GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קרן וייס: הכול בסוף זה לטובת רווחת החיילים וממש לא לטובת צרכים בסיסיים שאותם צה"ל מספק בשגרה ויום-יום.
קרן וייס: לכן כל כסף שאתה מדבר עליו כמצ'ינג של תרומות, החוקים בעניין קצת אחרים כי התרומות נכנסות לצה"ל בכל מקרה, על-פי מה שהרמטכ"ל מגדיר והן לא ניתנות כמענה משלים למה שאל"ח עושה.
קרן וייס: לכן פועלים פה חוקים קצת אחרים ממה שנראה לנו אם אנחנו לוקחים כל גוף כזה שפועל בעולם עם המשתנים האלה של, מצד אחד מימון תרומות, ומצד שני עלות שחייל מביא איתו, עלות עצמית, ועוד איזושהי השקעה פרטית ואז באמת אתה מייצר תקציב רחב יותר עם הרבה יותר אפשרויות.
קרן וייס: זו בעיניי קומה שהייתה חסרה בשיח.
קרן וייס: אני לא בטוחה שצה"ל היה רוצה – אני אומרת את זה בזהירות – לקחת עכשיו את כל תקציב התרומות הצה"לי ולהשקיע אותו בדירות האלה אל מול צרכים אחרים.
קרן וייס: זה דיון אחר לגמרי שאפשר לנהל.
קרן וייס: צריך להגיד שהרבה מאוד משאבי תרומות מוקצים לטובת החיילים הבודדים כי הם אוכלוסיית היעד ואנחנו מסמנים אותם, מפעילים עליהם זרקורים ועושים כל מה שאפשר רק כדי לייצר להם שירות בטוח יותר וטוב יותר.
קרן וייס: לכן השיח איך אנחנו מייצרים מ-1,000 שקלים חייל בחדר, הוא שיח קשה.
קרן וייס: צה"ל צריך, מצד שני, לעבוד עם גופים מרכזיים והוא לא יכול לעבוד עם הרבה אמוד תתי-גופים.
קרן וייס: לכן הפתרון, כביכול, שמצאנו לזה, שהוא פתרון שפועל בעולם הזה היום, זה באמת לאפשר לחייל שכר דירה שאיתו הוא הולך ומשלם.
קרן וייס: על זה הגופים, כמו הבית של בנג'י, משלימים ממימון תרומות או מכל מימון אחר את הפער החסר ואז הם מאפשרים חייל בחדר.
קרן וייס: בעולם אידילי, אתה צודק לגמרי.
קרן וייס: הלוואי והייתי יכולה לתת לכל ה-6,700 חיילים בודדים שיש היום בצה"ל דירה של אחד בחדר.
קרן וייס: הלוואי.
קרן וייס: זה החלום שלי.
קרן וייס: זה החלום של כולנו.
אלכס קושניר: אני אעזור לך להגשים את החלום.
אלכס קושניר: אני עושה חישוב פשוט: אני לוקח את הכסף שאתם משלמים, 1,250 שקל כדי שיהיה קל לחשב, אני מכפיל אותו ב-4, לכמה אני מגיע?
אלכס קושניר: 5,000 שקלים.
אלכס קושניר: בטבעת השנייה של גוש דן אפשר למצוא הרבה מאוד דירות של 5 חדרים בסכום הזה.
אלכס קושניר: 5 חדרים זה אומר חייל בחדר.
אלכס קושניר: זה אומר 4 חיילים בדירה.
אלכס קושניר: זה רק עניין של סדר עדיפויות ורק עניין של הגדרות נכונות שאתם יכולים להגדיר.
אלכס קושניר: במקביל, את אומרת "כל תקציב התרומות" – לא צריך את כל תקציב התרומות.
אלכס קושניר: אני לא יודע אם צה"ל מקבל תרומות גם מ-FIDF בנפרד או שהכול עובר דרך אל"ח, אבל כשאני מסתכל על הדוח של האגודה למען החייל אני רואה שהתרומות לאגודה למען החייל הסתכמו בשנה הקודמת ב-121,750,000 שקל.
אלכס קושניר: כל התקציב שאתם נותנים להם לצורך שכירות לחיילים זה בערך 11 מיליון שקל.
אלכס קושניר: אם תיקחי מהתרומות האלה עוד לפחות 40-30 אחוז, את עומדת בזה, זה רק עניין של סדר עדיפויות.
קרן וייס: עשינו את זה.
קרן וייס: צריך להגיד שעשינו את זה לטובת החיילים הלוחמים.
קרן וייס: העלות היא אותה עלות ואנחנו שמים 3 בדירה, כלומר, חייל בחדר, וההשלמה היא מתרומות.
קרן וייס: אנחנו עושים את זה.
קרן וייס: סימנו את הבודדים הלוחמים כאוכלוסיית החוד.
קרן וייס: אנחנו רוצים לראות איך אנחנו מתקדמים עם זה כדי לאפשר את זה לכולם.
קרן וייס: זה דורש הרבה מאוד משאבים.
אלכס קושניר: כמה אתם משלימים פר חייל מתרומות?
קרן וייס: חצי.
קרן וייס: בדיוק חצי.
אלכס קושניר: זאת אומרת, עוד 1,200 שקל?
קרן וייס: לחייל.
אלכס קושניר: אני לא איש רכש - -
קרן וייס: גם אני לא.
אלכס קושניר: - - אבל אני חושב, קרן, שאם הייתם עושים מכרז הייתם מקבלים תוצאות מצוינות.
אלכס קושניר: כמצב שאני לפחות רואה פה, שאני רואה בקיבוצים שבפחות כסף הם יודעים לשכן חייל בחדר.
אלכס קושניר: ואני מסתכל על הגופים הפרטיים שיש כאן, שחיילים שוכרים שם דירות בעצמם, ורואה שהם יודעים לשכן חייל בחדר.
אלכס קושניר: אני גם מכיר חיילים שפשוט מתארגנים זה עם זה ופשוט שוכרים דירה בעצמם וגם מצליחים לעמוד בחייל בחדר, כולל תשלומי ארנונה וכל מה שכרוך בכך.
אלכס קושניר: לכן אי-אפשר להגיד שהמציאות הזו שאנחנו מנסים לייצר פה היא דמיונית.
אלכס קושניר: היא קיימת.
אלכס קושניר: אני אומר לך שהדיון הוא לא תקציבי.
אלכס קושניר: הדיון הוא על סדר עדיפויות.
אלכס קושניר: תאמיני לי שאם תציבו את זה כתנאי – חייל בחדר – גם אל"ח יעמדו בזה.
אלכס קושניר: כי הם מעוניינים שזה יקרה.
אלכס קושניר: אגב, לא חייבים דירה בדיזנגוף, אני גם בטוח שאין להם.
אלכס קושניר: אני גם יודע, למשל, שברמת גן יש להם דירה שיש בה 8 חיילים.
אלכס קושניר: גם את זה אני יודע.
אלכס קושניר: אם אני לוקח 8 חיילים ומכפיל בסכום הזה, אני מקבל - - -
בועז בוסאני: - - - אני לא יודע מאיפה הנתונים שלך, סליחה.
אלכס קושניר: - - - אפשר לשכור פנטה
אלכס קושניר: אוז ברמת גן ברחוב ראשי.
אלכס קושניר: אני אומר לך שזה עניין של סדר עדיפויות.
אלכס קושניר: אני לא הולך להרפות.
אלכס קושניר: אני הולך להמשיך לדרוש את זה.
אלכס קושניר: אני הולך לבדוק אחרי הדיון הזה – אני מבין שאין לי פה הנחות, עוד מעט נשמע גורמים אחרים – אבל אני מנסה למצוא מהן הסמכויות שיש לי ואנחנו נבדוק מהן הסמכויות.
אלכס קושניר: ואם צריך להקים איזשהו גוף בודק, אז נעשה את זה.
אלכס קושניר: לא יכול להיות שהמצב הוא שמדינת ישראל הגדולה לא מסוגלת לייצר דבר כל-כך פשוט: פרטיות לחייל שמשתחרר הביתה לסוף שבוע או כל יום, תלוי בסוג השירות שהוא עושה.
אלכס קושניר: אני מבקש ממך וגם ממנה"ר לעשות עבודה על זה ולראות אם יש פתרונות קיימים באותם סכומים, למה אי-אפשר לייצר פתרונות שצה"ל נותן באמצעות אל"ח או באמצעות כל גוף אחר, אתם תחליטו, אני לא אקבע לכם.
אלכס קושניר: אבל אפשר לעשות את זה.
אלכס קושניר: אין שום סיבה שלא.
אלכס קושניר: האם יש גורמים נוספים שרוצים לדבר?
שלומית אבינח: הבית של בנג'י.
אלכס קושניר: שאול רוצה לדבר?
בועז בוסאני: ברשותך, רק לתקן, אין לנו ברמת גן או באף מקום דירה עם 8 חיילים.
בועז בוסאני: המקסימום הוא 6 חיילים.
אלכס קושניר: אני אשלח לך אחר כך את הכתובת של הדירה.
אלכס קושניר: תבדוק את זה.
בועז בוסאני: אני אשמח.
בועז בוסאני: אני מכיר את הדירות שלי מצוין.
בועז בוסאני: מישהו סתם אומר לך נתונים לא מדויקים.
אלכס קושניר: אני אשמח לטעות.
בועז בוסאני: אני אומר לך שאתה טועה.
בועז בוסאני: אני מכיר את הדירות שלי.
בועז בוסאני: מה, אני משקר?
אלכס קושניר: אז אני שמח.
אלכס קושניר: שאול, בבקשה.
שאול רורקה: קודם כל, תודה רבה, אלכס, תודה רבה לכולם.
שאול רורקה: יש לי בקשה קטנה לכולם, עם כל הכבוד.
שאול רורקה: בנג'י היה בן דוד שלי.
שאול רורקה: אני ממש מבקש לקרוא לזה הבית של בנג'י.
שאול רורקה: זה מאוד חשוב לנו למשפחה.
שאול רורקה: אני יודע שזה משהו אישי, אבל זה ממש יכבד את הזיכרון שלו.
שאול רורקה: הבית של בנג'י.
שאול רורקה: דבר שני, אנחנו גוף קטן, אנחנו יודעים את זה, ואף אחד לא חושב לשנייה שאנחנו יכולים לעשות את העבודה הגדולה פה.
שאול רורקה: אנחנו מנסים לגדול, לא בגלל שרצינו אלא בגלל שלכל חדר שלנו יש בין 4 ל-5 בקשות.
שאול רורקה: יש לנו טלפונים כמעט כל יום.
שאול רורקה: החלטנו לבנות בית חדש צמוד.
שאול רורקה: קיבלנו עכשיו קרקע חדשה בצמוד לבית הקיים, עוד 1,500 מטר, ונבנה עוד בית.
שאול רורקה: היושב-ראש, באמת כל הכבוד שאתה פותח את הנושא הזה.
שאול רורקה: זה לא משנה מי, מו, מה – בסופו של דבר החיילים צריכים לקבל דברים מסוימים.
שאול רורקה: אבל כשאני שומע את כל מה שאני שומע היום, אני חושב שצריך להכניס פה מישהו מטעם האוצר ולא כל מי שיושב פה היום.
שאול רורקה: נכון שיש פה ארגונים היום שיכולים לשפר, אין ספק.
שאול רורקה: כולנו יכולים לשפר.
שאול רורקה: אבל בסופו של דבר זה עניין תקציבי ואני מסכים לגמרי עם קרן שזה תקציבי.
שאול רורקה: אני חייב להגיד – מי שמכיר את הבית של בנג'י יודע – שלפחות 50% מהזמן שלנו אנחנו עובדים על גיוס כספים, כמו מטורפים.
שאול רורקה: אז לא רק שהמדינה לא עוזרת לנו, בבית החדש אני אצטרך לשלם להם מע"מ.
שאול רורקה: למה אני משלם מע"מ למדינה?
שאול רורקה: מישהו יכול להסביר לי למה, אני לא יודע, כשאנחנו עושים בסופו של דבר את העבודה.
שאול רורקה: בבית הקיים, אם אתה לוקח בחשבון שהכנסנו כבר 7 מיליון דולר לבניין ולכן לא משלמים פה שכירות, עדיין עולה לנו 3,000 שקל בחודש לתת להם את החדר לבד, את האוכל, את הכביסה וכולי וכולי.
שאול רורקה: זאת אומרת, בסופו של דבר צריך להביא כספים.
שאול רורקה: אני לא אומר שזה רק האוצר, אני גם חושב שאפשר להמשיך לגייס.
שאול רורקה: אני לא מסכים עם מישהו אחד ספציפי, אני מסכים עם החיילים – אני לוקח פה צד, אני לא פוליטיקאי ואני לא דיפלומט ואני לא אהיה אף פעם – התפקיד שלנו הוא לעזור לחיילים.
שאול רורקה: אז איך אפשר לעשות את זה?
שאול רורקה: צריך להביא יותר כסף.
שאול רורקה: מאיפה הכסף מגיע?
שאול רורקה: א', מהאוצר; ב', מגיוס כספים.
שאול רורקה: בגלל שאני איש עסקים עם ניסיון רב בגיוס כספים, גם במגזר הציבורי וגם במגזר הפרטי, אם מישהו ירצה ללמוד איך לגייס כספים, אני אשמח לשבת איתו ללא עלות.
שאול רורקה: בסופו של דבר, אני לא אגיד שזה קל, אבל זה לא סופר קשה לגייס כסף לחיילים בודדים.
שאול רורקה: זה עניין סקסי.
שאול רורקה: אנשים מחו"ל רוצים לתת את הכסף הזה.
שאול רורקה: פשוט צריך לבקש.
שאול רורקה: זה מה שיש לי להגיד.
אלכס קושניר: עכשיו בדקו לי ביד-2 דירת 5 חדרים בפחות מ-5,000 שקלים: בבת ים, 4 דירות; באזור, בחולון ואני בטוח שיש עוד.
אלכס קושניר: נטע בר זיו ממשרד האוצר.
נטע בר זיו: בדומה לדברים שאנחנו אומרים גם בדיון הזה, שאמרנו בפעם הקודמת וגם בדיונים אחרים בעניין חיילי החובה ושוב אנחנו נגיד שמשרד הביטחון צריך לפתור את הנושא הזה במסגרת תפקידו בסדר העדיפויות שלו ויש לו את המקורות לכך.
אלכס קושניר: אני לא חושב שנדרשת פה תוספת תקציבית.
אלכס קושניר: הדיון הוא לא תקציבי בכלל.
נטע בר זיו: אני מסכימה.
נטע בר זיו: לכן אנחנו שמחים - - -
אלכס קושניר: נטע, אני יודע שאת לא החשב הכללי, אבל כל צורת ההתקשרות הזאת שתיארנו פה לא מעלה אצלך שאלות ותהיות?
נטע בר זיו: אני באמת לא הגורם המוסמך לענות על זה.
נטע בר זיו: אני מציעה שתפנו את השאלה לחשב הכללי, לחשב של משרד הביטחון אולי, ואני אשמח לעזור בברור הסוגיה, אבל אין לי יכול לענות על זה מקצועית.
אלכס קושניר: דרור גרנית, רפרנט ביטחון במשרד המשפטים, נמצא כאן?
אלכס קושניר: עורך הדין גרנית, אני לא יודע אם זה במסגרת תפקידך, אבל אתה יכול אולי לשפוך לנו אור על צורת ההתקשרות שתוארה פה?
דרור גרנית: לצערי, אני חושב שהגורם שאתה צריך לבקש ממנו את ההתייחסות לנקודה הזאת זה הייעוץ המשפטי של משרד הביטחון.
דרור גרנית: יש פה שאלה מורכבת על הגיוס של תרומות לטובת חיילי צה"ל ולטובת יחידות שונות בצה"ל.
דרור גרנית: היו ועדות שמשרד הביטחון הקים וקיים לאורך השנים לעניין היחס בין לב"י לבין האגודה למען החייל שהייתה ביניהם איזושהי תחרות ובסופו של דבר התגבש איזשהו פורמט בעקבות ועדה של משרד הביטחון לגבש אותן יחד ולפעול כך שבמקום שתהיה ביניהן איזושהי תחרות, שהן יהיו במסגרת איזושהי מסגרת משותפת ובאמצעותן הצבא מקבל את התרומות שהוא מקבל.
דרור גרנית: אני מדבר על הצד של התרומות ולא על הצד של השירותים שמסופקים באמצעותן.
דרור גרנית: הגורם הרלוונטי לדיון הזה הוא באמת הייעוץ המשפטי של משרד הביטחון כי הם ליוו את התהליכים האלה מקרוב והם מכירים אותם הכי לעומק.
דרור גרנית: אני מאמין שהם גם יידעו להסביר מדוע הם בוחרים לעשות שימוש באל"ח, שהיא היום גוף מאוחד שכולל בתוכו גם את לב"י, למגוון שלם של שירותים שהם מספקים לחיילים, כפי שצוין פה קודם על-ידי ברכה, ואחד מהם זה אותם שירותי דיור שהם נושא דיוננו.
דרור גרנית: אבל הייעוץ המשפטי של משרד הביטחון שליווה את התהליכים האלה לאורך השנים, הם הכי בקיאים והכי מיומנים בפרטים הקטנים של למה זה בעצם עובד כפי שזה עובד ולמה בחרו לפעול באמצעות שתי העמותות הלאה שהפכו לאישות משפטית אחת.
אלכס קושניר: עורך דין ערן יוסף מהלשכה המשפטית של משרד הביטחון, נמצא כאן?
אלכס קושניר: לא נמצא.
אלכס קושניר: יש עוד מישהו מהארגונים שרוצה לדבר?
שלומית אבינח: יש מישהו שמעוניין לדבר?
אלכס קושניר: יש מישהו שרוצה לדבר לפני שאני מסכם?
אלכס קושניר: אני אנסה להיות עדין עד כמה שאני יכול.
אלכס קושניר: אני חושב שיש פה התעלמות מהמציאות.
אלכס קושניר: יש פתרונות בשטח, גם כאלה שצה"ל מכיר בהם כמו התנועה הקיבוצית, וגם כאלה שצה"ל לא מכיר בהם, כמו הארגונים שנותנים דירות ומספקים דירות לחיילים שבכולם יש חייל אחד בחדר.
אלכס קושניר: רק כשזה נוגע באגודה למען החייל, משום מה פתאום מתעוררת בעיה תקציבית ופתאום הם דורשים להכפיל את הסכום בשביל לעמוד בדרישה הפשוטה הזו.
אלכס קושניר: במקביל אנחנו רואים שההתקשרות עם האגודה למען החייל מתבצעת במסגרת ספק יחיד, למרות שזה לא ככה.
אלכס קושניר: אנחנו רואים שיש גופים אחרים בשטח.
אלכס קושניר: אנחנו גם רואים שהאגודה למען החייל הקימה חברת בת שנקראת "בית חם" שמפי מנהל החברה, מר בועז בוסאני, שמענו שבעצם כל התקציב שלו זה הכסף שמגיע עבור החיילים ממשרד הביטחון ורק אם הוא נכנס לגרעון אז יש איזושהי תוספת.
אלכס קושניר: כשאני מסתכל על הדוח הכספי של האגודה למען החייל המאוחדת עם קרן לב"י, אני רואה שאת השנה הקודמת הם סיימו עם עודף שנתי של כמעט 6 מיליון שקלים.
אלכס קושניר: עוד דבר מעניין מאוד, מתוך מחזור של יותר מ-500 מיליון שקלים – ההכנסות הן 525 מיליון – רק 121 מיליון הן תרומות וכל השאר זה כל מיני התקשרויות כאלה ואחרות הן מהמדינה.
אלכס קושניר: אני מאמין שרוב ההתקשרויות של משרד הביטחון וצה"ל.
אלכס קושניר: יש פה הרבה מאוד שאלות שצריך לשאול.
אלכס קושניר: אני חושב שהשאלה המרכזית שצריך לשאול היא האם צה"ל מוכן לשים את הדרישה הבסיסית הזאת של חייל בחדר, כדרישת סף ולפתוח את החוזים עם כל הגופים שהוא עובד מולם כדי להגיע לזה.
אלכס קושניר: התשובה ששמענו היא לא תשובה שמספקת אותי.
אלכס קושניר: לא מאל"ח.
אלכס קושניר: פניתי לצה"ל ולמינהל הרכש בדרישה לבצע עבודת מטה כדי לראות האם בכל זאת אפשר לעמוד בזה.
אלכס קושניר: תוך כמה שניות מצאו בשבילי פה ביד-2 דירות של 5 חדרים במחיר של מתחת ל-5,000 שקלים בבתים, באזור, בחולון, ביהוד, באור יהודה, בגני תקווה ואני בטוח שאפשר למצוא עוד הרבה כאלה, זה רק עניין של שנוי תפיסה ורצון.
אלכס קושניר: אם אנחנו רוצים שלכל חייל בודד תהיה פרטיות באיזשהו מקום בעולם הזה, אז אפשר לעשות את זה.
אלכס קושניר: זה רק עניין של רצון.
אלכס קושניר: אני מקווה מאוד שתהיה לנו את ההזדמנות לבצע עוד דיון המשך בנושא הזה כי אנחנו עומדים לפני פיזור הכנסת.
אלכס קושניר: אני מאוד מקווה שבכל זאת נוכל להמשיך ולקיים את הוועדה כדי להגיע למיצוי המהלך.
אלכס קושניר: אני מבקש לדיון הבא להזמין גם את הלשכה המשפטית של משרד הביטחון, גם נציג של החשב הכללי במשרד האוצר שיידע לענות על הנושא של ההתקשרות מול אל"ח כספק יחיד.
אלכס קושניר: אני מבקש לקבל תשובות מצה"ל וממינהל הרכש של משרד הביטחון, האם הם מוכנים לשים את הנושא של חייל בחדר כדרישת סף להתקשרות איתם.
אלכס קושניר: בסיכום הדברים אני אומר שאני לא הולך לעזוב את הנושא הזה.
אלכס קושניר: אני חושב שזו משימה קדושה מבחינתי, שלכל חייל יהיה חדר.
אלכס קושניר: אני אבדוק איזה כלים ואיזה אמצעים עומדים לרשותי גם במסגרת הפעילות הפרלמנטרית וגם במסגרת חוץ-פרלמנטרית.
אלכס קושניר: כל מה שאפשר אנחנו נעשה כדי שלכל חייל יהיה חדר.
אלכס קושניר: בזה אני מסכם את הדיון.
שלומית אבינח: חייל וחיילת.
אלכס קושניר: חייל וחיילת, כמובן.
אלכס קושניר: חייל וחיילת.
אלכס קושניר: אני מבקש לקבוע דיון המשך בעוד שבועיים, אם זה יתאפשר.
אלכס קושניר: אם לא – נמשיך את הנושא בכנסת הבאה את הנושא הזה אנחנו לא עוזבים.
דוד ביטן: אני פותח את הישיבה שוב פעם, הפעם אני מוסיף נושא.
דוד ביטן: הנושא הראשון, חלף דמי אבטלה לחיילים בודדים בעלי היתר עבודה בתקופת הקורונה, ישיבת מעקב.
דוד ביטן: הנושא השני הפסקת הסיוע בשכר הדירה לחיילים בודדים משוחררים.
דוד ביטן: כפי שאתם יודעים היה פרסום שהסתיים התקציב במשרד הביטחון לעניין הזה, קבענו להם ישיבה, בין לבין טיפלנו בעניין מול משרד האוצר ומשרד הביטחון ואני רוצה לומר באמת כל הכבוד למשרד האוצר שמצאו פתרון יצירתי, הנושא הזה נפתר, יש היום תקציב.
דוד ביטן: על חשבון תקציב משרד הביטחון יעבירו תקציב לעניין הזה והנושא הזה יימשך עד סוף שנת התקציב הזאת, זה לא בעיה.
אלכס קושניר: אני חייב הערה, לא יכול לשתוק.
דוד ביטן: חכה רגע.
דוד ביטן: אותו פתרון האוצר מסכים לעשות לגבי הפיצוי בגין, לא דמי אבטלה, אלא פיצוי בגין זה שהם לא עובדים.
דוד ביטן: אם משרד הביטחון יסכים גם לפתרון הזה אז יש תקציב גם לעניין הזה ללא שום בעיה.
דוד ביטן: ננסה היום לשמוע מה הפתרון לגבי העניין הזה ונעבור לנושא השני.
שלומית אבינח: אתה רוצה את האוצר?
מיכל וונש: כן, ולמה האוצר לא מתעדף את הנושא הזה בפני עצמו וכל הזמן צריך ללכת לפתרונות - - -
דוד ביטן: מתעדף, אבל הסתיים התקציב.
אלכס קושניר: רגע, חבר'ה, אני חושב שצריך לשים פה נקודה על עוד מקום.
אלכס קושניר: קודם כל, באמת, דוד, אם אתה לא היית מתערב העניין הזה לא היה קורה, אבל מה שאותי מטריף - - -
דוד ביטן: מטריד.
אלכס קושניר: לא, אותי זה מטריף כי מדובר פה על חוק.
אלכס קושניר: לא יכול להיות שמשרד ממשלתי מחליט שהוא לא מקיים חוק, אין כזה דבר, לא בממשלת ישראל לפחות.
דוד ביטן: אבל איך הוא יתנהג אם נגמר לו התקציב?
אלכס קושניר: תקשיב, אין דבר כזה.
אלכס קושניר: אני הייתי יומיים בממשלה וניהלתי תקציב משרד, ברגע שיש לך חוק אתה חייב לתקצב ולתעדף, ולכן זה שהגענו פה למצב שאנחנו צריכים להיאבק כדי שהחיילים יקבלו את מה שמגיע להם בחוק זו פשיטת רגל.
מיכל וונש: לא, אבל כשמשרד הביטחון להעביר עכשיו מכיס לכיס - - -
דוד ביטן: קודם כל זה היה בסדר, קל, הם שיתפו פעולה, האוצר, בלי שום בעיה.
דוד ביטן: לא היינו צריכים להילחם פה.
אלכס קושניר: כן, אבל, אדוני, זה בגלל שזה הגיע לתקשורת.
אלכס קושניר: אני אומר לך שהסיפור הזה מספטמבר, החיילים שלושה חודשים לא מקבלים את הכסף.
דוד ביטן: בסדר, זה הגיע לתקשורת, נכון, בגלל שלא ידענו.
דוד ביטן: אף אחד לא ידע מזה, התקשורת גילתה את זה.
מיכל וונש: אני רק אוסיף למה שאומר אלכס, עכשיו להגיד למשרד הביטחון לתעדף, מעל מיגוניות ואני לא יודעת מה עוד, בתקציבים האזרחיים את הסיפור הזה זה לא בסדר.
דוד ביטן: לא, זה לא המצב.
מיכל וונש: אבל אני חושבת שבחלף הבטחת הכנסה זה כן הסיפור.
דוד ביטן: אבל למה אתם – בגלל ששמעתם את הפתרון למה קוראים לזה על חשבון מיגוניות?
אלכס קושניר: לא, אני לא אמרתי שזה על חשבון מיגוניות.
דוד ביטן: לא, אני מדבר על וונש.
אלכס קושניר: אני רק יודע שבוועדת הכספים אושר תקציב של 3.2 מיליארד שקל תוספת למשרד הביטחון והייתה אמורה לקום ועדה משותפת של ועדת הכספים וועדת חוץ וביטחון שעד עכשיו לא התכנסה אפילו לא פעם אחת ולא דנה בתוספת הזאת.
אלכס קושניר: מפה אני מסיק שיש להם מספיק כסף והם לא צריכים את השלושה מיליארד האלה, או שהם עושים עם השלושה מיליארד מה שהם רוצים ואנחנו לא יודעים.
מיכל וונש: או שהם לא קיבלו את הכסף.
דוד ביטן: אולי הם קנו מטוסים, חמקנים, אני יודע מה?
דוד ביטן: כן, בבקשה, משרד האוצר.
נטע בר זיו: כן, שלום.
נטע בר זיו: חבר הכנסת ביטן, כמו שאמרת, אני שמחה להגיד שנמצא פתרון לחיילים הבודדים המשוחררים, הפתרון נמצא מהמקורות הקיימים של משרד הביטחון ואנחנו מקווים שניתן יהיה להמשיך ולשלם לחיילים המשוחררים כבר בימים הקרובים.
נטע בר זיו: מבחינתנו אין בעיה, נמצא תקציב מהמקורות הקיימים של משרד הביטחון.
אלכס קושניר: גם אחורה?
נטע בר זיו: כן.
דוד ביטן: תקציב, מרגע שהם הפסיקו לקבל הם יקבלו.
אלכס קושניר: בוא נוודא את זה.
דוד ביטן: ברור, ברור.
שלומית אבינח: תביאי את הקרן לחיילים משוחררים.
דוד ביטן: התקציב, אמרה לי, אני לא זוכר עם מי דיברתי אתמול.
נטע בר זיו: דיברת עם יעל.
דוד ביטן: יעל.
דוד ביטן: תגידי לי רק באיזה תקציב זה, תקציב שהוא לא ניתן לביצוע במשרד הביטחון.
דוד ביטן: היא אמרה לי שהיא מוכנה שגם הנושא של חלף דמי אבטלה, לא ממש דמי אבטלה, אלא פיצוי מסוים שיינתן להם גם יינתן מהתקציב הזה.
נטע בר זיו: אני אסביר, אני אתן לזה קצת רקע.
נטע בר זיו: למשרד הביטחון יש תקציב שמחולק מבחינה טכנית לכמה סעיפים שונים, אבל הוא יכול לעשות בו כרצונו לפי סדר העדיפויות שלו.
נטע בר זיו: היה ונוצרה יתרה תקציבית שנובעת מסדרי העדיפויות של משרד הביטחון ומהיכולת שלו לבצע או לא לבצע בשנה מסוימת הוא יכול להשתמש בכסף הזה לכל מה שהוא רוצה, בין היתר לסיוע בשכר דירה לחיילים בודדים משוחררים.
דוד ביטן: כן, זה ברור.
נטע בר זיו: בין היתר לפתרונות לחיילי חובה.
נטע בר זיו: על אחת כמה וכמה כאשר מדובר בחיילי חובה, וזה המקור מבחינתנו.
נטע בר זיו: כאמור, זה המקור הקיים במשרד הביטחון וניתן לעשות בו שימוש כבר היום.
דוד ביטן: זה ברור לי, אבל מה שהיא אמרה לי, שמדובר בתקציב שבעצם יחזור לאוצר אם לא יעשו בו שימוש ואז היא מוכנה שמהתקציב הזה גם יפתרו את הבעיה של אלה שלא עובדים.
דוד ביטן: זה מה שהיא אמרה לי ואז אם משרד הביטחון יסכים גם לזה אז אפשר לפתור גם את הבעיה השנייה.
דוד ביטן: תבררי איתה בינתיים כדי שתגידי לי את זה לפרוטוקול, אני אחזור אלייך.
דוד ביטן: עם מי דיברנו שהיא צריכה לברר?
שלומית אבינח: יעל אגמון.
דוד ביטן: טוב, כיוון שהנושא של דמי שכירות נפתר, אנחנו נעבור - - -
שלומית אבינח: נטע חוזרת, היא אומרת שיש לה תשובה.
נטע בר זיו: אני אומרת שהרעיון הוא שכמו שצה"ל יכול היה להקצות את היתרות האלה לחיילים משוחררים, על אחת כמה וכמה הוא יכול לבחור להקצות אותן או לעשות סדרי עדיפויות בנוגע לחיילי החובה.
נטע בר זיו: אז מבחינתנו זאת החלטה של משרד הביטחון, של צה"ל, וכרגע זה עומד לפתחו ואני מציעה שתפנו את השאלה לצה"ל מה הוא מתכוון לעשות.
נטע בר זיו: כרגע מבחינתנו לגמרי יש לזה פתרון במסגרת המקורות הקיימים.
דוד ביטן: זאת אומרת את אומרת שהאוצר מסכים, א', מסכים להצעה הזאת של לפתור את הבעיה של הפיצוי לחיילים האלה מתקציב משרד הביטחון שאין לו שימוש, בתנאי שהם יסכימו, נכון?
דוד ביטן: הגדרתי נכון?
נטע בר זיו: אני אגיד שזה הפתרון שאנחנו הצענו מתחילת הדרך.
נטע בר זיו: אנחנו אמרנו שניתן לפתור את כל הסוגיות האלה, גם של החיילים המשוחררים, על אחת כמה וכמה כשמדובר בחיילי חובה שמקבלים את כל המענה שלהם מתקציב הביטחון, ניתן למצוא את הפתרון לכך במסגרת המקורות הקיימים בתקציב הביטחון.
נטע בר זיו: וכפי שנמצא פתרון בנוגע למשוחררים הבודדים יכול להימצא פתרון, ואנחנו עומדים על כך שיכול להימצא פתרון, במסגרת המקורות הקיימים ומבחינתנו אין שום בעיה וזה יכול להיות מסודר כבר היום.
דוד ביטן: אז אני מבקש, תפנו למשרד הביטחון.
שלומית אבינח: הם בדיון, דוד.
דוד ביטן: לא, פנייה רשמית, כמו שעשיתם עם השכירות על מנת שייתנו הסכמה לעניין הזה גם כן ואז נוכל לפתור גם את הבעיה הזאת, כי צריכה להיות פנייה שלכם אליהם גם.
דוד ביטן: כמו שעשיתם עם השכירות תעשו את זה גם בזה.
שלומית אבינח: ממתי זה מתחיל?
שלומית אבינח: צריך לשמוע את הקרן.
דוד ביטן: לא, זה מהתקציב הזה, מה שחייל מגיע לו יקבל.
שלומית אבינח: אבל מתי הם יתחילו תכלס?
דוד ביטן: מי עכשיו?
שלומית אבינח: הקרן לחיילים משוחררים, איך הם יחזירו את הכסף?
דוד ביטן: הם יקבלו את התקציב והם ייתנו כמו שהם נותנים כל הזמן.
שלומית אבינח: אבל מתי?
דוד ביטן: טוב, תשימי אותם, בבקשה.
ענבל פז פיטל: שלום, בוקר טוב.
ענבל פז פיטל: תודה ליושב ראש על הענייניות.
ענבל פז פיטל: אכן מעולם משרד הביטחון לא התכוון להפסיק לשלם את ההטבה ואנחנו נשלם אותה בימים הקרובים ישירות לחשבונות הבנק של הזכאים.
דוד ביטן: מתי הם יקבלו?
ענבל פז פיטל: ברגע שייכנס התקציב בתוך הסעיף התקציבי אנחנו נשחרר את הבקשות שממתינות.
ענבל פז פיטל: אני רוצה להגיד שכל הבקשות כבר עברו אישור ולא נעכב את זה, עשינו את זה תוך כדי המשא ומתן ואני מאוד שמחה שהנושא נפתר.
אלכס קושניר: למה לא הכנסתם את התקנה לגירעון קטן ועיכבתם את הסיוע לחיילים משוחררים בודדים?
אלכס קושניר: מה הסיבה לכך שלא לקחתם סיכון בתקנה על שלושה מיליון שקלים?
אלכס קושניר: תסבירי לי, בבקשה.
ענבל פז פיטל: חבר הכנסת קושניר, הכול נלקח בחשבון, אנחנו לא בדיון הזה מהיום, אנחנו בדיון הזה הרבה לפני שהוא פרץ ובשורה התחתונה אנחנו שמחים שהנושא הזה נפתר והם יקבלו את הכסף כמו שמגיע להם על פי חוק ואיש לא התכוון להפר את החוק.
אלכס קושניר: אבל תגידי לי, זה שהחיילים לא קיבלו כסף בספטמבר ובאוקטובר זה לא הפרת החוק?
אלכס קושניר: זה שאנשים לא קיבלו כסף חודשיים זה לא הפרת חוק?
אלכס קושניר: לא עברתם פה על החוק?
ענבל פז פיטל: קודם כל אנחנו מבקשים בזאת להתנצל בפני כל הבודדים שהם בבת עינינו על העיכוב.
ענבל פז פיטל: מה שחשוב הוא שנמצא הפתרון ואנחנו נשלם את זה בימים הקרובים, אבל לא הייתה שום כוונה לא לשלם ולהפר את החוק.
אלכס קושניר: אבל את לא עונה לי על השאלה, אני שואל אותך שאלה יבשה מקצועית, הכסף לא משולם מספטמבר, ספטמבר-אוקטובר, משרד הביטחון לא משלם את הכסף, התכוונתם, לא התכוונתם, לא מעניין אותי.
אלכס קושניר: עברתם על החוק או לא עברתם על החוק, גברתי?
ענבל פז פיטל: כל עוד הנושא היה בטיפול אנחנו לא עברנו על החוק והתכוונו לשלם ואנחנו נשלם לכולם רטרואקטיבית.
ענבל פז פיטל: אפשר היה גם לברר את זה מולנו, חבר הכנסת קושניר.
אלכס קושניר: אני מאוד מקווה שיהיו חיילים שיתבעו אתכם על ריבית והצמדה על התקופה הזאת, כי הם היו צריכים לממן את הסיוע בשכר דירה לחודשיים ואתם אטומים.
דוד ביטן: אין הצמדה, איזה הצמדה?
אלכס קושניר: אני לא יודע, בסוף החייל הזה היה צריך למצוא איפה שהוא את הכסף לשכירות במשך חודשיים.
דוד ביטן: קודם כל זה מענק.
אלכס קושניר: זה לא מענק, זה חוק.
ענבל פז פיטל: זה מענק.
דוד ביטן: יש מקרים שזה מתעכב, לא צריך לעשות מזה עניין גדול.
דוד ביטן: הנושא נפתר, נפתר.
דוד ביטן: אם הם לא היו מקבלים מילא.
אלכס קושניר: אז אני אגיד לך משהו, יש סוגיה.
אלכס קושניר: אם אתה תיכנס לאתר של הקרן לחיילים משוחררים אתה תראה שם שיש סכום של הטבה של 1,500 שקלים שמגיע לכל חייל משוחרר כדי לרכוש תכולה.
אלכס קושניר: שם כתוב שמדובר בכסף של תורמים אז ברגע שנגמר הכסף נגמר הסיוע, פה אני לא בא בטענות.
אלכס קושניר: למרות שאני חושב שבתקופה הזאת הם היו יכולים ל - - -
דוד ביטן: אני אגדיר את זה בצורה קצת שונה.
דוד ביטן: מכיוון שהדברים האלה, אנשים מסתמכים על זה לצורך המחיה שלהם, בין אם זה שכירות או מענק אחר, צריך לדאוג שזה יקרה ולטפל בתקציב מראש ולא אחרי שזה מסתיים.
דוד ביטן: עכשיו אנחנו נעבור למשרד הרווחה.
דוד ביטן: הנושא השני.
דוד ביטן: הנושא הראשון סיימנו, נעבור לשני.
שלומית אבינח: הצבא, אתה לא רוצה אף אחד?
דוד ביטן: את הצבא אני משאיר לסוף.
שלומית אבינח: יש את חנן פוטרמן?
דוד ביטן: למה הם לא עונים?
שלומית אבינח: תעלי את לימור לוריא, משרד הרווחה.
דוד ביטן: בקיצור נמרץ.
דוד ביטן: אני מבין שמשרד העבודה והרווחה תומך בלתת מענק לחיילים האלה מדי חודש?
לימור לוריא: בהחלט.
לימור לוריא: מדובר באוכלוסייה שזה הכרחי וחשוב ואנחנו בהחלט תומכים בזה.
לימור לוריא: עשינו גם איתך ביחד איזה שהיא הערכה במה מדובר ובהתאם לתקציב שיעמוד לרשות הנושא זה חשוב.
דוד ביטן: טוב, אנחנו מדברים על 1,500 שקל בחודש בעניין הזה כחלף דמי אבטלה.
דוד ביטן: בנוסף לזה אני רואה שיש הצעת חוק ממשלתית לתת להם עוד 4,500 שקל, אז אם אנחנו לוקחים את ה-1,500 ואת ה-4,500 זה בעצם 2,000 שקל בחודש.
אלכס קושניר: לא, אבל זה למשוחררים וזה לאנשים בשירות, אלה אנשים שונים.
דוד ביטן: זה למשוחררים.
דוד ביטן: אוקיי, אז 1,500 שקל בחודש אני חושב שזה בסדר גמור לאור העובדה שמדובר בעבודה נוספת שאנחנו לא יודעים כמה הם מרוויחים מדי חודש.
דוד ביטן: כל אחד בא, עובד במלצרות, עובד בזה, זה לא עבודה או משכורת קבועה כמו שיש אנשים שעובדים ויצאו לאבטלה או חל"ת.
דוד ביטן: אני חושב ש-1,500 שקל דמי מחיה זה סביר ביותר.
דוד ביטן: בואי נעבור למשרד הביטחון עכשיו
שלומית אבינח: קרן וייס.
דוד ביטן: זה החשב שלהם?
שלומית אבינח: החשב זה ליטל שוורץ.
שלומית אבינח: זאת קרן וייס, היא עשתה את כל העבודה.
שלומית אבינח: וגם את תומר ניאזוף, תומר זה החשב.
דוד ביטן: קרן, זאת בעיה שצריך לפתור אותה, מדובר בחיילים שמשרתים שיכולים לעבוד עבודה נוספת, הם לא יכולים לעבוד בתקופת הקורונה, גם בגלל שהכול סגור.
דוד ביטן: בדרך כלל העבודות שלהם הן עבודות מזדמנות, או מסעדות או בתי קפה, דברים מהסוג הזה, היום הם לא יכולים, הכול סגור.
דוד ביטן: אנחנו רוצים לתת להם איזה שהוא מענק של 1,500 שקל בחודש.