבי הנדל: בנושא של הגדרת שנים של אולפן בבתי ספר – אם עולה עבר שלוש שנים – אני חושב ש- א'-ב' של החיים זה שפה.
צבי הנדל: לכן בנושא של שפה, עברית לא צריכה להיות מגבלה.
צבי הנדל: אם אנחנו רואים את איגור שאחרי חמש שנים עדיין לא מתבטא – כמו שציינת את שאמרת לא אכפת לי מה הוא היה, אני רוצה שהוא יגיע לאותו רף.
צבי הנדל: הקריטריון הוא שהוא יעבור את הרף, כך שבצבא לא יהיו כאלה שהם עשר שנים בארץ ולא יכולים להתקבל ליחידה מובחרת.
צבי הנדל: הרף הוא שקיבלת את ההישג האחרון כמו ישראלי.
צבי הנדל: לכן אני מבקש לחשוב על זה – מדובר על עוד תקציבים, עוד כסף, אבל הקריטריון הוא לא שנים, הקריטריון הוא שעברת את הרף.
צבי הנדל: ויקטור בריילובסקי: אני מסכים עם מה ששמעתי כאן ואני חושב שאנחנו באמת צריכים לבקר כמה מקומות ולראות מה קורה בשטח, ומיד אחרי החגים בסתיו לקיים כאן עוד ישיבה.
צבי הנדל: אנחנו לא יכולים לעצור את העבודה בתחום הזה.
צבי הנדל: זה מאד חשוב ואנחנו צריכים להמשיך.
צבי הנדל: מרינה סולודקין: אני רוצה התייחסות בכתב לנושא חוזר מנכ"ל של 1998 – האם זה היה שינוי לטובה או לרעה.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: את רוצה שייבדק השינוי הזה.
צבי הנדל: מרינה סולודקין: כן, מבחן התוצאה.
צבי הנדל: אנחנו כולנו מסתובבים סביב אותם נושאים, רשמתי לי גם כמה נקודות.
צבי הנדל: אני חושב שהבדיקה הזאת של מבחן התוצאה די מיותרת.
צבי הנדל: אנחנו די מבינים שזה לא מוצלח, אבל אם יש נתונים אחרים מהתחושה שלנו – נשמח לשמוע אותם.
צבי הנדל: אני לא מאמין כי אני שומע את השינוי הזה שלא ניתן להיבחן בעל-פה או בשפת האם בכתב, או בעברית בעל-פה, שאני הבנתי כמעט מכל הפעמים ששמעתי את הנתון הזה – גם בוועדה המיוחדת לנשירה שבה דיברנו על העולים – זה אחד המרכיבים בבגרות שפותרים את הנתח הכי גדול של הבעיה.
צבי הנדל: אנחנו נשארים אחר כך עם הרבה פחות בעיות של כאלה שלא יודעים שפה, כי בעל-פה הם כן מצליחים להתגבר – עם הידיים והרגליים וכאן מילה ברוסית או באמהרית, ואיכשהו מתגלגלים.
צבי הנדל: כשאתה צריך לכתוב זה סיפור אחר.
צבי הנדל: זאת נקודה אחת מאד חשובה.
צבי הנדל: נקודה שנייה שאנחנו קצת הבלענו אותה והתרחקנו ממנה – הרי זה חוזר לפתחך למרות הכל – מאחר שכולנו מבינים שפה, שפה, שפה.
צבי הנדל: המבדק הזה שהמשרד שלך עשה שאומר לנו לגבי 1,320 שעות להגיע לרמה מינימלית של עברית – לא לממוצע טוב – ואנחנו נותנים 500 זאת בעיה עצומה שאנחנו חייבים לשמוע כיצד פותרים אותה.
צבי הנדל: ייתכן מאד – ואני כאן מגלה לך סוד – יש סימפטיה מאד גדולה של ראש הממשלה לנושא העליה, ואני לפעמים מנצל את טוב לבו בהקשר הזה בהקשרים מאד ספציפיים – הוא עזר לנו בכמה מהפכות קטנות זוטא אם היתה לי בעיה עם ארגנטינה וכו'.
צבי הנדל: לא הצלחתי דרך גלגלי הבירוקרטיה ובסופו של דבר הוא קרא למי שצריך וזה נפתר.
צבי הנדל: נראה לי שהנושאים האלה, אנחנו צריכים להוציא אותם מגלגלי הפרובלמטיקה – תארגנו איזו דרישה שאתם תחליטו מהי הדרישה האמיתית לצורך הזה של האולפנים, ואם יהיה צורך, אני מוכן להירתם.
צבי הנדל: אני לא בטוח שצריך אותי, כי לדעתי יש דברים שחייבים להגיע לרמה הכי גבוהה.
צבי הנדל: זה שככלל, יש מסה של אנשים שמתקשים בדיבור השפה היחידה המרכזית במדינה שלנו, למרות שזו שפה שניה – זו בעיה.
צבי הנדל: הנושא האחרון- זה גם הוזכר כאן – הגדרת עולה, ודאי בין התלמידים.
צבי הנדל: כל עוד מדובר על הגדרת עולה בהקשרים פיננסיים – כמה זמן הוא יקבל סל קליטה או כמה זמן הוא יקבל משכנתא וכו', אני מבין את זה.
צבי הנדל: בנושא חינוך יכול להיות שיש בעיות טכניות שצריך לפתור אותן- אסור שילד יקבל לפי התאריך שהוא הגיע, הוא צריך לקבל על פי מה שהוא זקוק.
צבי הנדל: כפי שאנחנו לא עושים חשבון של תאריכים לגבי אף מקצוע אחר ליליד הארץ או לעולה ותיק, צריך לדעת שזה אולי הקטע הכי משמעותי, זו המעטפת.
צבי הנדל: אם אנחנו לא מטפלים במעטפת הזאת אזי בכל הפרטים האחרים קשה לו מאד להשתלב.
צבי הנדל: אני יודע שיש פרובלמטיקה כאשר מתקצבים בית ספר – אתה יודע שיש תאריכים.
צבי הנדל: אתה יודע שיש כך וכך ילדים, אני נותן כך וכך תקציב.
צבי הנדל: למרות הפרובלמטיקה, מאחר שזאת בעיה רצינית – חייבים למצוא לכך פתרון אחר שיילכו לפי הילדים ולא לפי תאריך העליה.
צבי הנדל: גברתי, זכות הסיום שלך.
צבי הנדל: רונית תירוש: ברשותכם, שתי הערות – אחת לנושא יוהנה ז'בוטינסקי.
צבי הנדל: הנושא של כיתת הכוון, אין שום סיבה בעולם שהשעות לא תספקנה כדי לתת כל וריאציה של טיפול בתלמידים משום שאלה הכיתות המתוגמלות במספר הרב ביותר של שעות.
צבי הנדל: בגס אני אומר, שיש שם כ-80 שעות שבועיות לכיתה, שזה כפול מכל כיתה נורמטיבית, עם מספרי ילדים מאד קטנים.
צבי הנדל: לכן, אין שום סיבה שיקרה מה שיקרה, ובביקור הבא שלך, עודי, תבדוק מה קורה שם.
צבי הנדל: לגבי האתיופים אני חייבת לומר – לא תאהבו לשמוע – אבל אני מתקשה לעבוד מול כל כך הרבה ארגונים.
צבי הנדל: אני חושבת שבעניין הזה ההשתלבות של האתיופים היא מאד מיידית בארץ והם למדו מהוותיקים ריבוי פוליטיקה – אני אומרת זאת קצת בנימה אירונית, אבל קחו מכאן את הקושי.
צבי הנדל: לא יכול להיות שאני עצמי ישבתי עם כמה ארגונים שונים ואיבדתי את הכיוון, ועוד בסוף הלכו לשרה ואמרו שהיא לא נפגשת עם האתיופים.
צבי הנדל: רונית רדה: יש כל כך מעט ארגונים שמפעילים תוכניות.
צבי הנדל: רונית תירוש: ברשותכם, כבר כאן ראינו את הייצוג.
צבי הנדל: עודי צריך באמת לשמוע ארגונים מתנדבים כדי קצת להיכנס לאווירה הכללית ולהגיע עד הקצה כדי לדעת את מכלול הבעיות.
צבי הנדל: יורי שטרן: אבל יש ארגון גג.
צבי הנדל: עודי בהט: יש את מרכז ההיגוי והוא עובד אתנו בצמוד.
צבי הנדל: רונית תירוש: תמיד יש ביקורת כלפי מה שהחליט ארגון כזה או אחר, ואנחנו לא יוצאים מזה.
צבי הנדל: אני אומרת לך שאני מרגישה זאת ברמה האישית.
צבי הנדל: אבל לעניין עצמו, אני בהחלט חושבת שצריך לשמוע ואחר כך לקבל החלטות ברמה מקצועית.
צבי הנדל: תמר דסטה: אני רק רוצה להבהיר נקודה.
צבי הנדל: אין כאן ריבוי של ארגונים.
צבי הנדל: יש צוות מיוחד לקידום יוצאי אתיופיה והוא זה שעובד מולכם.
צבי הנדל: אני חושבת שגם ההמלצות שלנו לגבי שעות עולים אלה המלצות של הצוות.
צבי הנדל: רונית תירוש: אני מקבלת את האמירה שנאמרה כאן, שרצוי וראוי להשקיע בגיל הרך ובגילאי היסוד – וגם נאה דורש נאה מקיים.
צבי הנדל: אני גם נתתי בנוסף סכום – אינני זוכרת בדיוק, שני מיליון או יותר- לנושא תוכנית עם הג'וינט שתפסה תאוצה, והם מברכים.
צבי הנדל: אגב, זה נולד כאן.
צבי הנדל: כששמעו אותי כאן בוועדה אומרת שצריך להשקיע בגיל הרך, בא להם הרעיון, תפסו את הג'וינט ובאו אלי.
צבי הנדל: לא יכולתי לסגת כי אני הרי מאמינה בדרך, נתתי תוספת וזה תפס תאוצה וזה באמת הדבר הנכון.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: ואת לא פוליטיקאית – אם את מבטיחה את גם מקיימת.
צבי הנדל: רונית תירוש: בדיוק, בעיקר כשגם יש לי את היכולת, אבל אני מודה ומתוודה שהרבה מההחלטות נגזרות גם מכוח מציאות תקציבית.
צבי הנדל: היום, למרות שאמרתי שבתקציב העליה לא נגעתי, אבל המכלול כולו נפגע וזה גם משליך, משום שלכל יש נגיעה.
צבי הנדל: כאשר מנהל בית ספר מקבל סל של שעות, כולל שעות מסומנות לעולים, הוא עושה בכך שימוש נרחב, ולשיטתו יעיל אולי יותר.
צבי הנדל: כשאמרה תלמידה שהיא לא מקבלת שיעורי עזר, זה לא שלקחו לה את השיעור ונתנו זאת לקבוצת כדורגל אלא אני מניחה – לא בדקתי, אבל גם אני הייתי מנהלת – לוקחים את סך השעות ממנה וממנו וממנו ועושים מזה מאגר שתהיה מסה קריטית או מסה סבירה שיכולה לתת אפקט לקבוצת למידה.
צבי הנדל: קבוצת הלמידה נפגשת בשיעורי היסטוריה ולומדת, אבל מה לעשות שהתלמידה בזמן הזה לומדת פיסיקה, אז היא לא מצטרפת ואז היא הפסידה את ה- VOUCHER שלה שהוא ניתן לקבוצה כקבוצה והיא לא הרוויחה כלום – לא רק שלא הרוויחה, היא גם הפסידה.
צבי הנדל: זה מה שקרה שם להערכתי, מבלי לבדוק כי אני מכירה את השיטות בבתי הספר, ושוב – אתה אומר שזה תיאטרון אבסורד, אחרי כן עוד דורשים שהיא תיבחן בהיסטוריה כשהיא לא לומדת היסטוריה.
צבי הנדל: יורי שטרן: לא.
צבי הנדל: תיאטרון האבסורד הוא בכך שאדם שהוא מצטיין בפיסיקה או בהיסטוריה, במקצועות השונים – הוא אצלנו פסול תעודת בגרות בגלל שבעברית הוא נניח מתקשה.
צבי הנדל: אדם אחר שבא מחוץ-לארץ ואין לו עברית בכלל, את כל הציונים שלו שהוא הביא משם הוא מקבל כפי שהם והוא כשיר לעבודות המתאימות.
צבי הנדל: רונית תירוש: תיאטרון האבסורד הזה ברור ואני רק ניסיתי להציג ולמפות כאן את הקשיים משני הצדדים.
צבי הנדל: הנושא של הבגרויות והביטול של חוזר משנת 1998 – אני לא מכירה אותו, לכן ביקשתי ואני אבדוק את זה.
צבי הנדל: אני יכולה לנחש – אני בודקת את עצמי כדי לראות האם האינטואיציות שלי עדיין עובדות – אני מנחשת שאחד הגורמים, או לפחות היותר דומיננטיים, זה נושא תקציבים.
צבי הנדל: לסבר אוזן – כדי שאנחנו נבחן בעל-פה או נתרגם את השאלון לרוסית ואחרי כן נמצא את הבודקים שיבדקו את הבחינה, זה להכפיל מערכות – לא להכפיל אבל להגדיל את מספר המערכות שלנו – בו בזמן שיכולתי לתת לבודק לבדוק את העברית, עכשיו אני צריכה לתרגם לרוסית ולבדוק את זה.
צבי הנדל: הכי יקר, אגב, זה להעמיד אדם אחד על אחד לבדוק בעל-פה את התלמיד.
צבי הנדל: רונית רדה: מה קורה ליוצאי אתיופיה?
צבי הנדל: רונית תירוש: סביר להניח שאחד הטריגרים, הקטליזטורים, לגרום לאיגור או לכל תלמיד כזה להתמודד עם השפה זה להגיד לו – בסוף הדרך אתה נבחן בעברית, לטוב ולרע.
צבי הנדל: אמנון כהן: צריך לתת לו את הכלים.
צבי הנדל: מרינה סולודקין: הנה החוכמה, לא נותנים כלים.
צבי הנדל: רונית תירוש: אני דיברתי על תיאטרון האבסורד, אני מנסה להבין מה גרם לשינוי בהחלטות, אבל הא ראיה – אנחנו עדיין נמצאים במצב שלהפך, כנראה עוד התוצאות כושלות יותר.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: זה ודאי שווה חשיבה.
צבי הנדל: רונית תירוש: אני אלמד את זה, זה לא פשוט.
צבי הנדל: אני מעלה זאת כדי שנבין שהנושא מורכב וזה לא נובע מאטימות של אנשי פקידות מקצועית שאומרים – עכשיו נבטל.
צבי הנדל: אני אלמד את הנושא ונראה במאזניים האלה איפה המשקל יהיה לטובת ההישגים.
צבי הנדל: ויקטור בריילובסקי: אנחנו רואים את התוצאות.
צבי הנדל: אנשים לא יודעים עברית.
צבי הנדל: רונית תירוש: אז ניסו וזה לא הולך.
צבי הנדל: אני משקפת כאן את הבעייתיות וסייגתי את עצמי מראש ואמרתי שאני אבדוק את הנושא ובוודאי לא נוח לי עם התוצאות.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: את הנושא של חוזר המנכ"ל את תבדקי ותתני לנו תשובה.
צבי הנדל: הנושא של האולפנים – אני גם רוצה שייבדק, אולפני ילדים קודם כל.
צבי הנדל: רונית תירוש: אולי צריך לעשות בתוך המשאבים הקיימים בתקנה – שינוי סדרי עדיפויות והקצאות תקציביות אחרות, אז יכול להיות שנגרע ממקומות אחרים, אבל כשתפסת מרובה לא תפסת.
צבי הנדל: אמנון כהן: משרד הקליטה לא נותן?
צבי הנדל: עודי בהט: משרד הקליטה נותן רק מה שמעבר לשעות הלימודים, לא בתוך המערכת.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: מה עם המבוגרים?
צבי הנדל: אמנון כהן: מה עם השכלת מבוגרים, מה עם השלמת עברית למבוגרים?
צבי הנדל: רונית תירוש: אמרתי שצריך לעשות איגום של המשאבים ואולי שינוי סדרי עדיפויות בהקצאה.
צבי הנדל: יורי שטרן: שתי הצעות – ראשית, וודאי תעשי את זה – לשבת גם מול משרד הקליטה כי בקטעים מסוימים אולי אפשר מתקציבי משרד הקליטה, למשל מה שקשור לתרגומים.
צבי הנדל: שנית, יש לך מאגר עצום מחוץ למערכת החינוך של המתנדבים שאולי יכולים לכנס את הילדים לקבוצות לימוד עברית, זאת אומרת זה לא חייב להיות גרידא לפי התעריפים ולפי השעות כפי שבתוך המערכת.
צבי הנדל: אולי אפשר לעשות כאן OUTSOURCING ולגייס משאבים.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.
זבולון אורלב: אני פותח את הישיבה בנושא:
זבולון אורלב: איום על המשך הפעילות של "הפוך על הפוך" של עמותת על"ם וארגון "ידידים" למען הנוער והחברה – ארגונים המטפלים בנוער בסיכון.
זבולון אורלב: נמסר לנו על-ידי העמותות האלה שהשתתפויות ממשלתיות, שהיו נהוגות במשך שנים, הופסקו, דבר שמסכן את פעילותן.
זבולון אורלב: אני מציע שיפתחו שני חבריי, צבי הנדל ותמר גוז'נסקי, ונתחיל בדיון.
זבולון אורלב: אני גם רוצה לומר לפרוטוקול שנמסר לנו שנציגי על"ם לא הוכנסו לבנין הכנסת.
זבולון אורלב: לטענת קצין הכנסת, יש כלל שמי שמפגין לא נכנס לכנסת.
זבולון אורלב: על דעת שלושת יושבי-ראש הוועדות וחברי הוועדות אנחנו מוחים כנגד ההחלטה הזאת.
זבולון אורלב: ניסינו להשיג את יושב-ראש הכנסת אבל לשכתו טענה שהוא עסוק כרגע.
זבולון אורלב: הזעקנו לכאן את מזכיר הכנסת ואנחנו מחכים לכניסתו.
זבולון אורלב: אנחנו נפעיל את מלוא השפעתנו כדי שהם יוכנסו, אחרת נשקול גם את קיום הישיבה ליד הניידות.
צבי הנדל: חשוב לציין שהיוזם המרכזי של הדיון הזה הוא חבר-הכנסת רומן ברונפמן, ועל כך יבורך.
וילמה מאור: וגם חבר-הכנסת צבי הנדל.
צבי הנדל: ברשותך, היושב-ראש, אני מציע שחבר-הכנסת ברונפמן יציג את הענין.
זבולון אורלב: שוחחנו עם מזכיר הכנסת שהבטיח לטפל בענין ולהכניסם.
רומן ברונפמן: חבריי היושבי ראש, חברי הוועדה, מוזמנים, אנחנו עדים בעקבות הקיצוצים הדרסטיים בתקציבי הממשלה לתופעה מקוממת ומזיקה.
רומן ברונפמן: עיקר הקיצוצים שנעשו במשרדים החברתיים, החל ממשרד החינוך דרך משרד העבודה והרווחה, המשרד לקליטת העלייה, ומשרד הבריאות, הם קיצוצים בתקציב פתוח, תקציב פעולה, וגם בין התקציבים האלה הקיצוצים העיקריים היו בשוליים החלשים.
רומן ברונפמן: שני ארגונים שהזמנו היום לדיון, גם "על"ם" וגם "ידידים" מטפלים, להערכתי, בעתודה החשובה ביותר של החברה הישראלית וזו העתודה של הנוער, וכשארגונים שבנויים על טהרת המתנדבים ועל טהרת הפעולה הישירה מול הנוער נפגעים מקיצוצים, לא באחוזים בודדים, אלא בעשרות ואפילו במחצית התקציב שלהם, זה דבר שפרלמנט והוועדות שממונות על המשרדים הרלוונטיים – ואני רוצה להזכיר לכם, חבריי יושבי הראש, אתם הוועדות הממונות על המשרדים, המקרים של המשרדים, והכוח בידכם לנצל אותו בצורה נכונה.
רומן ברונפמן: הוועדות לא יכולות להסכים עם קיצוץ כזה, עם סדרי עדיפויות שהמשרדים הציגו, ולגרום לכך שארגונים דוגמת "על"ם" ו"ידידים", ואני בטוח שיש ארגונים נוספים לא מעטים, ייסגרו ויפסיקו את הפעילות.
רומן ברונפמן: בזמן האחרון אנחנו עדים לתופעות אלימות לא רגילות ששוטפות את הארץ.
רומן ברונפמן: רק ביומיים – שלושה ימים האחרונים היינו עדים לכמה מקרי רצח, שהרקע היחיד האמיתי והעמוק למעשה היה מצב רוח בטחוני, כלכלי, לאומי ששורר במקומותינו.
רומן ברונפמן: לכן אני חושב שפעילות מול נוער, ובמיוחד נוער בסיכון ונוער שנמצא, לצערי, לא במסגרת הפורמלית של משרד החינוך ולא במסגרת הנורמטיבית של המשפחה, הוא נמצא בעיקר ברחובות, בלילות, במקומות מסוכנים, זה נוער שאנחנו חייבים להציל.
רומן ברונפמן: לכן ביקשתי מיושב-ראש ועדת העלייה והקליטה, חבר-הכנסת הנדל, והוא כבר היפנה לוועדות אחרות, לקיים ישיבה משותפת של הוועדות הרלוונטיות.
רומן ברונפמן: שוב, אני מזכיר, הוועדות ממונות ומבקרות את משרדי הממשלה, ואם משרדי הממשלה עושים טעויות, חובתנו לטפל בטעויות האלה ולמנוע אותן עד כמה שניתן.
רומן ברונפמן: אני מודה לכל האנשים שהגיעו.
זבולון אורלב: חבר-הכנסת צבי הנדל, בבקשה.
זבולון אורלב: אחריו – חברת-הכנסת תמר גוז'נסקי.
צבי הנדל: מלת רקע.
צבי הנדל: מדינה קולטת עלייה כמו המדינה שלנו, בהיקף ובאינטנסיביות, בתוספת האירועים הביטחוניים, חברתיים, כלכליים, שגם הם אינטנסיביים מאד, לא יכולה להגיע לטיפול בפרט בצורה הכל-כך מוצלחת שארגוני מתנדבים מסוגלים לעשות.
צבי הנדל: אני אומר לכם כמי שאמור לייצג את המדינה בבנין הזה, שאילו לא היו "ידידים" שאני מכיר אותם היטב, ו"על"ם" שאני מכיר אותם קצת פחות, ועוד גופים וארגונים התנדבותיים, מצבנו היה הרבה-הרבה יותר גרוע.
צבי הנדל: הם עושים מלאכת קודש.
צבי הנדל: אני לא מכיר מישהו שמכיר את הפעילות ולא חושב בדיוק כמוני.
צבי הנדל: אחת הבעיות המרכזיות שלנו היא שמרוב רצון להיות טובים במדינה מתוקנת, ושלא יהיה כפל תקציבים ושמשרד אחד לא ייתן דבר שמשרד אחר גם כן נותן, וכו', אז האויב של הטוב הוא הטוב יותר.
צבי הנדל: כל הזמן אנחנו מאד מפחדים שלא נהיה מדינה מתוקנת.
צבי הנדל: המדינה הובילה מהלך שביסודו, מי שלא עובד, לא מבין שזה גרוע.
צבי הנדל: שלא יהיה כפל תקציבים.
צבי הנדל: מה יכול להיות יותר טוב מזה שאם המדינה מחליטה לעזור, שיהיה גוף אחד שעוזר לאותה עמותה, ושלא יהיה עוד גוף שלא יודע מה זה נותן ומה זה לא נותן.
צבי הנדל: הדבר התמים הזה הורס את העזרה הנכונה של המדינה, כי אז ביום בהיר אחד התקציבים קטנים, ואני מדבר עוד לפני הקיצוצים הנוכחיים – ביום בהיר אחד יש פחות כסף לאותה פעילות שהיתה לפני שנה-שנתיים-שלוש וארבע.
צבי הנדל: כי אם משרד החינוך צריך לתת היום לעמותות האלה, אז משרד הקליטה לא נותן, כי יש איגום תקציבים, אבל את התקציב הוא לא מעביר למשרד החינוך, ומשרד החינוך לא הגדיל את תקציבו, אז מאותו סל מצומצם הוא חייב לחלק לאותה פעילות מוגברת שעליה המדינה כבר החליטה לתת יותר.
צבי הנדל: יש עוד פטנט של גוף שנקרא "אשלים", ואז פתאום כולם מתנערים ואומרים: בעצם אשלים צריכים לתת.
צבי הנדל: אבל אשלים לא מדפיס כסף.
צבי הנדל: בקיצור, כולם משוכנעים שהפעילות חשובה וצריך לעשותה, אבל בסופו של דבר לא מגיע כסף.
צבי הנדל: מעבר למלים הגבוהות, ואני ממש מתכוון אליהן, יש גם צד מעשי-כלכלי מאד משמעותי.
צבי הנדל: מה שגוף מתנדב מסוגל לעשות עם שקל אחד למדינה זה עולה מינימום 100 שקלים, ואני אומר את זה באחריות מוחלטת, ואם אנחנו חפצים לחסוך כסף, זה כאילו אבסורד, אנחנו חייבים להוציא את המעט הזה.
צבי הנדל: אבל לא לחסוך במעט הזה, כי כל שקל שאנחנו חוסכים לגופים ההתנדבותיים בסופו של דבר נשלם 100 שקלים, ואני אומר שהיחס של אחוז הוא לא מוגזם.
צבי הנדל: זה לא אינסטנט הוכחה של רגע, אבל מי שעוסק בזה מבין היטב למה אני מתכוון.
צבי הנדל: לכן חשבתי שישיבה משותפת של הוועדות האלה, והירתמות גם של הסיעות השונות בבית, כי הענין הזה לא צריך להיות פוליטי, הוא דבר משמעותי, ראוי ואפשר לתקן וצריך לתקן.
צבי הנדל: אלה דברי הפתיחה שלי בשלב זה.
זבולון אורלב: חברת-הכנסת תמר גוז'נסקי, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד הילד, בבקשה.
תמר גוז'נסקי: עמיתיי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אני רוצה להכניס לדברים גם קצת היסטוריה.
תמר גוז'נסקי: לפני שנה היה מצב דומה של איום בהפסקת המימון ואז שר האוצר סילבן שלום נתן הבטחה חגיגית שהדברים יסתדרו.
תמר גוז'נסקי: הדברים הסתדרו כנראה בצורה כזאת או אחרת בשנה שעברה, אבל משום-מה ההתחייבות הזאת היתה חד-פעמית חגיגית ולא הובנה כמו שצריך וכל אותם הסכמים שבאמת יחייבו את משרדי הממשלה ואת ההסדר הפנימי בין משרדי הממשלה לבין האוצר – זה כבר ענין חשוב מאד אבל לא הנושא המרכזי שלנו - אותנו מעניין שהכסף לא מגיע.
תמר גוז'נסקי: נקודה שנייה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו בעזרת עמותת על"ם ו"ידידים" מטפלים במקרה הטוב ב-20% מהילדים-נערים שאנחנו מעריכים שהם צריכים את הטיפול הזה.
תמר גוז'נסקי: יש לנו מערכת שמטפלת במי שכבר נפל לגמרי, במי שצריך להכניס אותו למעון של חסות הנוער כי הוא כבר עבריין ובית המשפט קבע וכן הלאה.
תמר גוז'נסקי: אבל מה אנחנו עושים עם 100,000 בני נוער שלא הגיעו למצב הזה, אבל הם עלולים להגיע למצב הזה, ואיך אנחנו מסייעים להם במשברים שלהם לפני שהם מגיעים לשימוש בסמים ולפני שהם מגיעים לעבריינות ולפני שהם פוגעים בעצמם ובסביבה, ולפני שכל הדברים האלה קורים?
תמר גוז'נסקי: איך אנחנו עוזרים לנערות לפני שהן יורדות לזנות?
תמר גוז'נסקי: לפני, לא אחרי שאנחנו כבר מגלים שהן עוסקות בזנות והן גם מכורות לסמים, וגם וגם, וחייהן כבר ממילא התקצרו?
תמר גוז'נסקי: עמותת על"ם ועמותת "ידידים" נכנסו למקום שבו הגופים הממסדיים, הממשלתיים, לא יכלו, מפאת קוצר היריעה לעשות, ואז יש פה הדבר הזה שהממשלה בכללותה אמורה לעזור בשליש, כאשר עמותת על"ם, למשל, מגייסת שני-שלישים, חלק מהעירייה וחלק ממקורותיה העצמיים.
תמר גוז'נסקי: הממשלה אומרת: אין לי.
תמר גוז'נסקי: אבל תנו לה לפחות את השליש לאחרים.
תמר גוז'נסקי: לכן אנחנו מדברים גם בזה, קשור לנשירה וקשור להרבה מאד דיונים אחרים.
תמר גוז'נסקי: דבר אחרון שאני רוצה לומר הוא, שאנחנו מדברים בצורת פעולה שהיא לא שגרתית ולא רשמית, ולכן היא יותר יעילה בקשר לנוער.
תמר גוז'נסקי: אנחנו יודעים שאם נער מגיע לעובדת סוציאלית, הוא צריך לשים את השם ואת הפרטים ולהזדהות בפניה, כי אחרת העובדת הסוציאלית, לפי חוק לא יכולה לטפל בו.
תמר גוז'נסקי: כשהוא מגיע לניידת הוא לא צריך לשים את כל הדברים האלה.
תמר גוז'נסקי: זה נותן גישה יותר פתוחה לבני הנוער האלה.