GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יחיא כמאל:
830
אולגה דדון:
זה ממש סיוע בסיסי של עד 800 שקל ומוסיף - - -
זאב אלקין:
כמה זה?
יחיא כמאל:
830 בערך
אולגה דדון:
ומוסיף מקורות עצמיים, כמה מאות שקלים בכל חודש, בדומה לגיל הזהב
זאב אלקין:
אגב, 800 זה של זוג, או של יחיד?
אולגה דדון:
של יחיד
זאב אלקין:
ואז זוג כמה מקבל את הבסיסי?
יחיא כמאל:
1,000
אולגה דדון:
לא, פחות, עד 1000
יחיא כמאל:
עד 1,000 שקל
זאב אלקין:
כאילו יוצא שהוא צריך להוסיף, תיכף תביני למה אני מתמקד בזה, זוג צריך להוסיף משהו קצת יותר מ-200 שקל, הבודד קצת יותר מ-100 שקל, מתוך השלמת הכנסה שלו
זאב אלקין:
 הדייר בבית גיל הזהב, בגלל שהוא לא מקבל סיוע בסיסי, הוא אמנם, משלם סכום יותר קטן, אבל בפועל, הסכום שהוא צריך להוסיף מהשלמת הכנסה הוא הרבה יותר גדול, הוא במאות שקלים יותר גדול, זה בערך יוצא לו, לדעתי, סדר גודל, פי ארבע, בהשוואה למה שמשלם ב- - -
אולגה דדון:
לא, למה פי ארבע?
יעל הבסי:
בבית גיל זהב?
יעל הבסי:
משלמים עד עשרה אחוז מהקצבה
זאב אלקין:
נכון ושכמה זה?
יעל הבסי:
בערך 400 שקלים
כרמית סביון:
לא, בבתי גיל הזהב, שמונה, או תשעה אחוז מההכנסה
זאב אלקין:
כן, תלוי מתי נכנסת
כרמית סביון:
זה יכול לנוע ליחיד, בין 320 ל-360, עם שמונה, או תשעה אחוז ולזוג, בסביבות 500 שקל
זאב אלקין:
בהנחה שאין לו עוד הכנסות, אם יש אז זה גדל
כרמית סביון:
בסוף זה 8-9 אחוז מההכנסות
זאב אלקין:
מההכנסות, לכן יש זוגות שזה מגיע ליותר מ-500 שקל, אז לכן אני אומר, שבסוף פה, זוג משלים, במודל של מקבץ דיור וזאת שאלה שנשאלתי על ידי הרבה עולים ולא היו לי תשובות הגיוניות לתת להם, הם שאלו, למה, יש שני בתים, לפעמים אפילו באותו רחוב, אחד של משרד הקליטה, השני של משרד השיכון, מי שנכנס לבית אחד, משלים, לצורך העניין, זוג 200 שקל, מי שנכנס לבית אחר, משלים מהשלמת הכנסה שלו, 500 ולפעמים אפילו 600, או 700, אם הוא עובד בעבודות קטנות וזה בדיוק מה שאמרתי, הוא משלם בפועל, סכומים, פי שניים וחצי, פי שלוש ולפעמים יותר מזה
אולגה דדון:
מודל ישן שלא התעדכן הרבה זמן, אפשר לבחון אותו מחדש, כמובן, אבל אולי נלקח בחשבון הנושא של סל השירותים שהוא שונה
זאב אלקין:
אוקי, זה נושא שצריך לתת עליו את הדעת, אני לא מציע לקחת מאנשים יותר כסף, יכול להיות שלהיפך, צריך במקום אחר לקחת פחות, אבל המדינה לא קוהרנטית פה, חד משמעית, היא כאילו, לוקחת אנשים, מכניסה אותם לשני סוגי פתרון, לפי התפנות הדירות, שזה תהליך פיזי טבעי, כן, עד מאה ועשרים, אבל זה קורה באוכלוסייה הזאת ולא מעט ואז פה אתה משלם ככה, פה אתה משלם אחרת
שלומית אבינח:
בשיכון משלמים יותר
זאב אלקין:
אלה שנכנסים לבתי גיל הזהב, משלמים יותר ואנשים שואלים, למה, אם זו אותה מדינה וזו אותה זכאות לדיור ציבורי, למה אם נכנסתי למשרד השיכון, אני צריך לשלם יותר, ממה שהחבר שלי שהתפנה תור במקבץ דיור, נכנס לשם ואת אומרת שאולי זה גם קשור לסל השירותים, תיכף ניכנס ונראה מה הפערים ואם זה מצדיק כזה הפרש בתשלום
זאב אלקין:
 עכשיו הנקודה הנוספת, בהקשר של מקבץ דיור שרציתי לשאול ויכול להיות שגם כאן השינוי, בית גיל הזהב הוא רכוש של המדינה
זאב אלקין:
כולם, חוץ מאולי אחד בחיפה, יש שם סיפור מורכב, אבל כל האחרים הם רכוש של המדינה ולכן, בנאדם שנכנס לשם, אלא אם כן, קרה איזשהו אסון טבע, או משהו, או בניין קורס, או משהו כזה, הוא לא יפונה משם לעולם, המדינה לא מפנה דיירים עד 120, עכשיו, מקבץ דיור, הבעלים שלו הוא בעלים פרטי, יש לו הסכם עם משרד הקליטה, או עם עמידר, לכמה זמן?
אולגה דדון:
חמש שנים
זאב אלקין:
חמש שנים, זאת אומרת, אם אני אחרי חמש שנים, כבעלים של הבניין , החלטתי שאני הורס את הבניין, בונה בניין חדש למכירה, או לדיור, עושה פה אכסנייה, לא יודע מה, מעביר את זה חזרה לשגרירות האמריקאית, כי זה שטח שלה והיא רוצה את השטח הזה, לצרכים שלה, כמו הדיפלומט המפורסם, אז אני למעשה, כדייר, אני לא מוגן, זאת אומרת, שבפועל, יכול להיות שהמשרד ידאג לי ויעביר אותי למקום אחר, בהתאם למקומות פנויים וזה וזה, אבל עקרונית, הוא לא מתחייב לי שקיבלתי דיור ציבורי לתמיד
אולגה דדון:
זה בדיוק מה שרציתי להמשיך
זאב אלקין:
קיבלתי פתרון שכירות זולה שאני מה שהמשרד משלם לי, כמעט מכסה מאה אחוז מהשכירות הזה, עם תוספת קטנה - - -
רן מלמד:
אבל שעולה הרבה כסף ציבורי, מבחינת המדינה
זאב אלקין:
ברור, זה תיכף נדבר
רן מלמד:
צריך לדבר על זה, כי יכול להיות שיש פתרונות אחרים יותר זולים
אולגה דדון:
כמו שציינת, בהחלט יש חשיפה, בניגוד לפתרונות בבית גיל הזהב, כאן הפתרון הוא לתקופה מוגדרת, נכון שהמשרד כל הזמן פועל להארכת ההתקשרות ולהמשך ההתקשרות, אבל נוכחנו לדעת, מה שקרה עם השגרירות האמריקאית וכן בהחלט, יכול להיות מצב שהחוזה לא יימשך ונצטרך לחפש פתרונות
זאב אלקין:
ויכול להיות שלא יהיו, זאת אומרת - - -
אולגה דדון:
בהחלט יכול להיות
זאב אלקין:
יכול להיות שלאותו דייר, המדינה תגיד, אחרי חמש שנים, מצטערים, אתה חוזר לתור לדיור ציבורי, כי הפתרון שהיה לך נעלם ואין לנו פתרון אחר לתת לך, או במקום שאתה מתעקש לקבל, אין לנו פתרון אחר, סע למעלות ואם אתה רוצה ירושלים, אין לנו ואז הוא חוזר, למעשה, לתור לדיור ציבורי, לסיוע והכול, נכון?
אולגה דדון:
בהחלט, כן
זאב אלקין:
היו מקרים כאלה?
אולגה דדון:
חוץ מדיפלומט, היה עוד שני מקרים, במשך השנים, שהיכרנו מקבצים קטנים ומצאנו להם פתרונות, במסגרת האכלוסים שלנו
זאב אלקין:
אגב, דיפלומט, לכולם נמצא פתרון?
זאב אלקין:
כן, שזה סוג של יצרתם מקבץ דיור
אולגה דדון:
יצרנו מקבץ דיור
זאב אלקין:
זמני
אולגה דדון:
כן, זמני
זאב אלקין:
עד שייבנה פסגת זאב החדש
אולגה דדון:
נכון, נכון ומי שרצה במקומות אחרים, מצאנו להם גם פתרונות
זאב אלקין:
גם במקומות אחרים, זאת אומרת, לא היו כאלה שחזרו לתור בפועל
אולגה דדון:
לא, אף אחד לא יצא
זאב אלקין:
זאת אומרת, שזה איום תיאורטי, לא איום מעשי, על סמך הניסיון עד היום
זאב אלקין:
אוקי, אז לכאורה, למה אני מתעכב על זה, א', חשוב כדי להבין את המודל וב', זה קשה להשתמש בזה כדי להסביר למי שנכנס במשרד השיכון, למה הם צריכים לשלם יותר, כאילו, תאורטית, אתה יכול להגיד, פה אתה מקבל וודאות, שמה אין לך, אבל במבחן המעשי, גם הפתרון של מקבצי דיור הוא מייצר וודאות בסבירות, עד היום, מאה אחוז בביצוע, תיאורטית יכול לקרות
אולגה דדון:
הכול יכול לקרות, כן
רן מלמד:
אם אפשר לשאול שאלה שאולי יהיה אפשר להתייחס אליה אחר כך, מכיוון שיש את חברה דירה להשכיר, האם משרד הקליטה פועל מול דירה להשכיר, אולי לנסות ולשנות את המודל כדי לראות אם אפשר, יחד עם דירה להשכיר, לייצר יחידות דיור, כי בדירה להשכיר, השכירויות הן לעשרים שנה לפחות, אז אם אפשר לייצר
זאב אלקין:
הם תיכף יענו לך
רן מלמד:
כן, אני רק שואל שאלה
זאב אלקין:
אני כמי שמכיר את הפעולה של דירה להשכיר, במקרה, חייב להגיד שרוב הסיכויים, נכון לעכשיו, המודל שבו דירה להשכיר עובד הוא לא הכתובת, למה? כי דירה להשכיר, בדרך כלל, הולך על קרקעות מדינה שמשלם עליהם, כאילו היזם שנכנס, תחת מטרייה של דירה להשכיר, משלם הרבה כסף ואז כל הפרויקט הופך ללא רנטבילי, הם תיכף ידברו על מקבץ דיור, אבל הוא הלא היה בנוי, מקבצי דיור חדשים שנבנו היו בנויים על קרקעות רלוונטיות שהיה יותר פשוט להשתמש בהם, יש כל מיני רעיונות שהיו באוויר ועוד לא מומשו, לבנייה על קרקעות חומות של הרשויות המקומיות ושם כאילו, להקצות את הקרקעות, אגב, חלק ממקבצי הדיור נוצרו ככה
אולגה דדון:
מתוך הרשימה הזאת, יש פה בפנים שניים, באשדוד ובראשון, אחד מהחברה הכלכלית של ראשון לציון והשני מהחברה לפיתוח אשדוד של עריית אשדוד, היו עוד שניים בעמיגור, כפר סבא וקריית אונו, באמצעות קרקע חומה ופרטיים שלא כל כך צלחו, יש כרגע אחד שהוא אמור לסיים להיבנות עד סוף השנה, ברחובות
אולגה דדון:
 היו הרבה מכשולים בפרויקט הזה
זאב אלקין:
כן, אבל כעיקרון כשמדברים על קרקע חומה אז המודל של דירה להשכיר, יכול להיות רלוונטי, כי אז אין מרכיב של עלות הקרקע, כי אם יש מרכיב של עלות הקרקע וזה מתחרה עם דירות למגורים זה לא
רן מלמד:
לא, זה ברור, אבל אדוני, נראה לי שהמטרה של הוועדה פה זה אולי לבוא ולייצר חשיבה מחוץ לקופסא, לדברים חדשים
זאב אלקין:
אבל מודל של קרקע חומה, בהחלט בזמנו הותנה, אבל הביא הרבה פחות ממה שחשבו, תיכף נדבר על זה כשנדבר על המלאי ויגידו לי שלא ממה שחשבו אז בזמנו, מכל מיני סיבות שנשמח לשמוע
זאב אלקין:
 אוקי, אז בסוף, אם אנחנו מנסים לסכם את הפער בין שני המודלים, לעצמנו, הוא כרוך בארבעה דברים, בעלות מדינה, מול יזם פרטי ששוכרים ממנו, וודאות במקרה של בעלות מדינה ותיאורטית, היעדר וודאות, מעבר לחמש שנים של תקופת ההסכם, של התקשרות, במקרה של מקבץ, הדבר השלישי, סל שירותים הוא לא זהה, תיכף נרחיב על סל שירותים אז נבין והדבר הרביעי, התשלום על ידי הדיירים הוא גם לא זהה, הוא הרבה יותר גבוה בבתי גיל הזהב, זה ארבעת המרכיבים של השוני המשמעותי, בין שני המודלים
זאב אלקין:
 עכשיו, בואי, תחזרי לסקירה שלך, אני קטעתי אותך, אבל רציתי לחדד את הנקודה הזאת, גם לפרוטוקול כדי שזה יהיה ברור, כי גם בזה יש המון בלבול, אני מדבר עם אנשים שהם רבה שנים פועלים בתחום הזה והם עדיין לא מבינים, מה בין זה לבין זה ומה שייך לזה ולמה זה ככה וזה ככה ולפעמים אתה מקבל פניות, למה בבית השכן נותנים את זה ולי לא נותנים וכאילו, אנשים לא מבינים עד הסוף שזה שני מודלים שונים
שלומית אבינח:
אבל אין להם זכות לבחור, באיזה מודל הם רוצים לחיות
זאב אלקין:
סוג של יש
שלומית אבינח:
הם יכולים לסרב
זאב אלקין:
הם יכולים לסרב, כן ואז להגיד, אני מעדיף מודל כזה, אני אחכה עד ששם יתפנה, אבל כמובן, הם לוקחים סיכון שיצטרכו לחכות הרבה זמן
שלומית אבינח:
זה לא קורה בפועל
אולגה דדון:
לא, דווקא זה קורה בפועל, אנשים מסרבים ולא פעם מתעקשים למקום מסוים ומחכים למקום הספציפי הזה, למה אנחנו מצליחים הרבה פעמים להתקדם בתור הממתינים, למרות הבנאדם היה בתור חמישים ופתאום הגענו אליו, כי יש הרבה סירובים לפני, למי שמחכה למקום הספציפי, זה קורה לא מעט
זאב אלקין:
זה בדרך כלל קורה על גאוגרפיה, בין עיר לעיר, זה פחות קורה בין בניין לבניין - - -
אולגה דדון:
לא, לא, גם באותה עיר, נכון, אנחנו יכולים לראות חמישה מקבצים בעיר מסוימת, שאחד מאוד מבוקש הוסטלים והשני פחות ואנשים מעדיפים לחכות ומסרבים, כן, יכולה להיות גם סיטואציה כזאת
אולגה דדון:
 טוב, איפה עצרנו בסקירה? אני כבר לא-
זאב אלקין:
אני אגיד לך, התייחסנו לשכר דירה, פירטנו את זה, דיברנו על דרך ניהול התור, איך שהוא מנוהל וגם עכשיו התייחסת לזה, ממתינים לפי יישובים זה העברתם טבלה, העברתם שתי טבלאות בפועל, שאחת נותנת את זה בעירוני והשנייה פורסת את זה גם לפי בתים ספציפיים
זאב אלקין:
 אגב, מה ששמתי פה לב, שכמובן, יש שני מקומות עם ריכוז מאוד גדול, זה אשדוד וחיפה של מקבצי דיור מאוד בולט, זה גם טבעי
אולגה דדון:
ודווקא באשדוד זה ישוב עם הכי הרבה מקבצים
זאב אלקין:
כן, כן, הוא הכי גדול, אין הלימה מדויקת, בין גודל התור, לבין כמות המקבצים וכמות הדירות, אפילו אם אני משווה אשדוד לחיפה, התור באשדוד הוא 944 ממתינים, התור בחיפה הוא 2,118 וזה חיפה בלבד, עוד לפני שהכנסתי קריות ונשר וזה וזה וזה שהיה עוד מגדיל את זה ומבחינת הדיירים זה די קרוב, אז בהחלט, הם יכולים להיות מעוניינים, זאת אומרת שהתור פה הוא גדול יותר מפי שניים, רק חיפה, עוד בלי כל מה שמסביב לחיפה ולעומת זאת, כמות יחידות הדיור באשדוד, פי אחת וחצי יותר גדולה מחיפה וכמובן, כתוצאה מזה, קצב ההתפנות כנ"ל, כן, מן הסתם, סטטיסטית
אולגה דדון:
שוב, זה המכרזים ההצעות שהיו
זאב אלקין:
ברור, כן אבל רק אני שמתי לב שאין בהחלט, הלימה מדויקת בין התור, חיפה זה כאילו פקק מאוד מאוד גדול
יעל הבסי-אהרוני:
וגם אם אפשר להוסיף פה שאלה, כי בבתי גיל הזהב של משרד השיכון, כן יש יחידות פנויות בחיפה, זאת אומרת, זה מוצע למוגמשי גיל במשרד השיכון, לפי נוהל הקצאת דירות של משרד השיכון
אולגה דדון:
ואנחנו עובדים על זה מאוד חזק עכשיו, נכון, אנחנו מודעים, יש דווקא בצפון, כמה יש כרגע?
כרמית סביון:
יש כארבעים דירות באזור הצפון וגם בדרום
אולגה דדון:
בקריות
כרמית סביון:
בקריות
זאב אלקין:
בחיפה פחות נדמה לי
כרמית סביון:
בחיפה אין לנו בתי גיל זהב, יש לנו נווה דויד ושם זה בסדר, פחות או יותר
זאב אלקין:
לא, יש הרבה בחיפה, לא יכול להיות
כרמית סביון:
כן, אבל לא של עמיגור, אז אני לא יכולה להגיד לך
זאב אלקין:
אה, לא של עמיגור, כרגע, דווקא בגלל שזה צפון זה משה סלו, אבל יש הרבה של משרד הקליטה
כרמית סביון:
כן ובקריות גם יש המון דירות ריקות ואנחנו בקשר ישיר עם אולגה ומנסים תמיד לקדם את זה
אולגה דדון:
כן, גם יחיא מה שיכול להתייחס ספציפית לגבי הצפון, כמה עבודה נעשית שם
יחיא כמאל:
לגבי המקבצי דיור, בהתייחס לקשר שלנו עם מקבצי הדיור - - -
זאב אלקין:
לא, השאלה הייתה אחרת, למעשה, השאלה שעלתה פה היא כזאת, שאם יש תורים גדולים מאוד של משרד הקליטה ומשרד השיכון במסגרת השליש שהוא מקבל, לא מצליח לאייש את זה לפי פרמטרים רגילים, למה ללכת על הגמשת גיל, דרך משרד השיכון, במקום להעביר את הייתרה למשרד הקליטה ולאכלס קשישים שהם בתוך הגיל הנדרש ועומדים בכל הפרמטרים וממתינים בתור, זאת הייתה השאלה, אז זה ארבעים בקריות ויש עוד בחיפה
יעל הבסי-אהרוני:
בערד יש שאני יודעת, לא מעט
זאב אלקין:
לא, בערד התשובה היא פשוטה, בערד - - -
יעל הבסי:
יש תור ארוך
זאב אלקין:
יש תור ארוך, אבל לאו דווקא לסוג כזה של דיור, יש שם בעיה עם בית גיל הזהב הספציפי שיש שם, הוא לא כזה מבוקש, כי הוא מאוד בעייתי
אולגה דדון:
לא, אבל גם אנחנו יודיעם שהתוספת בסיוע לשכר דירה מהשנה האחרונה, בהחלט התוספת מביאה מענה מאוד משמעותי בדבר הזה, כי 2,900 שקל לזוג וליחיד, הסכום מאפשר לאנשים לשכור דירה בשוק החופשי
אולגה דדון:
והרבה פעמים זה מה שהם מעדיפים, זה הפתרון שאנשים מעדיפים היום, במיוחד ביישובי פריפריה, שם יש הרבה יותר היצע מבחינת ה-
זאב אלקין:
לא, אבל שם הסיוע טיפה יותר קטן, לא משנה
אולגה דדון:
עדיין, הסיוע מספיק גדול, לאפשר לאנשים לשכור דירה בשוק החופשי, הקושי המשמעותי הוא באזורי הביקוש, באזורי המרכז, שם גם הסיוע לא מספיק ויש פחות פתרונות ואפרופו, קריות וחיפה, מי שגר בחיפה, לא בדיוק שש לעבור לקריות וההיפך, אנשים מאוד מתרגלים ומעדיפים להישאר במקום שלהם
זאב אלקין:
קשישים, זה ברור, כל תזוזה היא מורכבת פסיכולוגית וכו' וכו'
כרמית סביון:
אבל מעבר לזה, גם זה שאין הגבלה בדירות להצעה, זאת אומרת, בנאדם לא אחרי שתי סירובים, אז הוא יוצא מהתור, אפשר להציע לו אינספור סירובים ובגלל זה יש המון המון דירות ריקות והשכר דירה הגבוה שעלה, זה מונע איכלוסים, אין לו הגבלת סירוב
זאב אלקין:
אני יודע, אני מודע לזה ועדיין, בגלל גודל התורים בחיפה ובקריות, אני מעריך שאם משרד השיכון היה מציע את הדירות האלה, במקום הגמשת גיל, לתור של משרד הקליטה, זה היה מאויש בסוף, אז יכול להיות שלא על ידי הראשון בתור, אלא על ידי חמישים בתור, מה שאת אומרת, או על ידי 1050, אבל כמות האנשים בתור היא כל כך גדולה שעדיין אני חושב שמשרד הקליטה, בטח במקומות כמו חיפה, קריות, לא מדובר על ערד, מעלות, זה יותר מורכב, אבל מקומות כמו חיפה וקריות שהתורים הם גדולים מאוד, אני מניח שמשרד הקליטה היה מצליח לאייש במאה אחוז
כרמית סביון:
אז רוב הדירות שלנו הפנויות הן של משרד הקליטה, לא של משרד השיכון ופה הבעיה
זאב אלקין:
איך?
כרמית סביון:
בדיוק, זה הרוב
זאב אלקין:
מעניין
אולגה דדון:
זה בדיוק מה שגילנו בחודשיים האחרונים ואנחנו מנסים ממש להיכנס חזק, ניסינו, נכנסנו, אנחנו מנסים לאכלס ולחפש בכל הצפון ובכל הארץ, לקחנו את זה כפרויקט
זאב אלקין:
זאת אומרת שלצורך העניין, אם יש מקומות פנויים בחיפה, 2,000 משפחות סירבו? כי זה התור של חיפה, כאילו, פניתם לכל אחד וכולם סירבו?
אולגה דדון:
אני לא אגיד לך עכשיו בוודאות שכן, אני מוכנה לבדוק עם כל ה-2,000 האלה, באמת קיבלו פתרונות בפתרונות האלה של עמיגור, אני מניחה שהרוב כן
זאב אלקין:
אבל למה לא לפנות לכולם, לפי תור?
אולגה דדון:
לא, אני אבדוק
זאב אלקין:
זה לכאורה כך צריך להתנהל, אם התפנה מקום, פונים לראשון, שני, שלישי, 1050, 1051 ואז - - -
אולגה דדון:
לא, למה אני אומרת שאני לא יודעת, כי אני לא בטוחה שהספיקו בחודשיים האלה לפנות לכולם, אבל ככה זה בהחלט אמור לעבוד
זאב אלקין:
לא, אבל לפני שפונים לערים אחרות בצפון, לכאורה, הפנייה הטבעית לעיר עצמה
אולגה דדון:
פונים קודם כל לכולם באותו יישוב, כמובן, כן
כרמית סביון:
ובהקשר הזה שאתה אמרת על המקבצים, זה לפי עיר, באישורים לאכלוס, בדרך כלל זה לבית גיל הזהב ספציפי ופה לדעתי הבעיה, כי אם בנאדם מאושר לקריות, למה לא לפתוח לו בקריית מוצקין יש כמה בתי גיל זהב, ברגע שאנחנו אומרים ספציפי בית גיל זהב ורד אז הוא יכול להמתין המון, אבל יכול להיות שבגלית יש דירה פנויה, זאת אומרת למה זה לא לפי אזור, צריך לחשוב לפי אזור ולא לפי בית ספציפי
זאב אלקין:
אבל מה זאת אומרת אישור לבית ספציפי? עכשיו אני כבר לא מבין
אולגה דדון:
אצלנו זה לפי יישוב
זאב אלקין:
זה לפי יישוב התור מנוהל
כרמית סביון:
כשאנחנו מקבלים הפנייה של מועמד, הוא מקבל הפנייה לבית ספציפי ואז הוא-
זאב אלקין:
כי ידעו שיש שם מקום פנוי
כרמית סביון:
לא, הרבה פעמים הם נשארים בהמתנה לבית ספציפי הזה, אז יכול להיות שזה משהו טכני שצריך לבדוק עם המשרד
זאב אלקין:
לא, זה לא יכול להיות
כרמית סביון:
צריך לבדוק את זה, זה מה שאנחנו נתקלנו
זאב אלקין:
אז כדאי לבדוק, זה לכאורה לא צריך, התור הוא יישובי, לפי מה שאני יודע
אולגה דדון:
נכון, התור הוא יישוב ואם בנאדם קיבל לפי, זה בדיוק מה שאמרתי מקודם, התעקשות על אותו זכאי להתקבל במקום הספציפי הזה, אנחנו לא מגבילים בשום פנים ואופן, זה יישובי בוודאי
זאב אלקין:
הוא מקבל הפנייה, כי ידעו שהתפנה שם מקום, ברגע שהוא לקח, לקח, אם הוא לא לקח אז הוא חזר לתור היישובי
כרמית סביון:
אצלנו כנראה הרבה באמת מתעקשים על בית ספציפי כזה ואולי בגלל זה נתקלנו בזה הרבה
זאב אלקין:
אני גם אומר, אני שמעתי שפה טוב, במקום אחר רע ואני מאמין שאני אחייה עם 120 והכול מי שגר בבית הזה, לא יחיו עד 120 ולכן יתפנה מקום ואני אכנס לשם
אולגה דדון:
אבל כפי שציינתי, ההפניה הספציפית היא בגלל שאותו בנאדם, קיבל לאותו מקום ספציפי, אבל לא כי הגבלנו אותו לאותו מקום ספציפי
קריאה:
אולי בגלל ששם היה מקום אז בגלל זה הוא קיבל
אולגה דדון:
 הלאה, מה היה עוד?
זאב אלקין:
אוקי, פיזור דיברנו, פוטנציאל להגדלת המלאי, האם יש מקבצי דיור שהם בתהליך חדשים שרוצים להוסיף תקציב - - -
זאב אלקין:
בנייה בקרקע חומה, לא יודע מה
אולגה דדון:
מה שדיברנו מקודם, בנייה בקרקע חומה, מאותם פרויקטים - -
זאב אלקין:
ממתי זה אגב, כי היה בזמנו, היו שנים מסוימות שמשרד הקליטה קיבל הקצבה ממשרד האוצר, לעידוד בנייה של מקבצי דיור חדשים, על ידי הרשויות המקומיות, בקרקע חומה, באמצעות חברות כלכליות
אולגה דדון:
2014 נתנו שלב והפרויקטים יצאו למכרז ב-2014, 2012 זה היה מוסדות לאומיים ברשויות מקומיות וב-2014 נוספו גם בעלי קרקע פרטית-קרקע חומה, ב-2014 היו הקולות קוראים והמכרזים, 2015 הייתה שנה ללא תקציב ואז ב-2016 הודענו על זכיות ומשם - - -
זאב אלקין:
אבל האם כל התקציב נוצל?
זאב אלקין:
כמה נשאר?
אולגה דדון:
שוב, זה לא תקציב שאפשר לשמור אותו עד אין קץ, כמובן, אנחנו כבר 23 ומה שיכולנו נוצל
זאב אלקין:
אז כמה נוצל? זה מה שאני מנסה להבין
אולגה דדון:
אם אנחנו מדברים על שני פרויקטים - - -
זאב אלקין:
לא, כמה תוקצב סך הכול לכאלה בתים?
אולגה דדון:
110 אלף שקל ליחידת דיור כולל מע"מ לבנייה, הרי איך עובד המודל של קרקע חומה? המדינה מתקצבת בחלקה, מממנת את בנייה, לפי יחידת דיור, לא את כל הפרויקט, היה סכום מסוים שהוגדר וכמובן, בחלק משתתף היזם, הקרקע היא כמובן קרקע חומה ולאחר שהבניין נבנה ומתאכלס, שכר הדירה מתשלום הסיוע שמקבל הזכאי, פלוס 400 שקל בגין סיוע שכירות ארוכת טווח ופלוס מקורות עצמיים, בין 250 ל-350 שקל בחודש, כלומר התקצוב של המדינה בא על ידי מימון בנייה של הפרויקט
זאב אלקין:
ועוד סיוע לזכאי בתשלום שכר דירה
אולגה דדון:
לאחר מכן
זאב אלקין:
כמו כל מקבץ דיור
אולגה דדון:
כמו כל מקבץ דיור
זאב אלקין:
אגב, התשלום בכזה מקבץ דיור הוא אותו דבר, כמו במקבץ דיור רגיל? גובה הסכום?
אולגה דדון:
סיוע בשכר דירה, בשונה ממקבצי דיור, בפרויקט הזה מקבלים גם תוספת של 400 שקל, בגין שכירות ארוכת טווח, אתה מכיר את זה, כמובן, יש פרויקטים של שכירות ארוכת טווח, ישנים, על אותו מודל - - -
זאב אלקין:
אז הם מוחרגים שהכסף הזה מגיע?
זאב אלקין:
למי שגר שם
זאב אלקין:
ושכר דירה יותר גדול בהתאם?
אולגה דדון:
השכר דירה ממקורות עצמיים?
זאב אלקין:
לא, מה שהוא משלם ליזם
אולגה דדון:
הוא משלם את כל התשלום שהוא מקבל של הסיוע בשכר דירה, את כולו
זאב אלקין:
בפועל, שכר דירה הוא יותר גבוה, כדי לאפשר את המודל הכלכלי - - -
אולגה דדון:
אחרת זה פשוט לא כלכלי כל הנושא הזה, נכון
זאב אלקין:
ולאפשר את המודל הכלכלי כדי שאנשים יבנו ולא רק להשתמש בבניינים קיימים אז אמרו, אנחנו נשלם שכר דירה יותר מוגדל וניתן את הכסף הזה לדייר כדי שהוא ישלם אותו דבר, מבחינת מקורות עצמיים, הוא מבחינתו משלם מקורות עצמיים, כמו מקבץ דיור רגיל
זאב אלקין:
הוא נטרלי לזה, הוא לא רואה את זה מבחינתו
אולגה דדון:
הוא גם מוסיף ממקורות תקציביים
זאב אלקין:
מוסיף, כמו שמוסיפים כל האחרים, לא יותר ולא פחות
זאב אלקין:
אבל היזם מקבל שכר דירה יותר מוגדל ממקבץ דיור אחר, כי זה ההסכם שלו עם המדינה ופלוס עוד סיוע בבנייה
אולגה דדון:
לא, הוא לא מקבל יותר גדול, כי זה מרכיב שונה לחלוטין, במקבצי דיור, המדינה משלמת והחלק שהתשלום מורכב, מתשלום על ידי המדינה והתשלום של העולה
אולגה דדון:
הסכומים הם שונים בכל מקבץ, של התשלום של המדינה, של ההשתתפות של המדינה, הם שונים בכל מקבץ, לפי ההסכמים שנחתנו, עוד בזכייה במרכז
זאב אלקין:
הבנתי, אוקי, עכשיו אז כמה הוקצה סך התקציב לבתים כאלה?
אולגה דדון:
אנחנו דיברנו אז בזמנו, על עד 4,000 יחידות, לפי תקצוב של - - -
זאב אלקין:
לפי נוסחת תקצוב, אוקי
זאב אלקין:
 ומתוך 4,000 יחידות, כמה נבנו, בסופו של דבר?
אולגה דדון:
בסופו של דבר, אחרי שנקבל את רחובות השנה, יהיה בסביבות 850 יחידות
זאב אלקין:
מהפרויקט הזה, כן?
זאב אלקין:
אז זה מעט מאוד, עוד פעם, 850
אולגה דדון:
בסביבות 850, כן
זאב אלקין:
פחות מרבע
אולגה דדון:
היו הרבה מכשולים בדרך
זאב אלקין:
מאיזה סוג? כי זה חשוב להבין, אם רוצים לחזור למודל הזה, מה הכשיל את זה? אנחנו מדברים, אני רק אעדכן את חבר הכנסת סובה, אנחנו בדיון כאן על מקבצי דיור, אחרי שעסקנו איך בנוי המודל ובמה הוא שונה מבית גיל הזהב של משרד השיכון, שבהם טיפלנו בפעם הקודמת ודיברנו פה גם על תשלומי הדיירים וכו', אנחנו עכשיו בסוגיה של ניסיון לנסות להבין, מה כשל בניסיון האחרון, להגדיל את המלאי של מקבצי הדיור, ניסיון שהתבצע בשנים 12-14 ואז המדינה הקצתה תקציב לבנייה של 4,000 יחידות דיור של מקבצי דיור, במודל של קרקע חומה
יבגני סובה:
של השיכון?
זאב אלקין:
לא, לא שיכון, קליטה, אנחנו היום כל היום בקליטה
יבגני סובה:
קליטה, כן
זאב אלקין:
ומתוך ה-4,000 האלה, עם ההשלמה של בית שהולך ונבנה בימים האלה, ברחובות, השנה יגיעו רק ל-850 יחידות, זאת אומרת, שפחות מרבע ממה שתוכנן וכל השאר, כנראה, בכלל כבר לא התבצע, תיכף נשמע
זאב אלקין:
 זאת אומרת שבגדל, זה כשל, כי כסף היה והוא לא מומש
יבגני סובה:
כסף של מה זה היה?
אולגה דדון:
ההחלטה הייתה ב-2012, לא לגבי 4,000, אני לא רוצה לתת לכם נתון לא מדויק כרגע, התוספת הייתה אחר כך בהמשך, ב-2014
זאב אלקין:
זה היה תהליך דו שלבי של המודל הזה, ב-12-14 ואז היו קולות קוראים, נתנו תשובות למי שזכה
יבגני סובה:
במהלך שמונה שנים, מתוך 4,000, רק 850 כרגע, יבנו, או שנבנו כבר
זאב אלקין:
נבנו כולם, חוץ מרחובות
אולגה דדון:
מלכתחילה, לא ביקשו בכמות כזאת ש- - -
זאב אלקין:
לא, אפילו הזכייה הייתה הרבה פחות
רן מלמד:
אדוני, אפשר יהיה לקבל נתונים, על כמה מקבלים היזמים שמחזיקים את המקבצים, מהמשרד?
זאב אלקין:
לא, זה תיכף, זה שאלה אחרת, אני כרגע מנסה להבין את ה- - -
אולגה דדון:
אנחנו לא הגענו בהצעות לאותה כמות
זאב אלקין:
לאיזה כמות הגעתם בהצעות שזכו?
אולגה דדון:
אני לא בדקתי את זה
זאב אלקין:
אנחנו נשמח לקבל את זה, כי זה חשוב, כי כל הזמן מדברים על המודל הזה וצריך להבין מה כשל שם
אולגה דדון:
מלכתחילה לא היו הצעות בסדר גודל כמו שהתכוונו, הרבה פחות ובעיקר, ביחס לבעלי קרקעות פרטיות, הכשל המשמעותי היה בוועדות התכנון השונות
זאב אלקין:
שהם לא אישרו להם?
אולגה דדון:
כן, באישורים, מכל מיני סיבות
יבגני סובה:
קרקע חומה זה לא קשור ל-
אולגה דדון:
לא, יש קרקע חומה פרטית
יבגני סובה:
אה יש גם קרקע חומה פרטית?
יבגני סובה:
זה מעניין
זאב אלקין:
כל הפרויקט הרי היה בנוי על רעיון של הסבה של קרקע חומה, כי אמרו זה חצי צורך ציבורי ולכן, במלא אי אפשר לבנות שם למגורים אז אין תחרות עם עלות קרקע למגורים ולכן גורמים שונים, אם זה גורם עירוני שאין לו כוונות להשתמש בקרקע הזו למשהו משלו של מבני ציבור, או גורם פרטי שבמלא אין לו מה לעשות עם הקרקע הזאת, כי היא קרקע חומה, הוא יסכים לבנות שם בית כזה
יבגני סובה:
זה המוניציפלי, הגורם המקורי למעשה
זאב אלקין:
כן, זו יכולה להיות, או אם זה גורם מוניציפלי זה בדרך כלל חברות לפיתוח של הרשויות המקומיות, חברות כלכליות, חברות לפיתוח ואם זה פרטי זה - - -
אולגה דדון:
זה מוסדות לאומיים
זאב אלקין:
זה מוסדות לאומיים, גם עמיגור קיבלה את היכולת הזאתי, גם היא מחזיקה קרקעות מהסוג הזה
יבגני סובה:
והדוגמא להצלחה הכי גדולה – אני פשוט פספסתי בהתחלה – כשאתם יכולים לבוא אחרי שמונה שנים ולהגיד, בכל זאת יש משהו שהצליח
זאב אלקין:
אשדוד וחיפה
אולגה דדון:
לא, לא חיפה, אשדוד, ראשון ושל עמיגור שני בתים
יבגני סובה:
כלומר שם אפשר להצביע על מספר מקומות שאכן, כן, הצליח והנה יש דוגמא
אולגה דדון:
כן, אני חושבת שהוועדה ביקרה ב-
זאב אלקין:
של עמיגור איפה זה?
אולגה דדון:
בכפר סבא ובקריית אונו
יבגני סובה:
לא, הוועדה ביקרה בראשון, אני חושב
זאב אלקין:
אנחנו היינו בראשון
אולגה דדון:
הפרויקט בראשון נבנה על ידי החברה הכלכלית
יבגני סובה:
ובאשדוד?
אולגה דדון:
החברה לפיתוח אשדוד
יבגני סובה:
שני הבניינים שם היפים, מה הכתובת שלהם?
אולגה דדון:
רח' הנרקיס
יבגני סובה:
אה, אוקי, מכיר את העניין הזה, זה משה פשר, שכולם חולים שם להיכנס לבניינים האלה
שלומית אבינח:
יש גם בסיטי פרויקט יפה
אולגה דדון:
זה לא קשור, זה מקבץ דיור
יבגני סובה:
זה שני בניינים שם, נכון? יותר אפילו
אולגה דדון:
לא, זה בניין אחד
יבגני סובה:
בניין אחד, לא שני בניינים?
אולגה דדון:
רובע ח' זה מקבץ דיור
זאב אלקין:
זה בית גיל זהב
שלומית אבינח:
זה גם רובע ח'
אולגה דדון:
זה מקבץ דיור במודל של מקבץ דיור, נרקיס זה פרויקט קרקע חומה
זאב אלקין:
אוקי, אז אנחנו כרגע בדיוק מנסים להבין מה בדיוק לא עבד שם, גם מבחינת -- - -
אולגה דדון:
גם מבחינת ההצעות
זאב אלקין:
הצעות לא עבד, אחר כך אלה שניגשו וזכו, לא הצליחו לממש, כי לא קיבלו אישורים תכנוניים ולמעשה, חוץ מרחובות, כל השאר מת, מי שלא קיבל זה כבר נגמר המכרז ונגמרה הזכאות וגם אם הם יצליחו לקבל אישורים תכנוניים, תקציב לא יהיה, התקציב חזר לאוצר למעשה
זאב אלקין:
 כמה אגב, ברחובות זה?
אולגה דדון:
200, זה היה המפרט
זאב אלקין:
זאת אומרת, שעד היום יש 650 רק ועוד 200 יתווספו
אולגה דדון:
זה מה שאמרתי, בסביבות 850, כי בעמיגור היה קצת פחות, אבל בסביבות 850
זאב אלקין:
אז בהחלט יש פה שאלה שראויה לעיון יותר מעמיק, איפה זה כשל המודל, כי כל הזמן חוזרים לרעיון הזה, לקחת קרקע חומה ולעודד בנייה של דיור לקשישים ופה לכאורה, המדינה עשתה את זה, כולל מימון ועדיין זה לא עזר
זאב אלקין:
 יש לכם תובנות, אגב, למה זה כשל? חוץ ממוסדות תיכנון, כי למשל, איפה שזה עירייה, יש פחות בעיות עם מוסדות תיכנון
אולגה דדון:
אני חושבת שקודם כל, גם ביחס למימון, גובה המימון, היום הוא כבר לא ריאלי, אותו מימון שאושר בשנת 2012
זאב אלקין:
מבחינת עליות מימון
אולגה דדון:
כמובן, דברים השתנו, העלויות היום שונות
זאב אלקין:
למעשה, מה שאת אומרת, שכל האנשים שמשכירים היום מקבצי דיור למדינה, עושים את זה, כי הם פשוט תקועים עם הבניינים, זאת אומרת שאם הם היום היו צריכים להחליט, האם לבנות בניינים כאלה ולהשכיר אותם במודל של מקבץ דיור, הם לא היו עושים את זה, בגלל שהם כבר יש להם בניינים ואין להם מה לעשות - - -
אולגה דדון:
אנחנו לא דיברנו פה על בניינים שכבר קיימים, מדובר על בנייה - -