GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב אלקין:
אוקי, אז בנאדם פנה, תיכף עוד פעם נשמע ממשרד הקליטה, איך זה מתבצע שם, קיבל את הזכאות, הגיש חוזה ואז הוא מתחיל לקבל מהמשרד את התשלומים, נכון?
יניב מויאל:
כן
זאב אלקין:
על בסיס חודשי
יניב מויאל:
כן, על בסיס חודשי
זאב אלקין:
עכשיו, הממשק של הזכאות הוא יכול להשתנות, או שברגע שהוא זכאי פעם אחת, הוא כבר?
יניב מויאל:
כל חודש אנחנו מקבלים את הממשק של הזכאות
זאב אלקין:
ממשרד הקליטה
יניב מויאל:
כל חודש
זאב אלקין:
זאת אומרת שאם מאיזושהי סיבה הוא איבד את הזכאות שלו במשרד הקליטה, אתם תדעו את זה במיידית והתשלום יפסק
יניב מויאל:
נכון
זאב אלקין:
אוקי, הבנתי ואם הממשק זכאות בתוקף, אז מה שמפסיק את התשלום זה הפסקת חוזה, אלא אם כן הוא הביא חוזה חדש ואז זה מייצר את הרציפות
יניב מויאל:
נכון, במקרה הזה כן
זאב אלקין:
אוקי, בסדר גמור ואם סכומים מעודכנים אז הם מעודכנים, הוא לא צריך לעשות שום דבר כדי לקבל את התוספת
יניב מויאל:
לא, לא, כמו שהייתה הפעימה השנייה, זה באופן אוטומטי, לא היו צריכים לפנות אלינו
זאב אלקין:
לפני שנתחיל לצלול לנתונים מספריים, כמה מקבל ומי וכו', אולי משרד קליטה, תנו כמה מילים על כל התהליך של בדיקת זכאות, מי זכאי ואיך זה מתבצע ואז נחזור אליכם
יחיא כמאל:
בוקר טוב לכולם, יחיא כמאל, משרד הקליטה
יחיא כמאל:
 לגבי התהליך אצלנו, מי שזכאי לסיוע בשכר דירה ו-או לדיור ציבורי, מגיע אלינו לסניפים שלנו, של משרד הקליטה, הפרוסים בשטח ובפעם הראשונה - - -
זאב אלקין:
זה בדרך כלל הסניף שהעולה משויך אליו, נכון?
יחיא כמאל:
כן, בדרך כלל איפה שהוא מתגורר, אגב, במקרים חריגים, יכולים גם לקבל אם הוא עכשיו אצל סבתא שלו והיא חולה והוא נמצא אצלה אז הוא יכול גם לגשת לסניף שהוא נמצא
זאב אלקין:
הוא לא חייב ללכת לסניף הבסיס שלו
יחיא כמאל:
לא, אנחנו פותחים את הסניפים לכולם
יחיא כמאל:
 בפעם הראשונה, יועצת הדיור מסבירה לו בדיוק איזה מסמכים רלוונטיים הוא צריך להביא, בהתאם לקבוצת הזכאות שהוא שייך אליה - - -
זאב אלקין:
אגב, באיזשהו שלב זה קורה בתהליך הקליטה, כמה זמן בארץ?
יחיא כמאל:
זה אחרי שבעה חודשים, כי מסתיים סל הקליטה
זאב אלקין:
שדיברנו על זה שאתם משנים את זה לשישה
יחיא כמאל:
נכון, נכון
זאב אלקין:
מתי השינוי הזה ייכנס לתוקף? אולגה דיברה על זה בישיבה הראשונה שלנו
יחיא כמאל:
אוטוטו, דיברתי איתה הבוקר
זאב אלקין:
אוטוטו זה מתי?
יחיא כמאל:
היא אמרה שהיא מוציאה הנחייה, כי זה בסמכותה אז היא מוציאה הנחייה השבוע
זאב אלקין:
השבוע?
יחיא כמאל:
כן
זאב אלקין:
אז תעדכנו אותנו כזה ייצא, אם אתם יכולים את ההעתק מההנחיה הזאת, מן הסתם זאת תהיה הנחיה כתובה, תעבירו אלינו לוועדה, שנדע שזה יצא וממתי זה מופעל ואז ברגע שזה יוצא אז למעשה, אחרי שישה חודשים העולה יוכל מידית לפנות לסניף ולטעון לזכאות, בהנחה שיש לו את הזכאות, נכון, זאת המשמעות של ההנחיה?
זאב אלקין:
שיהיה ניתן לעשות את זה כבר בתחילת החודש השביעי ולא השמיני כמו שזה היה
יחיא כמאל:
נכון
זאב אלקין:
אוקי, עוד משהו על התהליך עצמו, רק על תהליך בירוקרטי שגם כרוך בשתי תחנות, קודם אצלכם, אחר כך בחברה של משרד השיכון, זה דברים שלוקחים את הזמן שלו, גם אם זה קצר יחסית, זה זמן
יחיא כמאל:
משולם לו רטרו
זאב אלקין:
זה מה שרציתי לשאול, רטרו מבחינתכם, זאת אומרת שברגע שהוא נכנס לממשק זכאות, גם אם קליטת החוזה והכול והכול לקח זמן, אם החוזה היה בתוקף, הרי אתם רואים אותו בממשק זכאות, אתם משלמים לו רטרו, השיכון
זאב אלקין:
עכשיו אני שואל על הקליטה, לפני שהוא מקבל ממשק זכאות, אני באתי, נניח, עברו כרגע שבעה חודשים, התייצבתי, כאילו, כל עוד שלא עברו שבעה חודשים, לא יקבלו אותי, אז אני התייצבתי אחרי שבעה חודשים ויום, התייצבתי במשרד הקליטה, פעם ראשונה אצל יועצת הדיור, לבדוק האם אני בכלל זכאי, כי עד אז אני יכול לברר באופן כללי, אבל לא יתנו לי תשובה פרטנית וגם לא יתנו לי להגיש את המסמכים, כמה זמן לוקח בממוצע התהליך הזה שאני התייצבתי פעם ראשונה, הסבירו לי מה המסמכים שצריך להביא, הלכתי למצוא את המסמכים, מצאתי, הבאתי למשרד הקליטה, אולי הם ביקשו ממני השלמות, הגיעו כל המסמכים, משרד הקליטה דן, מאשר, מכניס אותי לממשק זכאות, כל התהליך הזה, כמה זמן הוא לוקח, בממוצע?
יחיא כמאל:
גג, גג, אני מעריך כשלושה שבועות, זה תלוי בעולה עצמו, עד כמה באופן - - -
זאב אלקין:
תמיד, כמו כל תהליך בירוקרטי, תלוי, כן, מי שיודע להפוך את השולחן ויודע לפעול מהיר אז זה יותר מהר, לכן אני שואל על הממוצעים, גם העולים בדרך כלל, בשלב הזה, עם קשיי שפה וקשיי הבנה והתמצאות, בואו לא נשכח, זה אחרי חצי שנה של שהות בארץ, אז אתה אומר ממוצע, סדר גודל של כשלושה שבועות
יחיא כמאל:
עד חודש, במסגרת של חודש
זאב אלקין:
עד חודש, עכשיו, מה קורה על החודש הזה, האם הוא מקבל כסף, או שלא, רק בהשלמת התהליך, רק משם זה עובד רטרואקטיבי, כאילו, רק מהתהליך שבו הוא קיבל סופית את הזכאות?
יניב מויאל:
אנחנו יכולים לשלם לו מהתאריך שהוא מוכר
זאב אלקין:
לא, אני שואל את משרד הקליטה, איך הוא מכיר, אני עולה חדש, עברו שבעה חודשים ויום, אני התייצבתי אצלכם, בסוף החודש השביעי, שהתחיל החודש השמיני, קיבלתי אישור, בדקתם הכול, בחודש הזה אמרתם לי מה להביא, הלכתי להביא, זה בדרך כלל מוסדות שונים, עד שקיבלתי מהם, עד שחזרתי אליכם, עד שבדקתם, נתתם תשובה, אולי לפעמים גם נותנים תשובה השלמה, כמו שאמרתי, צריך להביא עוד משהו, סיימנו עם כל התהליך, התחיל החודש השמיני, הבנתם שאני זכאי וברור שהייתי זכאי גם בתחילת החודש השביעי, פשוט התהליך לוקח חודש, האם על החודש הזה, אני אקבל רטרואקטיבית, או לא?
יחיא כמאל:
אני צריך לבדוק את זה, אני לא יודע
זאב אלקין:
אני מציע, א', תבדקו, ב', אני אסתמך על ההשערה שלו - - -
שלומית אבינח:
ואני אראה בהגשת המסמכים שתהיה זכאות?
זאב אלקין:
בדיעבד, אם המסמכים היו בתוקף, כאילו, מאושרים וכו' וכו', הרי מה קורה פה, מה הרעיון של סיוע בשכר דירה, כי נגמר סל קליטה, הרי למה עכשיו מזיזים את זה לסוף החודש השישי ולא סוף החודש השביעי, כי באמת סל קליטה מכסה, היום שישה חודשים ולא שבעה חודשים, כמו שהיה בעבר ולכן, לכאורה זה צריך להיות גב אל גב, כאילו, אני עולה זכאי לדיור ציבורי, תאורטית, כאילו אם היו בודקים לי הכול ביום הראשון, אז היו צריכים לתת לי דירה, כבר בשישה חודשים, או היום שבעה חודשים ויום אחד, הנה לך דירה של דיור ציבורי, או מקום בבית גיל הזהב, קדימה, סע, היות ואין מקום, אז אני מקבל כסף במקום הדירה, אבל גם הרעיון של הכסף הוא שלמה מדינה נותנת לי? כי היא מעריכה, בגלל שאני עומד בתנאים האלו של זכאות בדיור ציבורי, שאין לי מאיפה לשלם, אחרת לא הייתי זכאי, הייתה שולחת אותי לשוק החופשי של שכר דירה ואומרת לי, תסתדר, כמו כל עולה רגיל אחר ומקבל סיוע אוטומטי שדיברנו עליו פה בפעם הקודמת, הרי סיוע אוטומטי זה בדיוק חלק מהיופי באוטומטיות שלו שהוא משולם אוטומטית, החל מהחודש שהוא מתחיל, אני לא צריך לעשות שום פעילות, אין פה שום תהליך הכרה, אני גב אל גב מקבל והיה את החור הזה של החודש השביעי, שעכשיו דיברנו שבמסגרת הארגון מחדש הוא יסגר וזה יעבוד כמו זכאות, גם כן, גם הסיוע האוטומטי יעבוד אחרי שישה חודשים
זאב אלקין:
     עכשיו אני נכנס לסיטואציה של זכאי לדיור ציבורי, הוא בדרך כלל הרבה יותר חלש, אחרת הוא לא היה זכאי, כן, זה לא משנה, זה יכולה להיות אם חד הורית, נכה, קשישים, אבל זה אוכלוסיות כלכלית, הרבה יותר חלשות ובגלל שהן אוכלוסיות יותר חלשות אז מבחינתם הסיטואציה הזאת שאין לי מאיפה להביא כסף לשכר דירה, היא עוד יותר חמורה מאשר לעולה רגיל ולכן אם אני משאיר אותו עם חור, אין לו מאיפה לקחת, הוא כאילו צריך להביא את זה מסל קליטה שלכאורה לא היה אמור לכסות את זה, כי הוא תוכנן לשישה חודשים, לא ברור מאיפה, כי המדינה מודה שאין לו מאיפה, אם היא הייתה חושבת שיש לו מאיפה, לא הייתה נותנת לו כסף אחר כך לכל השנים שהוא כן זכאי, אז לכאורה המערכת צריכה לעבוד ככה, שברגע שהסתיימה תקופה של הקליטה הראשונית, ששם הכסף הזה יש לכל עולה כביכול, כן, דיברנו שהוא לא מספיק, אבל אני לא חוזר כרגע לכל הדיון על זה שזה תפיסה תאורטית היא כבר מזמן לא עומדת במבחן המציאות, לגבי סל קליטה, אבל תאורטית נניח, בשישה חודשים אני מסודר, אבל בתום שישה חודשים, אין לי מאיפה להביא ואם אני מקרה סוציאלי של דיור ציבורי אז ממש אין לי מאיפה להביא, כי גם לא מצפים ממני שאני אצליח להתפרנס ולהשתכר ברמה כזאת שיהיה לי מאיפה, לכן המדינה נותנת לי את הסיוע
זאב אלקין:
     אז לכאורה, אם כל התנאים היו בתוקף, גם בתחילת התהליך הזה, פשוט לקח זמן להוכיח את זה, חייב שהתשלום יהיה רטרואקטיבי, כי זה, למשפחה כזאת של עולים, נניח תשלום חודשי שיכול להגיע ל-3,100 נניח, שזה גובה הסיוע, עכשיו, 2,900, נכון לעכשיו, כן, הסיוע המינימלי 2,900, עכשיו מאיפה אני אביא 2,900על החודש הזה שבטווח, אין לי מאיפה, זה הרבה כסף, יחסית לגובה סל קליטה, זה פחות או יותר, מדינה פה מקזזת מסל קליטה 2,900 שקל, בשקט, בשקט, כי היא בונה על זה שהעולה יביא את זה, לא ברור מאיפה, אז לכן, לדעתי, חייבים למצוא פתרון לחודש הזה, בהנחה שזה לא רטרואקטיבי ואני חושש שזה לא רטרואקטיבי, כי עד שבמחשב הוא לא סומן כזכאי ואין בעיה לעשות את זה, כי אתם יודעים מי הוא, אתם יודעים מיהו, אתם בדקתם את המסמכים שלו, אתם יודעים מתי מתחיל החודש השביעי שלו, למשרד הקליטה יש את כל הנתונים, אתם יכולים אוטומטי לקבל החלטה שברגע שיש אישור זכאות, הוא נכנס לתוקף מהתחילה של החודש הרלוונטי, כמו שזה קורה בסיוע אוטומטי, כאילו, שהיום מתחילת חודש השמיני, עוד מעט מתחילת חודש השביעי ואז זה ירוץ ואז משרד שיכון כשהוא יראה תאריך זכאות אז הוא ישלם לו רטרואקטיבית, זה כבר לא משנה כמה זמן, זה גם משנה, כי זה תזרים מזומנים שלפעמים לעולים האלה אין וזה דחוף להם והכול, אבל זה עדיין - - -
יניב מויאל:
אנחנו נשלם רטרואקטיבי
זאב אלקין:
זה עדיין בעיה כבר בדרגה שנייה, כן, שהוא צריך לשלם ורק רטרואקטיבית, בעוד חודשיים יקבל את התשלום, אבל הוא לפחות יקבל ואז הוא יידע שהוא איכשהו צריך להתגלגל פה את הטווח הזה של האישור הבירוקרטי אצלכם ואחר כך אצלכם וביחד מן הסתם זה לוקח, מן הסתם, חודשיים, כמה שבועות מן הסתם אצלכם
יניב מויאל:
אצלנו הוא מקבל רטרו, לא תהיה שום בעיה
זאב אלקין:
לא, ברור, אבל זה גם ייקח חודש, התשובה לחברה, עד שפה, עד ששם
זאב אלקין:
אז לכן זה מאוד פתיר בקלות, כן, שברגע שתאריך הזכאות שהוא בשליטה שלכם, הוא יהיה אוטומטית מהיום שמגיע לו סיוע זה אפשרי, אבל הוא צריך להיות גם רטרו, אז אני מבקש מכם, תבדקו את הסוגייה הזאת, איך זה היום ובמידה ולצערי, צדקתי וזה אכן לא רטרו אצלכם, תשקלו בבקשה, לעשות את זה רטרו, כי זה הרעיון של הסיוע, אין סיבה שהמדינה תחסוך פה את החודש הזה, אגף תקציבים שותק, אבל אני מניח שלא מהכסף הזה אתם מתעשרים, לא מהפערים האלה, אני לא מניח שתתנגדו, כי הזכאות קיימת, כן, זה רק אורך התהליך הטכני, פה זה מה שמעכב את ההפעלה שלה
זאב אלקין:
 אוקי, אז ככה, בהקשר הזה, הבקשה שלי לבדוק
זאב אלקין:
 עכשיו, מה הזכאויות שיש?
יחיא כמאל:
קבוצות הזכאות זה משפחות עולים, הכוללת נכה קשה, משפחות עולים, הכוללת חולה במחלה קשה, קשיש, קשישים, או אם זה יחיד, או זוג, משפחה חד-הורית
זאב אלקין:
עכשיו, חד-הורית, לא משנה כמות הילדים, רק ילד אחד פחות מגיל 18
יחיא כמאל:
בדיוק, ילד אחד ומעלה ויש את האוכלוסיות המיוחדות, משפחה שכולה, אסירי ציון
שלומית אבינח:
ניצולי שואה
יחיא כמאל:
ניצולי שואה, וטרנים, נפגעי פעולות איבה, נכי מלחמה בנאצים, הרוגי מלכות וחסידי אומות העולם
זאב אלקין:
אוקי זה כל, שגם הם זכאים לדיור ציבורי?
יחיא כמאל:
כן, הם גם בתור הממתינים
זאב אלקין:
אפילו עם קידום מסוים בתור, כמו שדיברנו
יחיא כמאל:
עם קידום לשנה, לניצולי שואה - - -
זאב אלקין:
אתם זוכרים ביקשנו - --
יחיא כמאל:
לבחון, אנחנו עדיין בוחנים
זאב אלקין:
ביקשנו לבדוק את קצב הקידום, לאור המצב
יחיא כמאל:
אגב, עוד משפחות ברוכות ילדים, חמש ילדים לפחות ויש יחידים, או זוגות טרום-פנסיה, מה שנקרא
זאב אלקין:
מאיזה גיל?
יחיא כמאל:
זה חמש שנים פחות מגיל הפנסיה של ביטוח לאומי
זאב אלקין:
אם זה זוג, אז מספיק שזה חמש שנים משני בני הזוג, או רק מספיק שאחד מהם?
יחיא כמאל:
מספיק שאחד מהם
שלומית אבינח:
57 לאישה כאילו?
יחיא כמאל:
58 לאישה ו-62 לגבר
זאב אלקין:
מספיק שאחד מבני הזוג שטרום פנסיה הוא נכנס לקטגוריה הזאת שהוא בטווח של חמש שנים אז הוא גם זכאי לדיור ציבורי, כאילו הוא כבר קשיש
יחיא כמאל:
במשרד השיכון, אגב, בהוסטלים בדיור מוגן זה מ-55, אצלנו זה מ-58, זה בדיור מוגן של משרד השיכון
יחיא כמאל:
 כמובן, תקופת הזכאות ל-15 שנים, חוץ מהקשישים שזה לא מוגבל
יניב מויאל:
וגם רתוקים
יחיא כמאל:
רתוקים, כמובן, גם
זאב אלקין:
לא מוגבל
יחיא כמאל:
כן, גם רתוקים לכיסא גלגלים, יחידים וגם משפחות, זכאים לסיוע בשכר דירה, כמובן והם גם בתור הממתינים
זאב אלקין:
והם רתוקים הם לכל החיים, או שזה גם 15 שנה?
יחיא כמאל:
הרתוקים ל-15 שנה
זאב אלקין:
משרד שיכון אומר לא
יניב מויאל:
רתוקים לכל החיים, הם כמו קשישים הם לא יוצאים מהתור, לא מוגבל להם
זאב אלקין:
אוקי, עכשיו ולמשל, אם זאת אם חד-הורית, מה קורה בתום 15 שנה?
יניב מויאל:
היא 15 שנה בתור הממתינים, אם יש מקרים חריגים, אנחנו בוחנים אותם בוועדת החריגים כמובן, שצריך להאריך את הזכאות, כל אחד לגופו של עניין
זאב אלקין:
אבל נניח, הרי מה קורה? היא נכנסה לתור, לכאורה, היא אמורה לקבל דירה כבר בשנה הראשונה, בעולם שכולו טוב, מסודר ויש מלאי של דיור ציבורי, היא הייתה אמורה לקבל דירה, ברגע שהיא מקבלת דירה בדיור ציבורי זה כבר לכל החיים, הרי אף אחד לא מפנה מי שגר בדירה של דיור ציבורי, השכר דירה יכול להשתנות בהתאם להכנסה וכן הלאה, אבל הפינויים איין, כן, במקרה כזה, מי שהיה זכאי וקיבל, גם אם עברו לו 15 שנה הוא יישאר בדירה הזאת עד 120, אחר כך בתנאים מסוימים, דירה יכולה לחזור למדינה חזרה, בוודאי היום כשבוטל החוק של המכירה, אבל לא התמזל מזלה של אותה אם חד הורית והיות ויש מחסור קשה של דירות, לא הספיקו לה 15 שנה, לא בגללה, בגלל המדינה שלא הציעה לה דירה ונגמרו 15 שנה, מה קורה איתה?
יניב מויאל:
היא עוברת לטיפול משרד השיכון
זאב אלקין:
אבל היא לא זכאית שם
יניב מויאל:
היא תבחן, על פי הקריטריונים
זאב אלקין:
אבל היא לא זכאית, הרי אנחנו מכירים את ההבדלים, אם היא אם חד הורית עם ילד אחד, או שניים, נכון לעכשיו היא לא זכאית במשרד השיכון, אני לא יודע מה ייקרה עם מסקנות של וועדת של אביעד הכהן ואם השר יאמץ אותם והממשלה תאמץ אותה והאוצר מה זה מת לאמץ אותה, אז אולי המספר הזה של הילדים ישתנה, אבל נכון לעכשיו בפרמטרים של משרד השיכון זה שלושה ילדים ומעלה
רן מלמד:
ואדוני, תזכור שיש גם לאקונה של הגיל, כי יכול להיות שילד הגיע לגיל 18, אבל הוא עדיין מתחנך במערכת החינוך רגילה, בתיכון, בכיתה יב' ואמא שלו מפסידה בעקבות זה את הסיוע בשכר דירה
זאב אלקין:
זה נכון, אבל זה לאקונה של כמה חודשים
רן מלמד:
לפעמים זה יכול להיות לאקונה של שנה, אני מטפל באחת מעובדות הכנסת שנמצאת בדיוק במצב הזה
זאב אלקין:
אבל אני שואל על בעיה הרבה יותר אקוטית, כן, זה לא לקונה של סיוע של כמה חודשים לפה, או כמה חודשים לשם, אלא מי שבוודאות, אני יודע, כאילו, אלא אם כן היא צריכה מהר לעשות ילדים, לקראת מעבר ממשרד הקליטה למשרד השיכון ולפתור ככה את הבעיה, אבל אם לא זה הפתרון, מישהי שלפי דעת המדינה הגיע לה דיור ציבורי ואם הייתה מקבלת אותו, הייתה נשארת בו, מאבדת את הזכות שלה
זאב אלקין:
 עכשיו, נכים זה בדרך כלל יותר קל, כי זה די דומה, אז מי שהיה נכה בתור של משרד קליטה, כשהוא יפנה לשיכון הוא יקבל את התור שלו, לא? גם שם יש הבדלים?
שושנה פרסיץ:
הוא לא צריך, כי הוא נשאר שם כל הזמן במשרד הקליטה
יניב מויאל:
הוא לא צריך לפנות, הוא נשאר אצלם בטיפול שלהם
זאב אלקין:
לא, נגמר 15 שנה
יניב מויאל:
לא, נכים לא, הוא לא, כל הזמן
זאב אלקין:
אה, לא רק מרותקים, כל הנכים לכל החיים
יניב מויאל:
מרותקים, כן
זאב אלקין:
מרותקים, אני שואל נכה שהוא לא מרותק שהוא זכאי לפי כללים של משרד הקליטה, אבל לדעתי, רוב הסיכויים שהוא יהיה גם זכאי לפי שיכון, אפשר להתעמק בזה, אבל אני לא חושב שההבדלים פה הם דרמטיים, בין הקריטריונים של שני המשרדים, לעומת זאת, על אימהות חד-הוריות, למה אני מתעקש על קבוצת האוכלוסייה הזאת? פה אנחנו מראש יודעים שההבדל הוא דרמטי, כי רוב מוחלט של אימהות חד-הוריות עולות הן עם ילד אחד, או שניים, זה הסטטיסטיקה, זה הרוב המוחלט של קבוצת האוכלוסייה הזאת, שאגב, לדעתי היא קבוצה הכי גדולה, בין הזכאים לדיור ציבורי שהם לא קשישים, זה בטח אתם יודעים את הסטטיסטיקה, אבל אני מעריך שאימהות חד-הוריות, אחרי קשישים הם קבוצה שנייה בגודלה, בזכאות, אז לא מדובר בקבוצה קטנה בשוליים, מדובר פה על קבוצה מאוד משמעותית, שאנחנו בוודאות מה שקורה לה, זה דבר אבסורדי, בגלל שהמדינה התרשלה במילוי המחויבות שלה לתת לה דירה של דיור ציבורי היא נדפקת, כי המדינה מצד אחד לא מספקת לה, 15 שנה זה המון זמן לספק דירה ועדיין היא לא מספקת לה ואז אותה מדינה באה אליה ואומרת, היות ולא הצלחתי לספק לך ב-15 שנה, ביי
יעל קסטן רבסקי:
יעל רבסקי מהסיוע המשפטי, אני רק אציג בעיה נוספת, שגם היא זכאית במשרד השיכון, לכאורה צריך לעבור ולהמתין תור חדש, זאת אומרת מי שהייתה 15 שנים בתור, עכשיו נגמרו לה 15 השנים, היא צריכה לעמוד מחדש בתור, גם כאן יש בעיה
זאב אלקין:
זה נכון, אבל זה בעיה ממדרגה שנייה, למה? כי כל עוד שהיא זכאית, היא לפחות תקבל את הסיוע
יעל קסטן רבסקי:
עדיין ככול הנראה שפתרון דיור - - -
זאב אלקין:
הוא עדיף
יעל קסטן רבסקי:
והיא המתינה כבר 15 שנים בתור, זאת אומרת יש משמעות וגם כאן בחלוף הזמן, הילדים גדלים ואז יש עוד פעם את בעיה, לא תהיה זכאות, זאת אומרת יש כאן בעיה קשה שלכאורה מהותית, אם הם היו זכאים אז הדרישה להמתין תור נוסף מהתחלה, כמובן פוגעת בהם
זאב אלקין:
אוקי, זה גם נושא שצריך לתת עליו את הדעת, תיכף ניתן, אבל הוא קצת חורג מהנושא של הדיון היום שהוא מתעסק רק בגובה הסיוע, אבל פה יש באג במערכת, כי יש פה חוסר הגיון, לקחת מישהו שהגיע לו משהו, לכאורה, לכל החיים, בצורה איך שזה מנוהל היום במדינת ישראל, כי אגב, אם חד-הורית, גם כשהיא מפסיקה להיות חד-הורית היא לא מפונה מדיור ציבורי לפי הכללים כשהילדים גדלים, נכון?
יניב מויאל:
לא, אצלנו אם היא בדיור ציבורי, משרד השיכון, לא
זאב אלקין:
לא, היא נשארת
יניב מויאל:
ברור
זאב אלקין:
נשארת, כאילו היא נשארת, הדירה שלה עד 120
רן מלמד:
רק את הסיוע היא מפסידה
זאב אלקין:
כן, כן, עכשיו - - -
יניב מויאל:
היא מקבלת סיוע, היא משלמת
זאב אלקין:
היא משלמת על הדירה
רן מלמד:
אבל אם היא הייתה מקבלת רק סיוע בשכר דירה
יניב מויאל:
לא, אבל אנחנו מדברים על סיטואציה שהיא בדיור
זאב אלקין:
שהיא בדירה, ברור, ברור
רן מלמד:
אז היא משלמת על הדירה
רן מלמד:
אמרתי, השכירות תעלה פשוט
זאב אלקין:
כן, נכון
רן מלמד:
לא פשוט, השכירות תעלה
זאב אלקין:
כן, ופה בסיטואציה הזאת היא מגיעה פחות, או יותר כמעט לאפס, כי הסיוע של משרד השיכון לאם חד-הורית שעם פחות משלושה ילדים הוא דרמטית שונה מהסיוע למי שזכאי לדיור ציבורי, זה ירידה, סכומים רחוקים מאוד מלתת משהו, משמעותי
זאב אלקין:
 אז יש פה בעיה, הרי למה לקשישים זה לכל החיים, בדיוק בגלל זה, כי בגלל שבקריטריונים של משרד השיכון הם לא נכנסים והמדינה החליטה שלקשיש עולה שהגיע לכאן, שאין לו שום פתרון ושום כיוון, מגיע או דיור ציבורי, או כל עוד שמדינה לא סיפקה לו, מגיע לו סיוע בשכר דירה, בהתאם לזה שעומד לתור בדיור ציבורי והיא לא מעבירה אותו למשרד השיכון, כי אם תעביר, הוא מיד יאבד את הסיוע
זאב אלקין:
 למה לא לעשות אותו הסדר, גם על אימהות חד-הוריות? לפחות, אתם יודעים מה, לפחות כל עוד שיש ילדים, אני עוד יכול להבין, שנניח הילדים כבר בגירים ואז אפשר להגיד, שהאמא תסתדר לבד, כן, לא התמזל מזלה, לא קיבלה דירה, אבל היא עכשיו כמו כל אזרח בודד אחר במדינה ואיכשהו היא יכולה להתמודד, אבל כל עוד שיש לה ילדים, הרי מצבה לא השתפר, כאילו הילדים שהם לא בגירים, מצבה לא השתפר וזה שהיא לא קיבלה דירה זה לא בגללה זה בגללנו, אנחנו כמדינה חשבנו שיהיה לנו אולי דיור ציבורי שיאפשר, זה הרי לא סתם היא לא קיבלה תוך חודש, תוך 15 שנה המדינה לא ידעה לתת לה דירה, אבל זה הרבה פעמים המצב, אני יודע מה אורך התורים, אף אחד לא מבטיח היום, בטח בערי המרכז, שתוך 15 שנה, אתה תקבל דירה, יש המון אנשים שעומדים בתור, גם מעבר ל-15 שנה, לכן זה תסריט סביר, הוא לא בלתי סביר
זאב אלקין:
     בפריפריה, לרוב, אני מניח שהייתי מוצא דירה ב-15 שנים, גם כן, תלוי איפה, תלוי מה, תלוי מלאי דירות, אבל במרכז הארץ, או חיפה, כאלו מקומות מבוקשים, עם הרבה מאוד עולים, לא, לא תמצא, גם ב-15 שנה, אם אין לה איזשהו סיבה מיוחדת נוספת שתקדם אותה בתור
זאב אלקין:
 אז בסיטואציה הזאת, אני חושב שהמערכת צריכה לשקול איזשהו פתרון אחר, כן, שהוא יותר דומה לקשישים, עוד פעם, אני עוד יכול להבין שאם יגידו, כמו שזה קורה גם בתור של משרד השיכון, שאם כל הילדים בגרו ועדיין המשפחה לא קיבלה את הדיור הציבורי, אז היא כבר לא תהיה זכאית ולא תקבל את הסיוע, כי היא כבר אין לה את הילדים שהיא צריכה לפרנס, אבל כל עוד שהילדים קיימים, אין סיבה, זה הרי זה לא להעביר אותה למשרד שיכון, זה להפיל, זה לא טכני, אתה עובר מפה לשם, אתה לא עובר לשם, כי זה חסום, עד שמשרד השיכון לא ישנה כללים בעניין הזה, של מספרי הילדים
זאב אלקין:
 אז פה יש סוגייה של נפילה בין הכיסאות שאין סיבה שהמדינה לא תיקח אחריות, כי היא אחראית על הנפילה, היא זאת שלא סיפקה את הדירה
זאב אלקין:
 כן, רן, רצית להעיר משהו?
רן מלמד:
כן, סליחה שאני אגיד את הדברים, אבל אני חושב שהתפיסה שאומרת שאם המדינה כשלה ועבר מועד הזמן אז אפשר להוריד את האם החד-הורית מהזכאות שלה, היא תפיסה שהיא נוראה בעיניי, זה שהילדים הגיעו לגיל 18, לא אומר שום דבר לגבי יכולת ההשתכרות שלהם, בעיקר לא אם הם הולכים לצבא וממשיכים להתגורר בבית, בעיקר לא אם אנחנו יודעים שמצב הדיור היום בעייתי והילדים לא יכולים, גם לדאוג לעצמם וגם לעזור לאמא שלהם, אתה בעצם, דן את האם לחיים של עוני, אם היא הצליחה להסתדר עד כאן, אתה דן אותה לחיים של עוני
רן מלמד:
 אני חושב שאם רוצים להוציא אותה מהמערך של הזכאות, חייבים לתת לה ולו לפרק זמן מסוים, סיוע מוגדל עדיין בשכר דירה, כדי שהיא תוכל להסתדר
רן מלמד:
 אגב, אולי הגיע הזמן סוף סוף לחוקק את החוק של סיוע בשכר דירה שלא קיים
זאב אלקין:
אני אגיד לך על זה רן משהו, אני הייתי שמח אם הייתה אפשרות, מה שנקרא, להמשיך לעד, אבל פה זה כבר מקרה יותר מורכב, למה הוא מקרה יותר מורכב? אני לא מתייחס כרגע לצבא שזה סוגייה נפרדת שאפשר למצוא לה פתרון ייעודי, כן, כי זה באמת סיטואציה כזאת ביניים, שהקטין עוד צריך להתגורר איפשהו והוא לא יכול להתפרנס, הוא מקבל משהו מהצבא, אבל מינימלי מאוד, למרות שגם זה גדל עכשיו בשנים האחרונות, אבל אני הולך עכשיו לסיטואציה, נניח הוא כבר לא בצבא, גם אם הוא לא מסוגל לעזור לאמא שלו, מצבה לא שונה מלמשל, מצבה של עולה, או עולה רגיל ערירי שהגיע לכאן בודד, היא בדיוק באותו מצב
רן מלמד:
אני מסכים איתך, צריך לתת פתרונות לשניהם
זאב אלקין:
בסדר, בודד היום לא מקבל זכות לדיור ציבורי ולא בהתאם לזה, לא לסיוע מוגדל, אלא מקבל את הסיוע הרגיל שמגיע לו ובזה זה נגמר, מתוך תפיסה שבודד שהוא לא קשיש, יכול לעבוד וכן הלאה וכן הלאה וכן הלאה, עם כל הקושי שיש היום, עם שוק הדיור והכול, הוא קושי של כולם, כאילו, יש לא מעט עולים שמגיעים בודדים וזה מה שהם חווים ולכן אני לא הולך כל כך רחוק לאן שאתה הולך, אבל אני אומר, נניח בנאדם כבר נכנס לקטגוריה של בודד ולכן באמת, אם הוא היה יכול לזכות בפיס, לקבל דירה ולהישאר גם כבודד לכל החיים, אבל לא התמזל מזלו, לא זכה, אבל לפחות, אני מבחינתי כמדינה, הוא הגיע לקטגוריה שאני חושבת שהוא יכול להסתדר, כמדינה, כמו שאני חושבת על כל הבודדים, אבל כל עוד שזה לא קרה, כל עוד שהוא לא בודד והוא עדיין עולה והוא עדיין עם ילדים קטנים שסמוכים על שולחנו, לשלוח אותו למשרד השיכון זה בדיחה, כי משרד השיכון לא יקלוט אותו וכולם יודעים את זה ואפשר להגיד, מה ההבדל בין משפחת עולים חד-הורית, למשפחה ישראלית רגילה חד-הורית, הרי גם משפחה ישראלית רגילה חד הורית, עם ילד אחד, או עם שני ילדים, היא לא מתקבלת למשרד השיכון, אפילו לשנה אחת, לא רק שלא ל-15 שנה ובהתאם לזה מקבלת סיוע אחר לגמרי, בהיקף אחר לגמרי, היא מקבלת סיוע אם יש לה בעיות במבחן הכנסה, אבל נמוך מאוד, לא מתקרב ל-3,100 של הסיוע של הזכאים ואפשר לשאול את השאלה הזאת, אבל זאת שאלה כבר לאורך ולרוחב של כל המערכת הזאת, שמדינה סבורה, לדעתי בצדק, שהעולים יש פה קושי נוסף של אין בדרך כלל, קרובי משפחה, אין איזשהו תמיכה משפחתית וכו' ולכן היא מטילה את הכללים על הזכאות וזה נכון גם על הקשישים, גם קשישים במשרד השיכון, לא זכאים לדיור ציבורי ולא לסיוע מוגדל, יכולים לקבל את ה- זאת טעות לבית גיל הזהב, אבל הם לא יחשבו זכאים לדיור הציבורי
רן מלמד:
אז אתה חוזר אדוני לשאלת הפתרונות, והפתרון הוא בין השאר, מאיפה אתה מוצא דיור ואני חושב זה היה בין השאר דבר שעבדתי מול משרדך שהיית השר שם, אלפי הדירות שמוחזקות בידי רשות הפיתוח ואלפי הנכסים שמוחזקים על ידי מנהל הרכש והדיור הממשלתי ואני אתן לך דוגמא, בעיר יפו בתל אביב, בשדרות ירושלים, ממש לפני מספר חודשים, במכרז, נתנו בניין שהיה יכול להתאים לבית גיל זהב לעולים זכאים לדיור מוגן, ליזם פרטי שהולך להקים שם מלון בוטיק ואני חושב שזה חלק מהדברים שצריך לעצור אותם, או דירות של רשות הפיתוח שנמצאות בערים מעורבות בעיקר, בעכו, בתל-אביב-יפו, בחיפה - - -
זאב אלקין:
זה מורכב טיפה, אני בטח לא רוצה - - -
רן מלמד:
עשינו עבודה מקיפה בנושא הזה
זאב אלקין:
אני יודע, אני לא רוצה כרגע להיכנס לזה, כי זה לא נושא הדיון
זאב אלקין:
 אני גם אעיר בלי להרחיב יותר מידי, שיש למדינה אינטרס למכור את הנכסים האלה ולא להישאר איתם, מכל מיני סיבות שאני לא רוצה כרגע להיכנס לתוכם, זה בכלל לא קשור לסוגייה חברתית, אלא לשאלה, אם מדינת ישראל לטווח ארוך, רוצה להחזיק בעלות על הדירות האלה, עם כל הפוטנציאל של הסיכון שגלום בכך, בסיטואציה כזאת, או אחרת ולכן - - -
רן מלמד:
ניתן אותם לעמיגור לדיור מוגן
זאב אלקין:
זה לא עוזר, כי ברגע - - -
רן מלמד:
אני מבין את השאלה הפוליטית, המדינית
זאב אלקין:
לא, היא לא פוליטית - - -
רן מלמד:
היא מדינית, מדינית
זאב אלקין:
היא מדינית, כן, בסוף, יש פה סוגייה, הרי הרכוש של רשות הפיתוח, ברור מאיפה הוא נוצר וביום מין הימים, יכולה להיות תביעה כזאת, או אחרת, בינלאומית כזאת, או אחרת, שיכולה להעמיד סימן שאלה על הצורך בהחזרה של הנכסים האלה, לכן המדינה רוצה למכור אותם ולהפטר מהדבר הזה, היא תעדיף למכור ולקנות מחדש, מאשר להישאר עם הנכס
רן מלמד:
אז בוא נראה איך למכור ולקנות
זאב אלקין:
יכול להיות, אבל זה כבר שאלה אחרת
זאב אלקין:
 אוקי, אבל זה אני שם בצד, זה כרגע לא הדיון, אבל מה שכן הדיון ופה אני פונה לכל שלושת המשרדים, כי זה מתגלגל במשולש הזה, קליטה, שיכון ואוצר, כי פה בלי אוצר אי אפשר, כי יש פה השלכות מסוימות
זאב אלקין:
 אני חושב לגבי אימהות חד-הוריות, נניח שגם לא צברו סירובים יותר מידי, כן, הרי לפעמים מציעים דירה ובנאדם מסרב אז אפשר להחליט שאם הוא מסרב איקס פעמים אז כבר אין לו את הזכות הזאת, עברו 15 שנה, עברו 15 שנה, אבל אם זה לא המצב ובנאדם פשוט, כן רוצה דיור ציבורי והמדינה לא נתנה לו, זה לא שנתנה לו כל שנה הזדמנות והוא מסרב, כי הוא רוצה להישאר עם הסיוע, אין סיבה לדפוק אותו, כי מדינה פה כשלה ולכן אני מבקש מכם, לשקול את הסוגייה הזאת פה, זה אחת משתיים, או להשאיר את הזכאות בתור של משרד הקליטה, כמו שקורה עם קשישים, לפחות, כל עוד שיש ילדים לא בגירים, זה האופציה האחת, או אפשר ללכת על אופציית ביניים שהאוצר יותר יאהב אותה, אני מניח, לפחות להשיב לה את הסיוע בגובה, כאילו היא זכאית, עד שהילדים הם לא מגיעים למצב של בגירות ואז אתה לא נותן לה דירה של דיור ציבורי אחרי 15 שנה, כאילו הקלת לך על התור, הרי הכסף עולה לך פחות מהדירה, בגדול, דרמטית, כן, אם הייתם יכולים, הייתם מעבירים הכול לסיוע הזה ולא הייתם רוכשים דירות, בתפיסת העולם שלכם, אני מכיר אותה, זה כבר קשור לזכאות איטית ולכל מיני סוגיות אחרות שעולות בהקשר הזה, אבל במקרה הספציפי הזה, של הקטגוריה הזאת, אני חושב שאחד משתי הפתרונות הוא הכרחי, כי אחרת אנחנו פה לא הגיוניים כמדינה, כן, אנחנו קובעים שמגיע למישהו משהו, לא ממשים את זה בגלל מחדל שלנו ואז זורקים את הבנאדם לכלבים כאשר מצבו הכלכלי הוא לא השתנה