GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עודד פורר:
 חשוב שהדבר יפורסם ויהיה ברור גם במשרד הקליטה ובלשכות שלכם, אני מבקש שבאמת ידעו את זה
עודד פורר:
 כנ"ל לגבי זימון יזום לתורים לתעודות זהות לעולים
עודד פורר:
 עד כאן הברכות
עודד פורר:
 מכאן הבקשות הנוספות
עודד פורר:
 כפי שנאמר ועלה פה גם בדיון בוועדה, אפשר לייצר מצב שזה נהנה וזה לא חסר
עודד פורר:
 אני שב וקורא למשרד העלייה והקליטה, שלושת הלשכות שלכם שפתוחות, ואתם בעצמכם אומרים שהן פנויות יחסית
אלה סבן:
לא לחוץ, כן
עודד פורר:
אין לחץ – תפתחו אותם גם למי שהגיע לכאן מרוסיה ובלרוס ב-"go/no go"
עודד פורר:
 על אחת כמה וכמה
עודד פורר:
 כבר זה פתוח, כבר יש, כבר נותנים את השירות שם, למה לגרור את האנשים למקומות אחרים, אני לא מצליח להבין
עודד פורר:
 למה להשאיר פה אנשים, אגב, לפי הנתונים שקיבלנו, מה-16 באפריל נכנסו לכל היותר 800 איש ב-"go/no go"
עודד פורר:
 זה הסיפור
עודד פורר:
 עכשיו, זה 800 אנשים, שבמקום שהם יסיימו את התהליך, ישנו מעמד, יעברו לטיפול משרד העלייה והקליטה, מטורטרים פה
עודד פורר:
 זה בראש ובראשונה, אני חייב לומר, אינטרס של המשרד
עודד פורר:
 של משרד העלייה והקליטה
עודד פורר:
 תכף נגיע לרשות האוכלוסין, אבל זה אינטרס שלכם לפתור את זה
עודד פורר:
 לפתור את זה ולטפל בהם כמו שאתם יודעים לטפל בעולה חדש, כדי להפוך אותם לעולים חדשים
עודד פורר:
      ולכן, אני שב ופונה, וזה גם יעלה בשעה 12:00, ותבהירו את זה לשר לפני הדיון כי זה, פה, זה ממש, זה העבודה שלכם, זה המשרד, בשביל זה יש משרד עלייה וקליטה
עודד פורר:
 אין עוד מדינות שיש בהן משרד עלייה וקליטה
עודד פורר:
 אין
עודד פורר:
 לא מצאתי מדינה שיש בה דבר כזה שנקרא עלייה וקליטה
עודד פורר:
 אז זה עבור זה
עודד פורר:
 דבר נוסף שאני מבקש מעתה ואילך – מכיוון ש"נתיב" מעבירים גם לרשות האוכלוסין וההגירה וגם למשרד העלייה והקליטה את ה-"go/no go", אני חושב שמשרד העלייה והקליטה חייב לנהל אצלו מאגר של ה-"go/no go"
עודד פורר:
 כדי שיהיו לא את הנתונים
עודד פורר:
 אתם לא צריכים שהסוכנות היהודית תהיה זאת שנותנת לי את הנתון של כמה מה-"go/no go" בסוף קיבלו אשרה וכמה, תעשו לכם מאגר כמה נמצאים פה ב-"go/no go" כמה בסוף סיימו את התהליך של העלייה והקליטה, כמה לא, כמה זה
עודד פורר:
 זה שלכם
אלה סבן:
הרשימה שהם מעבירים של ה-"go/no go", זה לאו דווקא אנשים שהגיעו לכאן
אלה סבן:
 זו רשימה, מי שקיבל אישור
עודד פורר:
זה לא משנה
עודד פורר:
 את יודעת מי קיבל אישור - - -
אלה סבן:
יכול להיות שהוא קיבל היום אישור והוא יגיע בעוד שנתיים
גלעד קריב:
יש לכם את נתוני הכניסה לישראל
גלעד קריב:
 אתם לא יודעים מי בארץ?
עודד פורר:
אין פה - - -
יואל ליפובצקי:
גנאדי, אתם יכולים להעביר אלינו, כפי שיושב ראש הוועדה מבקש, במקום כל יום לשלוח מיילים שאני באמת לא יודע מה יש שם, מייל אחד
יואל ליפובצקי:
 תעשו סדר אצלכם, תעביר לי את כל ה-"go/no go" מה-16 באפריל, ואנחנו נריץ את זה על המחשב, נראה מי פה, ונזמן אותם כמו שאנחנו מזמנים את מי שיש לו אשרת עולה בדרכון
גנאדי פולישצ'וק:
א', אין כל בעיה
גנאדי פולישצ'וק:
 ב', המיילים שאנחנו שולחים זה מערכת אוטומטית שבודקת, מערכת "go/no go" נבנתה כך שהיא מדווחת גם לכם, גם למשרד הקליטה, וגם לכם - - -
יואל ליפובצקי:
אם תצליחו לעשות משהו מרוכז
עודד פורר:
בלי שום קשר, הוועדה מבקשת מ"נתיב"
גנאדי פולישצ'וק:
אנחנו נעביר את זה
עודד פורר:
להעביר מייל מרוכז לרשות האוכלוסין וההגירה על כל מי שנכנס לכאן אחרי ה-16 באפריל, כדי שאתם תזמנו
עודד פורר:
 לאלה שעד ה-15 באפריל יש פתרון במשרד העלייה והקליטה, אלה מה-16 באפריל, הנה, רשות האוכלוסין וההגירה - - -
גנאדי פולישצ'וק:
יבוצע
עודד פורר:
תקבל אותם, תזמן אותם
עודד פורר:
 ובנוסף, אני שב ופונה לרשות האוכלוסין וההגירה
עודד פורר:
 תמפו אצלכם באיזה לשכות, גם מבינת הדרכונים, אתם הכי, תפתחו מוקד, שניים, שלושה ברחבי הארץ, שיהיה מענה לנושא האשרות
גלעד קריב:
לא מוקד טלפוני
עודד פורר:
לא טלפוני
עודד פורר:
 לא, לא, לא
גלעד קריב:
מוקד, לשכה לטיפול
עודד פורר:
לשכה שמטפלת, שיש בה נציג שמטפל
עודד פורר:
 תראו בדיוק
עודד פורר:
 אתם כבר, אתם רצים עם מבצע הדרכונים הזה כבר כמה? שבועיים? שלושה שבועות?
יואל ליפובצקי:
זה השבוע השלישי
עודד פורר:
אז אתה כבר יודע להגיד איפה אתה יכול להקצות ברחבי הארץ
עודד פורר:
 ולפחות יהיה מענה שהוא פתרון לכל מי שסוגיית האשרות הזאת בפניו
יואל ליפובצקי:
רק, אדוני יושב הראש, אני רוצה להבהיר שתבינו את המשמעות שמי שהיום מקבל את המעמד ב-"one stop shop", יוצא בעצם אחרי שהוא עבר את "נתיב", משרד הקליטה ורשות האוכלוסין, יוצא בעצם כעולה כבר
גלעד קריב:
אבל, אנחנו לא מדברים עליהם
יואל ליפובצקי:
רגע, שנייה
גלעד קריב:
אנחנו מדברים על - - -
יואל ליפובצקי:
אנחנו מדברים עליהם
יואל ליפובצקי:
 מדברים עליהם
גלעד קריב:
לא, אנחנו מדברים - - -
עודד פורר:
אתה דיברת על אחרים, אבל היה פה דיון שלם עוד לפני שהגעת
עודד פורר:
הוא רוצה להתייחס לזה
יואל ליפובצקי:
אני רוצה רגע להתייחס לנושא שיושב הראש דיבר עליו
יואל ליפובצקי:
 אם אנחנו לא נקבל אותם שם, זאת אומרת, בלשכות, כפי שאתה מציע, זה אומר שהם יגיעו, יקבלו את החוברת של "נתיב", ילכו הבייתה, יצטרכו למלא אותה, ישלחו ל"נתיב" בדואר, לירושלים, "נתיב" קוראים להם אליהם, עושים להם ראיון, ורק במידה והם זכאים הם שולחים אלינו את האישור, ואנחנו מזמנים אותם שוב
יואל ליפובצקי:
 אז רק להבין שבמצב הזה זה חודשים, לעומת מצב של לפעמים ימים ב-"one stop shop"
עודד פורר:
ב-"one stop shop" ברור
עודד פורר:
 הפתרון הטוב ביותר, הנכון ביותר, האמיתי ביותר, הייעודי ביותר, זה "one stop shop"
עודד פורר:
 אני, אנחנו - - -
גלעד קריב:
אדוני יושב הראש, אני מצטער שהגעתי באיחור, אבל אפשר לקבל תשובה, כי אני שמעתי מהשר, שוחחתי איתו, שהם שוקלים הקמה של לשכה ייעודית לנושא האשרות
עודד פורר:
אז ביקשתי את זה ממנו, לא לשכה אחת, ביקשתי ממנו יותר
גלעד קריב:
אז השאלה האם יש לכם הערכה מתי? יש פה אנשים ללא ביטוח בריאות
עודד פורר:
תראה, אני יכול, אני לא חושב, אני אענה במקומו, אני לא חושב שהוא ייתן תשובה עכשיו
עודד פורר:
 אני יכול לומר שמהשבוע שעבר היו לנו בקשות, חלקן, אגב, להפתעתי גם בזה, נענו
עודד פורר:
 זה לא קורה פה כל דיון
עודד פורר:
 עד עכשיו היו לי הרבה מאוד דיונים, בלי שזה, נענו
עודד פורר:
 אני מקווה שזה ייענה בחיוב
עודד פורר:
 כי אין שום סיבה שהיום לא תייצרו עוד שלוש נקודות ברחבי הארץ שיודעות לתת מענה לסוגיית האשרות
עודד פורר:
 זה חד משמעית, מה שאמרת הוא נכון
גלעד קריב:
אתם מבינים שיש אנשים שצריכים לצאת, למשל, לחו"ל, והם נמצאים פה במעמד תייר
גלעד קריב:
 מישהו נפטר, מישהו על ערש דווי, מישהו חולה
עודד פורר:
יש אינסוף, זה ברור לחלוטין
גלעד קריב:
צריך לסגור את העסק בחו"ל
גלעד קריב:
אתם לא יכולים להשאיר חודשים אנשים בלי תשובה
גלעד קריב:
 זה לא יכול להיות
עודד פורר:
 ישיבת מעקב אחרי ה-15 ביוני אנחנו נקיים
עודד פורר:
 אתן קצת זמן להיערכות
עודד פורר:
 אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת עלייה וקליטה ותפוצות
עודד פורר:
 היום ה-4 במאי 2023, י"ג באייר תשפ"ג
עודד פורר:
 הישיבה הזו נקבעה כישיבה מיוחדת לקראת ציון יום הניצחון על גרמניה הנאצית שחל ב-9 במאי
עודד פורר:
 אנחנו עושים אותה ומקיימים אותה במוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה שנחנך כאן בדיוק לפני שנה אחרי הרבה מאוד מאמצים
עודד פורר:
 מכבד אותנו גם ראש העיר וממלא מקום ראש העיר, חברת מועצה וכמובן אברהם גרינזייד, יו"ר ברית ותיקי מלחמת העולם השנייה
עודד פורר:
     הסיבה שביקשתי לעשות הישיבה הזאת פה, ראשית כדי לעשות את זה לפני האירועים של שבוע הבא
עודד פורר:
 בשבוע הבא זה שבוע עמוס גם בשביל הווטרנים, הם עוברים מטקס לטקס
עודד פורר:
 יש חדרי הנצחה, בכמה רשויות מקומיות?
אברהם גרינזייד:
52
עודד פורר:
52 רשויות הקימו חדרי הנצחה
עודד פורר:
 זה פרויקט שמשרד הקליטה מימן אותו הרבה מאוד שנים, בהתחלה בתקציב מאוד זעום
עודד פורר:
 סיפרתי בדיוק לראש העיר שכשהייתי מנכ"ל המשרד אז היועצת המשפטית אמרה לי, זו שנה אחרונה, אין יותר חדרי הנצחה, זה לא משרד הקליטה, אם הם רוצים שיילכו למשרד התרבות
עודד פורר:
 וזכיתי לחוקק את חוק יום הניצחון על גרמניה הנאצית ומי שאמון על יישום החוק זה שר הקליטה, אז הכנסנו שם סעיף ששר הקליטה ידאג לתקצב גם את חדרי ההנצחה והמוזיאון כי היה ברור שאם לא הוא יעשה את זה אף אחד לא יעשה את זה
זאב אלקין:
אתה יודע מה עשינו אחרי שבאתי כשר? לקחתי את הנושא הזה של חדרי ההנצחה וקבעתי תקציב נפרד עליו, אז העיריות, אלה שלא עשו עד אז, נאלצו לעשות כדי לקבל כסף מהמשרד ואז גדלה הכמות
רחמים מלול:
אני לא יודע כמה נתתם לכל רשות
עודד פורר:
סדר גודל של 30,000 שקל
קריאה:
עלה לנו 400
רחמים מלול:
אני עוד מעט אספר כמה זה עלה
עודד פורר:
יש רשויות מקומיות, ייאמר לזכותן, שעשו מעבר
עודד פורר:
 אגב שתדע, ראש העיר, היום אנחנו נמצאים בגל עלייה הכי גדול ב-20 השנה האחרונות
עודד פורר:
 הממשלה לצערי לא כל כך יודעת להתמודד עם זה, מי שמתמודד זה הרשויות המקומיות
עודד פורר:
 אתמול ניהלנו דיון על אולפנים
עודד פורר:
 אין אולפנים, יש שביתה של מורות האולפנים, יש בלגן, אין הסכם שכר, בסוף הרשויות המקומיות מממנות אולפנים בהרבה מאוד רשויות על חשבונן
עודד פורר:
      וגם במוזיאונים, אני הייתי במוזיאון יפה מאוד בעוד רשויות והמוזיאון הזה הוא בהחלט מהיפים שיש וזה באמת תודה רבה לעירייה
עודד פורר:
 זו השקעה מתוך תקציב העירייה, זה לא חוץ, וצריך לציין את זה
עודד פורר:
 מי פה רצתה לתת לנו קצת סקירה על המוזיאון?
מדריכה במוזיאון:
אני מדריכה פה במוזיאון
מדריכה במוזיאון:
 כמה מילים
מדריכה במוזיאון:
 למרות שבמוזיאון אפשר לטייל הרבה, המוזיאון מאוד מעניין במיוחד לדור החדש
מדריכה במוזיאון:
 לנו שקצת מכירים, או לווטרנים - - -
עודד פורר:
בסיום הישיבה אנחנו נעשה גם סיור במוזיאון
מדריכה במוזיאון:
אז איפה אתם עכשיו? אנחנו באולם של פנים, ככה אנחנו קוראים למקום הזה
מדריכה במוזיאון:
 יש הרבה נושאים בתוך האולם הזה, הנה יש מקום של מלחמה וחיילים בתוך המלחמה ואחרי הקרב ומה יכול לעזור לבן אדם לשרוד בתנאים הקשים האלה
מדריכה במוזיאון:
 אנחנו גרים בתנאים קצת דומים, אבל יש פה הרבה סיפורים לילדים, מה זה מלחמה, מה יכול לעזור לבן אדם להמשיך להיות לא חייל אלא בן אדם, מה עוזר, איך אפשר להוציא את כל הרגשות הלא נעימים
מדריכה במוזיאון:
 הרבה אמנות יש לזה
מדריכה במוזיאון:
      יש פרט, קשה לי שאתם יושבים ולא מסתובבים איתי, מאוד מאוד חשוב, פשוט תסתובבו, הנה סיפור מרתק
מדריכה במוזיאון:
 אבא של אותו תורם היה לוחם במלחמה, הילד שלו כבר בן 70 ומשהו, אין לו למי לתת את המדליות וכל התעודות של אבא, אז הוא החליט לתת לנו, למוזיאון, וזה ממש זיכרון אמיתי וחי
מדריכה במוזיאון:
 אני כל הזמן אומרת לכל מי שיש לו סיפורים כאלה, תביאו, זה זיכרון לדור הבא שלנו
מדריכה במוזיאון:
 זה מוצג הכי הכי אהוב עליי
מדריכה במוזיאון:
 זה קשור לבן אדם שאני לא צריכה לספר לכם מיהו, אבל לא זה החשוב במוצג הזה, כי זה מכתבים שילד בן 17 כותב לאמא שלו שהוא לוחם, שהוא צריך להרוג, שכל שנייה יכולים להרוג אותו והוא כותב כמעט כל יום לאמא כי מי יכול להיות יותר חשוב בחיים של כל אחד מאיתנו מאמא, מההורים שלנו?      עכשיו הדור החדש, הילדים שלנו, כותבים לנו מכתבים? איך אנחנו מתקשרים עם הילדים שלנו? באס
מדריכה במוזיאון:
אמ
מדריכה במוזיאון:
אס
מדריכה במוזיאון:
 הכול הלך לאיבוד
מדריכה במוזיאון:
 וזה הזיכרון
מדריכה במוזיאון:
 תאמינו לי, כשיש פה ילדים אני שואלת מי החשוב ביותר בחיים? אז אמא
מדריכה במוזיאון:
 ברוך ה' עדיין אמא חשובה
מדריכה במוזיאון:
 אז איך אתם? מה אתם כותבים לאמא? כמה פעמים ביום אתם כותבים לה בגדול שהיא חשובה?      אז לפעמים זה סיפור בפני עצמו
מדריכה במוזיאון:
 ומה הוא כותב? מצד אחד הוא כבר לא ילד, הוא גבר והוא יכול להרוג, הוא חייב לשרוד, אז הוא כזה חזק, ומצד שני, כשאני רואה, אולי אני טועה אבל אני מעריכה את זה ככה, בכל מכתב יש דאגה, למה את לא כותבת לי? אתה כותב לאמא שלך
מדריכה במוזיאון:
 כולם צריכים לכתוב מכתבים היום לקרובי המשפחה שלכם
מדריכה במוזיאון:
      דקה אחרונה על זה
מדריכה במוזיאון:
 למרות שלא התחלנו מהתחלה, שתבינו על מה מדובר, אני רוצה לשאול אתכם, למה זה דומה? אתם תגידו לי, לא רק אני אדבר
מדריכה במוזיאון:
 מה זה? למה זה דומה? במילה אחת, הכי יהודית
קריאה:
למנורה
מדריכה במוזיאון:
כל הכבוד
מדריכה במוזיאון:
 זאת המנורה
מדריכה במוזיאון:
 זה הסמל היחיד של עם ישראל, אין לנו סמל אחר שלנו, רק שלנו, אז תסתכלו עד כמה זה יפה וחכם
מדריכה במוזיאון:
 מצד אחד זה הסמל שלנו, שאנחנו מעבירים אותו מדור לדור אלפי שנים, מצד שני איך המנורה הזאת בנויה? כל התמונות שחור לבן, שזה שייך למלחמה, רוב האנשים של התמונות האלה לא שרדו בגלל שהם היו יהודים, אך ורק בגלל זה
מדריכה במוזיאון:
 לא רק בגלל המלחמה, בגלל שאנחנו יהודים
מדריכה במוזיאון:
 אלא מה? יש פה תמונות של כל מיני אנשים
מדריכה במוזיאון:
 הנה, זה אברהם שלנו
מדריכה במוזיאון:
 אברהם, מזהה את עצמך? זה אתה
מדריכה במוזיאון:
 זה אמא שלו
מדריכה במוזיאון:
 ברוך ה' שרדה
מדריכה במוזיאון:
 אז יש פה גם מוות, סבל וכל אי הנאמנות של המלחמה, מצד שני יש את הגזע שאנחנו תמיד קמים לתחייה, אנחנו עם מיוחד
רחמים מלול:
נדמה לי שלא שמת לב שיש שבעה קנים, לא יודע אם עשיתם את זה במכוון או שזה בטעות
מדריכה במוזיאון:
לא, אין פה טעות
מדריכה במוזיאון:
 תסתכל על זה כמשהו אמנותי, לא רק יהדות פה
מדריכה במוזיאון:
 יש הרבה פילוסופיה
רחמים מלול:
לא דיברתי על יהדות
רחמים מלול:
 אני רציתי לשבח
רחמים מלול:
 כי חשבתי מבחינה אמנותית גם על המבנה של המנורה
מדריכה במוזיאון:
חשבתי על זה גם
מדריכה במוזיאון:
 העיתונים האלה, אלה קטעים מעיתונים מברה"מ
מדריכה במוזיאון:
 רוב המוצגים פה קשורים כך או אחרת לדוברי רוסית וזה דבר מאוד חשוב, גם בחיים שלנו של היום, מה שאומרים לנו, מה שכותבים, זה נותן לנו לגיטימציה לחשוב כך או אחרת
מדריכה במוזיאון:
 זה ממש מתאים לתקופתנו עכשיו, מי שצועק הוא כנראה צודק
מדריכה במוזיאון:
 אז יש פה צדק של ברה"מ, במלחמה לא החשוב לי, החשוב שאתה צודק
מדריכה במוזיאון:
 יש פה יותר מדי ענפים במנורה שלו, זה אלה ששרדו במלחמה, וטרנים והילדים שלהם
מדריכה במוזיאון:
 ולא רק שרדו, היה להם מאמץ להגיע לארץ ישראל, לעשות עלייה, לבנות פה משפחות, לגדל ילדים ונכדים ולהעביר להם את הידע, את הזיכרונות, את מה שהם עברו
מדריכה במוזיאון:
 נכון, אברהם? במיוחד התמונה הזאת, יש פה בן אדם מכובד שיושב אחרינו, ישראל גוטמן, תמונה שלו שהוא מספר לילדים על מה שהוא עבר
עודד פורר:
 ראש העיר רחמים מלול
רחמים מלול:
בוקר טוב לכולם
רחמים מלול:
 אני רוצה להודות על ההחלטה, על הכבוד שהענקתם לעיר רחובות, לכבוד יושב הראש עודד פורר, השר לשעבר
עודד פורר:
עשינו הגרלה ויצא רחובות
רחמים מלול:
לפחות בהגרלה אחת זכינו
רחמים מלול:
 השר לשעבר זאב אלקין וידיד קרוב
רחמים מלול:
 אמרתי לו קודם שכשהוא היה בקואליציה הוא ביקר אותי פחות מאשר כשהוא באופוזיציה
קארין אלהרר:
אבל את הכסף הבאתי, נכון? בלי לבקר הכסף הגיע, הסכם גג יש
רחמים מלול:
קל לחתום על הסכם גג, קשה לבצע אותו
רחמים מלול:
 כמה מרורים אנחנו אוכלים ממשרד השיכון עד שהם משחררים, אבל לא מערבבים שמחה בשמחה
רחמים מלול:
 ידידי זוהר בלום, שגם מלווה את המוזיאון הזה והאיש המיוחד שבלעדיו אין וטרנים כמעט, יושב ראש הארגון הארצי של הווטרנים, ידידי אברהם גרינזייד שמלווה אותנו ואנחנו מלווים אותו ומאוד מכבדים אותו ומעריכים אותו על הפעילות שלו והמפעלים שלו להנצחת הגיבורים של מלחמת העולם השנייה
רחמים מלול:
 חברת המועצה קארין ברגינסקי
רחמים מלול:
     ואני צריך להזכיר לטובה את חבר המועצה לשעבר, יפים זאיקה, שבהיותו חבר מועצה מטעם ישראל ביתנו הוא דחף אותי מאוד מאוד כדי לאשר את התב"ר הראשון כדי להקים את המוזיאון הזה
רחמים מלול:
 זה היה 300,000 שקל, אחר כך זה התרחב כמובן, זוהר דאג תמיד להוציא יותר ממה שמותר וקיבל תקציב של עוד 100,000 שקל, סך הכול 400,000 שקל ואתם רואים פה את התוצאה
רחמים מלול:
      אז אני מודה לכם על הכבוד שאתם מעניקים לנו לקיים פה את הישיבה הזאת
רחמים מלול:
 אני חושב שלא רק המקום ראוי, זה אחד מהמוזיאונים הטובים ביותר או היפים ביותר שקיימים ב-50 ומשהו רשויות ובאמת צריך להוציא קריאה לכל הרשויות לקיים את ההנצחה הזאת
רחמים מלול:
 לא רק המקום, לדעתי גם העיתוי, כי אתם מגיעים לכאן, מקיימים את הישיבה הזאת לפני ה-9 במאי, יום שלישי, שהוא יום הניצחון
רחמים מלול:
 יישר כוח, עודד, על החקיקה שהעברת ב-2017, אלא זה גם בא בתקופה של מיד אחרי יום השואה, יום הזיכרון, יום העצמאות ויום הניצחון וכמובן הדברים קשורים מאוד זה בזה
רחמים מלול:
      אם אנחנו קצת מספרים על מה שעשו היהודים בזמן מלחמת העולם השנייה, שמיליון וחצי יהודים השתתפו במלחמה, ולצערנו נהרגו מהם 250,000, שזה רבע מיליון איש, זה משהו מדהים ולא רבים יודעים על מעשי הגבורה של היהודים באותה מלחמה
רחמים מלול:
 שורדי השואה בעיר רחובות הם כמה מאות, נדמה לי בסביבות 500-400
רחמים מלול:
 אגב, אנחנו מלווים אותם כל השנה ותומכים בהם בכל מיני דרכים, לא כאן המקום להרחיב, אבל זה שאתם באים בתקופה הזאת, צריך לצאת מפה המסר הזה, שיש הרבה מה לדבר ולספר על גבורתם של אותם יהודים שממש מסרו את נפשם למען הניצחון
רחמים מלול:
 בסופו של דבר זה היה הבסיס, זה היה היסוד לתקומה של מדינת ישראל כפי שדיברנו ביום השואה, וגם ביום הזיכרון דיברנו על זה, זאת שרשרת, שרשרת הדורות
רחמים מלול:
 כלומר השורשים של התקומה התחילו משורדי השואה, המשיכו כמובן ביום הזיכרון עם הגבורה של חללי מערכות ישראל, בזכות זה עצמאות, לכן אנחנו יכולים לציין גם ב-9 במאי את יום הניצחון של בעלות הברית על המשטר הנאצי, על העם והצבא הגרמני
רחמים מלול:
      המקום הזה לדעתי הוא מוסד חינוכי
רחמים מלול:
 בעיניי הוא לא רק מוסד הנצחה, אלא מוסד חינוכי, כי תלמידים שמבקרים פה ושומעים את הדברים של המדריכה שדיברה קודם, וכנראה שקשה לא לשמוע אותה וקשה לא להקשיב לה, אז בוודאי שהם מקבלים את המסרים הראויים, אם באומר, אם בצליל, אם בתמונות על הקיר, אם בכל הכיתוב והמכתבים שיש על הקירות
רחמים מלול:
 אם מוסרים להם הדרכה נאותה וראויה לאורך כל הקירות שיש פה, לאורך כל החדרים, אז המסרים האלה בסופו של דבר מוטמעים
רחמים מלול:
      אם אנחנו נצטרך להנציח, לא לשכוח, תמיד לזכור ולא לסלוח, וכו', כל הסיסמאות שאנחנו משמיעים ביום השואה, אז צריך באמת להפנים את זה, צריך להעביר את זה, להנחיל את זה לדורות הבאים, לדורות הצעירים
רחמים מלול:
 זה אחד המקומות שיכול באמת לממש את הסיסמה הזאת שכולנו כמנהיגים וכשליחי ציבור משמיעים מעל כל במה
רחמים מלול:
 באופן מעשי, אלה שאחראים על המוזיאון, זה התפקיד שלכם, להטמיע, להפנים, להנציח את המסרים שיוצאים פה מכל הקירות
רחמים מלול:
 באמת עשיתם דבר מדהים, כי אספתם כל מיני מזכרות, מיצגים, מיזמים, מוצגים וכו' משורדי השואה, אני יודע שעשיתם את זה, יישר כוח, אילנה, על העבודה שהשקעת פה, אז קדימה, תשיגו את המטרה על ידי הסיורים שאתם עושים לתלמידי בתי הספר
רחמים מלול:
      אני מודה לכם על כל העשייה ואני מקווה שמהישיבה הזאת ייצאו גם המסרים הנכונים בכנסת כדי להמשיך ולסייע לארגון הווטרנים בפרט ולרשויות בכלל על מנת שימשיכו לקדם את היוזמות האלה
רחמים מלול:
 תודה רבה, עודד וזאב, תודה שבאתם
עודד פורר:
תודה לך
עודד פורר:
 אני רק אציין, ראש העיר, במלחמה לחמו כמיליון וחצי יהודים, כחצי מיליון מהצבא האדום, כחצי מיליון היו בצבא האמריקאי והשאר היו משאר צבאות הברית
עודד פורר:
 גם בני רחובות היו שלחמו במלחמת העולם השנייה והתנדבו לצבא הבריטי ולחמו
עודד פורר:
 לדעתי אבא של דני חממי
עודד פורר:
 אז יש גם את אלה שעלו לכאן אחר כך, שזה מרבית, אבל רוב אלה שנפצעו ונהרגו היו בצבא האדום
עודד פורר:
 הצבא האדום נלחם את רוב המלחמה וספג את האבדות הכבדות ביותר
זאב אלקין:
 ברשותך וברשות אדוני ראש העיר, אני מאוד מברך אותך על הישיבה הזאת
זאב אלקין:
 אני חושב שקודם כל זה תפקידה של ועדת עלייה, קליטה ותפוצות בגלל שהמשרד שמופקד על אירועי 9 במאי הוא משרד העלייה והקליטה אז זה טבעי שאנחנו כוועדה מקיימים על זה את הדיון המקדים וגם מלווים את הנושא הזה
זאב אלקין:
      בשבילי זה נושא מאוד מאוד רגיש אישית
זאב אלקין:
 אני נכד לשני סבים זיכרונם לברכה לוחמי מלחמת העולם השנייה, אחד מהם אפילו זכה לעלות לפה והיה חבר פעיל בארגון של אברהם היקר וזכיתי לצעוד איתו במצעדים של 9 במאי בירושלים במשך לא מעט שנים, אחר כך כבר צעדתי עם התמונה לצערי
זאב אלקין:
 הסיפורים האלה, אני גדלתי עליהם בבית
זאב אלקין:
 עוברים מלחמה כזאת וגם לא נהרגים בה, שניהם נפצעו קשה, אבל ברוך ה' שרדו את המלחמה ובזכות זה שהם שרדו אני פה
זאב אלקין:
      אני חושב שכל הנושא הזה של שימור מורשת של מלחמת העולם השנייה והגבורה של הלוחמים היהודיים שם הוא מאוד מאוד משמעותי, כי מורשת השואה כבר הוטבעה עמוק בתוך הנרטיב הישראלי וחשוב שכך, אבל הסיפור של השואה הוא לא רק סיפור של איך הרגו אותנו אלא גם סיפור איך לחמנו
זאב אלקין:
 לחמנו בגטאות, לחמנו במחתרות, לחמנו בפרטיזנים ולחמנו גם בצבאות בנות הברית כשכמובן המספרים הכי גדולים היו בצבא האדום
זאב אלקין:
 יהודים עם נשק ביד לחמו למען העולם כולו ולמען העם שלהם
זאב אלקין:
 בהרבה מאוד מובנים זו הייתה המקדמה של מה שיבוא רק שלוש שנים אחרי זה במלחמת העצמאות כאן והקמת המדינה
זאב אלקין:
      לכן יש קשר, וציינת בצדק את הרצף הזה של האירועים שאנחנו חווים כאן כימים לאומיים, מיום השואה ליום הזיכרון ויום העצמאות ואחר כך ליום הניצחון
זאב אלקין:
 זה שזה הכול מרוכז בתוך אותם הימים זה לא מקרי, זה מייצר חיבור של סיפור שבאמת ממנו נולדה בסוף מדינת ישראל ואת הסיפור הזה מאוד חשוב לספר לדורות הבאים
זאב אלקין:
      אפשר לעשות את זה בדרכים שונות, ואני מניח שבטח תיכף נתייחס, אפשר לעשות את זה דרך סיפורים ולימוד היסטוריה על ידי התלמידים שלנו, ופה אני חושב שיש עוד הרבה מה לעשות מעבר למה שנעשה עד היום, אפשר לעשות את זה כמובן באמצעות הטקסים הרשמיים, זה יום רשמי של מדינת ישראל, הוא מעוגן בחקיקה, ואירועים שונים צריכים לקרות גם לפי החקיקה, אז אני גם אשמח אם אחר כך בהמשך נשמע מה מתוכנן ברמה הארצית, כי לפי החוק שעבר בזמנו, למעשה זה היה החוק הראשון שאני חוקקתי בכנסת, החוק שהמימון המצעד של 9 במאי ייפול על המדינה ולא יצטרכו לחפש כל פעם נדבן תורן, אחרי הבלגן שהיה עם גאידמק במצעד בירושלים
עודד פורר:
לא נעים להגיד, אבל עדיין מחפשים נדבנים כל הזמן
זאב אלקין:
לפי החוק משרד הקליטה חייב יחד עם עיריית ירושלים לעשות מצעד
זאב אלקין:
 בשנים האחרונות זה כבר לא מצעד אלא אירוע, כי לאנשים קשה ללכת, לווטרנים שעוד איתנו, אבל צריך לשמוע מה באמת מתוכנן לשנה הזאת ולראות שבאמת כל האירועים שקשורים ביום הזה אכן יתקיימו
זאב אלקין:
      והנושא השלישי, וכאן אני מגיע לזה שהגענו עד לרחובות, זה כמובן ההנצחה ברמה מקומית
זאב אלקין:
 בסוף בסוף, עם כל החשיבות של מה שיש בירושלים, כשילדים מגיעים לירושלים יש להם שם הרבה משימות ויעדים אחרים והדרך לגעת בסיפור הזה היא כאן במקומות מהסוג הזה, ופה יישר כוח גדול לעיר רחובות שהצליחה להרים כזה פרויקט, כי זה לא ברור מאליו
זאב אלקין:
 באמת ברוב המקומות זה חדר, יש מעט מאוד מקומות שזה בצורה כל כך יפה וזה מעורר גאווה שזה הדבר שיצא כאן
זאב אלקין:
 בסוף באים לפה נוער שלא מכיר את הסיפור הזה, לחלק מהנוער זה סיפור על השורשים שלהם, לחלק לא, אבל כל הנוער של העם שלנו זה סיפור איך נוצרה המדינה הזאת ובאיזה מחיר ובאיזה גבורה
זאב אלקין:
 לכן מאוד חשוב שהסיפור הזה יסופר במקומות השונים בארץ
זאב אלקין:
      אני זוכר, כמו שאתה נזכרת בוויכוח עם היועצת המשפטית, גם כשנכנסתי לאוצר, היא עדיין הייתה היועצת המשפטית וכשיזמתי את הסיפור הזה להפוך את זה לתקנה מיוחדת, את חדרי ההנצחה, אז היא אמרה, לא מספיק שאנחנו ממשיכים לעשות את זה אז עכשיו גם חייבים לעשות את זה? היה ויכוח שהגיע אפילו לטונים טיפה גבוהים, אבל בסוף כמו שאז ניצחת גם אני ניצחתי וזה קרה ובאמת בהרבה מקומות בארץ היום ישנו התהליך הזה של הנצחה בחדרי הנצחה וחשוב מאוד שהוא יימשך, אבל יש מעט מקומות בארץ הזאת, ופה אני חייב להגיד יישר כוח לך, אדוני ראש העיר, לך אדוני ממלא מקום ראש העיר, לך קארין, לכל אנשי עיריית רחובות שהתארגנו ואמרו שהם שמים הרבה יותר ממה שהמדינה נותנת לנו כי זה הסיפור של ההיסטוריה של העם שלנו
זאב אלקין:
 זה באמת כבוד גדול להיות כאן ולראות את המקום היפה הזה שיכול לספר את הסיפור
זאב אלקין:
אגב בירושלים אין כזה
עודד פורר:
סדר הדוברים יהיה כזה, אני אתן לאברהם גרינזייד ואחר כך אני אתן לך, זוהר, גם לומר כמה מילים ואז אני רוצה לשמוע את משרד הקליטה ומשרד החינוך ומשרד הביטחון כי יש לכם חובות על פי החוק שתפרטו לנו איך אתם מיישמים אותם
עודד פורר:
 בבקשה, אברהם
אברהם גרינזייד:
א', הנאום של ראש העיר היום, מגיע לו שיהיה העיקר של האירוע שלנו, הוא דיבר בדיוק מה שאנחנו אומרים כל יום וכל שעה, שהכי חשוב לשמר את הזיכרון ולהאיר את הניצחון
אברהם גרינזייד:
 הארגון שלנו בן 46, ברחובות, אני מסתכל על התמונות וקשה לי להסתכל, קשה מאוד
אברהם גרינזייד:
 ב', ראש העיר אמר בדיוק מה שאנחנו אומרים, לצערנו בחגים האחרונים לא ראש הממשלה, לצערי, וזה כל הזמן, לא יושב ראש הכנסת, ואף אחד לא דיבר על 9 במאי, יום הניצחון, שכחו
עודד פורר:
אבל הם תמיד בנאומים שלהם מדברים על הלוחם היהודי במלחמה
אברהם גרינזייד:
תסתכלו, פסח, יציאת מצרים, יום חללי צה"ל, יום הזיכרון, יום העצמאות ויום הניצחון, באותו חודש, אני לא מבין איך זה קרה, זאת ההיסטוריה של עמנו, ובהיסטוריה הזאת יש התחלה ויש קצב שהיא בסוף הניצחון
אברהם גרינזייד:
 אנחנו לא מתביישים להגיד שאם לא היה ניצחון ב-1945 מי יודע אם היה הקמת מדינת ישראל ב-48'
אברהם גרינזייד:
 אנחנו מבינים היטב שניצולי שואה זה האסון הכי גדול שיכול להיות בהיסטוריה של עמנו, אבל אם ששת מיליונים, שטות, אף אחד לא יודע עד היום כמה מיליונים, תשע, עשר, 11, אמרו בנירנברג במשפט וכך זה נשאר עד היום
אברהם גרינזייד:
      ג', אנחנו, כבוד ראש העיר, נכנסנו ליחסים עם משרד הקליטה, אנחנו מודים מקרב לב, עם הרשויות, ועשינו בכוונה שכל הכסף שנותנים בשבילנו ממשרד הקליטה יעבור לרשויות
אברהם גרינזייד:
 אנחנו קיבלנו מכם דירות, מועדונים, לא משלמים ארנונה, אנחנו מודים
אברהם גרינזייד:
 חוץ מזה הקמנו 68 אנדרטות אצלנו, כיכר הניצחון יש ברחובות ובעוד עשר עיריות, יש רחוב על שם ותיק מלחמת העולם השנייה ומגיע
אברהם גרינזייד:
      אנחנו הגענו בלי שפה, בגיל מבוגר, אבל תעשו חשבון, אני אומר עוד פעם, במלחמת העולם השנייה השתתפו לא מיליון וחצי, אלא 1,680,000 יהודים, בצבאות שונים
אברהם גרינזייד:
 בברה"מ היינו חצי מיליון, מהם נפלו בקרב 200,000, 120,000 היו פצועים קשה
אברהם גרינזייד:
 מאלה שנשארו 42,000 עלו ארצה ואנחנו בנינו את המועדון שלנו
אברהם גרינזייד:
 אמרתי לשגריר מארה"ב, הוא יהיה ב-9 במאי, לא רק 9 במאי, שיהיה ב-7 במאי, אבל שלא יזרקו את הניצחון
אברהם גרינזייד:
 הניצחון הוא מאוד בעיניים, אני מסתכל על התמונות ואני יודע מי נפל, מי נפטר והלאה
אברהם גרינזייד:
 הגיס שלי נפל בגיל 21
אברהם גרינזייד:
      אבל זה קשה לנו וקשה לתת הסבר ברור מדוע הקטסטרופה, השואה, יותר חשובה
אברהם גרינזייד:
 לא, היו לא מעטים, אבל היא חשובה בזה שאיבדנו כל כך הרבה אנשים שעד היום אנחנו לא יכולים לחזור למספר שהיה
אברהם גרינזייד:
 חוץ מזה באמת אנחנו ביחסים הכי קרובים עם אלה שעלו ארצה ונפלו, בבתי עלמין שלנו תשעה ילדים שנפלו ואנחנו הקמנו מוזיאון עם תמונות שלהם
אברהם גרינזייד:
 זו היסטוריה של עמנו
אברהם גרינזייד:
     אני מודה לכם מקרב לב על מה שאתם עושים
אברהם גרינזייד:
 בעבודה יש פלוסים ויש מינוסים, נשארנו בארץ עכשיו סך הכול משהו כמו 500 ותיקי מלחמת העולם השנייה
אברהם גרינזייד:
 תסתכלו עלינו, אני צוציק, אני בן 97
אברהם גרינזייד:
 החבר שלי הוא ארבעה ימים יותר צעיר ממני
עודד פורר:
הוא בכלל ילד
אברהם גרינזייד:
והוא היה בברלין
אברהם גרינזייד:
 השלישי לא לחם, הוא ניצול שואה, אבל הוא בצבא האדום
אברהם גרינזייד:
 אין אף אחד שלא עבר את המלחמה
אברהם גרינזייד:
 כואב לי, במשפחה שלנו רוב היהודים גרו בכפרים, נעלמו, הרגו אותם, כמה? אחד, עשר? 136 בני אדם
רחמים מלול:
בני משפחה?
אברהם גרינזייד:
כן, מצד אמא ומצד אבא
אברהם גרינזייד:
 זה לא עניין של היום, זה עניין של היסטוריה של העם שלנו