GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עדו דניאל: לאחרונה גם פורום - - - שהקמנו עם משפיענים מהמפרץ בחיבור עם המשפיענים הפרו ישראלים יחד איתם ופרויקטים שאנחנו עושים להעצמת האזרחים שרוצים לסייע בהסברה הישראלית, פרויקטים של משפיעי הדיגיטל.
עדו דניאל: יש לנו חדר מדיה שחנכנו בג'וליס יחד עם השירות הלאומי שבו בנות שירות דרוזיות יעשו הסברה וניטור בדיפלומטיה ציבורית בערבית כלפי העולם הערבי.
עדו דניאל: ובשדרות, מקום מאוד מאוד חשוב לנו, גם שם המשרד יוזם הקמת חדר מדיה עבור התלמידים, סטודנטים וצעירים שירצו לקחת בו חלק.
עדו דניאל: תהיה בו סיירת הסברה ויהיו גם הדרכות עבור תושבי שדרות שירצו לקחת חלק ותושבי הסביבה שמעוניינים לספר את הסיפור של תושבי הדרום לעולם.
מיכל וונש: תודה רבה, עוד.
עדו דניאל: ברכות לכולם ותודה על הדיון.
מיכל וונש: תודה לך ואני יודעת שאתה צריך לעזוב אז אני רק אומר, בסיכום אני אבקש ממשרדי הממשלה, יש לנו פה רשימה של אנשים שכבר נמצאים פה בחדר, JNS איגדו לנו אותם לרשימה אחת, יש עוד המון, מאות, אז אני לא רוצה לומר שרק הרשימה הזאת, אבל אנחנו נאתגר גם את עצמנו והכנסת תאתגר את משרדי הממשלה לראות איך אנחנו עובדים ביחד כדי לשפר את שיתוף הפעולה הקיים.
מיכל וונש: לא מה אנחנו כבר עושים, אלא מה אנחנו צריכים לעשות.
מיכל וונש: אנחנו נעביר את זה גם למשרד לנושאים אסטרטגיים.
עדו דניאל: עד שאני אצטרך לעזוב אני פה, אם יש עוד שאלה.
מיכל וונש: תודה, עדו.
מיכל וונש: אדם לויק, Camera UK.
אדם לויק: כן, תודה רבה, מיכל.
אדם לויק: מהניסיון שלי בעשר השנים האחרונות שאני סוקר את יחס התקשורת בבריטניה לישראל אני מאוד זהיר בכך שאני לא מכנה את התקשורת אנטישמית אלא אם כן היא באמת עונה להגדרה.
אדם לויק: זה חשוב כי בלתי אפשרי להבין את הקונפליקט בין הישראלים לפלסטינים בלי להבין את התפקיד של האנטישמיות בחברה.
אדם לויק: עיתונאים שלא מעוניינים או לא מבינים מהי אנטישמיות לא יכולים לסקר נכון את השטח.
אדם לויק: מעבר לכך בעשר השנים האחרונות החשיבות של קבלת הלגיטימציה של ישראל היא חשובה מאוד, אבל עדיין יש אנשים משפיעים מעבר לעיתונאים שלא מכירים בכך ולכן הם לא מכירים בחשיבות של מתיחת קו בין ביקורת לגיטימית לבין גזענות אנטי יהודית.
אדם לויק: אני מכיר את התופעה אצל פרשנים, אצל יהודי התפוצות ואפילו אצל פוליטיקאים ישראלים.
אדם לויק: אני חושב שעל משרדי הממשלה בישראל לחנך את יהודי ישראל והתפוצות לגבי ההגדרה של האנטישמיות והממשלה גם חייבת להפיץ את החשיבות של ההגדרה הזאת ולעבוד לקבלתה בקהל הרחב.
אדם לויק: אם אנחנו רוצים לקדם את ההגדרה הזו של IHRA חייבים לא לקבל את האנטישמיות שעונה להגדרה גם אם היא מגיעה מבעלי ברית פוליטיים או אידיאולוגיים.
אדם לויק: בסופו של דבר אנחנו חייבים לשמר את הלגיטימציה שלנו במאבק נגד הגזענות האנטי יהודית והאנטישמיות גם מהשמאל וגם מהימין ובכל מקום שאנחנו רואים את זה.
אדם לויק: תודה.
מיכל וונש: תודה רבה, אדם.
מיכל וונש: בעצם החשיבות של אימוץ הגדרת האנטישמיות של IHRA אנחנו מתייחסים לשלושת ה-D, דמוניזציה, דה לגיטימציה ודאבל סטנדרטיזציה וחשוב מאוד להתייחס לזה כאן.
מיכל וונש: אני ייסדתי ועדה שתקדם את זה במיוחד באמצעים דיגיטליים שיאמצו את ההגדרה של IHRA כי צריך קודם להגדיר את הבעיה כדי להיאבק בה.
מיכל וונש: זה מאוד חשוב גם באופן פנימי בכנסת וחשוב שהמשרדים השונים בממשלה יבינו את החשיבות של ההגדרה הזאת ותודה רבה שהעלית את הנקודה הזאת.
מיכל וונש: סימון קובס, ראש חברי סאסקס למען ישראל.
סימון קובס: קודם כל אני רוצה לחזק את כל מי שאמר שכבוד הוא להיות כאן.
סימון קובס: אני יודע שאני חייב לדבר בקצרה, אני מדבר מברייטון, כאן זה בעצם מרכז של ה-BDS, חברי סאסקס למען ישראל, נוסדנו לפני 13 שנה להיאבק נגד המגמה הזו של BDS ולצערי הדברים לא השתפרו מאז.
סימון קובס: אנחנו ניסינו לעשות צחוק מהאנשים של ה-BDS אבל הם עדיין מגיעים.
סימון קובס: גב' וונש, אני מקווה שאת מבינה שאי אפשר לקחת כמובן מאליו שאנחנו ניאבק נגד האנטישמיות.
סימון קובס: גברתי היושבת ראש, תודה רבה לך, אני ממש אקצר בדברים, ממש כבוד לי להיות כאן עם הגיבורים שנאבקים נגד האנטישמיות.
יוסף כהן: קודם כל ממש כבוד לדבר כאן עכשיו.
יוסף כהן: אני מנכ"ל תנועת ההסברה לישראל.
יוסף כהן: יש לנו את הפלטפורמה הגדולה ביותר במדיה החברתי בבריטניה שהיא פרו ישראל.
יוסף כהן: אנחנו בלב מלחמת מידע כשאנחנו נלחמים נגד התעמולה באירן של מדינת אירן והם עובדים ללא לאות לעשות דה לגיטימציה לישראל ואי אפשר להגיד יותר מדי על ההשפעה שלהם.
יוסף כהן: יש ערוץ חדשות ביוטיוב ובעצם רוב הדור הצעיר מקבל את החדשות שלהם ביוטיוב ואין הרבה קולות שמאתגרים ופועלים נגד המידע שהם מפיצים.
יוסף כהן: יש לנו קומץ מאוד קטן של מתנדבים, אנחנו חייבים שממשלת ישראל תסייע לנו שנוכל להיאבק באמצעי תקשורת כמו אל ג'זירה שעובדים למען הדה לגיטימציה של ישראל.
יוסף כהן: אני רוצה לסיים בכך שאודה למשרד לעניינים אסטרטגיים ולהודות לכל מי שנמצא כאן היום על העבודה שהם עושים.
מיכל וונש: קונרד מירלנד מנורבגיה.
קונרד מירלנד: תודה רבה שהזמנתם אותי וברכות לכולכם.
קונרד מירלנד: אנחנו ייסדנו את הארגון בשנות ה-70.
קונרד מירלנד: כאן אתם מוצאים את הארגון הלא דתי הפרו ישראלי הגדול ביותר באירופה.
קונרד מירלנד: בשנים האחרונות התחלנו לעבוד גם בדנמרק ובאיסלנד והיו לנו הצלחות במאבק נגד ה-BDS והאנטישמיות.
קונרד מירלנד: האתר שלנו, יש לנו יותר מ-1.5 מיליון מבקרים כל שנה, אנחנו מגיעים ל-30 ערים במרחבי נורבגיה.
קונרד מירלנד: הפצנו מגזין פרו ישראלי למיליוני אנשים ברחבי המדינה שלנו, אנחנו מארגנים מסעות מחקר לישראל.
קונרד מירלנד: באביב האחרון פרסמנו ספר שיש בו מסר חשוב מאוד להפיץ לכל העולם, אני פרסמתי ספר, כתבתי והוצאתי לאור ספר שמתייחס לתדמית השגויה שהתקשורת מייצרת על ישראל.
קונרד מירלנד: ב-2021 יהיה לחץ על ישראל לוותר לפלסטינים ואנחנו חייבים להזכיר לעולם שהפלסטינים מחפשים רק ויתורים מצדנו, חשוב לספר על כך שיהודי המדינות בצפון אפריקה גורשו ב-80 השנה האחרונות.
קונרד מירלנד: אנשים כאן דיברו בפנינו ונמשיך בשיתוף פעולה.
קונרד מירלנד: תודה רבה.
מיכל וונש: סשה סטבסקי, Honestly Concerned מגרמניה.
סשה סטבסקי: תודה רבה.
סשה סטבסקי: אדבר בקצרה.
סשה סטבסקי: לצערי אני חולה בקורונה ואני חלש מאוד.
סשה סטבסקי: אני רוצה להעלות כאן שלוש נקודות.
סשה סטבסקי: בעיקר מה שמדאיג אותי, מה שראינו בחודשים האחרונים בגרמניה, זה הקרע בין קבוצות הפעילים, מצאנו שהבחירות בארה"ב גרמו לקרע בקהילה שלנו.
סשה סטבסקי: יש כאן כישלון בהרבה קהילות להבדיל בין איסלם באופן כללי לבין טרור איסלמי ואיסלם קיצוני.
סשה סטבסקי: זה גם גורם לשסע ותנועה ימינה למפלגות ימניות קיצוניות שמקבלות תמיכה גם בקרב הקהילות היהודיות.
סשה סטבסקי: זו מגמה מדאיגה מאוד.
סשה סטבסקי: אני רוצה גם להעלות נקודה חשובה שחלקכם העליתם, המסרים החיוביים שלדעתי חשוב להפיץ, יש הרבה מאוד חדשות טובות שיוצאות מהמזה"ת ולדעתי זה תלוי בנו להפיץ את הבשורה לקהילות ברחבי העולם.
סשה סטבסקי: ועוד משהו, נושא שמדאיג אותי וארגונים אחרים, שדפוסי ההצבעה של גרמניה באו"ם בנושא אונר"א ובנושאים אחרים שקשורים לפלסטינים, גרמניה היא בעצם מקור הכספים הגדול ביותר לפלסטינים.
סשה סטבסקי: בזה אני אסיים.
סשה סטבסקי: תודה רבה לכולכם וכבוד הוא לי להיות כאן.
מיכל וונש: תודה רבה, בשם כולנו אני אאחל לך בריאות ורפואה שלמה.
סשה סטבסקי: תודה.
מיכל וונש: חן מזיג ממכון תל אביב, בבקשה.
חן מזיג: שלום לכולכם, תודה רבה שהזמנתם אותי ולמיכל קוטלר וונש, כבוד הוא לי להיות כאן וכולכם עושים עבודה נהדרת וכבוד להיות כאן.
חן מזיג: הנקודה שלי, הנקודה הכללית והעיקרית, אם אתם רוצים, זה משהו שחשוב מאוד, כולנו מסכימים שחייבים להפסיק לעשות דמוניזציה לקולות פרו ישראליים שמבקרים את ישראל, שיש להם ביקורת.
חן מזיג: יש הרבה אנשים שמדברים על קולות פרו ישראליים שמכירים בחשיבות של שימור הנושא של ישראל בתור משהו שהוא א-פוליטי.
חן מזיג: אנחנו אולי מכירים בכך שיש צד אחד במערב שהוא יותר פרו ישראלי, אבל אסור להפוך את ישראל למקור לפילוג בין המפלגות.
חן מזיג: אנחנו חייבים להמשיך ולהשמיע קולות ליברליים וליצור איתם קשרים.
חן מזיג: בחודש שעבר יצרתי קשרים עם אנשים שאמרו דברים אנטישמיים ומצאתי שזה מתוך בורות.
חן מזיג: אפשר לשנות את דעתם.
חן מזיג: לא אצל כולם, אבל בחודשים האחרונים למשל הייתי בקשר עם מישהו שהוא ממש אנטישמי ואין שום אפשרות שהוא ישתנה, אבל במקרים אחרים יש אנשים שאומרים דברים לא נכונים ואנחנו חייבים לחנך אותם ולהראות להם שהדברים לא נכונים.
חן מזיג: זה מתוך בורות.
חן מזיג: ישראל חייבת להיות מקור להסכמה בין המפלגות בארה"ב.
חן מזיג: ג'ו ביידן הוא פרו ישראלי, אבל יש קולות במפלגה הדמוקרטית ובשמאל הפרוגרסיבי בארה"ב שהם לא ממש פרו ישראליים ואנחנו חייבים תמיד להמשיך ולוודא שישראל לא תהפוך למשהו שהוא מקור לפילוג.
חן מזיג: אני עכשיו אדבר בעברית, כי חשוב שישראלים גם יהיו חלק מהמאמץ הזה, שהעבודה שלנו תייצג את הקולות שבישראל, ישראל היא לא מדינה עם מפלגה אחת, אין רק דעה אחת בישראל ואני חושב שהרבה פעמים אנחנו נוטים להיצמד לטקטיקות שהן מתאימות לצד אחד של המפה הפוליטית, כמו שאמרתי, וזה לא טוב וזה לא נכון וזה לא אפקטיבי וכדי לשנות את זה אנחנו חייבים לייצג את ישראל, לייצג את כל הקולות של ישראל ולהיות חלק מהשיח הבינלאומי שמתרחש כרגע וישראל והיהודים מחוץ לחדר.
חן מזיג: כל הנושא של ה-intersectionality, כל הנושא של פוליטיקת זהויות, אני חושב שאנחנו באיזה שהוא מקום הפסדנו את הקרב הזה, אבל זה לא מאוחר מדי כי יהיו עוד קרבות, אז אני מקווה שנדע לתת מקום ולמרכז קולות שהם ליברליים ופרוגרסיביים כשהם עדיין פרו ישראליים ועדיין ציוניים.
חן מזיג: אני חושב שאני מייצג את זה ואני מקווה שעוד אנשים כמוני יצטרפו.
חן מזיג: תודה רבה.
מיכל וונש: תודה רבה, חן, ואני אאתגר את כולנו ואני אומר שאנחנו המצאנו את intersectionality, זו לא בעיה.
מיכל וונש: אני חושבת שאתה צודק במיליון אחוז ואנחנו רק צריכים להכיר בזה שזה מה שזה אומר, זאת אומרת כדי להגן על אותם ערכים, על אותו דין, על אותם זכויות אדם, בהחלט זה התפקיד שלנו, למעשה זאת הדרך לוודא שלכולם נשמרות זכויות האדם.
מיכל וונש: אני לא יכולה להאמין, אבל כל עשרת הנותרים לא יוכלו לדבר בגלל אילוצי הזמן.
מיכל וונש: יש לנו את ליאורה רוז ששלחה סרטון שצולם מראש.
ליאורה רוז: שלום, שמי ליאורה רוז ואני מנהלת את האתר stop antishemism.org וחשוב לי להציג בפניכם את הדאגות של יהודי התפוצות לגבי אנטישמיות.
ליאורה רוז: יש עשרות אלפי תלמידים וסטודנטים במדיה החברתית שלנו, בטוויטר, בפייסבוק ובאינסטגרם, על אף שאפשר להתייחס לאנטישמיות מהימין, כשזה מגיע לשמאל אנשים מרגישים שהם מסתבכים.
ליאורה רוז: האנטישמיות הגיעה לתנועה הפרוגרסיבית בארה"ב בפוליטיקה והם רואים את ישראל בתור הכובש, בתור הלבן ששולט על הכול, אתם מה שהתנועה הפרוגרסיבית שונאת.
ליאורה רוז: אנחנו בעצם יודעים שזה לא נכון ובמשך עשרות שנים אנחנו מכירים בכך שאפילו הרוב הישראלי הוא לא לבן, הוא לא אשכנזי, יש אנשים מזרחיים והם אותם אנשים שאמריקה מנסה להיאבק עבורם.
ליאורה רוז: אנחנו מייצרים סרטונים קצרים שיילחמו נגד השקרים האלה ואנחנו חייבים שאתם תקשרו בינינו לבין אנשים מזרחיים.
ליאורה רוז: תודה.
מיכל וונש: אני רוצה להודות על כך שיצרתם רשימה של 40 אנשים, שזה מדהים.
מיכל וונש: כמו שאמרתי, אני בטוחה שיש הרבה אחרים נוספים ואני מודה על ההזדמנות להתחיל את הצעד הראשון לשיתופי פעולה בינינו וזה מדהים, הכוח הזה שהכנסנו את כולם לחדר אחד.
מיכל וונש: אסכם בקצרה, אנחנו חייבים להכיר בכך שזו מלחמה.
מיכל וונש: בחדר הזו ובכנסת הזו אנחנו חייבים להכיר בכך שיש כאן מלחמה לביטחון הלאומי ואנחנו קצת בדיליי ואנחנו לא מכירים בכך שזו מלחמה.
מיכל וונש: זו מלחמה על הלבבות של האנשים, אנחנו חייבים לנקוט באמצעים תודעתיים וחוקיים ותקשורתיים ואנחנו חייבים גם לפתח את הכלים להילחם.
מיכל וונש: אנחנו, מדינת ישראל.
מיכל וונש: מדינת התפוצות איתנו ושכחתי לגמרי, רק עכשיו הבנתי, יום טוב רענן.
מיכל וונש: אני מצטערת, דיברתי על האחריות שלנו ואז נזכרתי במשרד התפוצות.
מיכל וונש: יום טוב פה?
מיכל וונש: טוב, אם הוא יעלה תעצרו אותי.
מיכל וונש: אז אני אחזור לאנגלית ואני אגיד שכפי שאנחנו מכירים בצורך להשתתף במלחמה הזאת בצורה שהיא פרואקטיבית ולא ראקטיבית, בצורה פעילה, זה מה שמקשר בין כולכם, שהמנהיגות שלכם אפשרה מלחמה בחזיתות חדשות, בכלים חדשים, בעד מדינת ישראל.
מיכל וונש: באופן פנימי, מבחינת האחריות שלי כיושבת ראש הוועדה לענייני קשרי ישראל ותפוצות, אני מקבלת על עצמי להביא להיכרות הזו בתוך המשכן הזה, וכפי שדב אמר, בכלים פרלמנטריים ובבתי מחוקקים.
מיכל וונש: כיצד בתי המחוקקים מפעילים את האחריות שלהם.
מיכל וונש: אנחנו נהיה בקשר, אנחנו נפיץ סיכום של הדיון הזה בינינו וזה יגיע גם למשרדים הרלוונטיים כסיכום של הדיון.
מיכל וונש: אם יהיו לכם נקודות נוספות להוסיף או נקודות מבט נוספות אשמח גם להוסיף אותן.
מיכל וונש: זה בעצם בתוך המשכן הזה מבחינה פנימית.
מיכל וונש: בתוך הקבוצה הזאת, מה שהיחידים האלה מייצגים וגם עוד מאות אנשים מסביב לעולם זה המקום שאנחנו נוכל לשתף פעולה ולזהות נקודות של שיתוף פעולה אפשרי.
מיכל וונש: עצם זה שאנחנו מגיעים למיליוני אנשים סביב לעולם, לא ידעתי על זה, ואנחנו חייבים להילחם נגד זה שאנשים רק שומעים את הדעות שהם מסכימים איתם.
מיכל וונש: בתוך הכנסת הזו, זה שאנחנו הכנסנו אתכם לחדר הזה היום זה חשוב מאוד, כי בסופו של יום לכנסת יש אחריות לנושאים האלה, גם מבחינת המחוקקים וגם מבחינת משרדי הממשלה.
מיכל וונש: לא נתתי לנציג ה-JNS לדבר והוא ממש זה שאחראי לזה שכולנו התקבצנו כאן היום, אז בסיכום הישיבה אשמח לשמוע ממך כמה מילים.
אלכס טרימן: מיכל, תודה רבה לך שארגנת את המפגש הזה ותודה גם לארסן שדיברנו איתו כדי להרכיב את הרשימה הזו.
אלכס טרימן: כמה הערות, קודם כל תעמולה בתקשורת גם שקשורה לישראל וגם לא, יש רמות מדהימות של תעמולה ויש גם צנזור, אז היום הפלטפורמות שאנחנו משתמשים בהן, אולי לא יהיו לנו הזדמנויות אפילו לקדם את המסרים שלנו בפלטפורמות האלה, אבל אנחנו חייבים גם לחשוב על פלטפורמות אלטרנטיביות בהמשך, איך ליצור את הפלטפורמות האלה, זה חשוב מאוד.
אלכס טרימן: ואני רוצה גם להגיד שהרבה אמצעי תקשורת פרו ישראליים הם חותרים תחת הנרטיב של ישראל אפילו בצורה מכוונת והם מנסים להפריד בין יהודי התפוצות לבין ישראל וזו בעיה אדירה שלא כל כך מתייחסים אליה כי אמצעי התקשורת האלה טוענים שהם פרו ישראליים.
אלכס טרימן: JNS היא פלטפורמה אלטרנטיבית לכל הפעילים שהם ברשימה הזאת וגם מי שמעבר לרשימה.
אלכס טרימן: קיבלתי הרבה ציוצים בטוויטר 'למה אני לא ברשימה?', אז אני יודע שיש עוד הרבה אנשים ואנחנו רוצים להביא נרטיב אלטרנטיבי וגם הסברים ארוכים יותר של המסרים שלכם ואני חושב שהגענו ליותר מ-6.7 אנשים, אבל זו רק ההתחלה, ואנחנו נגיע למאות מיליונים ואפילו מיליארדי אנשים.
מיכל וונש: אפשר היה להמשיך לדון בזה ונמשיך בדיון, אבל אולי נציג פורמט של ועדה וחברי ועדה ואולי גם נתחלק לקבוצות עבודה ונראה איך לקדם את הנושאים האלה.
מיכל וונש: אני לוקחת את זה על עצמי כמובן בתור יושבת ראש הוועדה ואני אהיה איתך בקשר.
מיכל וונש: אני חייבת להזכיר את הרב זקס ז"ל שיש לו מסר של אופטימיות ותקווה לכולנו, אני מקווה שאני לא אבכה.
מיכל וונש: זה לא הקטע החזק שלי, הילדים שלי צוחקים עליי, אבל אני רוצה להקריא את המילים שלו כי אני חושבת שהמורשת שהוא השאיר לנו היא חשובה לאנשים שבחדר:
מיכל וונש: אופטימיות ותקווה הם לא אותו דבר, אופטימיות היא האמונה שהעולם ישתנה לטובה, תקווה היא האמונה שביחד נוכל לשפר את העולם.
מיכל וונש: אופטימיות זה פסיבי, תקווה היא אקטיבית.
מיכל וונש: אין אומץ באופטימיות, אבל בתקווה יש אומץ רב.
מיכל וונש: אז אני רוצה להודות לכל האנשים האמיצים שנמצאים כאן סביב לשולחן ולזום ואני תופסת אותנו לא רק כאופטימיים, אלא אנשים שמקדמים את התקווה הזו ואני רואה את זה בתור הצעד הראשון למאמצים לשיתוף פעולה גם באופן פנימי בתוך הכנסת וכמובן במשרדי הממשלה וכמובן בינינו לבין עצמנו.
מיכל וונש: תודה רבה לכולכם שאתם פה איתנו.
דוד ביטן: הנושא היום המשך העסקתן של אוכלוסיות ייעודיות בחברת נמל אשדוד, המשך ישיבת מעקב.
דוד ביטן: בואו נדבר עם נציג הוועד שנמצא פה.
דוד ביטן: אני מזכיר לך את המתווה.
דוד ביטן: הצענו מתווה שהעובדים האלה ייכנסו להסכם.
דוד ביטן: סך הכול הפורשים מהאגף שלך - - -
גד בוטבול: זה לא מהאגף שלי, זה מכלל הנמל.
דוד ביטן: לא, שנייה, אתה גם מהפורשים צריך לתת מהאגף שלך.
דוד ביטן: אנחנו נקטין את מספר הפורשים שלך לחצי מה - - -
גד בוטבול: אני לא יכול.
דוד ביטן: לא, זה היה המתווה.
דוד ביטן: אני לא זוכר אותו בדיוק.
גד בוטבול: לא, אתה התבלבלת.
גד בוטבול: אתה אמרת מכלל הפורשים.
דוד ביטן: לפי ההסכם יש מספר כולל של פורשים, אבל מתוך ה – איזה יחידה אתה?
גד בוטבול: יחידת תפעול.
דוד ביטן: ביחידה הזאת היו צריכים לפרוש 48, במסגרת הכוללת, במקום זה הקטנו את זה ל-34, אבל במכלול הכולל אנחנו מכניסים את כל ה-26.
דוד ביטן: מכניסים את כל ה-26 לסך הכול הכולל של פרישת העובדים.
דוד ביטן: זאת אומרת אם הפרישה המוסכמת ביניכם זה 200 אז זה 226, אבל אתה, במקום 48 אתה תוריד את זה ל-34.
דוד ביטן: זה המתווה, הם הסכימו, אתם אמרתם שאתם צריכים לחשוב על זה.
דוד ביטן: אז תגידו גם אתם כן והם יגידו כן ונגמר הסיפור ותתקנו את ההסכם.
דוד ביטן: לאוצר אין בעיה, האוצר מבחינתו אם יש פתרון כולל הוא בעד, הוא אמר את זה.
דוד ביטן: אם לא, אז לא עשינו כלום.
דוד ביטן: שבועיים, מה?
דוד ביטן: לא התקדמתם בכלל בשבועיים האלה?
דוד ביטן: חבר'ה, יש היגיון, אין שום בעיה, האוצר צודק כשהוא אומר שהוא צריך במכלול, הוא לא מסתכל עכשיו כן אתיופי, לא אתיופי, אין לו בעיה להוסיף אותם, אבל במכלול הוא רוצה לקבל את מה שהוא רוצה.
דוד ביטן: זה הגיוני.
דוד ביטן: בסך הכול אין בעיה, אנשים יפרשו, למה?
דוד ביטן: כי פה מקבלים חבילת תנאים שאני לא יודע, מטומטם מי שלא פורש, אני אומר לך את האמת.
דוד ביטן: חבילת תנאים כזאת?
דוד ביטן: אנשים יפרשו, תמיד זה ככה, במיוחד כשיש נמל מתחרה והעבודה יותר בעייתית, יותר קשה, יצטרכו לתת תפוקה הרבה יותר גדולה מהיום.
דוד ביטן: אני לא רואה בעיה, באמת, מבחינה טכנית אין בעיה לעמוד בהסכם הזה וזהו.
דוד ביטן: אתה אמרת שהם אומרים פה כן?
דוד ביטן: אני יכול להגיד את זה?
דוד ביטן: ובפועל זה לא מתקדם.
דוד ביטן: אז בואו בבקשה, יבוא המנכ"ל ויתחייב לעשות את זה תוך שבוע ונגמור את הסיפור הזה, תחתמו על ההסכם וזהו.
דוד ביטן: ואז, אחרי שחתמתם האוצר יצטרך גם כן לחתום על זה ובא לציון גואל.
גד בוטבול: כן, אבל מה שאנחנו דיברנו כל הזמן, אנחנו דיברנו על פרישה שהיא כלל נמלית.
דוד ביטן: פרישה, לא מפטרים אף אחד.
גד בוטבול: הפרישה היא כלל נמלית.
דוד ביטן: לא, אבל אתה מתחייב ל - - -
גד בוטבול: אני לא יכול להתחייב פה - - -
דוד ביטן: אם אתה אומר לי שזה לא נכון, בתוך האגף שלך צריכים לפרוש – הרי לא ייקחו את כל המנהלה ויפטרו אותם ולא ייקחו את כל העובדים שעובדים עבודה פיזית ויפטרו אותם, עשו איזה מתווה שמכל אגף יש מספר מסוים.
דוד ביטן: זה כמו כלים שלובים, אם למשל במנהלה פרשו עוד ארבעה אז לא יפרשו – והעיקר שהמספר הכולל יהיה תואם.
דוד ביטן: זה כבר עניין של יישום ההסכם.
דוד ביטן: אני לא נכנס לזה, אבל אני מאמין שזה מה שכתוב בהסכם שאם אתם התחייבתם ל-200.
גד בוטבול: קודם כל אף אחד לא התחייב לפרישה - - -
דוד ביטן: לא, אני סתם אומר מספר, התחייבתם ל-200 ולפי החלוקה הפנימית אתה צריך לעשות מאמץ להפריש 20 והפקידות, המנהלה, צריכה להפריש 40, בפועל במנהלה פרשו 50 אז ברור שעשרה יורדים ממך, אתה מבין?
דוד ביטן: זה כלים שלובים, אין בעיה עם זה, אני רק אמרתי שבמכלול של ההתחייבויות זה מה שצריך לעשות.
דוד ביטן: אז מה יש למנכ"ל?
דוד ביטן: הוא עולה?
דוד ביטן: יש להם ישיבת דירקטוריון?
גד בוטבול: כן, היא התחילה בשמונה וחצי בבוקר.
דוד ביטן: אז שייצא עוד חמש דקות וגמרנו את הסיפור.
שלומית אבינח: זה מה שביקשנו, הוא יודע שיש את הישיבה.
דוד ביטן: נעשה הפסקה של חמש דקות.
דוד ביטן: אני חוזר לדיון.
דוד ביטן: אני אהיה קצר.
דוד ביטן: בישיבה הקודמת אמרת שאתה מסכים, בישיבה הזאת הוועד אומר שהוא מסכים, מה שאתם צריכים לזה לסיים את העניין.
דוד ביטן: תעשו מזכר הבנות שייכנס להסכם הכולל ונגמר הסיפור.
דוד ביטן: אבל תעשו את זה, אל תמשכו את זה.
דוד ביטן: מה שאני מציע, לא ניתן לכם שבועיים הפעם, ביום רביעי בבוקר אתם לא צריכים לבוא, גם בזום זה בסדר, אנחנו נעשה ישיבת המשך, תגידו לי שנחתם מזכר ההבנות לפי ההצעה שאנחנו הצענו, שהיא הצעה הגיונית, אתה הסכמת, הוועד מסכים, אז יאללה תגמרו את זה, נו.
דוד ביטן: לא נפריע לך, יש לך ישיבת דירקטוריון.
דוד ביטן: עד יום רביעי תגמרו את העניין.
דסטה גדי יברקן: אבל חשוב להבהיר שיום רביעי זו פגישה אחרונה.
דוד ביטן: גמרנו, נגמר, עשינו את שלנו.
דוד ביטן: אתם עשיתם את שלכם, אנחנו את שלנו והחבר'ה האלה, שיהיה להם ביטחון תעסוקתי, זה הכול.
דסטה גדי יברקן: אדוני המנכ"ל, רק מילה אחת, הגיע הזמן גם לסגור את השנה ולפתוח שנה חדשה עם בשורות טובות.
דסטה גדי יברקן: אני חושב שזה נושא שיכול היה להיפתר מזמן וטוב שזה קורה.
דוד ביטן: אבל זה יחסי עבודה, עזוב.
דוד ביטן: מה שאנחנו מציעים, השבוע ביום חמישי צריך לבוא מטוס, ב-3 בדצמבר צריך להגיע מטוס עם עולי אתיופיה, עם עולים חדשים שבאים מאדיס אבבה.
דוד ביטן: אז יאללה, שהכול יהיה ביחד.
דסטה גדי יברקן: אם היה נמל באתיופיה היינו מביאים אותם דרך הנמל, אז העובדים, 26 העובדים - - -
דוד ביטן: אני לא אומר לך קח עכשיו מאלה שעולים, שים אותם בנמל, זה אני לא אומר לך, אבל מי שכבר עובד כמה שנים.
דסטה גדי יברקן: אבל אם אתה מתעקש אפשר להביא אותם באוניות, אין בעיה.
דוד ביטן: היום צריך לעזור לנמל אשדוד.
גד בוטבול: שיקו, יאללה, ממתינים רק לך.
דוד ביטן: תחזור לישיבה, תחזור.
דוד ביטן: זה בסדר מבחינתנו.
משה ז'נה: ביי ביי, תודה רבה.
דוד ביטן: תודה רבה על שיתוף הפעולה.
דוד ביטן: ביום רביעי נגמור את זה.
דוד ביטן: אבל עכשיו זה תלוי בך, שב עם המנכ"ל ותגמור את זה.
גד בוטבול: בסדר גמור, תודה רבה.
דוד ביטן: תביא את מי שצריך לחתום אצלכם בוועד, אני לא יודע, יש לכם 80 ועדים.
גד בוטבול: אין לנו 80, רק תשעה.
דסטה גדי יברקן: אבל באמת מילה טובה לגדי בוטבול ולכל החברים.
שלומית אבינח: לא, זה לא הסתיים, לא סגרת את הישיבה.
שלומית אבינח: תגידו לפרוטוקול, הדיון ממשיך.
דסטה גדי יברקן: זה מה שאני אומר, לפרוטוקול.
דוד ביטן: גמרנו, נגמר, יום רביעי ישיבת המשך.
דסטה גדי יברקן: אני אומר שאני רוצה להודות לוועד על העקשנות.
דוד ביטן: גם להנהלה, לא רק לוועד.
דסטה גדי יברקן: לנמל, לכולם.
דוד ביטן: ההנהלה הייתה בסדר.
דסטה גדי יברקן: ביום רביעי נגיד כמו שצריך.
שלומית אבינח: תומר שרבף נציג האוצר רוצה לדבר.
דוד ביטן: הוא רוצה לקלקל לי?
דוד ביטן: מה הוא רוצה?
דוד ביטן: תומר, הפעם אני מדבר.
דוד ביטן: אתה אמרת בישיבה הקודמת שאם המתווה לא פוגע בגדול במטרות שלכם אז אין בעיה.
דוד ביטן: אז הנה, סידרנו את העניין, שה-26 האלה ייכנסו, הוועד יגדיל את מכסת הפרישה שהוא מתאמץ עליה בעוד 26 איש ומבחינת
דוד ביטן: כם יש איזון בין אלה שפורשים לאלה שנכנסים להסכם, הם יחתמו על מזכר הבנות עד יום רביעי ואתם תסכימו גם לזה, כי זה לא פוגע בכלום.
דוד ביטן: סך הכול אתם מסייעים פה מבחינה חברתית בלי שאתם תורמים כלום.
דוד ביטן: אין לכם שום תרומה.
תומר שרבף: לנושא של הקביעות, אנחנו דיברנו על זה גם בפעם שעברה ואמרנו שזה נושא שיש לו עלות וכמו שאמרתי בפעם שעברה, זה בהחלט נושא שאנחנו מוכנים לדון בו ולנסות לפתור וכו' ואנחנו אין לנו בעיה גם עכשיו לדון בו ולנסות לפתור את זה במשא ומתן.
דוד ביטן: בסדר, כשהוועד עם ההנהלה יסיימו אתם - - -
תומר שרבף: אבל מה שקרה מאז הפגישה האחרונה, או גם לפני כן, צריך שיהיה שני צדדים שיושבים למשא ומתן ובאים לדבר על הדברים האלה.
תומר שרבף: דרך הוועדה זה גם אחלה, אבל בסוף צריך ששני הצדדים, שזה ההסתדרות הכללית, ויושב פה אלון וייס, וגדי בוטבול, צריכים בסוף לדון ובסוף זה נושא של קביעות, לא סתם העובדים רוצים קביעות כי יש לזה איזה שהוא ערך וזה משהו שצריך לסגור בהסכם.
תומר שרבף: זה הכול.
דוד ביטן: תומר, אני סומך עליך.
דוד ביטן: כשהם יחתמו כולם יצטרכו לבוא אליך, אין מה לעשות, אתם האוצר שולטים במדינה, מה זה משנה מי מה מו מגיעים אליכם בסוף.
דוד ביטן: אין לזה עלות תקציבית גבוהה, עזוב אותך, נו, זה סיפורים כל הנושא של עלות תקציבית.
דסטה גדי יברקן: רק אני רוצה להגיד משהו לפרוטוקול, אמנם זה לא קשור לוועדה, אנחנו מדברים על 26, אבל יש עוד חמישה עובדים - - -
תומר שרבף: מבחינתנו זה לפי תאריך כניסה, זה לא לפי עובדים ספציפיים כאלה או אחרים, אנחנו מדברים מהו המועד של תאריך הכניסה.
דסטה גדי יברקן: מצוין, זה בסדר.
דסטה גדי יברקן: תומר, אנחנו מחויבים כנציגי ציבור, כחברי כנסת שדואגים לכלל אזרחי מדינת ישראל, הוועדה אמנם עוסקת רק בנושאים של עולים חדשים, אבל מן הדין והצדק שיהיה גם מול חמישה עובדי נמל שהם לא מבני הקהילה, צריך להוסיף אותם לפתרון שאתם מגיעים.
דסטה גדי יברקן: תמצאו את הדרך, לא להשאיר אותם בחוץ, כי לא מתקנים עוול בעוול.
דוד ביטן: לא יודע, אני - - -
דסטה גדי יברקן: לא, אני דיברתי בשמי.
דוד ביטן: הסמכות שלי זה עולים חדשים.
דסטה גדי יברקן: נכון, ציינתי את זה.
גד בוטבול: לי זה ברור וגם להנהלה זה ברור שמדובר בעוד חמישה, בקורס שלם.
גד בוטבול: אז זה בסדר, זה ברור לכולם.
דסטה גדי יברקן: לכן אני ציינתי את זה כדרך אגב, משהו אישי שלי, אני לא יכול כמי שנאבק למען זכויות אזרחי מדינת ישראל, לא משנה מה הצבע שלהם, מה המגדר שלהם, בדיוק בסוגיה הזו אנחנו לא נשאיר חמישה עובדים רק בגלל שהם לא מהקהילה.
דוד ביטן: אתה יודע מה אפשר לעשות, להוריד מה-26 חמישה ואז יהיה רק 21 ואז החמישה האלה ייכנסו.
דוד ביטן: חשבת על זה?
גד בוטבול: איזה רעיונות, חבל על הזמן.
דוד ביטן: הנה, השתתק הבן אדם, לא מדבר יותר.
דסטה גדי יברקן: לא, אני סיימתי.
גד בוטבול: תודה רבה לכולכם, המשך שבוע טוב.
דוד ביטן: היערכות משרדי הממשלה להעלאתם לישראל של הממתינים במחנות באדיס אבבה ובגונדר, החלטת ממשלה מספר 429.
דוד ביטן: מדובר בישיבת המשך, ישיבת מעקב לראות את ההתארגנות.
דוד ביטן: ישיבות התקיימו ב-21.10, 4.11, 8.11 וזאת ישיבה רביעית שאנחנו ממשיכים לעקוב אחרי ההכנות.
דוד ביטן: נכון לעכשיו ההכנות משביעות רצון, אבל לא נעזוב את זה, נמשיך לעקוב עד שנראה את כל ה-2,000 איש הגיעו לישראל וכבר יושבים במרכזי קליטה וכולם מסודרים ואז אנחנו נעזוב את הנושא הזה.
דוד ביטן: לפני שאנחנו מתחילים אני רוצה להודות לנציג משרד הפנים, נציג רשות האוכלוסין, יואל ליפובצקי.
דוד ביטן: יואל, אנחנו רוצים להודות לך על המבצע שהיה עם שני החיילים שמהרגע להרגע הייתם צריכים לאשר להם אישור כניסה.
דוד ביטן: כל הכבוד לך ולכל העובדים שעשו, אני לא יודע מי עשה את זה, אבל אתה ניהלת את העסק.
דוד ביטן: לא תמיד אפשר לפנות מרגע לרגע לדברים כאלה ואתה עשית את זה בצורה מצוינת ואנחנו מודים לך בעניין הזה ואנחנו גם נעביר מכתב למנהל שלך על העניין הזה.
דוד ביטן: נכין מכתב ונשלח לו.
יואל ליפובצקי: תודה רבה.
דוד ביטן: אני רוצה גם להגיד שבכל ישיבת מעקב משגעים אותנו כל מיני ארגונים.
דוד ביטן: הישיבות לא מיועדות להתחיל עוד פעם את הדיון, אבל כדי להרגיע את העסק אני אבקש ממנהלת הוועדה לקיים ישיבה שבה נשמע שוב פעם את כל הארגונים ואת כל הטוענים ונדבר איתם.
דוד ביטן: נשמע אותם, למרות שהדברים מתקיימים.
דוד ביטן: אני אמרתי, אנחנו היינו בעד להעלות את כל ה-7,000, זו לא החלטת הממשלה, חוזרים על העניין הזה כל הזמן, אבל אנחנו נשמע את כולם.
דוד ביטן: אין בעיה, שלא יחשבו שאנחנו לא רוצים לשמוע.
שלומית אבינח: שייתן דיווח כמה בדקו עכשיו.
דוד ביטן: עכשיו אנחנו נדבר.
דוד ביטן: יואל, נתחיל איתך.
דוד ביטן: שני דברים, א', כמה כבר בדקתם ואתם יודעים כמה אמורים להגיע בשבועיים האלה, ו-ב', האם התחלתם להשיב לפניות לאנשים, האם אתר האינטרנט שפתחתם פועל, האם התחלתם להשיב לאנשים.
דוד ביטן: כל הדברים, בבקשה.
דוד ביטן: אני יודע שזה עובד, אבל תספר לנו.
יואל ליפובצקי: בוקר טוב, אדוני היושב ראש.
יואל ליפובצקי: אנחנו כרגע מבחינת הנתונים בדקנו עד עכשיו 14,212 נפשות, מתוכם נמצאו כאלה שעומדים בקריטריונים כ-1,180.
יואל ליפובצקי: כפי שציינו בעבר, יש לנו צוות של עובדים שנמצא באתיופיה.
יואל ליפובצקי: ביום שישי הוא נסע ומראיינים את המשפחות מאדיס.