GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב אלקין:
אני מבין את זה, לא אבל אני שואל, מזה שאנשים לא רוצים לגשת לבנייה חדשה, במצב לכאורה, מועדף, כן, שגם קרקע היא בחינם, כי היא קרקע חומה וגם עוד המדינה נותנת סיוע לבנייה, מעבר לשכר דירה ועדיין, הם לא ניגשים, כי זה לא כלכלי, מזה אני לומד שכל הרבים האלה שמשכירים את המקבצים שלהם, אם היום, לא היו להם הבתים האלה, הם לא היו בונים אותם
זאב אלקין:
     אבל יש מגבלת זמן, אם מישהו ניגש, לכמה זמן הוא מתחייב?
אולגה דדון:
עשרים שנה
זאב אלקין:
בפרויקט הזה, כן
יבגני סובה:
ואתה יודע שיש קבלנים שהם תקועים היום עם בניין ומחכים כבר שיגמר עשרים שנה, בשביל אחר כך - - -
זאב אלקין:
לא, זה מה שעושים שקרקע חומה, מקבץ דיור רגיל החוזים הם לחמש שנים
יבגני סובה:
לא, אתה אומר שאלה שתקועים היום עם ה-
זאב אלקין:
אין להם מה לעשות עם הבניין
יבגני סובה:
אז כמה זמן יש להם עדיין?
אולגה דדון:
כל אחד לפי ההסכם שלו, כל אחד לחמש שנים
זאב אלקין:
יש להם חמש שנים, אבל הם מאריכים אותם, אין להם שימוש אלטרנטיבי, חוץ ממה שדיברנו אירוע של דיפלומט, שפתאום השגרירות נזכרה בזה, אף אחד לא היה צריך את המלון הזה, זאת הנקודה, לא לצרכי תיירות, אתה צריך שינויי דרמטי בתנאי תיירות במדינת ישראל, למשל, הרי חלק מהבניינים שמשכירים זה מלונות, נכון?
אולגה דדון:
לא, ממש לא
זאב אלקין:
חוץ מדיפלומט, אין עוד מקרים כאלה?
אולגה דדון:
בתי מלון, לא
קריאה:
לדעתי בנתניה יש מקום אחד שהוא היה פעם מלון
אולגה דדון:
היה פעם, אבל מזמן, מזמן הוא כבר לא
זאב אלקין:
הוא הוסב, נכון
זאב אלקין:
בת ים, נדמה לי גם כן, לא ?
אולגה דדון:
בת ים, לא
אולגה דדון:
לא, לא
אולגה דדון:
 אנחנו דווקא העדפנו בנייה והסבה של המבניים הקיימים, אבל לא בתי מלון
זאב אלקין:
אוקי, לא משנה, יש לך בית כזה שאין לך מה לעשות איתו
זאב אלקין:
 אתה לא יכול למכור את זה כבנייה למגורים, אבל אם מחירי הדיור, ימשיכו לעלות, יכול להיות שבמרכז הארץ, חלק מבעלי הבנים האלה, יחליטו להרוס ולבנות
אולגה דדון:
תראה, אני לא הייתי אומרת חד משמעית שאין, הם היום האלטרנטיבות קיימות, היום שוק הנדל"ן הוא במצב שונה ממה שהתחלנו, לגמרי
זאב אלקין:
נכון, לכן השאלה, אם לא יהיה לכם מפולת של מקבצי דיור כשיסתיימו החוזים, לכן אני שואל את השאלה הזאת
יבגני סובה:
לא, אני גם מסתכל פה על נתונים נוספים, כי ב- 8-10 שנים, גם ירד הלחץ על התור, אנחנו גם דיברנו על זה בדיונים קודמים, שיש פחות לחץ על התור, כי מה לעשות, אנשים גם מסיימים את החיים שלהם, יש פחות תור היום
אולגה דדון:
אבל נוספים חדשים
זאב אלקין:
לא, התורים הם גדולים
יבגני סובה:
אבל הכוונה היא שבעצם, אם אנחנו במצב הזה, שאנשים לא מאוגדים, כאילו לא רוצים לבנות, אז צריך לתת להם תמריץ לבנות, צריך להגיד להם, תשמע, אולי איכשהו לשלב, אולי לבוא ולתת להם אופק שכן
זאב אלקין:
נתנו כסף
יבגני סובה:
לא, חוץ מכסף
אולגה דדון:
קודם כל כסף
יבגני סובה:
אולי תהליך של אחר כך, לא יודע, שבנאדם כן ייכנס למכרז הזה, כן ירצה לבנות, כן הוא יבין שכרגע, בעשר שנים הקרובות, הוא נותן פתרון למבוגרים ובעוד עשר שנים, יהיה לו אטרקטיבי, להשתמש בבניין הזה ולא לעשרים שנה, לצורך העניין
יבגני סובה:
 אני שואל, אני אומר, צריך לראות את הדינמיקה, אולי, מבחינה אסטרטגית לשוק הדיור לאותם מקומות, כי למשל, רחובות זה מקום מאוד יפה, בוא, רחובות זה פנינה של הנדלן ובנאדם שבנה לפני עשרים שנה למבוגרים, היום הוא יכול לעשות את הבניין הזה לזוגות צעירים ולהרוויח פי שלוש, ארבע, ממה שהוא הרוויח אז מהמדינה על המימון הזה של המקבץ, זה היגיון, כאילו יש מקומות שבהם יש, מבחינה אסטרטגית שווה להם, אתה לא בונה בערד, עם כל הכבוד לערד, אתה לא בונה מקבץ דיור שאין לך מה לעשות איתו תוך עשרים שנה, מה תעשה? בניין משרדים? לא, אבל רחובות, פתח תקווה, מקומות כאלה, אפילו הוד השרון, יש בהוד השרון, זה שלכם, או של משרד השיכון, בהוד השרון, שאתה נוסע בכביש 40, מכירים את זה?
אולגה דדון:
דיור מוגן
יבגני סובה:
דיור מוגן של מה, של משרד השיכון?
יבגני סובה:
משרד השיכון, זה לא קשור לקליטה, הבנתי, יש מקומות שאתה אומר, וואו, אתה מסתכל מסביב, אין סיכוי שהאוכלוסייה של העולים החדשים תגיע לשם, אבל אתה רואה שאנשים מבוגרים, מקבלים את זה, לפי הזכאות שלהם בתור וזה דברים שאין ספק שזה שווה לו לאותו קבלן להיכנס לפרויקט הזה, אם לא אז לילדים שלו, למי שיקבל את החברה שלו
זאב אלקין:
טוב, בקיצור, יש פה סימן שאלה של המודל הזה ולמה הוא נפל וכמובן, חבל, כי יכול להיות שהיינו יכולים להיות היום, עם עוד 3,000 יחידות דיור לקשישים, זה המון, זה כל ההסכם על בתי גיל הזהב, עם עמיגור החדש זה 3,000 יחידות דיור, זה בערך, כמעט, רבע מהתור, מבחינת התור הקיים
זאב אלקין:
 טוב, אז למעשה, פה במסלול הזה, חוץ מרחובות, אין לנו כרגע למה לחכות וכל התקווה על ההתקדמות התור, תבוא רק ממימוש ההסכם עם משרד השיכון, שגם אתו יש בעיה, כמו שלמדנו פה
זאב אלקין:
 אה, אתם לא הייתם בישיבה הזאת, הודיע פה, בישיבה הזאת, משרד השיכון ומשרד האוצר, שלמרות שההסכם עם עמיגור הוא בנוי על 3,000 יחידות דיור, תוקצבו בינתיים, מהתקציב של שנת 22, 1,500 ולמרות שהייתה כוונה להביא מהתקציב של 23-24, תקצוב לעוד 1,500, בינתיים בסדר העדיפויות החדש של שר השיכון, זה לא נכנס ולכן התקצוב הזה לא קיים ו-1,500 נשאר על הנייר, עמיגור אמרו שהם יקדמו את התכנון, אבל לא מעבר לזה, עד שאין סיכום תקציבי עם המדינה, לכן, בפועל כרגע, מתוך ההסכם החדש של 3,000, מתקדמים ריאלית, 1,500 מתוקצבים
זאב אלקין:
      אגב, אני אומר לכם, כי משרד הקליטה, יכול להיות שמשרד הקליטה, יש דרך לדבר עם שר האוצר ועם שר השיכון, בסוף זה משמש בעיקר לתור שלכם, כן, זה כאילו יושב פיזית הפרויקט, במשרד השיכון, אבל הנהנים זה אתם והייתי מציע לכם, כמשרד הקליטה, גם להשמיע את קולכם, אנחנו השמענו את קולנו, גם כוועדת משנה, גם כוועדה, זה מכה קשה לתקוות לפתרונות של דיור ציבורי, מול מה שהיה, אז אני מציע ששר הקליטה יודע לדבר עם שר האוצר, מכיר את הטלפון שלו ולכן רצוי שתשמיעו קולכם, כי בסוף זה תור שלכם
אולגה דדון:
כמובן, חד משמעית
זאב אלקין:
 אנחנו נתקדם לשתי שאלות שהם קשורות אחת בשנייה, זה דרכי ניהול של הבתים, איך הם מנוהלים ומה סל השירותים שהדייר מקבל?
אולגה דדון:
בסדר גמור, עמידר כזרוע ביצוע שלנו, של משרד הקליטה, מנהלת ומפקחת במקבצי דיור - - -
זאב אלקין:
על כל מקבצי הדיור?
אולגה דדון:
כל מקבצי הדיור
זאב אלקין:
חוץ מאלה של עמיגור
זאב אלקין:
זה החריג היחידי, זאת אומרת, שבשונה ממשרד השיכון, פה יש חברה מפעילה אחת ועם פה חריג קטן של המקבצי דיור של עמיגור
אולגה דדון:
הם לא בדיוק חברה מפעילה, אנחנו המפעיל והם עובדים כזרוע ביצוע שלנו, לצורך ביקורת, פיקוח, בקרה
זאב אלקין:
בסדר, ברור, כמו שעובדים גם בשיכון, אבל בשיכון הם אחראים על שליש, עכשיו בהסכם החדש ופה הם אחראים כמעט על מאה אחוז
גילי שושן:
אז אני אתן סקירה קצת
גילי שושן:
גילי ששון, ממלא מקום ראש אגף, דיור אכלוס והגיל השלישי, בעמידר
גילי שושן:
 אנחנו מנהלים כרגע - - -
זאב אלקין:
אגב, ברוכים הבאים לוועדת משנה
גילי שושן:
תודה, פעם שנייה
זאב אלקין:
אנחנו שמחים לראות אותכם כאן
גילי שושן:
אנחנו מנהלים כרגע 73 מקבצי דיור ברחבי הארץ, השכר דירה ליחיד, אתם כבר דיברתם על זה ועל זוג דיברתם, סך הכול יש לנו כ-10,536 יחידות דיור
אולגה דדון:
זה בלי קרקע חומה
גילי שושן:
מה שאצלנו
יבגני סובה:
יש גם בזוגות, נכון?
גילי שושן:
יש כאלה, גם יחידים וגם זוגות, נכון
גילי שושן:
 סל השירותים - - -
זאב אלקין:
שנייה, סליחה שאני עוצר אותך, כי אתם כתבתם שסך הכול בכל מקבצי הדיור, יש 10,944 יחידות, אם 10,536 זה של עמידר, זה משאיר לי רק 400 יחידות דיור בשביל כל הפרויקטים של קרקע חומה, כולל של עמיגור, נראה לי זה קצת מעט מידי
אולגה דדון:
לא, לא, יש פה איזה-
זאב אלקין:
משהו לא מסתדר לי
גילי שושן:
אני אבדוק, אבל, אוקי
אולגה דדון:
אנחנו נבדוק אחר כך, טוב, לי יש נתון אחר
זאב אלקין:
אוקי, אז תטייבו לנו בבקשה את הנתונים, כי יש פה סתירה בנתונים
גילי שושן:
אוקי, סל השירותים ללקוח, הוא מקבל, בעצם, מגורים, אחזקה בדירות, אנחנו משפצים את הדירות לצורך אכלוס הדייר, אחזקה וניקיון בשטחים הציבוריים
גילי שושן:
 במקבץ יש לו קשר ישיר עם מנהל, או מנהלת מקבץ, זה קצת בדומה לתפקיד של אם-אב בית של בתי גיל הזהב של משרד השיכון ושירותי מועדון ופעילות חברתית, זה הסל שהוא מקבל
זאב אלקין:
אוקי, פה אני רוצה להבין כמה דברים, קודם כל, מה זה אומר אחזקה, אם יש איזשהו בעיה בדירה, מי מתקן את זה?
גילי שושן:
אנחנו מגיעים לתקן, לא, רגע, סליחה, סליחה, אנחנו בשוטף, בנושא של אכלוס חוזר, האכלוס הראשוני - - -
זאב אלקין:
לא, לא, לא אכלוס, אני דייר בשוטף - - -
גילי שושן:
היזם צריך לתת פתרון
זאב אלקין:
היזם הוא כמו משכיר בית, לצורך העניין, זאת אומרת, שאם יש לי נזילה, אם יש לי איזושהי בעיה שזה, אני פונה, תיכף תסבירו איך ליזם והוא זה שנכנס לדירה שלי ומתקן, לא אני כדייר מממן את זה
גילי שושן:
נכון
זאב אלקין:
זה מה שצריך להיות
גילי שושן:
נכון, אנחנו כחברה שמפקחת ומבקרת בתוך הדירות, מגיע אלינו, אנחנו בדרך כלל הכתובת הראשונה, או מנהל המקבץ, אנחנו נפגשים בכל - - -
זאב אלקין:
מנהל המקבץ הוא מייצג את היזם, לא אותכם, נכון? הוא מינוי של היזם
זאב אלקין:
בכל מקבץ דיור כזה, יש מנהל מקבץ שהוא מינוי של היזם והוא הכתובת לכל הדיירים לפניות שונות ומשונות ואז הוא מפנה את זה ליזם, במידה ויש תקלה כלשהי שצריך לטפל בה
גילי שושן:
נכון, אבל מעבר לזה, גם אנחנו יוצאים לשטח, מבקרים בכל - - -
זאב אלקין:
זה ביקורת, זה תיכף נגיע, אני כרגע מנסה להבין, קודם כל את השיטה, איך היא עובדת, אז על התיקונים בדירות, נניח, אתם אחראי היזם, כן, מבחינת ההסכם
זאב אלקין:
 יש הסכם טיפוסי עם יזם כזה?
גילי שושן:
כן
אולגה דדון:
כן, ברור
גילי שושן:
הוא אחיד?
אולגה דדון:
למשרד הסכם על כל יזם, עם כל בעל המקבץ
זאב אלקין:
אה, ההסכם הוא לא של עמידר, אלא שלכם
אולגה דדון:
גם וגם, ההסכם הוא משולש
זאב אלקין:
משולש
אולגה דדון:
כן, ההסכם נחתם באמצעות חברת עמידר, עם כל יזם והוא אחיד מבחינת מתן השירותים, מבחינת סל השירותים הוא אחיד לכל המקבצים
זאב אלקין:
מה שונה בו הכסף?
זאב אלקין:
 אוקי ויש סך הכול 75 הסכמים כאלה, כן?
אולגה דדון:
73, בקרקע חומה הם שונים לגמרי, קרקע חומה מנוהלת, מתוחזקת, מופעלת על ידי חברה כלכלית שזכתה וכל הפעילות, כל ההפעלה היא במלא האחריות של אותה חברה כלכלית של הרשות, לעמידר אין פה נגיעה, זה בקשר ישיר עם הרשות
זאב אלקין:
זה המיעוט, זה כאילו יש לכם
אולגה דדון:
יש שניים
זאב אלקין:
יש שניים כאלה וגם עמיגור
אולגה דדון:
עמיגור זה במסגרת ההסכם עם עמיגור ודווקא פה, גם בכפר סבא וגם בקריית אונו, הפרויקטים של קרקע חומה נבנו בסמוך, או ליד גיל הזהב, אז הכול מנוהל ביחד כבר עם אותם
זאב אלקין:
אבל פה זה אתם, שם זה משרד השיכון, אז זה לא יכול להיות אותו ניהול
אולגה דדון:
לא, האכלוס הוא שונה, הוא רק על ידי דיירים שלנו, אבל הניהול והכול מתנהל באותו דבר
זאב אלקין:
דרך משרד השיכון?
אולגה דדון:
כן, דרך דירת עמיגור
גילי שושן:
אנחנו כל הבתים שלנו הם מנהלים אותו דבר, גם מה שמיזם הדיור הציבורי, אנחנו נורא משתדלים לתת את כל השירותים, כמו שאנחנו נותנים בבתי גיל הזהב, אם זה החוגים, אם זה האחזקה השותפת של הדירות, כמובן אכלוס חוזר
זאב אלקין:
אבל ההסכם, מול מי אתם חותמים, על שני הבתים האלה?
גילי שושן:
זה הסכם שונה, הוא לא במסגרת הסכם הניהול שלנו עם המדינה, אבל הוא מתנהל אותו דבר, זה מולכם
אולגה דדון:
כן, בפועל הוא מתנהל אותו דבר
יבגני סובה:
כלומר, קליטה מול עמיגור?
אולגה דדון:
כן, ההסכם היה שלנו שנבנה, אנחנו מדברים על  פקאן ועל קריית אונו התוספת
זאב אלקין:
אוקי, אבל זה נניח בשוליים, לגבי ההסכמים האחרים של השבעים ומשהו בתי אב, בפרטיים, אתם יכולים להעביר הסכם לדוגמא? כדי שנבין מה סל השירותים שמופיע בהסכם
אולגה דדון:
אבל הסל הוא שונה ממשרד השיכון
זאב אלקין:
במה הוא שונה, כי נאמר שיש פעילות חברתית
אולגה דדון:
אין פעילות חברתית
זאב אלקין:
עמידר אומר שיש
אולגה דדון:
היזם מחויב לתת מועדון לפעילות חברתית, הוא לא חייב להפעיל שום פעילות חברתית
זאב אלקין:
כאילו זה רק מיקום
אולגה דדון:
זה רק מיקום
זאב אלקין:
ונניח אם רוצים חוגים, הדיירים צריכים לשלם למפעיל החוגים שיבוא למועדון ויעביר חוג
אולגה דדון:
הדיירים צריכים לבדוק בעצמם, באמצעות הרשות, או באמצעות כל מיני עמותות, או ארגונים, בפועל, לא פעם, קורה שבמשך שנים, נוצר מן מצב כשהיזם כן מביא כל מיני פעילויות וכל מיני דברים, אבל הוא לא מחויב על פי הסכם
זאב אלקין:
זה וולונטרי מבחינתנו, אוקי, גינון, נכנס להסכם?
אולגה דדון:
לא, גינון זה גם היזם, כן
זאב אלקין:
לא, אז היזם חייב, או לא?
גילי שושן:
מחויב
אולגה דדון:
מחויב, זה חלק מהאחזקה
גילי שושן:
רק בשטחים הציבוריים
אולגה דדון:
שבהתקשרות
זאב אלקין:
ברור, גינון בשטח נניח, כל בית כזה, בדרך כלל, רובם יש חצר, שבחצר יש גינון
אולגה דדון:
לא לכולם, למי שיש הוא מחויב לטפח, כמו שהוא מחויב לשטח ציבורי
שלומית אבינח:
וספסלים ומקומות ישיבה בחוץ, זה כלול?
אולגה דדון:
קודם כל, זה קיים בכל המקבצים מלכתחילה
שלומית אבינח:
תחזוקה שלהם?
אולגה דדון:
תחזוקה של השטחים הציבוריים בוודאי ובוודאי, בדירות, התקלות, כמובן על חשבון היזם, תקלות קריטיות, תקלות משמעותיות של - - -
שלומית אבינח:
תוך כמה זמן מתקנים? מה קורה אם לא מתקנים בזמן?
יחיא כמאל:
יחיא כמאל מאגף הדיור
יחיא כמאל:
 בכל מקבץ יש עובד אחזקה של היזם, ברגע שיש תקלה כולשהי בדירה, הדייר מדווח לאם הבית-אב הבית ואם הבית נותנת את רשימת הליקויים לעובד האחזקה ותלוי בטיב ובסוג התקלה, אם זו תקלה שניתן לפתור אותה על ידי עובד האחזקה אז באותו יום ואם זה פיצוץ מים, משהו רציני, אז היזם מזמין איש מקצוע מבחוץ שזה בדרך כלל, עובד האחזקה לא יכול להשתלט על זה אז מזמינים איש מקצוע מבחוץ כדי לתקן, בדרך כלל זה בזמן סביר, בוא נקרא לזה
שלומית אבינח:
מה זה זמן סביר?
יחיא כמאל:
תלוי, אם זה פיצוץ מים זה לא סובל דיחוי באותו רגע
רן מלמד:
ומישהו מטעם הממשלה, או עמיגור, או עמידר, עושים פיקוח על זה ש- - -
זאב אלקין:
תיכף נגיע, אבל אני עוד, מבחינת סל השירותים, למשל, פעולה כזאת, שבבתי גיל הזהב, אני יודע שזה נושא סופר כאוב, מעליות, זה בדרך כלל בבניינים ישנים, מעליות ישנות ובאיזשהו שלב, אמנם, כמובן, מעלית לא תקינה, לא פועלת, אבל באיזשהו שלב, זה עובר לצורה של מעליות שצריך לתקן אותם בתדירות, בערך פעם בשבוע, שבועיים, עכשיו, שם המדינה היא הבעלים, זה אירוע נפרד איך מטפלים
זאב אלקין:
 במקבצי דיור, נניח, כשיש בעיות מעליות, מי אחראי על החלפת מעלית?
יחיא כמאל:
היזם
זאב אלקין:
היזם?
יחיא כמאל:
כל יזם יש לו התקשרות עם חברה שמתחזקת את המעליות
זאב אלקין:
זה משהו אחר, זה בדיוק הנקודה
יחיא כמאל:
אבל האחריות של היזם
זאב אלקין:
חברה מתחזקת, היא באה אליך, אומרת יש תקלה, תיקנתי, יש אחריות, עוד פעם יש תקלה, תזמין אותי שוב, אני אתקן, תהיה אחריות, אבל התוצאה של התנהלות כזאת, בדרך כלל, בכאלה בתים, מביאה לזה, זה הרי אנשים קשישים, מעלית זה קריטי, או שיש עומס, כי מתוך שתי מעליות, עובדת אחת ויש מצבים שאף אחת לא עובדת
יבגני סובה:
אגב, אישור למעלית זה משרד העבודה לדעתי
זאב אלקין:
לא, לא משנה, יש כללים, אני לא שואל, אף אחד לא יפעיל מעלית לא תקינה, זה בסדר, זה ברור, אבל הרבה פעמים, מפעילי מעליות שקצב השיבוש בהם הוא גבוה מאוד, הוא פעם בשבוע ו- - -
יעל הבסי:
ולא רק זה, סליחה, אם אני יכולה להעיר לעניין המעליות, אני עובדת מול אולגה, או מול גילי, במקרה הספציפי הזה, אבל צריך להבין שאנשים מבוגרים שחווים בעיות במעליות, הם פשוט, מפסיקים לצאת מהבית, הם פשוט מפחדים מאוד וזה מתחיל לנהל את כל החיים שלהם
זאב אלקין:
שמעלית כזאת נתקעת אז זה גם, לפעמים זה זמן חילוץ וזה ואז הבנאדם חווה גם טראומה בכזה גיל, יותר ממה שבנאדם ממוצע שגם הוא חווה טראומה כשהוא נתקע במעלית
אולגה דדון:
אנחנו ביחד עם חברת עמידר, מעבר לביקורות השוטפות, ביקורת הנדסית, פעם בשנה, ביקרות על פי הסכם ארבע פעמים בשנה, מבצעים גם בדיקות פתע, גם העובדים שלנו בשטח, גם אנחנו מהמטה, גם הבנות של גילי שבאופן שוטף וקבוע, מגיעות, יש לנו קשר ישיר עם כל אמהות הבית, יש לי קבוצת ווטסאפ איתם, לכל צורך שנדרש
אולגה דדון:
 כמובן, שאי אפשר לסגור בעיות הרמטית מכל צרה, כמו בכל בית, כמו בכל בניין, אני בטוחה שכל אחד מאיתנו יש נזילה פה ושם בבית ויש תקלה, פה ושם בבית, אנחנו עושים מבחינתנו את כל ההשתדלות, לפעול, כמה שיותר מהר, בצורה הכי מהירה שאנחנו יכולים, מול היזמים
אולגה דדון:
 שיתופי פעולה, בדרך כלל, אנחנו מקבלים שיתוף פעולה מלא, לוקח זמן, פה יותר, פה פחות, אבל אנחנו מאוד קשובים לתלונות של הדיירים ואני חושבת, יעל, את נוכחת בעצמך לדעת, במקרה של גני אביב, פעלנו והתייחסנו והתקלה תוך כמה זמן טופל כל התהליך?
יעל הבסי:
תלוי במה, אבל כן, הבעיות בדירות הפרטניות טופלו
אולגה דדון:
נכון וגם הנושא של המעליות, את קיבלת גם תשובה, שהוא כן עושה פיילוט עכשיו להחלפת המעלית
אולגה דדון:
 אני לא מכירה בעיות - - -
יבגני סובה:
יש מה שנקרא, בעיות עונתיות, למשל, בחורף זה נזילות, זה רטיבות, זה הרבה אנשים באים עושים קצת קוסמטי, אחרי חודש, פתאום יש גשם, מתחיל-
אולגה דדון:
יש שם ביקורת שוטפת
יבגני סובה:
אז לכן אני אומר, זה יותר חשוב, גם לשמוע, גם להיות קשובים לאנשים, כי האנשים האלה מרגישים, פעם, פעמיים, אמרתי למי שאחראי, למי שיושב שם למטה, לא מקשיב, לא מקשיב, בסוף עושים קוסמטי ולא מטפלים
אולגה דדון:
אני באופן אישי, מגיעה למקבצים, בלי שהם יודעים, לא מתאמת מראש ושום דבר, זה גם מה שיחיא עושה באופן קבוע
אולגה דדון:
 תתפלאו, אפילו המנכ"ל שכמה הוא חדש, הוא כבר ביקר באיזה חמישה מקבצים, בלי לתאם, הנושא חשוב, בטח ובטח בטיחות ובריאות של הקשישים, אנחנו לא מקלים בזה ראש וכמובן, אנחנו עושים את כל ההשתדלות, היזמים בדרך כלל, במלא שיתוף הפעולה ואם יש תקלות יותר משמעותיות ואקוטיות כמובן, נשמח לקבל ונתייחס ונטפל בהכול, במה שאפשר, לא בהכול אפשר לטפל
זאב אלקין:
ברור, אוקי, עכשיו עברנו לסוגיית הביקורת, התייחסתם לזה עכשיו, גם לביקורת של עמידר, גם לביקורת של המשרד, השאלה כזאת, האם אתם עושים שאלונים של שביעות רצון של הדיירים? כדי להתבסס, לא רק על הביקורת והמפגש, אלא באופן קבוע, לקבל סטטיסטיקה ולראות את התוצאות
אולגה דדון:
לא עושים את זה באופן קבוע, פעם לפני המון המון זמן, לפני כמה שנים היו כמה סקרים שנעשו, לא עשינו את זה
אולגה דדון:
 אנחנו פשוט נמצאים
זאב אלקין:
כי במשרד השיכון, הגיעו למסקנה שכדאי לעשות את זה בסוף
אולגה דדון:
כן?
זאב אלקין:
כן, כדי לקבל תמונה, גם בדינמיקה בהשתנות משנה לשנה, בבית מסוים, מה השביעות רצון של האנשים, זה תמיד סוג אנשים שיהיו להם תלונות ויהיו להם טענות, זה בסדר, זה גם הגיל וגם באמת, התנאים הם לא תנאי דה-לוקס, בדרך כלל, בבתים כאלה, תמיד יש עיכוב בתיקונים ולא תמיד יודעים לזהות מקור התיקונים, הבתים הם ישנים
אולגה דדון:
אנחנו פשוט נמצאים בקשר שוטף, כל הזמן - - -
זאב אלקין:
אבל ככה, יש לך יכולת להשוות, את תראי את החריגות, את תראי גם את ההשתנות, תהיה יכולת מדידה, מול היזמים, האם הם נותנים מענה, לא נותנים מענה
אולגה דדון:
יש לי גם את הביקורת של עמידר, שאני מקבלת פעם ברבעון
זאב אלקין:
אבל ביקורת זו פעולה יזומה, באתי, ראיתי מה שראיתי, דיברתי עם מי שדיברתי, פגשתי את מי שפגשתי, יש גם בעיית שפה הרבה פעמים, השאלה מי בא, אם בא דובר רוסית, או לא, כי 90-95 אחוז הם דוברי רוסית וחלקם הגדול, לא דוברי עברית, יש כאלה שכן, יש כאלה שלא, אז אם בא מישהו לא דובר רוסית, אז זה מראש הטעיה, כי הוא פוגש רק אנשים מסוימים שהם דוברי שתי השפות, שלאו דווקא מייצגים את החתך המייצג ולכן, מניסיוני, לפחות, ממה שאני ראיתי זה לא יכול לתת מענה כולל, פה בשאלונים כאלה, לא אומר לעשות אותם כל חודש, אבל פעם בשנה לעשות משהו יחסית פשוט, עם כמה שאלות בסיסיות, של טיפול בשביעות רצון כוללת, שביעות רצון מאב בית, אגב, זה גם בעיה, הרבה פעמים כלי תקשורת החוצה זה אדם אחד, זה אב-אם בית, דרכו הכול, אליו פונים בקשות לתיקונים, הוא גם כלי תקשורת ליזם, הוא גם כלי תקשורת לעמידר וגם כשאתם באים, הוא בדרך כלל בתמונה והרבה פעמים הוא מתרגם, אם יש בעיית שפה ואני נתקלתי - - -
אולגה דדון:
לי אין בעיית שפה
זאב אלקין:
לך אין, אני יודע, בסדר, אבל אני מדבר על אחרים ואני הרבה פעמים ראיתי, שהבנאדם הזה הוא הרבה פעמים מסננת, כי חלק מהתלונות הם עליו, בפועל, כאילו אם יש בעיות שלא תוקנו אז הוא זה שלא טיפל ולא התעקש ולפעמים אפילו לא העביר פנייה לחברה כשצריך לטפל
יבגני סובה:
אתה יודע, בצבא, הייתי קצין קבילות, קצת יותר משלוש שנים, למדו אותי, אם חייל מגיש קבילה ואני טיפלתי בקבילות של החיילים, קודם כל תתייחס לקבילה, כאילו הקבילה מוצדקת, אחר כך כשתעשה בירור ותגלה שהטענות של החייל, לא בדיוק מוצדקות, אז בעדינות, אתה תגיד לחייל שהוא לא צודק, קודם כל בטיפול של הקבילה, תתייחס כאילו החייל צודק, כי חייל נורמאלי, נורמטיבי, לא קם בבוקר ולא רוצה עכשיו לחתור נגד המפקדים שלו
יבגני סובה:
 עכשיו, צריך לשקול טוב טוב, האם השאלון הזה אנונימי, או לא אנונימי
זאב אלקין:
אנונימי בוודאי
זאב אלקין:
לא בטוח, כי יש כאלה, שדווקא רוצים להגיד שבדירה שלי ככה וככה ויש לי בעיה בשיפוץ - - -
אולגה דדון:
כאלה פונים, כאלה דווקא פונים
יבגני סובה:
ואני יודע שאנשים שילדים באים ואומרים, עזוב, אל תחכה, אני אבוא, אני אעשה לך פה שיפוץ, אני אתקן, אני זה, מה אין לך 300 שקל להחליף פה, ברז? תחליף ברז, עזוב, מה אתה תחכה עכשיו שבועיים עד שזה
יבגני סובה:
 יש גם גישה כזאת, כל הגישה הזאת, מה שנקרא, כל הגישות צריכות להתייחס בכבוד
אולגה דדון:
אנחנו נוכחנו לדעת שהעולים וטוב שכך - - -
יבגני סובה:
אם יש ילדים אז ילדים בדרך כלל עוזרים
אולגה דדון:
באמצעות פניות הציבור, באמצעות נציב שירות תלונות הציבור, מתקשרים, יש להם טלפונים של כל הלשכות ומרחבים, הם יודעים לפנות, הם יודעים - - -
זאב אלקין:
אני יודע, מי שיודע לפנות, יודע
זאב אלקין:
אני מציע לכם ללכת על סקר - -
יבגני סובה:
סקר אנונימי של שביעות רצון של מקבץ ספציפי בשביל לראות
זאב אלקין:
כן, שאלות קבועות על שביעות רצון מפעילות מנהל המקבץ, שביעות רצון מהרמה הכוללת במקבץ, שביעות רצון בטיפול בתקלות, סך הכול אין הרבה, סך הכול אין שם הרבה מה לשאול, אבל תוכלו לראות את התמונה ואם תהיה חריגה אז תדעו לפעול ולשים דגש יותר גדול, זה גם יעזור לכם למקד את הבקרות שלכם במקומות שאתם רואים שהשביעות רצון נמוכה יותר וכנראה שמשהו לא עובד שם וצריך יותר עיניים, גם בביקורי שטח, גם שלכם וגם של עמידר, זה סך הכול, אני חושב שהאינטרס הדדי וכדאי לעשות את זה
אולגה דדון:
ברור
זאב אלקין:
 נשאלה פה שאלה על ידי רן ומוצדקת, על הכלכליות של כל הפרויקט הזה, מבחינת - - -
שלומית אבינח:
יעל בטח רוצה להתייחס לאחזקה, נכון?
יעל הבסי-אהרוני:
אני אשמח להתייחס
זאב אלקין:
תיכף נגיע, אנחנו עכשיו ניתן, רן שאל, האם כאילו, ידוע והאם אתם יכולים לדווח, מה הסכומים שמשולמים לבעלי הזה, או שיש פה סודיות?
אולגה דדון:
יש פה סודיות, אני לא אוכל לחשוף את הנתון הזה פה, כן
זאב אלקין:
הערכתי שזה ככה
רן מלמד:
יש פה סודיות מבחינת השם, אני לא מבקש את השם
זאב אלקין:
לא, לא, אני אגיד מה כן אפשר לקבל בטוח, אני מבין שהסכם פרטני עם כל יזם, זה הסכמים פרטניים עם יזמים ולכן ביקשתי הסכם טיפוסי כדי לראות, איזה שירותים ההסכם מאגד, זה בוודאי אפשר לתת
זאב אלקין:
עם מחיקת שמות היזמים והסכומים, אם זה אותו - - -
אולגה דדון:
יש לנו הסכם מסטר
זאב אלקין:
הסכם מסטר, בדיוק, זה מה שביקשנו לקבל
זאב אלקין:
 עכשיו לגבי המודל הכלכלי, מה שכן בטח אפשר לתת זה תמונה כוללת, כמה זה עולה בשנה לכם, כמשרד העלייה והקליטה ואז מזה, אפשר לחשב עלות ממוצעת, פר דירה, אז יהיה בניין שישלמו יותר ויהיה בניין שישלמו פחות, אבל מבחינת הערכה של המודל ומחשבות, האם הכסף הזה כל שנה יהיה אפשר ללכת לפתרון אחר, אם יש כאלה רעיונות אז בוודאי אפשר לעשות, לכן מה שאני מבקש זה הנתון הכולל, כמה בסופו של דבר, המשרד משקיע בסעיף הזה כל שנה וכמות הדירות, אתם נתתם לנו אז את הפעולה המתמטית הזאת, אנחנו עוד נדע לעשות
יעל הבסי-אהרוני:
אולי הנתון המשלים הוא לא מפה, הוא ממשרד השיכון, כמה משרד השיכון משלם סיוע בשכר דירה למי שמתגורר במקבצי הדיור, כי זה בעצם עוד עלות - -
זאב אלקין:
זה אנחנו יודעים, לפי כמות המשפחות, נאמר פה, זה סיוע קבוע, חוץ ממודל ייחודי של קרקע חומה, זה סיוע קבוע
יעל הבסי-אהרוני:
לא, הוא משתנה בין יחיד לזוג
זאב אלקין:
בסדר, יש מספרים, קיבלנו אותם, יהיה לך סטייה שלושים שקל לפה, או לשם
זאב אלקין:
 דווקא ההיבט הזה של המודל - - -
יבגני סובה:
הוא לא משלם, משרד הקליטה משלם
זאב אלקין:
לא, שיכון, בחלק הזה לא היית, בבית גיל הזהב - -
יבגני סובה:
אה, בית גיל הזהב
זאב אלקין:
לא, לא, דווקא בקליטה משלמים, בבית גיל הזהב, לא, זה הפוך, ככה, בבית גיל הזהב, מי שנכנס לשם, הוא נחשב כמי שקיבל דיור ציבורי, כי זה של המדינה ולכן מפסיקים לשלם לו סיוע והוא מהשלמת הכנסה שלו, משלם אחוזים, שמונה, או תשע אחוז שזה סדר גודל, לזוג, נאמר פה 500 שקל ואם יש לו הכנסות נוספות אז יותר מזה ומי שנכנס למקבץ דיור זה יותר מעניין, הוא נחשב כמי שקיבל דיור ציבורי, כי זה שכירות ובמקבץ דיור, הוא ממשיך לקבל סיוע בסיסי ממשרד השיכון, שהוא כולו הולך לטובת התשלום על שכר דירה ועל זה הוא מוסיף
יבגני סובה:
יש יותר, זה לא מספיק
זאב אלקין:
תמיד לא מספיק, לא ככה זה מחושב, הוא מוסיף על זה, נניח, זוג 200 שקל, זאת אומרת שיש פה פער, זוג שהלך למקבץ דיור, משלים בחודש, מהשלמת הכנסה 200, זוג שהלך לבית גיל הזהב, משלים 500-600 ושאלנו על הפער הזה והשאלה עדיין נשארה באוויר, זה נושא שצריך לתת - - -
יבגני סובה:
אבל הסיוע הזה מותנה בהצגת חוזה, או ש-
אולגה דדון:
לא, הוא גר באותו מקבץ
זאב אלקין:
לא, לא, הוא אוטומטי, כי זה אותו חוזה במקבץ
שלומית אבינח:
משרד הקליטה משלמים יותר, נכון? זכאי משרד הקליטה משלמים יותר
זאב אלקין:
לא, זה לא זכאי, זה לא משנה, אנחנו מדברים על זכאים של משרד הקליטה, גם פה, גם שם, שניהם זכאי תור משרד הקליטה
זאב אלקין:
 מי שנכנס למשרד הקליטה, משלם פחות מהכסף שלו, סך הכול הוא משלם יותר, אבל המדינה מכסה לו את רוב המוחלט של התשלום ולכן מבחינת הכסף שלו, מהשלמת הכנסה, מי שהלך למקבץ דיור, משלם בערך פי שניים וחצי, פי שלוש פחות, ממה שמשלם מי שהלך לבית גיל הזהב
אולגה דדון:
אמרנו למה, כי זה מודלים שונים
זאב אלקין:
פער בשירותים חברתיים ופער בוודאות
אולגה דדון:
בוודאות, כן
זאב אלקין:
זה שני הדברים
רן מלמד:
אדוני, אם אפשר לשאול עוד שאלה אחת שנוגעת, באמת, לפיקוח ולביקורת על היזמים, אני אתן דוגמא ממשרד השיכון, בנושא של החברות שעוסקות בסיוע בשכר דירה וכדומה, משרד השיכון בנה מערכת מאוד יפה של ניקוד על מדדים שהחברות צריכות לעמוד בהם, מבחינת לוחות זמנים למתן תשובות ודברים נוספים, מדדים שאם הם לא עומדים, הן נקנסות וכדומה, האם יש כאלה דברים, גם בחוזים, עם מי שמפעיל את המקבצים ואם כן, איפה הדברים האלה, באים לידי ביטוי, בדוחות שלכם וכדומה, זאת אומרת, צריכים לעשות תיקון תוך פרק זמן מסוים והתיקון לא נעשה, היזם נקנס באיקס שקלים, או דברים מהסוג הזה, כי על הנושא של הסיוע בשכר דירה, למשל, בנו מערכת מאוד מאוד יפה שעובדת בהקשר הזה
יעל הבסי-אהרוני:
על בתי גיל הזהב אין כזה דבר
זאב אלקין:
בתי גיל הזהב אני יודע שאין
יעל הבסי-אהרוני:
לא, זה עוד לא נכנס לתוקף פשוט, אדוני, זה החוזה עם פמי פרימיום שעוד לא נכנס לתוקף, בגלל שהמכרז התעכב, זאת אומרת - - -
זאב אלקין:
מכרז כבר נגמר, זהו
יעל הבסי-אהרוני:
המכרז של ההפעלה
זאב אלקין:
של בתי גיל הזהב נגמר
יעל הבסי-אהרוני:
נכון, אז פמי פרימיום שמפקחת דרך המערכת הזאת, אמורה להבנתי להתחיל לפקח על בתי גיל הזהב, אם אני יכולה להסביר - - -
זאב אלקין:
אני לא מכיר בהסכם החדש, במסגרת המכרז, קנסות מהסוג הזה שנכנסו להסכם
רן מלמד:
אבל גם זה אומר שגם אין מדדי הצלחה, או עמידה ביעדים, בהקשר הזה
זאב אלקין:
ברור, ברור, לכן יש שם כלים אחרים שהמשרד לקח לעצמו, אבל הם לא משוכללים ברמה כזאת ובגלל שההסכם חתום, נדמה לי לחמש שנים אז הוא לא יוכל להכניס אותם עכשיו
יעל הבסי-אהרוני:
אני יכולה להמשיך להגיד כמה מילים בזמן שנשאר
זאב אלקין:
אנחנו בסדר עם הזמן