GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלכס קושניר: אני מדבר איתך על סיוע כספי נטו.
הילה סופרמן הרניק: אצלי זה יותר מורכב.
הילה סופרמן הרניק: היום במסגרת יתד פועלת תכנית שנקראת ניצוץ שממוקדת בליווי מלש"בים וחיילים בתקופת השירות, אנחנו עובדים מאוד צמוד למרכז בודדים ולקרן שנמצאת כאן.
הילה סופרמן הרניק: היום בעצם מלווי ניצוץ גם מלווים בסיוע במציאת מקומות עבודה, בהינתן ויש מקומות עבודה.
הילה סופרמן הרניק: אחת הבעיות היא שהצעירים עובדים בעבודות מזדמנות שכרגע רובן לא זמינות להם.
הילה סופרמן הרניק: יש סיוע, מה שנקרא, - - - החיים האזרחיים, זה נקרא 'סל גמיש' שמסייע בצרכים חומריים מאוד בסיסיים שרובם בדרך כלל מסופקים על ידי הצבא, אבל יש מעטפת נוספת שניתנת גם דרך הרווחה, ברשויות שבהן פועל ניצוץ, שזה 30 רשויות בארץ, רשויות שסומנו על ידי הצבא כרשויות שמכילות חיילים שיותר מתקשים בהתמודדות עם הצבא, ויש יותר נשירה.
הילה סופרמן הרניק: זה נכון - - - המענה שקיים שזה גם ליווי.
אלכס קושניר: השאלה שלי היא כזו, בתקופה האחרונה, האם אתם יודעים להצביע על עליה בכמות החיילים בשירות שפונים אליכם במסגרת תכנית ניצוץ?
הילה סופרמן הרניק: אני יכולה להגיד שיש עלייה בכלל בפניה ליתד.
הילה סופרמן הרניק: בשלושת החודשים האחרונים הייתה עליה של כמעט 4,000 צעירים בשלושה חודשים, זה הרבה בהשוואה לחודשים קודמים.
הילה סופרמן הרניק: רק בניצוץ יש בערך 3,800 צעירים, כמה מאות הצטרפו בחודשים האחרונים.
אלכס קושניר: חיילים.
הילה סופרמן הרניק: קושי גדול הוא דווקא סביב נשירה והקושי ביכולת להחזיק את השירות ואנחנו מפעילים מענה גם של סיוע חומרי – חשוב להגיד שהוא קטן, הוא לא בהיקפים מאוד גדולים כי המעטפת הגדולה של החיילים הבודדים בכל זאת ניתנת בצבא אבל זה גם הצטיידות, גם קצת סיוע ברכישת מזון, תווי קניה, ממש בנינו סל לחיילים, שוב, בעיקר ברשויות שיש בהן את ניצוץ כי יש תקציב ייעודי, אבל גם ברשויות הגדולות שיש בהן סל גמיש של יתד.
הילה סופרמן הרניק: רק שתבינו, קשה לנו לבודד במערכת הממוחשבת של הרווחה את הפניות של החיילים שאינם בניצוץ לבין צעירים בכלל.
הילה סופרמן הרניק: - - - מערכת ממוחשבת שכשהיא תצא לדרך נוכל לבודד אותם.
אלכס קושניר: משרד הקליטה, יש לכם משהו לתרום לדיון?
רן קלדרון: לנו אין מה להוסיף לדבר הזה, הסיוע של ה-540 שקל הקבוע ממשיך, הדברים היחידים שעשינו הם רק פשוט להקל על כל הפרוצדורות מתוקף ההבנה שיש גם בעיות הגעה אלינו, כל ההזרמות של הכספים הופכים להיות אוטומטיות במשרד, ואין יותר מגבלה פרוצדורלית לקבל את הכסף או לחדש את הזכאות.
רן קלדרון: אלה המהלכים שעשינו בתקופה הזאת.
רן קלדרון: הורדנו את כל חסמי הבירוקרטיה והכספים זורמים.
רן קלדרון: יש לנו קרוב ל-100% חיילים שמקבלים אכן את הסיוע שלנו ללא שום מגבלה.
אלכס קושניר: אתם מקבלים דיווחים על חיילים בודדים עולים שהיה להם היתר עבודה וכרגע הם בלי עבודה?
רן קלדרון: אני באופן אישי לא קיבלתי ייזומים, אבל יכול להיות שהייזומים האלה מגיעים לשטח.
רן קלדרון: רוב החיילים לא מגיעים בגלל המצב ובעיות בקבלת קהל והסינון, אז פחות אנחנו נפגשים איתם פנים מול פנים וזאת גם הסיבה שהחלטנו להזרים את הכספים בצורה אוטומטית כי הם פשוט לא מגיעים.
רן קלדרון: אז חשוב להגיד שאנחנו לא ממש מחוברים אליהם כמו שאנחנו ביום יום, כי הם פחות מגיעים.
אלכס קושניר: לסוכנות היהודית יש משהו להוסיף?
אימבל קוואס: לא.
אימבל קוואס: אין לנו כרגע מה להוסיף.
אלכס קושניר: אין לכם איזו נכונות לסייע, כסוכנות היהודית, המוסד הגדול בעולם היהודי?
אימבל קוואס: הדברים נאמרו, והדברים באמת מאוד חזקים, שהצעירים שאנחנו מטפלים בהם, העולים, כרגע לא מקבלים היתרי עבודה וזה אומר שהם כן עדיין זקוקים לסיוע כלכלי ואנחנו מסייעים במסגרת תכנית "כנפיים" במה שאנחנו יכולים לעשות כרגע.
אלכס קושניר: שפרה שחר מ"בית חם" בבקשה.
שפרה שחר: קודם כל תודה לך על הדיון החשוב הזה ועל המילים הנוקבות.
שפרה שחר: אני יושבת כאן ומשתאה באמת לראות איך אלה אומרים שאין קבלת קהל ואלה לא יכולים לתת כלום, הסוכנות היהודית, אנחנו יודעים מה התקציבים שעוברים דרכה.
שפרה שחר: אני פשוט רוצה לומר דבר אחד.
שפרה שחר: מדהים אותי כל פעם מחדש איך הקורונה חושפת את כל הכשלים שהיו ממילא קודם.
שפרה שחר: הרי במשך שש וחצי שנים אני הובלתי את המאבק להעלאת שכר החיילים.
שפרה שחר: חשוב לומר שעכשיו שכר החיילים הוא פי 3 ממה שהיה לפני כמה שנים אבל הוא עדיין נתקע רק על הפעימה הראשונה, ואילו הוא היה מושלם, אז יכול להיות שמצבנו היה יותר טוב.
שפרה שחר: לאורך כל השנים גם של המאבק, גם לפניו וגם אחריו, התנגדנו תמיד אנחנו, עמותת "בית חם לכל חייל" שאיך שהוא היא היחידה שמקבלת את תלונות החיילים כי אנחנו לא סגרנו את קבלת הקהל שלנו, ואת ה-24/7 פניות לחיילים וגם נדרשים לעזור להם במיידי וגם רואים את התמונה הגדולה.
שפרה שחר: אנחנו לאורך כל הדרך אמרנו שהסיטואציה הזאת שבה חיילים עובדים זה אבסורד, זה דבר שהוא לא הגיוני.
שפרה שחר: אדם או שהוא חייל או שהוא עובד.
שפרה שחר: אם הוא עובד אז הוא לא באמת חייל, ואם הוא חייל אז הוא לא באמת עובד.
שפרה שחר: והנה, הגענו לשוקת השבורה, ותסלחו לי על הביטוי אבל צה"ל נכנס עם המכנסיים למטה.
שפרה שחר: כי אם הפתרון היה לזרוק את החיילים ולתת להם אישורי עבודה, זה היה מועד לכישלון גם ככה, גם בימים כתיקונם, הנה הגיעה הקורונה, כל העבודות שהחיילים עובדים בהן לא רלוונטיות כי כולנו יודעים מה מצב המשק, אין מסעדות, אין מלונאות, אין אירועים – הם היו הרבה מאוד מלצרים באירועים – והגענו לשוקת השבורה שבה אין מענה, והאנשים לא מצליחים להחזיק את עצמם כלכלית.
שפרה שחר: יושבת לנו נטע ממשרד האוצר, שאנחנו מכירים את התשובות שלהם שנים, ומספרת סיפורים שצה"ל עכשיו נמצא - - -
אלכס קושניר: שפרה, אפשר תכלס?
שפרה שחר: - - - גם כשהבאנו את 800 מיליון שקל בבסיס התקציב תוספת שכר לחיילים בפעימה הראשונה, זה בסופו של דבר היה תוספת תקציב.
שפרה שחר: לכן כמו שאמרת היו"ר, אמרת יפה, שאתה יושב גם בוועדת כספים, האוצר עם כל החבילות שלו לא ניצל כמחצית ממה שאפשר, החיילים הם נתח קטן אבל חשוב, לא ייתכן שדווקא אלה שמתגייסים לצה"ל שאנחנו יודעים שהם מיעוט, הם אפילו לא 50% מהאוכלוסייה שמתגייס ונושא בנטל, דווקא אותם לקפח.
שפרה שחר: אז יתכבד האוצר, יתכבד צה"ל, יתכבדו כולם למצוא את הכסף הדרוש, גם משרד הקליטה, גם הסוכנות היהודית, ולמצוא את הכסף הדרוש לאלה שמשרתים את המדינה.
שפרה שחר: זה לא ייתכן שכולם מקבלים ודווקא הם לא, ונבצר מהם גם, אין להם שום ברירה, הם פשוט לא אוכלים, לא שותים, ואלה שמשוחררים, עוד מעט נדבר גם עליהם, גם אין להם קורת גג.
שפרה שחר: הדבר הזה חייב להיפתר מיד.
אלכס קושניר: לבנת גרין חיילת משוחררת בבקשה.
אלכס קושניר: אני יודע שיש לך הרבה מה לומר אבל אני מבקש שלוש דקות ואני רוצה שתתמקדי בסוגיה אחת, איך התנאים במהלך השירות הצבאי משפיעים אחרי השחרור?
לבנת גרין: שלום לכולם.
לבנת גרין: אני משוחררת, הייתי חיילת בודדה והשתחררתי.
לבנת גרין: במהלך השירות יש תמיכה, יש מעטפת, יש דירות אל"ח, יש קורת גג, יש עזרה, סיוע באוכל, לרכישת מזון בחוגר.
לבנת גרין: אני חושבת שיש מעטפת כל כך רחבה לחייל והוא משתחרר ביום אחד מהצבא, כל המעטפת הזאת נעלמת.
לבנת גרין: זה קצת בעייתי.
לבנת גרין: צריך שיהיה איזה גוף, מישהו שייקח את האחריות על חיילים בודדים משוחררים ויעזור להם בדברים בסיסיים, רק יוודא שיש להם קורת גג, לא לתת להם את זה, לוודא שהם מצליחים לשכור דירה, לוודא שהם מצליחים לחיות בכבוד, לרשות לעצמם אוכל ודברים בסיסיים שאין מי שידאג להם לזה כי הם כמובן בודדים, אין להם הורים, אין להם משפחה ואין להם מי שבדרך כלל באופן נורמלי וטבעי דואג לצעירים בגילאים האלה.
אלכס קושניר: תודה רבה לבנת.
אלכס קושניר: בדיון שנערוך על החיילים המשוחררים ניתן לך קצת יותר במה שתוכלי לדבר על הבעיות.
אלכס קושניר: נועם מעמותת רוח נכונה, בקצרה בבקשה.
נועם אביטל: בקצרה.
נועם אביטל: אני רוצה לחדד את הנקודה שהעלית אדוני היו"ר, לגבי החיילים שלא מוצאים עבודה, מה שאני מזהה מבחינת נתונים שהגיעו אלינו מאחרי הכתבה של נטע-לי, 765 חיילים שפנו אלינו כדי לתת להם מענה.
נועם אביטל: זה רק ל"רוח נכונה".
נועם אביטל: מה שאני מזהה שהצעירים האלה שלא מוצאים עבודה, הולכים לחפש אותה במקומות פחות טובים.
נועם אביטל: כשאנחנו מדברים על חבר'ה מהשוליים כמו שאמרת, אז הם חוזרים לשכונות, מתעסקים עם סמים ואת כל ההשקעה שהשקענו בהם אנחנו מפספסים אחורה ואף אחד לא נוגע בנקודה הזאת כי היא קריטית.
נועם אביטל: השקענו בהם כל כך הרבה ואנחנו עכשיו מאבדים אותם למקומות הפחות טובים בחברה.
נועם אביטל: רציתי לחדד את העניין הזה.
נועם אביטל: בנוסף חשוב לציין שיש את החבר'ה שמקבלים מיוחדת שהיא חד פעמית מהצבא, איזה שהוא חודש עבודה ויש את החבר'ה הקבועים, שנמצאים בזמן קבוע מחוסרי פרנסה.
נועם אביטל: החבר'ה של המיוחדת, ההצעה שלי לצה"ל, לא לאשר מיוחדות עד שלא יודעים בוודאות שיש לצעיר או לצעירה מקום עבודה.
נועם אביטל: לחדד את הדברים האלה למש"קיות ת"ש ולמפקדים.
נועם אביטל: אנחנו מזהים חבר'ה שקיבלו מיוחדת, יוצאים החוצה, מגיעים, נשאר להם חודש לעבוד, שבוע הם רק מחפשים, מגיעים אלינו ולכל מיני ארגונים "תעשו חיל" או לא משנה דרך מי, מנסים דרך אנשים טובים למצוא להם עבודה.
נועם אביטל: אל תוציאו חיילים עד שאתם לא יודעים בוודאות שיש להם עבודה.
נועם אביטל: כשיש להם אישור ממעסיק שמעביד אותם, ולחדד את זה, כי ברמת העקרון זה חוק שצה"ל אמור להגן עליו בגלל ביטוחים, וזה רופף.
נועם אביטל: אני שם לב לפניות של צעירים וצעירות שמגיעים אלינו ואומרים לנו 'אנחנו קיבלנו מיוחדת בשבוע שעבר, ואין לנו מקום עבודה, בוא תעזור לי שלא יילך לפח'.
נועם אביטל: אז רציתי לחדד גם את הדבר הזה.
נועם אביטל: תודה רבה על הדיון.
אלכס קושניר: טוב, אני מסכם את הדיון אבל אני לא מסכם את הסוגיה.
אלכס קושניר: אני חושב שהתחושה של כולם היא שאנחנו רק התחלנו לטפל בסוגיה הזאת.
אלכס קושניר: הנושא שהועלה בכתבה על ידי נטע-לי שם טוב ואחר כך כל הפידבקים וההדים שקיבלנו סביב הסיפור הזה, מסתבר שהוא הרבה יותר רחב ממה שחשבתי.
אלכס קושניר: 10,500 חיילים עם היתרי עבודה, שכנראה ש-6,500 מהם לא יכולים להמשיך ולהתפרנס, וכ-1,000 חיילים מהם הם חיילים בודדים, ולכן הנושא באמת חשוב ובאמת דורש טיפול מיידי.
אלכס קושניר: המצב שבו המגזר השלישי רוצה ונכון לסייע והמדינה מרימה ידיים הוא מצב שלפי דעתי אנחנו לא יכולים להמשיך לחיות איתו.
אלכס קושניר: אני חושב שלא מדובר כאן בסכומים מטורפים עבור המדינה, ואני חושב שעם עבודה נכונה ורצון טוב וסדר עדיפויות נכון אנחנו נוכל לפתור את הסוגיה הזאת לכן מה שאני מבקש לעשות כשלב ראשון אבל נראה לי שהוא הכי חשוב, כדי שנבין היכן אנחנו נמצאים, זה מצה"ל.
אלכס קושניר: קרן וייס, אני מבקש לאסוף את הנתונים ולהציג לוועדה את הדרישה התקציבית, שזה דבר קריטי.
אלכס קושניר: אני מבקש שבעוד שבועיים אנחנו נעשה דיון מעקב כבר עם נתונים, ואני מבקש שבדיון הבא אנחנו נעלה גם את משרד האוצר וגם את משרד הבטחון וגם את צה"ל, כדי לראות איך אנחנו מוצאים מקורות תקציביים לסוגיה הזאת, כי אלה שלושת הגופים שיצטרכו לתת יד ולסייע לחיילים.
אלכס קושניר: וכפי שפתחנו ואמרנו, לא מדובר כאן רק בסיוע מיידי לחיילים שנמצאים במצוקה היום.
אלכס קושניר: היעדר הסיוע היום יגרום לחיילים האלה בעתיד לנשור מצה"ל והחיים שלהם הולכים להשתנות ולהשתנות לרעה.
אלכס קושניר: ונגע כאן נועם מ"רוח נכונה", דיבר על היכולת שלהם להידרדר לכל מיני מקומות שאנחנו לא רוצים לראות שם את החבר'ה האלה.
אלכס קושניר: אני חושב שגם מה ששפרה אמרה זה דבר נכון.
אלכס קושניר: אסור לנו לשכוח שלא מדובר כאן באוכלוסייה רגילה, מדובר כאן באוכלוסייה שגם כך קשה לה ולמרות הקשיים שלה החבר'ה האלה החליטו שהם מתגייסים לצה"ל ותורמים למדינה.
אלכס קושניר: אני לא רוצה באמת לדבר על הנושא של האם היתר עבודה טוב או לא טוב, אני חושב שזה לא לדיון הזה, זו סוגיה מאוד רחבה ולצערי היא לא יכולה להידון כאן בוועדה הזאת, כי זאת בסך הכל ועדת משנה, אבל בהחלט זו סוגיה, אבל אותה אנחנו נפתור אחרי משבר הקורונה.
אלכס קושניר: היום אנחנו צריכים להתגייס כדי לאפשר לחיילים שאיבדו את פרנסתם, את היכולת להשלים הכנסה.
אלכס קושניר: חלף דמי אבטלה, מענקי סיוע חודשיים, תקראו לזה איך שאתם רוצים, אנחנו חייבים למצוא לזה פתרון.
אלכס קושניר: אני מבקש בעוד שבועיים לבצע דיון מעקב על הסוגיה הזאת.
אלכס קושניר: אני מקווה שצה"ל יוכל לתת לנו את הנתונים לפני, כדי שנוכל טרם הישיבה לפנות גם למשרד הבטחון וגם למשרד האוצר, ולראות איך אנחנו פותרים את הסוגיה ומציעים מקורות תקציביים כדי לסייע לחיילים האלה.
אלכס קושניר: אני מתכבד לפתוח את הדיון השני להיום, זה הדיון השישי של ועדת המשנה לחיילים בודדים בשירות ובשחרור, הנושא הוא פתרונות דיור לחיילים בודדים במהלך השירות הצבאי.
אלכס קושניר: המטרה העיקרית של הדיון הזה היא קודם כל לסקור את הפתרונות הקיימים ולנסות לראות איך אפשר לשפר גם את תנאי החיילים בנושא של תשלומים נלווים במידה וקיימים, בהיבט - - -מהמגורים, בין המגורים לבין השירות הצבאי וגם לראות האם קיימים הבדלים בין פתרונות שונים שניתנים על ידי הגופים השונים.
אלכס קושניר: אני חייב לומר שהתשובה שקיבלנו מצה"ל לפני 20 דקות, אני חושב שזה לא מקובל.
אלכס קושניר: אתם קיבלתם את השאלות שלנו הרבה לפני הזמן והיה לכם את הזמן להתכונן ולכן אני לא מבין את היחס הזה ולא מבין איך יכול להיות שאתם שולחים תשובה לוועדה 5 דקות לפני תחילת הדיון.
אלכס קושניר: אני חייב לומר שעוד לא הספקתי לעבור על זה אז נעשה את זה תוך כדי.
אלכס קושניר: אני מבין שלחייל בודד שנמצא במהלך השירות הצבאי יש כמה פתרונות לדיור.
אלכס קושניר: אחד זה בתי החייל שאני מבין שרוב החיילים משתמשים בזה כמשהו זמני, דבר נוסף זה דירות אל"ח, אותן דירות של האגודה למען החייל, דבר נוסף אלה פתרונות שניתנים בקיבוצים והדבר האחרון זה בעצם אפשרות לשכור דירה בשוק הפרטי ועמותות נוספות שנמצאות ופועלות בתחום הזה.
אלכס קושניר: אנחנו שאלנו שאלות ולא קיבלנו תשובות כמעט מאף גוף, ולכן אני רוצה פשוט להתחיל לעבור גוף-גוף, ונתחיל מהאגודה למען החייל.
אלכס קושניר: בבקשה ספרו לי איזה סוגים של פתרונות אתם נותנים ומה התנאים שאתם נותנים לחיילים.
טל אלוני: אני מנהל השירות והפיתוח העסקי ב"יחד למען החייל" שזה גוף שמאגד את האגודה למען החייל בשמה הקודם וקרן לב"י.
טל אלוני: אנחנו מתפעלים ומחזיקים תשעה בתי חייל שבהם מתגוררים כ-600 חיילים שעונים לקטגוריה של חיילים בודדים וחיילים ללא עורף משפחתי.
טל אלוני: כמובן שהאישור למגורים אצלנו ניתן מצה"ל.
טל אלוני: בועז ידבר מיד על הפתרון הנוסף של הדירות.
טל אלוני: במסגרת הפתרון בבתי החייל החיילים בעצם זוכים למגורים משותפים עם כמה חיילים נוספים בחדר, הם מקבלים מענה כלכלה מלא.
אלכס קושניר: כמה חיילים בחדר?
טל אלוני: ארבעה, זה הסטנדרט, יש מקומות שלעתים זה פחות.
טל אלוני: יש לנו כרגע מקום שהפעלנו בו פיילוט שבו ישנם שניים בחדר, ומקומות נוספים הם משולבים ביחד עם חיילים שהמגורים שלהם הם בשל הריחוק ממקום השירות שלהם.
טל אלוני: חיילים שאנחנו מכנים אותם חיילי מרחק משולבים ברוב בתי החייל עם החיילים שעונים לקטגוריה של חיילים בודדים או חיילי פרט.
אלכס קושניר: חיילים בודדים שבוחרים לגור בבית החייל, כמה זמן הם נשארים בו בדרך כלל?
טל אלוני: חלקם יכול להיות לאורך כל השירות, חלקם יכול לעבור גם בין בתי החייל או בין פתרונות הדיור, ועקב מעבר של מקום השירות עצמו, ואפילו מאפשרים להם שלושה חודשים אחרי השירות להשאר במגורים בבית חייל.
טל אלוני: חלקם אגב מגיע אלינו כמלש"בים, עוד מלשכות הגיוס משגרים אותם אלינו אחרי שהם עוברים תהליך של ראיונות לקראת גיוס.
טל אלוני: כמה חודשים לפני הגיוס וכמה חודשים אחרי השחרור.
אלכס קושניר: מה הפתרון הבא שאתם נותנים?
בועז בוסאני: אנחנו מחזיקים היום כ-140 דירות ברחבי הארץ, מזרחה, ירושלים ודרומה באר שבע וחיפה, גוש דן.
בועז בוסאני: אנחנו מחזיקים היום בדירות משהו כמו כמעט 800 חיילים.
בועז בוסאני: הקבוצה שאנחנו מדברים עליה, ה-800 חבר'ה האלה שגרים אצלנו, הולכת לגדול בשנה הבאה על פי לפחות גורמי אכ"א, קרן בטח תרחיב בנושא, לפחות בעוד 50 דירות כי הביקוש הוא עצום, יש לנו רשימת המתנה של כמעט 120 בכל שבוע, ואנחנו גדלים בקצב טוב, רק בשנה האחרונה גדלנו בכמעט 25 דירות.
בועז בוסאני: יש לנו פרויקט חדש שהתחלנו לפני שנה וחצי שאנחנו מתגמלים קצת יותר את הלוחמים ופותחים להם דירות של אחד בחדר, גם כן בכל רחבי הארץ לפי הביקוש שלהם.
בועז בוסאני: בכל דירה גרים משהו כמו שישה חיילים.
אלכס קושניר: כמה בחדר?
בועז בוסאני: שניים בחדר.
בועז בוסאני: זה הבית שלהם אגב, הבית שלהם לכל אורך השירות, הם כמעט ולא יוצאים מהדירה אלא אם שינו להם את השיבוץ והם רוצים לעבור מעיר לעיר.
בועז בוסאני: הם מרגישים שזה הבית שלהם בכל מובן המילה.
בועז בוסאני: גם מנהל האזור שמטפל בהם, מבחינתם הוא כמו האבא שלהם.
אלכס קושניר: מה מבחינת התשלומים הנלווים?
בועז בוסאני: הם לא משלמים אגורה.
בועז בוסאני: לא אצלנו ולא בבתי החייל.
בועז בוסאני: הם נכנסים עם התיק על הגב וזה הבית שלהם לכל אורך השירות.
אלכס קושניר: לא חשמל ולא ארנונה ולא שום דבר?
בועז בוסאני: יש לנו בעיה עם החשמל ואם אנצל את ההזדמנות הזאת, אנחנו משלמים חשמל באופן מלא למרות שיש תקנה שאומרת שחייל בודד אמור לקבל הקלה בחשמל, אבל החריגו משום מה, לא הכניסו לתקנה את הדירות האלה, ואנחנו משלמים, לא תאמינו, אבל כמעט 700,000 שקל בשנה רק חשמל.
בועז בוסאני: במקום שהכסף הזה יגיע לדירות לטובת החיילים עצמם.
אלכס קושניר: אתם שוכרים את הדירות או שאלה דירות - - -
בועז בוסאני: אנחנו שוכרים את הדירות.
בועז בוסאני: יש לנו שבע דירות שהן דירות שקיבלנו מ- - -כתרומה, ושם אנחנו גם כן מלינים חיילים.
בועז בוסאני: אבל הרוב המוחלט של הדירות הן דירות מושכרות.
אלכס קושניר: ומקורות המימון לסיפור הזה זה בעצם כסף שאתם מקבלים עבור החיילים מצה"ל, אני צודק?
בועז בוסאני: מצה"ל, וחלק מזה הוא מתרומות.
אלכס קושניר: הכסף שאתם מקבלים מצה"ל, 1,300 שקלים עבור חייל לא מספיק כדי לכלכל את הדירות האלה?
בועז בוסאני: במקרה של הדירות אנחנו מקבלים פחות, בסביבות ה-1,240 שקלים.
בועז בוסאני: זה על הקשקש וזה לא מספיק.
אלכס קושניר: מה גודל הדירה?
בועז בוסאני: דירת ארבעה חדרים של 100 מ"ר, דירה שבוא נאמר, שכל משפחה הייתה שמחה לקבל.
בועז בוסאני: אם אני אפרט טיפה, יש להם מייבשי כביסה, מכונות כביסה, יש להם את כל מוצרי החשמל, אינטרנט, טלוויזיה בכל חדר.
בועז בוסאני: מיטות של בית מלון שאנחנו נותנים להם, ספות, ברמה גבוהה.
בועז בוסאני: הדירות הן ברמה גבוהה.
אלכס קושניר: אבל אני מבין שרוב הדירות זה שלושה חדרי שינה עם שני חיילים בחדר.
אלכס קושניר: אני צודק?
בועז בוסאני: מדויק.
בועז בוסאני: כן.
אלכס קושניר: יש יוצאים מן הכלל שזה יותר משני חיילים בחדר?
בועז בוסאני: לא.
בועז בוסאני: אין דבר כזה.
טל אלוני: יש לנו כוונה לבנות בית חייל נוסף בראשון שבו יהיה גם כן 192 חיילים, אחד בחדר.
אלכס קושניר: וכרגע זה ארבעה בחדר, נכון?
טל אלוני: כרגע בבית חייל ארבעה בחדר.
טל אלוני: כן.
אלכס קושניר: יעל אייזנר מהתנועה הקיבוצית בבקשה.
יעל אייזנר: תודה רבה על הדיון הקודם הסופר חשוב ועל האכפתיות ועל השליחות שיש בעשייתך.
יעל אייזנר: אנחנו כולנו בעמותות יחד איתך בעניין הזה.
יעל אייזנר: אני רוצה להגיד לגבי הפתרון של התנועה הקיבוצית שעל פניו כולם מכירים אותו היטב כבר עשרות שנים.
יעל אייזנר: התכנית מתרחבת, נכון להיום יש 600 חיילים ועם גיוסי נובמבר-דצמבר של גרעיני צבר עוד 260 חיילים יתגייסו.
יעל אייזנר: התנועה הקיבוצית יכולה כל הזמן להתרחב, רק בחודש הזה הוספנו שני קיבוצים חדשים במקומות מאוד טובים עם דירות ברמה גבוהה, כל חייל אצלנו מקבל יחידת דיור נפרדת, לבד, מקלחת ושירותים בחדר ומטבחון קטן.
יעל אייזנר: אני חושבת שנכון להיום הייתי שמחה לו התכנית הזאת הייתה ביוזמת הצבא, מתרחבת עוד הרבה יותר.
יעל אייזנר: נכון שלא כל החיילים רוצים לגור בפריפריה, אבל גם לא כל אזרחי ישראל רוצים לגור בתל אביב.
יעל אייזנר: כל אחד יש לו את ההעדפות שלו וזה בסדר.
יעל אייזנר: חשוב לי להגיד כאן מעל הבמה הזאת שני דברים: אחד – חייל בודד לא נולד חייל בודד.
יעל אייזנר: הוא צעיר בודד במהלך נערותו והוא צעיר בודד אחרי שחרורו.
יעל אייזנר: היום לנו בתנועה הקיבוצית יש איזה שהוא סוג של פתרון אבל מאוד קטן לתקופה שלפני הצבא, חבר'ה שעושים שנת שירות ומכינה ואין להם בית, אנחנו בשיתוף פעולה נהדר עם יתד ומרחיבים את האוכלוסייה הזאת אצלנו.
יעל אייזנר: יש לנו פתרונות לא רחבים, אבל יש, גם עם יתד וגם בלי יתד, לחיילים בודדים משוחררים, אבל אנחנו צריכים את עזרת המדינה בעניין הזה כדי להרחיב.
יעל אייזנר: חשוב לי להגיד בהקשר הזה שחייל בודד אצלנו לעולם לא יהיה רעב, חייל בודד לעולם לא יצטרך לעבוד בשישי-שבת כשהוא מגיע, אלא אם הוא בוחר בזה, כי את כל התנאים הוא מקבל בסוג של מעטפת שלמה והוליסטית.
יעל אייזנר: חוץ מיחסי ציבור לעצמי אני רוצה להגיד לכם כאן בואו תעזרו לי להרחיב ולהגדיל את זה עוד הרבה יותר כי יש לנו את היכולת הזאת, וזה בעיני מענה – ואני משוחדת כמובן – אבל מענה הכי טוב שיש.
אלכס קושניר: יש לי כמה שאלות אליך.
אלכס קושניר: גם אתם מקבלים את ה-1,240 שקלים לכל חייל?
יעל אייזנר: לא.
יעל אייזנר: אנחנו מקבלים 1,035 שקלים, בתוך זה כלול 10 ארוחות בחודש.
יעל אייזנר: כמובן שאף אחד מאתנו לא יושב על סטופר לחייל כמה הוא אכל, ושירותי כביסה, כמובן חשמל מים והכל, וכל שירותי הקהילה.
יעל אייזנר: חייל הולך לבריכה, לחדר כושר, למועדונים, משתמש בציוד של הקיבוץ, הכל בחינם, החייל לא משלם כלום למעט הארטיק שהוא קונה לעצמו בכל בו, בתקווה שזה נגמר בארטיק ולא בבירה.
אלכס קושניר: למה אתם מקבלים פחות מהאגודה למען החייל?
יעל אייזנר: קודם כל, אחד הדברים הכי חשובים שקרה היום, שהיום בפעם הראשונה שמעתי כמה מקבלים באגודה למען החייל.
יעל אייזנר: עד עכשיו זה היה מידע סודי כלפיי.
יעל אייזנר: אנחנו טמבלים לא קטנים, אני אומרת את זה על עצמנו, על הקיבוצניקים, לא ידענו לדרוש מספיק במהלך השנים.
יעל אייזנר: כרגע ההסכם סגור לעוד שנתיים, אל דאגה, כשייגמרו השנתיים האלה אני אדע לדרוש את מה שמגיע.
טל אלוני: רק סליחה, הערה, בבתי החייל החיילים מקבלים שלוש ארוחות ביום.
טל אלוני: לא עשר בחודש.
יעל אייזנר: כן אבל הם בצבא.
יעל אייזנר: מה זה שלוש ארוחות ביום?
יעל אייזנר: הם בצבא.
אלכס קושניר: חבר'ה, את הוויכוחים האלה אחר כך.
טל אלוני: זה לא ויכוח, זה נתון.
אלכס קושניר: יעל, יש לי שאלה.
אלכס קושניר: את אומרת שכל חייל מקבל יחידת דיור נפרדת.
אלכס קושניר: זה המצב שהיה כל הזמן?
אלכס קושניר: כי אני שמעתי דברים אחרים לגמרי.
יעל אייזנר: אני יכולה להעיד רק על ארבע השנים שלי בתפקיד.
יעל אייזנר: גרעיני צבר הם שניים בחדר, זה ההסכם, וכל היתר הם אחד בחדר.
יעל אייזנר: יש עוד קיבוץ אחד, חשוב להגיד אותו, זה הקיבוץ שלי שגרים בו שניים בחדר, החיילים חותמים על הסכמה לזה, זה קיבוץ מעגן מיכאל.
יעל אייזנר: משום שכולם כל כך רוצים לגור במעגן מיכאל הם מקבלים תנאים סופר מופלגים מעבר לזה.
יעל אייזנר: אבל זה קיבוץ אחד מתוך 70, אז אין טעם לדבר עליו.
יעל אייזנר: אבל כל היתר זה אחד בחדר.
אלכס קושניר: כמה מתוך ה-600 זה גרעין צבר אצלך?
יעל אייזנר: לפחות 400.
אלכס קושניר: אז הרוב זה שניים בחדר.
יעל אייזנר: כן.
יעל אייזנר: בגרעיני צבר זה שניים בחדר.
יעל אייזנר: אבל חשוב להגיד שבגרעיני צבר יש איזו שהיא נשירה של חלק מהחבר'ה אחרי מחצית השירות, ואז הם נשארים אחד בחדר, אחרי שאחד עוזב השני מתרווח קצת.
אלכס קושניר: זו דווקא תופעה - - -
יעל אייזנר: אבל מצד שני יש מועדונים, יש מרחבים משותפים, יש דברים אחרים שהם במקום החדר הספציפי.
יעל אייזנר: מקום לבשל בו וכהנה וכהנה.
אלכס קושניר: אנחנו נשמע את צה"ל.
אלכס קושניר: קרן, לפני שאת מתחילה, אני חוזר רגע לדיון הקודם.
אלכס קושניר: ביקשתי ממך את הנתונים ואני מבקש פילוח של חיילים בודדים וחיילים אחרים.
אלכס קושניר: דבר שני, לפני שאת מתחילה, מוזר לי מאוד לקבל מכם תשובה 10 דקות לפני הדיון.
אלכס קושניר: באמת לא מתאים לכם.
קרן וייס: אני יכולה לבדוק למה התשובה הועברה אליכם 10 דקות לפני הדיון.
קרן וייס: נבדוק את זה.
קרן וייס: מסכימה איתך לגמרי.
אלכס קושניר: ועכשיו לענייננו.
קרן וייס: אני חוזרת רגע לסעיף הנתונים כפתיח לשיח וקצת לפרט מה היום חיילים בודדים מקבלים בהקשר לפתרונות הדיור וקצת על פנינו קדימה.
קרן וייס: אנחנו מדברים על בממוצע כ-6,500 חיילים בודדים בשירות, עם מספר פתרונות דיור כפי שפורט כאן, בתי החייל – תשעה בתי חייל הפרוסים ברחבי הארץ אשר נותנים מענה לחיילים בודדים, אבל לא רק, גם לחיילים הזכאים להלנה מטעמי פרט, זה כאלה שהם עדיין בקשר עם בני משפחתם אבל כן זקוקים לסיוע בדיור, וחיילים המתגוררים בבתי חייל מטעמי מרחק, כלומר מקום שרותם רחוק מביתם ועל כן הם מקבלים סיוע בדיור גם כאן.
קרן וייס: הפתרון הנוסף שיש לנו זה דירות בית חם, כפי שפירט בועז, 140 דירות, כאשר במרבית הדירות יש לנו שישה חיילים בדירה, שניים בחדר, ועבור לוחמים אנחנו מייצרים דירות של שלושה לוחמים בדירה, כלומר חייל בכל חדר.
קרן וייס: גם כאן הדירות פרוסות ברחבי הארץ ומונגשות לחיילים בהתאם להעדפתם.
קרן וייס: יש את הפתרון של אימוץ בקיבוץ שזה בעצם מה שיעל פירטה, היכולת לתת יחידת דיור בקיבוצים, שוב, ברחבי הארץ, כאשר התנועה הקיבוצית היא זו שמקצה לנו את המקומות בכל קיבוץ ובעצם מצביעה על המקומות הפנויים שבהם ניתן לאכלס חיילים.
קרן וייס: צריך להגיד שבקיבוץ יש לנו גם כן נדבך של סוג של משפחה מאמצת שחלק מהחיילים יכולים לקבל במידה והם רוצים ונמצאת התאמה, שמבחינתנו זה פתרון שהוא מצוין כי זה מאפשר גם את היכולת הקהילתית ובאמת למצוא איזה שהוא עורף משפחתי אחר חדש, וגם את הצרכים הקיומיים של דיור.
קרן וייס: לצד הפתרונות הללו יש לנו גם פתרון נוסף של שכר דירה.
קרן וייס: שכר הדירה כולל בתוכו תשלום שכר דירה פלוס דמי אחזקת דירה שמדובר על כ-1,300 שקלים לחייל בחודש, וצריך להגיד שכשאנחנו מסתכלים על התפלגות החיילים בפתרונות האלה אז 55% מהחיילים מעדיפים את פתרון שכר הדירה ובשיח מתמשך איתם הם גם מסבירים לנו בצורה מאוד מאוד ברורה שהם מעדיפים את הפתרון הזה כי זה מאפשר להם גמישות, כי זה מאפשר להם לחיות עם חברים, עם שותפים, זה לא מגביל אותם בשום צורה.
קרן וייס: בבתי החייל ובבית חם הם נמצאים תחת תנאים מסוימים שהם צריכים לקיים אותם כמו אי שתיית אלכוהול או אירוח וכמובן שילוב ראוי וכדומה.
קרן וייס: לכן בעצם חיילים מצביעים ומעדיפים את פתרונות שכר הדירה, כשאנחנו בצה"ל, צריך להגיד, כל הזמן מקדמים את הרעיונות של פתרונות הדיור שהם בעצם ללא עלות לחייל, שזה שלושת הפתרונות הראשונים שדיברתי עליהם מכיוון שאנחנו מאוד מאמינים בהם, כי מבחינתי לתת שקט כלכלי לחייל זה אחד מהדברים הכי חשובים שאני יכולה לייצר, בטח עבור חיילים בודדים, ואנחנו מאוד דוחפים לשם.
קרן וייס: אנחנו רואים בשנה האחרונה עליה בדרישה לדירות בית חם ובהתאמה העלינו את כמות הדירות שאנחנו יכולים לאפשר, ובהסתכלות על שנת 2021 אנחנו צופים גידול של 50 דירות נוספות וכמובן אנחנו מקצים לכך את המשאבים כי אנחנו מאוד מאוד מאמינים בכלים הללו.
קרן וייס: סעיף קטן בכוכבית על סיפור גרעין צבר ולמה הם שניים בחדר, חשוב להגיד שכל המתווה של גרעין צבר מדבר על שייכות לקבוצה, על קהילתיות, על היכולת רגע להיתמך האחד בשני, לייצר גרעין חזק שאיתו הם מתגייסים לתוך הצבא, ולכן יש אג'נדה מאחורי השניים בחדר כי זה חלק מהחיבורים שהם מייצרים שם, ואני חייבת לומר שאני חיה עם זה בשלום.
קרן וייס: לגבי התעריפים שדוברו כאן, אני לא אכנס לשיח על זה, אני רק אציין שזה בעצם התקשרויות שמתבצעות באמצעות משרד הבטחון והם בשיח מולם קובעים את התעריפים הנדרשים ולכן אני גם לא יודעת לפרט באריכות מדוע כל אחד מקבל את התעריף הזה, אבל זה תלוי שירותים, תלוי תשתיות, תלוי ערך נדל"ן, יש פה הרבה מאוד גורמים שמשפיעים.
אלכס קושניר: אני רוצה לשאול אותך שאלה.
אלכס קושניר: האם ההתקשרויות מול התנועה הקיבוצית והאגודה למען החייל, ואני לא יודע אם יש עוד גופים ועמותות שפועלות בתחום הזה, זה דרך מכרז, זה פטור ממכרז?
אלכס קושניר: איך ההתקשרות עובדת?
קרן וייס: אני לא רוצה לפרט כאן דברים שאני פחות בקיאה בהם.
קרן וייס: ההתקשרות מתבצעת בשיח מול משרד הבטחון, אני מאמינה שבחלק מהמקומות בהם נדרש פטור ממכרז או התקשרות מול ספק יחיד זה קורה תחת חוק המכרזים, בשיח שוטף של משרד הבטחון איתם אבל זה משהו שדרוש בהתייחסות שלהם.
אלכס קושניר: יש עמותות אחרות שפועלות בתחום הזה.