GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טלי פלוסקוב: הקבוצה הזאת, רבותי, מאוד גדולה, ולקבוצה הזאת אנחנו עוד חייבים הרבה.
טלי פלוסקוב: אנחנו נדבר על זה גם במהלך הדיון כמובן.
טלי פלוסקוב: עכשיו אני אעביר את זכות הדיבור לשני חברי כנסת שכיבדו אותנו בנוכחותם וחבר הכנסת קוז'ינוב בזום, הוא נמצא בבידוד וכמובן ניתן גם לו את רשות הדיבור.
טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אריאל קלנר, בבקשה.
אריאל קלנר: תודה רבה גברתי יושבת-הראש.
אריאל קלנר: תודה לכל המוכבדים שמכבדים את המעמד הזה כאן, בוועדה, וגם בזום.
אריאל קלנר: אני מבקש מראש סליחה מראש – אני צריך לצאת להצבעה בוועדה אחרת אז כנראה שלא אוכל להשתתף כאן בכל הדיון.
אריאל קלנר: אני אפתח ואומר – אולי אתחיל מהנגיעה האישית שלי: אבי לא הכיר את סבא וסבתא שלו, אברהם ואלה קלנר הי"ד, שנרצחו בליטא.
אריאל קלנר: סבי איבד גם אחות וסבתא איבדה גם אח.
אריאל קלנר: סבא רבא מצד אמא איבד שמונה אחים ואחיות עם חלק גדול של המשפחות שלהם.
אריאל קלנר: חשוב מאוד לציין את היום הזה ולזכור כדי שאיך אומרים?
אריאל קלנר: לעולם לא עוד – never again.
אריאל קלנר: חשוב מאוד לזכור שההשמדה עצמה הייתה בסוף.
אריאל קלנר: היא לא החלה בתאי הגזים, היא הסתיימה בזה.
אריאל קלנר: היא החלה בדמוניזציה ובהפיכה של היהודי לתת-אדם, וזה היה דבר לגיטימי, והלקח הגדול ביותר אולי הוא להיאבק ולעולם לא לשתוק כנגד אנטישמיות.
אריאל קלנר: אמרנו "לעולם לא עוד", ועלינו ליישם.
אריאל קלנר: אסור לשתוק, לא אל מול ניאו-נאצים וגורמים כאלה, של שנאת ישראל, שאנחנו מכירים, גם לא מול אסלאם קיצוני שמרים ראש.
אריאל קלנר: אנחנו רואים את זה באירופה, אנחנו רואים את זה בארצות-הברית ובצפון אמריקה – אסור לשתוק כנגד הדברים האלה.
אריאל קלנר: כמי שהקים בכנסת את השדולה למאבק באנטישמיות ובדה-לגיטימציה, אני פונה מכאן לאחי ואחיותיי בתפוצות, לא לפחד ולא לשתוק כנגד שום גילוי אנטישמיות.
אריאל קלנר: זהו הלקח הגדול שלנו מהשואה.
אריאל קלנר: כששותקים וכשמעלימים עין – זה גדל בסוף ומגיע לממדים מפלצתיים וזה אף-פעם לא נעלם.
אריאל קלנר: אנחנו כאן, במדינת ישראל לצדכם, ונסייע בכל מה שצריך.
טלי פלוסקוב: תודה רבה לך חבר הכנסת אריאל קלנר.
טלי פלוסקוב: אני מכירה קצת את הסיפור האישי שלך ואני חושבת שלכל אחד מאתנו יש סיפור.
טלי פלוסקוב: את הסיפור האישי שלי אני משאירה לסוף הדיון אבל שוב, אני שוב אומרת שאין אדם שהשואה וכל ההיסטוריה הזאת לא נגעה בו.
טלי פלוסקוב: אני כמובן מדברת על העם היהודי.
טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל וונש, בבקשה.
מיכל וונש: תודה רבה גברתי יושבת-הראש.
מיכל וונש: תודה רבה לכל מי שנמצאים אתנו, והסתכלתי על הרשימה המרשימה והמדהימה והחשובה, שכל מי שנמצאים אתנו היום לפגישה, לדיון, לציון של יום השואה הבין-לאומי, שכפי שאמרה יושבת-הראש, מציין את שחרור אשוויץ-בירקנאו ומציין שחרור.
מיכל וונש: אני רוצה לחלוק, ואת זה אני אעשה בעברית, את הצער הגדול שלי, שאנחנו מקיימים את הדיון רק בוועדה זאת, ועדת העלייה והקליטה, ואת השיקוף של הניסיון לקיים דיון שמציין את היום הזה במליאת הכנסת, אליו הצלחתי לרתום 19 חתימות מתוך 120 חברי כנסת בכנסת ישראל.
מיכל וונש: זה עגום וזה עצוב, ואני רוצה גם להסביר מדוע: יום השואה הבין-לאומי, כפי שציינה יושבת-הראש, הוא היום שממשלות ומדינות ואנשים פרטיים ברחבי העולם מתחברים אל המחויבות, כפי שאמר חברי, חבר הכנסת קלנר, ל"לעולם לא עוד".
מיכל וונש: "לעולם לא עוד" לא רק מסתכל אחורה ולחובתנו וחובנו לשורדי השואה שנמצאים אתנו.
מיכל וונש: "לעולם לא עוד" היא אמירה פרוספקטיבית כלפי הווה ועתיד.
מיכל וונש: היא מחייבת את קולה של מדינת ישראל שנעדר מהשיח הבין-לאומי שמתקיים ביום הזה.
מיכל וונש: היא מחייבת את ההתייחסות להגדרת העבודה על האנטישמיות של הברית הבין-לאומית לשימור זכר השואה.
מיכל וונש: היא מחייבת שיח שייצא מבית זה על ההכרח לחנך את הדורות הנוכחיים והבאים על זכר השואה בין ידידינו בעולם ובתוכנו, במדינת ישראל, כיוון שכפי שלימד אותנו יישם יאנוש קורצ'אק, שרק השבוע אחרון יתומי קורצ'אק, יצחק בלפר, הלך לעולמו – שהדואג לימים זורע חיטים, והדואג לשנים נוטע עצים אבל הדואג לדורות מחנך אנשים.
מיכל וונש: ואנחנו, מדינת ישראל וכנסת ישראל, נבחרי ציבור, שליחי הציבור הישראלי, חייבים להתחבר אל השיח שמתקיים בזירה הבין-לאומית, וכאן אני עוברת לשפה האנגלית ולהודות לכל המצטרפים אלינו היום מכל העולם: (תרגום מאנגלית) בהבנה המדויקת שלהם, מה שעלינו לעשות כדי להבטיח שלא יחזור על עצמו בעולם שהולך וחוזר על עצמו, ההגדרה של האנטישמיות של IHRA , שאומצה על-ידי 28 מדינות אבל התקבלה לאחר 20 שנה של תהליך דמוקרטי כהגדרה מוסכמת של אנטישמיות – יש להדהדה בכל העולם למרות שאנחנו נוכחים בניסיונות להפוך אותה למה שמעולם לא התכוונה להיות.
מיכל וונש: זה מקור חשוב שלא רק מדינות שאימצו אותו עושות בו שימוש אלא שכולם יכולים להשתמש בו כקנה מידה לאיך שאנחנו יכולים להילחם באנטישמיות לא רק על מנת להגיד "לא עוד" לעם היהודי אלא על מנת לתמוך במחויבות המשותפת שלנו ל"לא עוד" לאף עם, "לא עוד" לאף מדינה.
מיכל וונש: והדרך היחידה לעשות את זה היא להבטיח כי ההגדרה של הבעיה שאנחנו נאבקים בה ביחד.
מיכל וונש: ולכן היום, חברינו המצטרפים אלינו מכל העולם וניצולים שנמצאים אתנו כאן, שהם הציווי שלנו לזיכרון – זה תלוי בנו, אלה שנמצאים כאן, וזה תלוי בנו, בכנסת הנוכחית, להבטיח שבשנה הבאה יהיה יום מיוחד שמציין באופן רשמי במליאת הכנסת את היום הבין-לאומי החשוב הזה כי עלינו להתחבר לשיח הבין-לאומי.
מיכל וונש: (סיום תרגום) והחשיבות של החיבור שלנו, כנסת ישראל, למה שקורה בזירה הבין-לאומית ובקהילות ברחבי התפוצות שלא צריכות שאנחנו נאמר להם, ידידי, שהן חייבות להיאבק באנטישמיות – אנחנו לא לצידן.
מיכל וונש: אנחנו צריכים להיות בראש.
מיכל וונש: מדינת ישראל נושאת באחריות אדירה גם כלפי מה שקורה בתוכה פנימה, גם כלפי אחינו ואחיותינו בתפוצות וגם בהכרח להתחבר לכל חברותינו בזירה הבין-לאומית – מדינות העולם כולן.
מיכל וונש: וביום הזה, שבכל העולם מצוין יום השואה הבין-לאומי, דווקא מכנסת ישראל יוצא ענות חלושה.
מיכל וונש: אז תודה לך, גברתי היושבת-ראש, שאנחנו מקיימים את הדיון הזה, ואני מאוד מקווה שזו תהיה רק הסנונית לאחריותה של כנסת ישראל לטובת אזרחי מדינת ישראל, וכדי שנמלא את חובתנו ואחריותנו לאם היהודי כולו ולעולם כולו.
טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, חברת הכנסת מיכל קוטלר וונש.
טלי פלוסקוב: אני יודעת שהובלת את נושא האנטישמיות בכנסת הזאת יחד עם חבר הכנסת קלנר בפלטפורמות שונות אמנם אבל המטרה משותפת.
טלי פלוסקוב: אם אפשר להעלות את חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב שנמצא אתנו בזום?
טלי פלוסקוב: אנדרי בבקשה.
אנדרי קוז'ינוב: אני גם אשתדל להיות קצר, גם לי, מין הסתם יש את הסיפור האישי שלי, כפי שגם את ציינת, גברתי יושבת-הראש, כמו גם לכל אחד מאתנו וגם להרבה מהמשתתפים פה – אנחנו מכירים באופן אישי וגם יצא לנו לדבר ולעבוד.
אנדרי קוז'ינוב: אבל בהמשך למה שחבר הכנסת קלנר וחברת הכנסת מיכל קוטלר וונש אמרו, אני רוצה לציין ולחדד עוד דבר – לאחרונה, ההאשמה הזאת, המושג הזה של האנטישמיות נהיה הרבה יותר קל בשימוש, גם בתוכנו פנימה.
אנדרי קוז'ינוב: כלומר, הרבה מאוד חלקים בתוך החברה הישראלית מתחילים להאשים את עצמם – זאת אומרת, חלק אחד של החברה הישראלית מאשים את החלק השני של החברה הישראלית באנטישמיות, מבלי להבין את עומק המשמעות של המילה הזאת כנראה.
אנדרי קוז'ינוב: כמון כן, אנחנו שומעים ביטויי גנאי שמוכרים לנו ממלחמת העולם השנייה ומהשואה, ואני רק רוצה להגיד שבעיני, ובמיוחד ביום כזה ובכלל, בכל התקופה, אמירות כאלה אינן מקובלות באשר הן, ולא משנה באיזה הקשר הן נאמרות.
אנדרי קוז'ינוב: לגבי כל מה שהתחלת לדבר, על כמות ניצולי השואה שנותרו עדין עמנו ועל הבעיות שהן נתקלים בהן – אכן, הדברים האלה מוכרים וברור שהמדינה צריכה להתערב וחייבת להתערב רק שאנחנו מכירים את הסחבת הבירוקרטית לפעמים והבעייתיות התקציבית והמלחמות שאנחנו מנהלים כמוך, כמוני וכמו חברי כנסת אחרים, וכולי תקווה שנדע בקרוב לפתור את זה, בצורה כזאת או אחרת, על-מנת לפתור את הבעיות האקוטיות כי כפי שאנחנו יודעים, כ-25% מניצולי השואה חיים כרגע מתחת לקו העוני וזה דבר שהוא בלתי נסבל בישראל, שאנחנו לא יכולים להשלים אתו.
אנדרי קוז'ינוב: בכך אני אסיים ואעביר את רשות הדיבור בחזרה לוועדה.
אנדרי קוז'ינוב: תודה רבה.
טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת קוז'ינוב.
טלי פלוסקוב: קודם כל, שמור על עצמך ובריאות.
טלי פלוסקוב: דיברנו כרגע על אנטישמיות ואני רוצה להגיד לכם שבכל שנה משרד התפוצות מגיש לממשלה ביום זה את הדוח השנתי לציון יום הזיכרון הבין-לאומי לשואה, זה דוח האנטישמיות.
טלי פלוסקוב: הדוח הזה מכיל את המגמות והאירועים המרכזיים של השנה החולפת לגבי תופעות האנטישמיות בעולם והמאבק למיגור התופעה.
טלי פלוסקוב: אני שמחה מאוד שהיום אנחנו מארחים, אמנם בזום, את שרת התפוצות, חברת הכנסת עומר ינקלביץ', והיא תיתן לנו תמונת מצב בנושא הזה.
טלי פלוסקוב: אפשר להעלות את השרה?
טלי פלוסקוב: בבקשה גברתי.
עומר ינקלביץ': תודה רבה גברתי, יושבת-ראש הוועדה, חברת הכנסת טלי פלוסקוב.
עומר ינקלביץ': נעים מאוד.
עומר ינקלביץ': כבוד גדול להשתתף בוועדה הזאת.
עומר ינקלביץ': לפני שאנחנו מתחילים, אני מבקשת לשלוח איחולי החלמה מהירה ובריאות שלמה ליו"ר הוועדה, חבר הכנסת דוד ביטן, מכל הלב והרבה הרבה בריאות.
עומר ינקלביץ': חברי כנסת נכבדים, יו"ר הסוכנות היהודית מר בוז'י הרצוג, יש פה רשימה של הרבה מכובדים – יו"ר הסוכנות היהודית, יו"ר ההסתדרות הציונית העולמית מר יעקב חגואל.
עומר ינקלביץ': מר אריק פינגרהאט, נשיא ומנכ"ל הפדרציות היהודיות בצפון אמריקה.
עומר ינקלביץ': מר מארק ווילף, יו"ר הפדרציות היהודיות בצפון אמריקה – שלום.
עומר ינקלביץ': גברת קולט אביטל, יו"ר מרכז הארגונים של ניצולי השואה.
עומר ינקלביץ': פרופסור דינה פורת, ראש מרכז קנטור ובאמת מכובדי כולם – יש פה רשימה ארוכה וכמובן ניצולי השואה שנמצאים עמנו אבל טלי, אני לא אעשה את זה ברוסית, אין סיכוי.
עומר ינקלביץ': 76 שנים עברו מאז ששוחרר מחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו מידי הצורר הנאצי, וגם פה לא ארחיב אבל אני חייבת לומר שכבת לדור שני לניצולי שואה וכנכדה לסבא וסבתא שעברו תופת – גדלתי על האובדן הזה לצד הסיפורים על תעצומות הנפש אבל היום הזה, מחנה אושוויץ מסמל עבורי ועבור כולנו, כל העם היהודי, את שיאם של הרוע ושל האכזריות האנושית.
עומר ינקלביץ': מאז, ברוך השם, זכינו להקים את מדינת העם היהודי, שדואגת לבניה בכל מקום בו הם יהיו בעולם אבל גם היום, 76 שנים מאז אותו יום, אנחנו רואים את השורשים של אותה שינאה עדין קיימים וכל הזמן מאיימים לצמוח מחדש.
עומר ינקלביץ': גם היום יש רבים ששואבים השראה מאותה תקופה אפלה, ורואים בה מציאות שיש לשחזר.
עומר ינקלביץ': אתם יודעים, אומרים שבכל דור ודור עומדים עלינו לכלותינו – אני חושבת שהיום אנחנו צריכים להגיד: בכל דור ודור שנאת היהודים לובשת צורה אחרת, ובשנת 2020 אנחנו רואים את הזירה של רשת האינטרנט, שהפכה לשדה המרכזי של הפצת השנאה הזאת.
עומר ינקלביץ': תחת הכינוי של חופש הביטוי, אנטישמים רבים מצאו בה כר נוח כדי להפיץ גל של תיאוריות קונספירציה אודות מגפת הקורונה והקשר של היהודים למגפת הקורונה ועוד האשמות מופרכות נוספות רבות.
עומר ינקלביץ': לדוגמה: האשמות על כך שהיהודים הפיצו את הנגיף כדי להפיק ממנו רווח בתעשיית התרופות.
עומר ינקלביץ': בטח שמעתם על ההאשטאג של קוביד-48, שקושר את מגפת הקורונה להקמת מדינת ישראל.
עומר ינקלביץ': זה רק חלק מהדוגמאות המזעזעות שהגיעו למאות-מיליונים של משתמשים ברשת ואל תטעו – האשמת היהודים בחוליי העולם לא נולדה היום.
עומר ינקלביץ': לאורך כל ההיסטוריה יהודים הואשמו בהפצת מחלות, ומקומה של מגפת הקורונה לא נפקד מההיסטוריה האנטישמית.
עומר ינקלביץ': מעבר לאתגרים הללו, אנחנו רואים השנה התמודדות עם איום נוסף על החיים היהודיים באירופה, ופה אני מדברת על נושא שהוא קריטי – פסיקת בית הדין האירופאי לצדק בלוקסמבורג, בית הדין הגבוה.
עומר ינקלביץ': הפסיקה הזאת מאפשרת למדינות האיחוד האירופי לאסור שחיטה כשרה בגבולות שלהן, והפסיקה הזאת עלולה להוות תקדים מסוכן לאיסורים רבים ונוספים שיכולים לצוץ ולעלות.
עומר ינקלביץ': כל האיסורים האלה הם בעצם מגבלות חדשות על חופש הדת היהודית באירופה, כמו לדוגמה דבר נוסף שעלול לעלות והוא איסור על מילת תינוקות מתוך כל מיני טיעונים הומניטרים כאלה ואחרים, שמה שמוביל את זה זו הפגיעה בחסרי הישע לכאורה.
עומר ינקלביץ': אז אני אומרת שפה על מדינת ישראל לעשות כל שביכולתה כדי להילחם בפסיקות האלה ולהגן על החיים היהודיים באירופה ובעולם כולו, כמובן לא רק מבחינה פיסית אלא גם מבחינה רוחנית.
עומר ינקלביץ': אני מבקשת להגיד מילה שעלתה בעקבות הדוח על הצד החיובי – אנחנו רואים השנה לראשונה, מזה הרבה מאוד שנים, שלא היו בכלל הרוגים מאירועים אנטישמיים בעולם, ברוך השם.
עומר ינקלביץ': אנחנו מסבירים את זה במשרד, בעקבות הנתונים – אנחנו רואים שההסבר המתבקש לכך הוא ההגבלות של התנועה שהוטלו בעקבות מגפת הקורונה, ובעקבות כך הייתה ירידה בנוכחות היהודים ב"ג'ואיש קומיוניטי סנטרס", בסופרמרקטים הכשרים, בבתי הספר היהודיים, בבתי הכנסת.
עומר ינקלביץ': בכל המקומות שהיוו עד היום איזה שהוא מוקד לפיגועים הללו אבל עם זאת, במשרד התפוצות, אנחנו מעריכים שהירידה הזאת היא ירידה זמנית בלבד, ויש לנו את החשש שביטויי האנטישמיות ברשת, שראינו בעקבות הקורונה, חס וחלילה יצאו מהמרחב הווירטואלי ויגיעו חלילה לשטח.
עומר ינקלביץ': חברי, השנה התמודדנו עם המגפה העולמית החדשה אבל אסור, אסור שהיא תשכיח מאתנו את המאבק במגפה העולמית שמאיימת על העם היהודי לאורך כל ההיסטוריה.
עומר ינקלביץ': אנחנו צריכים לזכור שאנטישמיות היא מגפה גלובאלית.
עומר ינקלביץ': על כן, המאמץ כנגדה באמת חייב להיות גם הוא גלובאלי, של כולנו.
עומר ינקלביץ': אנחנו צריכים לשלב ידיים עם ראשי מדינות בכל העולם, עם תאגידים, עם ארגונים, כדי לומר להם בקול אחיד, מאוחד וברור: ליהודים מגיע לחיות בביטחה ובשגשוג בכל מקום בעולם, והאחריות מוטלת גם עלינו, כן, גם עלינו ובעיקר עלינו כמדינתו של כלל העם היהודי.
עומר ינקלביץ': האחריות עלינו היא להוביל את המאבק הזה ולרתום אליו עוד ועוד מדינות, עוד ועוד ארגונים אבל צריך להבין שמדינת ישראל לא יכולה ולא תשב בחיבוק ידיים עד למיגור מגפת האנטישמיות בעולם, בעזרת השם.
עומר ינקלביץ': יום השואה הבין-לאומי הוא יום שאנחנו צריכים לזכור את המחויבות הזאת ולדעת שעשינו הכל, כל אשר ביכולתנו, כדי להבטיח שלעולם לא עוד! לסיום – אני רוצה לציין שישנם כ-170,000 ניצולי שואה בתפוצות, כ-60% בארצות-הברית, 18% במזרח אירופה, כ-6% בקנדה, ואנחנו פה עבורכם, בעזרת השם.
עומר ינקלביץ': אני מבקשת להודות למשרדים הרלוונטיים שעוד פעם – תכף יוגב קרסנטי, האחראי במשרד שלנו, ירחיב עם נתונים קצת יותר מדויקים מהדוח אבל אני רוצה להודות למשרדים הממשלתיים שמסייעים ונמצאים אתנו במאבק.
עומר ינקלביץ': כמובן ליו"ר הסוכנות היהודית, מר בוז'י הרצוג, שאנחנו עובדים ביחד בשיתוף פעולה.
עומר ינקלביץ': ליו"ר ההסתדרות הציונית העולמית, מר יעקב חגואל, ל"יד ושם", למרכז קנטור, כשכולם עובדים בשיתוף פעולה פורה ואיכותי עם המשרד ויחד, וכל הארגונים שאני לא מזכירה אותם אבל בסוף, אנחנו שותפים ועובדים ביחד בשיתוף פעולה מלא, וזו מבחינתי האמירה הכי חשובה: בואו נתאחד כולנו בכדי שנמגר את התופעה הנוראית הזאת.
עומר ינקלביץ': תודה רבה, גברתי, על ההזדמנות והמשך דיון משמעותי.
טלי פלוסקוב: תודה רבה לך השרה ינקלביץ'.
טלי פלוסקוב: אני רק רוצה להגיד לך שאת המצגת קיבלנו רק עכשיו, ויש לנו כל-כך הרבה אנשים חשובים בדיון ואני מאוד רוצה לתת גם לניצולי השואה לומר כמה מילים.
טלי פלוסקוב: לכן, אנחנו נלמד את הדוח שלכם ואם יהיה צורך נרחיב בדיון נוסף או בקשר ישיר אתך.
טלי פלוסקוב: אז ברשותכם, לא נרחיב כרגע על הדוח אלא נמשיך בדיון, ואחר-כך נתייחס גם לדוח.
טלי פלוסקוב: ולך המון תודה, אני יודעת כמה הנושא חשוב ובוער בך, ותודה שלקחת חלק בדיון, רק מינוס קטן שאת המצגת קיבלנו רק עכשיו.
טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו ממשיכים בדיון - -
עומר ינקלביץ': גברתי, כן הייתי בכל זאת מבקשת שתאפשרי לנציג מהמשרד שלנו לומר כמה מילים על הדוח מכיוון שנעשתה עבודה מעמיקה והם הגיעו במיוחד, ואני גם חושבת שהאנשים המכובדים שנמצאים בדיון הזה ישמעו כמה מילים בקצרה.
עומר ינקלביץ': הסקירה שנעשתה בשולחן הממשלה ארכה לא יותר משלוש דקות אבל אני חושבת שהיא חשובה מאוד.
עומר ינקלביץ': כמובן שזה לשיקול דעתך, זו המלצתי.
טלי פלוסקוב: מי נמצא אתנו?
טלי פלוסקוב: את מי את מבקשת?
עומר ינקלביץ': נמצא פה המנכ"ל ומר יוגב קרסנטי, שהוא אחראי מטעם המשרד על הנושא הזה.
עומר ינקלביץ': בכל זאת הייתי ממליצה לתת לו מספר דקות.
טלי פלוסקוב: אז אתן עכשיו לסוכנות ולעוד כמה אורחים, ואחר-כך אבקש להגיד כמה מילים על הדוח.
עומר ינקלביץ': אני מודה לך מאוד גברתי, תודה רבה.
טלי פלוסקוב: תודה רבה גם לך.
טלי פלוסקוב: אנחנו ממשיכים בדיון.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לספר לכם שבשנת 2014 יצאה משלחת של 60 חברי כנסת ושרים ואנשי ציבור לצעדה באושוויץ, ביום השואה הבין-לאומי.
טלי פלוסקוב: יושב-ראש הסוכנות היהודית היום ויושב-ראש האופוזיציה דאז, יצחק בוז'י הרצוג, השתתף במשלחת הזאת אז, והיום הוא אתנו ואנחנו כמובן מזמינים אותו לומר כמה מילים ביום הזה.
טלי פלוסקוב: אני בטוחה שאתה מתרגש יחד אתנו בדיון הזה.
יצחק הרצוג: תודה רבה לך, גברתי היושבת-ראש.
יצחק הרצוג: אכן אני זוכר את אותו מסע שגם את היית בו, כאחת שמחויבת מאוד למשימה הנעלה הזאת.
יצחק הרצוג: אני חייב לומר שהדיון הזה הוא חשוב מאוד.
יצחק הרצוג: אני מודה גם לכבוד השרה, ליושב-ראש ההסתדרות הציונית-העולמית, לנציגי הפדרציות היהודיות בצפון אמריקה ולכל המכובדים והקהל הגדול שנמצא כאן.
יצחק הרצוג: אני משדר מהחדר בו ישב דוד בן-גוריון קרוב ל-20 שנה, בבניין המוסדות הלאומיים בירושלים, והוביל מכאן לעצמאות ישראל, ואני חושב לעצמי מה הוא חשב כשהוא קיבל את הבשורה על סיום המלחמה או לפני זה, על שחרור מחנה הריכוז אושוויץ-בירקנאו, היום הזה לפני 76 שנים, ומה שמעו הקירות הללו כשבמשך חמש שנים שקדמו ליום הזה הגיעו דיווחים טיפין-טיפין על האסון הנורא ביותר פקד את עמנו ואת האנושות כולה.
יצחק הרצוג: ואני מסכים לחלוטין עם חברתי הטובה, השרה עומר ינקלביץ', על גודל השעה וגודל האתגר.
יצחק הרצוג: אגב, אני מאוד מברך על הדוח של המשרד לענייני תפוצות, הוא דוח מצוין ויש בו נתונים מרתקים.
יצחק הרצוג: אני יכול לדווח לכם שגם במחקרים שאנחנו עשינו – לאחרונה עשינו למשל מחקר עם מכון ה-INSS – המכון למחקרי ביטחון לאומי – מחקר על עצמת השיח האנטישמי בפוליטיקה האירופאית, ואנחנו מגלים ש-76 שנים לאחר שחרור מחנה הריכוז אושוויץ-בירקנאו ולאחר המלחמה, פוליטיקאים רבים באירופה, במיוחד במערב אירופה, עדין נוקטים עמדות של שלילת השואה ועמדות אנטישמיות קשות וחמורות.
יצחק הרצוג: אנחנו רואים התחזקות של הקצוות.
יצחק הרצוג: זה משתלב עם מה שתיארה השרה על השיח ברשתות החברתיות בעת הזאת.
יצחק הרצוג: זה לחלוטין מתכתב עם מציאות שבה הפתרון הקל זה להאשים את היהודים בחוליי התקופה ובוודאי במגפות ובמחלות ומה לא.
יצחק הרצוג: אנחנו רואים עשרות פוליטיקאים ומנהיגי ציבור באירופה שנוקטים את העמדה הזאת, שלא לדבר על העובדה שכמו שנאמר – חיים יהודיים באירופה מאוימים על-ידי מהלכים שלכאורה נמצאים באצטלה של ענייניות אבל בפועל, הם מהווים כלי נחרץ להוצאת היהודים מאירופה כמו למשל איסור שחיטה כשרה וכמו למשל איסור ברית-מילה ועוד היד נטויה.
יצחק הרצוג: אין ספק שאלה מאבקים מאוד-מאוד גדולים.
יצחק הרצוג: אני מברך את ידידי, יושב-ראש הכנסת, שגם הוא התגייס למשימה למאבק הזה מול פרלמנטים בעולם, ואני חייב לומר שכמו שנאמר פה, צריכה להיות ברית של כל הכוחות העוסקים והנלחמים באנטישמיות.
יצחק הרצוג: רק לפני שנה התייצבו פה עשרות מנהיגים מכל העולם לאירוע מרגש במיוחד ב"יד ושם" ונשבעו לעולם לא עוד, והתחייבו להילחם באנטישמיות אבל בפועל, בתקופת הקורונה, הרבה מאוד מזה נשכח.
יצחק הרצוג: אני אסיים ואומר שזה מחייב באמת, כמו שאני תמיד מציין, שלושה רבדים של מאבק: קודם כל, בצד הביטחוני – ברוך השם באמת שלא היו נפגעים בנפש.
יצחק הרצוג: הקרן לביטחון קהילות של הסוכנות היהודית תמכה עד כה במאות – למעלה מ-600 מתקנים יהודיים בכל העולם בביטחון פיסי, דהיינו – מיגון, וזה חסך חיים כמו למשל בהאלה, בגרמניה, ביום הכיפורים לפני שנה, שמחבל מרצח, גזען עליונות לבנה, ביקש בכל הכוח להיכנס לתוך בית הכנסת בתפילת יום הכיפורים ונבלם על-ידי דלת ומנעול שאנחנו התקנו שם, וניצלו 55 יהודים מטבח.
יצחק הרצוג: זה יכול לקרות בכל מקום ולכן, אני קורא לכל הקהילות להתמגן בצורה נאותה.
יצחק הרצוג: לאחר מכן, כמובן, צריך לעבוד בכל הרבדים של חקיקה ואכיפה – זה נושא מאוד גדול מול כל המדינות בעולם, בוודאי באירופה, נושא שכולנו משתפים פעולה יחד עם משרד החוץ ועם גורמים נוספים וארגונים יהודיים חשובים.
יצחק הרצוג: ולבסוף – החינוך.
יצחק הרצוג: איך אנחנו מטמיעים בתודעה את סיפורם של הניצולים שנמצאים כאן, את סיפור הזוועות ואת סיפור המחיר האנושי העצום, הנורא, שנבע כתוצאה משנאה, פשוט שנאה, שחלחלה ושרפה כל חלקה טובה.
יצחק הרצוג: אז אנחנו מאחלים בריאות טובה לאחינו ואחיותינו ניצולי השואה, מחויבים למשימת הקודש שחייהם יהיו טובים, וכמובן למאבק הנחרץ בשנאת יהודים באנטישמיות בכלל ובשנאה בפרט.
טלי פלוסקוב: תודה רבה ליושב-ראש הסוכנות היהודית, יצחק בוז'י הרצוג.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שהשתתפות
טלי פלוסקוב: כם בדיון מאוד-מאוד חשוב.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להזכיר לכם שבשנה שעברה, בשנת 2020, לציון יום השואה הבין-לאומי ולציון 75 שנים לשחרור מחנה אושוויץ ולזיכרון קורבנות השואה שנספו בשואה, התארחו בירושלים, ב"יד ושם", אורחים מכובדים מכל רחבי העולם – נשיא רוסיה, גרמניה, איטליה, צרפת, גיאורגיה וארגנטינה.
טלי פלוסקוב: מלכי ספרד, הולנד, איסלנד, יורש העצר הבריטי וגם סגן נשיא ארצות-הברית מייק פנס, במסגרת פורום השואה העולמי החמישי שבוז'י הזכיר לנו.
טלי פלוסקוב: בכנס הזה התחייבו כל המשתתפים לזכור ולא לשכוח, להילחם בכל גילויי האנטישמיות שחזרו והתרבו בארצות שלהם.
טלי פלוסקוב: עכשיו אני רוצה לבקש ולהזמין את יושב-ראש הפדרציה היהודית בצפון אמריקה, מארק ווילף בבקשה.
טלי פלוסקוב: תעלו בבקשה בזום את מארק ווילף.
טלי פלוסקוב: מארק ידבר באנגלית.
מארק ווילף: (תרגום מאנגלית) תודה גברתי היושבת-ראש, זה כבוד בשבילי ואני מקווה שאתם ומשפחותיכם, כולכם בטוחים.
מארק ווילף: הגברת פלוסקוב, השרה עומר ינקלביץ', יושב-ראש הסוכנות היהודית יצחק הרצוג, יו"ר ההסתדרות הציונית העולמית יעקב חגואל, חברי כנסת ובמיוחד ניצולי השואה שנמצאים אתנו כאן היום – אנא שלחו איחולי החלמה מלאה ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת דוד ביטן, שאני כל-כך שמח שהוא בדרך להחלמה ממופע קשה של מחלת הקורונה.
מארק ווילף: היום יום חשוב שארגונים ואנשים ברחבי העולם מכירים ביום השואה הבין-לאומי.
מארק ווילף: היום, 27 בינואר, יום השנה ה-76 לשחרור אושוויץ.
מארק ווילף: יהיו טקסים ואירועים באו"ם וסביב העולם אבל ככל הנראה אין מקום יותר מתאים מאשר הכנסת, כאן בירושלים, לכבד את אלה שהלכו.
מארק ווילף: היום, כשאני מצטרף אליכם בזום, נראה שיהיה מושלם להביא את הציטוט מרבי יהודה הלוי: "ליבי במזרח ואני בסוף מערב".
מארק ווילף: שני הורי וארבעת סביי וסבותיי ניצלו מהשואה.
מארק ווילף: הם ראו את הזמנים הקשים ביותר.
מארק ווילף: סבי התחבא מתחת לרצפה של רפת במשך שנתיים.
מארק ווילף: סבתא שלי נמלטה מהגטו בעזרת מסמכי עבודה.
מארק ווילף: הם הצליחו לבנות את חייהם מחדש וליצור משפחה חזקה.
מארק ווילף: הם תמיד מזכירים לנו כמה אנו בני מזל וכי עלינו מוטלת האחריות לתמוך בישראל ולעזור לאלה מבני עמנו הנזקקים לכך.
מארק ווילף: לכן, הם האמינו בבניית ישראל חזקה ותוססת, ישראל שהיא חלק מרכזי בחיים היהודיים באמריקה ובתפוצות.
מארק ווילף: הם ידעו כמוני שבגלל שיש לעם היהודי ארץ ישראל חזקה ותוססת היום, בין שאר נכסים אחרים, שמשהו בעוצמה כזאת של השואה לא יחזור על עצמו אבל שמענו היום גם את דוח האנטישמיות 2020, וזה נותן לנו סיבות רבות לדאגה.
מארק ווילף: אנחנו כאן, בארצות-הברית, מודאגים מאוד שוב מהעלייה של תופעה אנטי-יהודית ביבשת שלנו.
מארק ווילף: הקהילות היהודיות נמצאות במעקב צמוד מאוד ומשקיעות בביטחון הקהילה שלנו, ועל כך תשמעו פירוט בהמשך מפי עמיתי אריק פינגרהאט.
מארק ווילף: בשבילנו "לעולם לא עוד" אינה סתם סיסמה, זו תכנית עבודה שאנחנו מבצעים בכל יום ויום בשנה.
מארק ווילף: ובנוסף לכך, יחד עם שותפינו בסוכנות היהודית, אנחנו עוקבים כל הזמן אחרי המגמות והסכנות הניצבות בפני הקהילות היהודיות סביב העולם.
מארק ווילף: אנחנו גאים בעבודה שאנחנו עושים, כפי ששמעתם מהיושב-ראש הרצוג, כדי לדאוג לביטחון של הקהילות בדיוק כמו שעשינו בעיר האלה בגרמניה.
מארק ווילף: במאמצנו המשותפים ניצלו חייהם של אלפי יהודים ובוודאי שעלינו לדאוג למורים שלנו, הגיבורים שלנו, שורדי השואה בקהילות שלנו סביב העולם.
מארק ווילף: בצפון אמריקה יש כ-80,000 שורדים, קרוב לשליש מהם חיים בקו העוני או בסמוך לו.
מארק ווילף: קהילת הפדרציה שלנו העמידה זאת בראש סדר העדיפויות שלה וגייסה יחד עם קרנות התאמה של ממשלת ארצות-הברית עשרות-מיליוני דולרים כדי לוודא שגיבורים אלה יחיו את חייהם בכבוד ובנוחות המגיעים להם.
מארק ווילף: המחויבות שלנו למדינת ישראל ולקהילות היהודיות ברחבי העולם היא בלתי מעורערת ונצחית.
מארק ווילף: אנו נעמוד נגד האנטישמיות ונישאר ערניים כל העת כדי למנוע כל איום על הקהילות היהודיות ועל היהודים.
מארק ווילף: עם ישראל חי! תודה גברתי היושבת-ראש.
טלי פלוסקוב: זה היה כל כך חשוב לשמוע את מארק ווילף, כל כך הרבה מסרים, ואני מאמינה שמה שאמר מארק – יש הרבה קהילות שמרגישות את זה, ומי שמאגד את כל זה ביחד נמצא אתנו – יושב-ראש ההסתדרות הציונית העולמית, מר יעקב חגואל.
טלי פלוסקוב: בבקשה להעלות אותו בזום.
יעקב חגואל: שלום לכולם.
יעקב חגואל: גברתי, חברתי, יושבת-ראש הוועדה טלי פלוסקוב, כבוד השרה, יושב-ראש הסוכנות היהודית, יושבי-ראש הפדרציות היהודיות, חברי הכנסת, שורדי השואה, חברי, תראו, היום הזה, יום המאבק באנטישמיות – אני קורא לו כך כי הייתה החלטת ממשלה שאת היום הזה ייחדו במדינת ישראל למאבק באנטישמיות – החלטת ממשלה לא מהיום.
יעקב חגואל: ולצערנו, צריך להמשיך ולהיאבק באנטישמיות גם היום, גם אחרי יותר מ-70 שנה שהשואה הארורה הזאת הסתיימה, אחינו בתפוצות, לא מעט מהם, חוששים להזדהות כיהודים.
יעקב חגואל: חוששים ללכת עם סממנים יהודיים.
יעקב חגואל: בשבוע שעבר ההסתדרות העולמית הציונית פרסמה דוח – אני רוצה גם לברך פה את חברתי הטובה רחלי ברץ ריקס, שהיא ראש המחלקה למאבק באנטישמיות בהסתדרות הציונית העולמית, נבחרה לא מכבר על-ידי הקונגרס הציוני העולמי לעמוד בראש המחלקה, ואני רוצה לאחל לה הצלחה.
יעקב חגואל: היא נמצאת אתנו גם כאן.
יעקב חגואל: אני מקווה שלא תהיה לך עבודה, רחלי, אבל לצערנו, יש הרבה עבודה.
יעקב חגואל: יש הרבה עבודה כי לפני כשנה התחילה הקורונה, והקורונה פגשה את האנטישמיות בממדים אדירים.
יעקב חגואל: ראינו מה קרה בפיטסבורג, ראינו מה קרה בהאלה, כמו שהזכיר פה חברי יצחק הרצוג – נרצחו יהודים, נרצחו אנשים שחשבו שהם יהודים.
יעקב חגואל: ואנחנו מדברים כאן שרובינו נמצאים בעולם כולו בסגר, ומה שעובד זה הרשתות החברתיות.
יעקב חגואל: זה גם מה שהראה המחקר שלנו, שהרשתות החברתיות, בצורה ויראלית, שהדביקה יותר מהר ממה שנדבקים מקורונה.
יעקב חגואל: המסרים שעברו, אותו נרטיב שאותם אנטישמים המציאו שאנו, היהודים, הבאנו את הקורונה לעולם, ואנו היהודים, ממניעים כלכליים או ממניעים של השתלטות על העולם נביא את החיסון, נביא את התרופה – כל הדבר הזה סביב זה תפס בעולם הדיגיטלי וברשתות החברתיות.
יעקב חגואל: אני רוצה לציין לשבח שלפני כחצי שנה, ארגן יחד אתנו יושב-ראש הוועדה, שגם אני רוצה לשלוח לו רפואה שלמה, חברי הטוב, חבר הכנסת דוד ביטן – הוא ארגן כאן דיון, בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, עם ראשי הרשתות החברתיות - -
מיכל וונש: שלושה דיונים.
יעקב חגואל: נכון.
יעקב חגואל: דיון שהתמשך והתמשך גם עם פייסבוק, גם עם טוויטר ועם האחרים, והדיון היה לא פשוט כי יש פה מניעים כלכליים ויש פה אינטרסים שהם לא אינטרסים ערכיים, ואנחנו רואים שהרשתות מלאות בשנאה.
יעקב חגואל: הרשתות מלאות בשנאה נגד יהודים, וצריך להבין שהאנטישמיות היא לא בעיה של היהודים, האנטישמיות היא בעיה של העולם.
יעקב חגואל: שנאת הזרים היא בעיה של העולם.