GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף טייב: אני קורא מכאן ביום העלייה והקליטה, ז' במרחשוון, לכל יהודי התפוצות, בואו, עלו ארצה, אתם רצויים כאן, אחים אנחנו ואנחנו מצפים לראות אתכם ממש בקרוב בארצנו הקטנה.
יוסף טייב: אני מברך אתכם בחג שמח.
טלי פלוסקוב: תודה רבה חבר הכנסת יוסף טייב.
טלי פלוסקוב: אני יודעת עד כמה אנחנו לחוצים ביום הזה בין הוועדות השונות.
טלי פלוסקוב: אני מאמינה שהאורחים שלנו יבינו את זה.
טלי פלוסקוב: תודה לך על דברי החכמה שלך.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להכיר לכם שני אמנים עולים שעלו ארצה בינואר 2017.
טלי פלוסקוב: הם בארץ קצת יותר משלוש שנים.
טלי פלוסקוב: הם די טריים כאן.
טלי פלוסקוב: מוזיקאים מקצועיים שעלו מרוסיה.
טלי פלוסקוב: בואו ספרו לנו קצת על עצמכם ואני גם אשמח אם תתנו לנו קטע שירה.
אנטון דמיטרייב: אנחנו זוג.
אנטון דמיטרייב: עלינו לא מזמן.
אנטון דמיטרייב: כוונת העלייה הייתה לעשות את המוסיקה שלנו.
אנטון דמיטרייב: לא סתם לעלות ולקחת אלא גם לתת.
אנטון דמיטרייב: לתת למדינת ישראל להיות חלק מהתרבות ולעשות מוסיקה שלנו.
אנטון דמיטרייב: לא לעשות כיסויים ולא רק להרוויח כסף.
אנטון דמיטרייב: בזכות משרד הקליטה הצלחנו בזה כי היה לנו זמן לעסוק במוסיקה שלנו ולא לעבוד בעבודות שחורות אחרות.
אנטון דמיטרייב: זה עזר מאוד כאשר משרד הקליטה נותן עבודה.
טלי פלוסקוב: אתה מדבר על פרויקט אמנים עולים?
אנטון דמיטרייב: כן.
אנטון דמיטרייב: אמנים עולים.
טלי פלוסקוב: לצערי הרב זה נעצר וביוזמתי היו בוועדה כבר שני דיונים בנושא הזה.
טלי פלוסקוב: אני מקווה מאוד שבשבוע הבא תהיה לנו בשורה להמשך הפרויקט.
טלי פלוסקוב: אני שמחה מאוד שאתם הדוגמה להצלחה של פרויקט אמנים עולים.
אנטון דמיטרייב: זה באמת עוזר כי כמעט לא עבדנו בעבודות אחרות אלא עבדנו ברצף על הפרויקט שלנו.
אנטון דמיטרייב: יש הצלחה ואנחנו עכשיו מושמעים ברדיו ישראל עם הסינגלים שלנו ועם השירים שלנו.
אנטון דמיטרייב: אנחנו הולכים לראיונות ברדיו, כרגע די קטנים אבל אף אחד לא יודע מה יקרה בעוד שבועיים ובעוד חודש.
אנטון דמיטרייב: עשינו כאן קליפ.
אנטון דמיטרייב: אנחנו לא רק לוקחים ממדינת ישראל אלא אנחנו גם מחפשים כל מיני דרכים לתרום.
אנטון דמיטרייב: אנחנו שולחים את הבקשות למענק ואכן לקליפ קיבלנו מענק ממשרד התרבות ולא דרך משרד הקליטה.
אנטון דמיטרייב: התמיכה שאנחנו מקבלים ממשרד הקליטה, היא ממש חשובה.
אנטון דמיטרייב: תודה.
יוליה בלייב: אני חושבת שכאן הסיפור מעניין בגלל שאנחנו כאן שלוש וחצי שנים.
שלומית אבינח: העברית שלכם מצוינת.
טלי פלוסקוב: העברית שלכם מצוין.
יוליה בלייב: תודה אבל אם אני עושה שגיאה, תסלחו לי.
יוליה בלייב: הסיפור הספציפי הזה הוא מעניין בגלל שהסיבות לעלייה שלנו הן דווקא לא אנטישמיות, למרות שאני לא אומרת שזה לא קורה.
יוליה בלייב: ישראל כמרכז לעם, זה ממש חשוב.
יוליה בלייב: אנחנו קצת חוצפנים.
יוליה בלייב: אנחנו באנו לחזק את המדינה כפי שאנחנו חושבים ואנחנו באנו למצוא את עצמנו.
יוליה בלייב: יש לנו חלומות שכבר הגענו אתם וכמו אמנים, ספציפית אנחנו כן חושבים שתרבות כאן היא ממש חזקה ומעניינת וזאת בגלל העירוב כאן ובגלל התרבות היהודית שחזקה כאן.
יוליה בלייב: לאומן, ובעצם לבן אדם שמתעניין בחיים תרבותיים, זה ממש חשוב לו.
יוליה בלייב: אני חושבת שההזדמנות הזאת לממש כאן את החלומות שלנו ובאמת לחזק את המדינה מבחינת התרבות ואפילו לייצג את המדינה – ושוב סליחה על החוצפה – בעולם כמוזיקאים, זאת אחת מטרות של האמנים וזו אחת המטרות שלנו.
טלי פלוסקוב: עם חוצפה מצליחים.
יוליה בלייב: חשובה מאוד כל העזרה שניתנת לאמנים כדי שיוכלו להשתלב בסביבה.
יוליה בלייב: כל הפרויקטים שבאמת נותנים בלי הרבה בירוקרטיה – וסליחה שאני אומרת את זה – מאוד חשובים.
יוליה בלייב: לא יאומן כמה חשוב לתת את ההזדמנות להיכנס לסביבה כי בעצם שלוש השנים האלה, זה זמן קריטי אחרי שאתה מחליט היכן אתה ומי אתה.
יוליה בלייב: עכשיו אנחנו יודעים כי אנחנו כאן.
יוליה בלייב: אנחנו כאן ויש לנו דרך.
יוליה בלייב: אנחנו מבינים לאן אנחנו זזים.
יוליה בלייב: בינתיים נעזוב את הקורונה אבל חוץ מהקורונה, דרכנו יחסית מובנת.
יוליה בלייב: אחד הדברים הקטנים שאולי אנחנו רוצים להוסיף לפני שנעשה משהו זה שלדעתנו אולי זה מעניין לקשר בין העליות השונות.
יוליה בלייב: אנחנו כדוברי רוסית מרגישים שזה נפרד, צרפתים, אמריקאים, רוסים.
יוליה בלייב: זה ברור למה זה קורה וזה בסדר, אבל כל שיהיו פרויקטים שיכולים לקשר בינינו.
יוליה בלייב: ביום רביעי הקרוב אנחנו הולכים לעוד אנשים שעולים עוד מעט או כבר עלו ונותנים להם פלייליסטים עם מוזיקה ישראלית אקטואלית, נותנים הרצאות על המוסיקה, על התרבות.
יוליה בלייב: זה מחבר בין האנשים, זה כיף וזה חשוב.
שלומית אבינח: יש לכם קשר עם הצבא, עם החיילים הבודדים?
יוליה בלייב: לא.
טלי פלוסקוב: גם לשם צריך להגיע.
טלי פלוסקוב: שלומית תעזור לכם.
יוליה בלייב: אנחנו נשמח.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד לכם שחוצפה במדינת ישראל במובן החיובי, היא דבר טוב כי רק כך את יכולה להשיג דברים.
טלי פלוסקוב: הרבה אנשים שומעים אותנו ואני אומרת שכדי להצליח במדינת ישראל צריך להתפרץ לדלתות פתוחות.
טלי פלוסקוב: הדלתות לא נפתחות לבד אלא אנחנו צריכים לפתוח אותן ואם אתם לא עושים את הפעולה הזאת כדי לפתוח את הדלתות האלה, זה באמת לא יקרה.
טלי פלוסקוב: אתם דוגמה מצוינת לפתיחת הדלתות.
טלי פלוסקוב: אתם מתפרצים ואתם מחפשים הזדמנויות.
טלי פלוסקוב: אני כל כך שמחה שאתם היום אתנו כאן בוועדה כי אתם באמת דוגמה לעולים שלא מזמן באו ארצה, מדברים את השפה וכבר נמצאים בפלטפורמות לא רק של דוברי רוסית.
טלי פלוסקוב: זה בדיוק חיבור, זאת בדיוק אינטגרציה ולכן בכם אני רואה סוג של הצלחה.
אנטון דמיטרייב: אפילו כתבנו שיר בעברית.
טלי פלוסקוב: אנחנו נשמח לשמוע אתכם.
טלי פלוסקוב: (קטע מוזיקלי).
טלי פלוסקוב: באמת ריגשתם.
טלי פלוסקוב: אני מבינה שזה שיר שאתם כתבתם.
יוליה בלייב: כן.
טלי פלוסקוב: מדהים.
טלי פלוסקוב: שיהיה לכם באמת המון הצלחה.
טלי פלוסקוב: אני מקווה שהיום החשיפה שלכם בוועדה בכנסת תפתח לכם עוד דלתות להמשך הצלחה.
יוליה בלייב: תודה רבה.
טלי פלוסקוב: נחזור ל-זום.
טלי פלוסקוב: תעלו בבקשה את פבל אליזרוב.
טלי פלוסקוב: פבל אליזרוב עומד היום בראש ארגון יהודים יוצאי קווקז.
טלי פלוסקוב: הוא עלה בגיל 11 אבל כל הזמן, בכל קבוצת גיל, הוא עשה משהו לקבוצת גיל בה הוא היה בה.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שפבל יכול לספר כי לי יש סיפור מאוד ארוך אבל מפאת קוצר הזמן לא אספר אותו.
טלי פלוסקוב: פבל, ספר לנו בכמה מלים על החיים שלך, מה אתה עובר ואיך אתה מרגיש במדינת ישראל.
פבל פנחס אליזרוב: שלום לכולם.
פבל פנחס אליזרוב: אני יושב ראש התאחדות יהודי קווקז בישראל.
פבל פנחס אליזרוב: אני יליד צ'צ'ניה.
פבל פנחס אליזרוב: עלינו לארץ בתקופת המלחמה וזו הייתה חוויה לא הכי טובה, בלשון המעטה.
פבל פנחס אליזרוב: עלינו ישירות לאור עקיבא.
פבל פנחס אליזרוב: כמו כולם עברנו את כל תהליכי הגיהינום של הקליטה.
פבל פנחס אליזרוב: כנער אני יכול לומר לכם שלגדול כנער עולה במדינת ישראל, זה תהליך לא פשוט.
פבל פנחס אליזרוב: חשבתי לעצמי שאני חייב להתערב ולתרום לתהליך הזה כדי לקדם ולעזור לאחרים להיקלט בצורה יותר טובה.
פבל פנחס אליזרוב: אכן זה היום חג לכלל החברה הישראלית.
פבל פנחס אליזרוב: כל עלייה תרמה לעיצוב חברה בצורה כזו או אחרת ולא רק החברה הישראלית מעצבת כל עלייה אלא גם ההיפך הוא הנכון.
פבל פנחס אליזרוב: כל עלייה נותנת איזשהו דבר משמעותי וחשוב לכלל החברה הישראלית ובאותה מידה אני חושב שגם הקהילה שלנו תרמה הרבה ועשתה למען החברה הישראלית וקידמה תהליכים.
פבל פנחס אליזרוב: מי שלא יודע, סתם דוגמה, בין המייסדים של ארגון השומר היו בני העדה הקווקזית ומנחם בגין זיכרונו לברכה אמר דבר יפה, שלצבא ההגנה לישראל יש הרבה אבות וסבא אחד, ארגון השומר.
פבל פנחס אליזרוב: אני חושב שכל קהילה שעלתה לישראל תרמה בצורה כזו או אחרת לחברה הישראלית.
פבל פנחס אליזרוב: אנחנו חייבים לראות מה עשינו טוב ומה עשינו פחות טוב ונעשו הרבה דברים טובים.
פבל פנחס אליזרוב: כמו שכולם יודעים, ללא קשר לתהליכי קליטה או עלייה, בישראל תמיד היה מרכז והייתה פריפריה ולרוב העולים, כשהם עולים ארצה, הם עולים לפריפריה.
פבל פנחס אליזרוב: פריפריה היא עצמה מקום שהוא פחות חזק מהמרכז וכשעולה מגיע, הוא פחות חזק מאזרח אחר.
פבל פנחס אליזרוב: כאשר אנחנו מביאים אזרח חלש למקום חלש, תהליך ההשתלבות שלו בחברה הישראלית, אני חושב שאנחנו משאירים אותו מאחור ולא נותנים לו את אותה הזדמנות להתקדם בחברה כמו שניתנת לאדם שעולה ומתגורר במרכז.
פבל פנחס אליזרוב: לכן הסוגיה הזו היא מאוד חשובה ואני מדבר ממקום שאני מכיר אותה.
פבל פנחס אליזרוב: 80 אחוזים מבני העדה, ואנחנו חוקרים את העניין, עלו לפריפריה ואלו שעלו למרכז נקלטו בחברה הישראלית יותר בריא ויותר טוב מאלו שעלו לפריפריה.
פבל פנחס אליזרוב: ואגב, עד היום אנחנו עושים את תיקון העוול הזה ומנסים לקדם אותם ולקלוט אותם בצורה יותר מסודרת.
פבל פנחס אליזרוב: יחד עם זאת, אני מסכים עם גרש שהוא חבר מועצה מעיריית נתניה.
פבל פנחס אליזרוב: היכן מסתיים תהליך הקליטה, מתי העולה יכול לומר הוא כבר לא עולה?
פבל פנחס אליזרוב: התהליכים האלו צריכים להיבדק לעומק.
פבל פנחס אליזרוב: כאשר אנחנו אומרים שלכל עולה יש הגדרה משלו, נניח חמש שנים, 10 שנים ועדיין נעשתה בדיקה ואנחנו רואים שאוכלוסייה או קהילה כזאת או אחרת בתחומים מסוימים לא נקלטה בצורה טובה, נניח בתחום של תעסוקה או נניח בתחום של לימודים אקדמאים – משרד הקליטה צריך להעביר שרביט.
פבל פנחס אליזרוב: לא להפסיק לטפל לגמרי ולומר, זהו, את הטיפול שלנו סיימנו, אתם כבר לא עולים ומבחינתנו תעשו מה שאתם רוצים.
פבל פנחס אליזרוב: ההיפך הוא הנכון.
פבל פנחס אליזרוב: לזהות את הבעיה, לאתר את הנקודה הזאת ולהעביר את השרביט למשרד אחר, אם למשרד הרווחה או אם זה לחינוך ולדאוג שאותו משרד יטפל עוד כמה שנים באותה קהילה עד שהבעייתיות תיפתר.
פבל פנחס אליזרוב: אז נראה תהליכי קליטה הרבה יותר מוצלחים והרבה יותר טובים.
פבל פנחס אליזרוב: בסוף הצלחה של עולה בישראל, זה סיפור הצלחה של כל ישראל ואנחנו צריכים להמשיך לעודד את התהליכים האלה.
פבל פנחס אליזרוב: חברים, אנחנו נשמח לקבל את כל קהילת היהודים שגרה עדיין בתפוצות באזור הקווקז ונעשה זאת בזרועות פתוחות.
פבל פנחס אליזרוב: נעשה את כל המאמצים כדי שהקליטה שלהם וההשתלבות בחברה הישראלית תהיה יותר טובה.
פבל פנחס אליזרוב: נקווה שנקבל עוד הרבה עולים.
פבל פנחס אליזרוב: לנו חשוב שהם ישתלבו בחברה הישראלית ויחד עם זאת ניתן גם דגש על מורשת עתיקת ימים כי כל אחד בא עם איזושהי תרבות משלו ועם דברים טובים של הקהילה.
פבל פנחס אליזרוב: לכן חשוב לשלב בחברה הישראלית תוך מתן דגש להיסטוריה ומורשת של אותה עדה.
פבל פנחס אליזרוב: לא נותר לי הרבה מה לומר אלא לאחל לכולם חג שמח ובשורות טובות.
פבל פנחס אליזרוב: תודה רבה.
טלי פלוסקוב: קודם כל, יישר כוח.
טלי פלוסקוב: אני יודעת על העבודה שאתה עושה וכמה הקהילה מחוברת.
טלי פלוסקוב: חברים, מי אני מעלה ב-זום.
טלי פלוסקוב: אני לא יכולה לעצור אתכם כי אתם לא שומעים אותנו, בבקשה, תשמרו על אותן שלוש-ארבע דקות שאני נותנת לכם כי אני מאוד רוצה שכל האורחים ידברו.
טלי פלוסקוב: שוב תודה, יישר כוח.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להעלות ב-זום את יורי מגנר.
טלי פלוסקוב: עלה בתחילת 1990 ומאז 1992 הוא גר ביקנעם.
טלי פלוסקוב: בשנת 1993 הוא הפך לאחד ממארגני המועצה הציבורית של עולים חדשים בעיריית יקנעם.
טלי פלוסקוב: בשנת 1996 הוא עשה שם באופן קבוע קבלת קהל כדי לעזור לאנשים בנושאים שונים כמו דיור, תעסוקה, שירות בצבא, חינוך.
טלי פלוסקוב: משנת 1996 הוא עמד בראש עמותת עולים במרכז, פיתוח יקנעם.
טלי פלוסקוב: יש כאן עשייה מאוד מבורכת.
טלי פלוסקוב: היום אני יודעת שהוא חבר מועצת העיר שיורי מגנר הוא חבר מועצת העיר יקנעם והוא גם נבחר לסגן יושב ראש הפורום המוניציפאלי בישראל.
טלי פלוסקוב: יורי, אני יכולה לדבר עליך עוד הרבה אבל בוא ספר לנו קצת על איך אתה עברת את הקליטה במדינה.
יורי מגנר: אני זוכר את המחשבות שלי עת ישבנו על מזוודות ימים ספורים לפני העלייה.
יורי מגנר: חשבתי איך אני אסתדר במדינה ומה יהיה.
יורי מגנר: בטח היו לי חלומות.
יורי מגנר: כשאנחנו הגענו למדינת ישראל, אני חייב לציין שכל החלומות שלי התגשמו.
יורי מגנר: אפילו בחלומות שלי לא יכולתי להאמין שבעוד שש שנים אני אהיה אחד מהמייסדים של מפלגה פוליטית במדינת ישראל, מפלגת ישראל בעלייה.
יורי מגנר: לא יכולתי להאמין שתוך שמונה שנים אני אהיה חבר מועצת העיר וסגן ראש העיר בעיריית יקנעם.
יורי מגנר: חשבתי לעצמי מה סוד ההצלחה כי באמת הקליטה שלי הייתה מאוד קולחת.
יורי מגנר: הבנתי שבסופו של דבר סוד ההצלחה הוא אנשים נפלאים וטובים שפגשתי בדרכי במדינת ישראל.
יורי מגנר: אנשים שעזרו לי סתם בתמיכה, בייעוץ, לפעמים הביאו אלינו כל מיני דברים.
יורי מגנר: סיפרו לנו על מדינת ישראל.
יורי מגנר: זאת אומרת, אני כל הזמן הרגשתי תמיכה של אנשים מבחוץ.
יורי מגנר: אלה לא היו רק ותיקים או אנשים מהעלייה אלא היו גם ישראלים צברים.
יורי מגנר: כשאני הגעתי לעיריית יקנעם, הצעתי ופיתחתי תוכנית קליטה ישירה בתמיכה של העירייה כי הבנתי שהכי חשוב שעולים, כשהם מגיעים ארצה, הם יגיעו ישירות למשפחה, לאנשים שיטפלו בהם ויעזרו להם.
יורי מגנר: חשבתי שאנחנו קודם כל צריכים להביא את העולים שמתאימים לצרכים של הישוב, לאזור תעשייה, למקצועות המיוחדים שיש בהיי-טק ביקנעם, ושנית, אנחנו צריכים לדאוג להם לדברים יום יומיים, לעזור להם להסתדר, לשכור דירה, ללכת לבנק וכל מיני דברים אחרים וללוות אותם בפרק הזמן הראשון.
יורי מגנר: הגעתי עם התוכנית הזאת לראש העיר והוא אימץ אותה.
יורי מגנר: בסופו של דבר ב-1999, במסגרת משלחת של הסוכנות היהודית, היינו בסיביר ומשם הגיעו 200 משפחות שהעירייה קלטה אותן.
יורי מגנר: העירייה עזרה לאותם אנשים להסתדר במדינת ישראל.
יורי מגנר: תאמינו לי, רוב מוחלט של אותן משפחות, אנשים מאוד מאוד מוצלחים נכון להיום במדינת ישראל.
יורי מגנר: אני חושב שזאת תרומה מאוד מאוד חשובה של כל אחד מאתנו, אנשים עם ניסיון וידע.
יורי מגנר: חשוב מאוד לעזור לעולים החדשים שמגיעים.
יורי מגנר: אני רוצה לפנות לכל העולים שכבר הגיעו למדינת ישראל ולאלו שעוד לא הגיעו.
יורי מגנר: תבואו.
יורי מגנר: אנחנו מחכים ואנחנו נעזור.
טלי פלוסקוב: המון תודה לך יורי.
טלי פלוסקוב: אנחנו מכירים את הפעילות שלך ואני יודעת כמה אנשים מעריכים את הפעילות שלך.
טלי פלוסקוב: אתה עושה עבודה נפלאה ולא רק ביקנעם.
טלי פלוסקוב: אנחנו גאים באנשים כמוך.
טלי פלוסקוב: נחזור לחדר הוועדה.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להציג בפניכם את דוקטור ישראל צירול
טלי פלוסקוב: ניקוב שהגיע לארץ באפריל 1990.
טלי פלוסקוב: כששואלים אותו מתי הוא עלה, הוא מיד נזכר שזה היה יום הצחוק.
טלי פלוסקוב: אם אתם זוכרים, 1 באפריל זה יום הצחוק.
טלי פלוסקוב: אתה בטח תתייחס לזה.
טלי פלוסקוב: היום הוא חבר מועצת מכבי שירותי בריאות.
טלי פלוסקוב: 10 שנים חבר ועדת ארגון רפואי אור ומין של ההסתדרות הרפואית.
טלי פלוסקוב: לפני שנתיים, אחרי מספר שנים של מאבקים, הצליח להכניס את ארגון מחלות המין לארגון אירופאי והוא נציג ישראל בוועד.
ישראל צירולניקוב: עליתי לארץ ב-1 באפריל, יום הצחוק ועד עכשיו כל הזמן אני צוחק.
ישראל צירולניקוב: צוחק כבר 30 שנים.
ישראל צירולניקוב: כשעליתי לארץ הבנתי שרפואה היא אחת הדרכים הקשות.
ישראל צירולניקוב: גם אשתי רופאה, רופאת משפחה ואני רופא עור ומין שזה פחות אקטואלי.
ישראל צירולניקוב: אנחנו עברנו מבחנים.
ישראל צירולניקוב: אני הייתי בתל השומר שנים רבות, הייתי תורן חוץ, אחר כך עברתי לשלב ב' וקיבלתי תואר מומחה, רופא עור ומין.
ישראל צירולניקוב: במקביל הייתי בהרבה פעילויות בארגון רופאי יוצאי ברית המועצות.
ישראל צירולניקוב: שנתיים אחרי שעליתי הקמנו ארגון כי היו הרבה בעיות והרבה צרות בקליטת הרופאים.
ישראל צירולניקוב: אני לא רוצה להיכנס לזה כי אין לנו זמן לדברים קטנים כאלה.
ישראל צירולניקוב: אחראית על ארגון העולים הייתה מועצה מדעית של הסתדרות הרופאים, הר"י.
ישראל צירולניקוב: הבנו שיש הרבה דברים לשנות והתחלנו פעילויות בכנסת.
ישראל צירולניקוב: הייתי כמעט כל שבוע בכנסת.
ישראל צירולניקוב: היינו בוועדות, נפגשנו עם שרים, דיברנו ובסך הכול הגענו להישג.
ישראל צירולניקוב: אני הייתי סגן ראש הארגון וראש הארגון הייתה דוקטור דינה רויטש.
ישראל צירולניקוב: בכנסת התקבלה החלטה לפיה רופאים שעולים אחרי התמחות, עם ותק של יותר מ-14 שנים במדינה ממנה עלו, לא חייבים לעבור מבחן אלא הם הולכים להתמחות ועושים מבחן בתוך המחלקה.
ישראל צירולניקוב: אחר כך עבדתי כל הזמן כרופא עור ומין במכבי והייתי שנים רבות, גם עכשיו, חבר מועצת מכבי.
ישראל צירולניקוב: עשר שנים אני חבר ועד רופאי עור ארצי של הר"י ואני העולה היחיד שם.
ישראל צירולניקוב: עשיתי עבודה רבה עם קישור לרופאי עור בכל העולם.
ישראל צירולניקוב: לפני שלוש שנים ניסינו להיכנס לארגון – גם ציפי חוטובלי שהייתה סגנית שר החוץ עזרה – מחלות מין שיש במדינות אירופה.
ישראל צירולניקוב: אנחנו לא אירופה ולא רצו בנו, מה גם שיש סיפור אנטישמי בנושא, אבל הצלחנו.
ישראל צירולניקוב: זה הישג גדול.
ישראל צירולניקוב: אני עכשיו נציג המדינה בוועד הארגון הזה.
ישראל צירולניקוב: מילה על קליטת רופאים.
ישראל צירולניקוב: יש עכשיו מצב קצת אבסורדי לפיו בזמן הקורונה, במיוחד בזמן הקורונה אבל בכלל, המצב עם הרופאים הוא קטסטרופלי.
ישראל צירולניקוב: יש מקצועות כמו רופא מרדים יגרום לכך שעוד מעט יצטרכו לעצור את הניתוחים.
ישראל צירולניקוב: האבסורד הוא שהרופאים שלומדים בחוץ לארץ, אני לא מדבר רק על עולים חדשים אלא אני מדבר גם על ישראלים שלומדים בחוץ לארץ במדינות כמו ליטא, הונגריה, פולין, מדינות אירופאיות, והם מקבלים שם רישיון עם אפשרות לעבוד באירופה, אבל הם חוזרים לארץ, עושים קורס ובסוף הקורס יש מבחן פנימי.
ישראל צירולניקוב: תמיד היה מבחן ומי שעבר את המבחן, מקבל 10 נקודות למבחן הגדול.
ישראל צירולניקוב: מה שקרה זה שלפני זמן לא רב, פתאום המועצה המדעית בהסתדרות הרופאים החליטה שנותנים שמונה יחידות.
ישראל צירולניקוב: יש מקרה של בחורה שלמדה בליטא, קיבלה רישיון אירופאי אבל לא עברה את המבחן הגדול כי חסרו לה שתי נקודות, מה שהמועצה המדעית לקחה.
ישראל צירולניקוב: את המבחן עברו 25 אחוזים מהניגשים.
ישראל צירולניקוב: זה אבסורד.
ישראל צירולניקוב: במצב הנוכחי, הילדים שלנו, גם עולים, גם ישראלים, לומדים בחוץ לארץ, חוזרים ולא עוברים כאן את המבחן.
ישראל צירולניקוב: יש להם רישיון אירופאי וחלק עוזב את המדינה.
ישראל צירולניקוב: עוזבים את המדינה ילדים שגדלו כאן, שהיו בצבא.
ישראל צירולניקוב: זה בלתי נסבל.
ישראל צירולניקוב: אני פניתי לטלי פלוסקוב שאני מאוד רוצה שתזמין אותי לישיבת ועדה כי צריך לעשות משהו בנושא הזה.
טלי פלוסקוב: אנחנו נקיים את הדיון כאן כי זה שייך לעולים.
טלי פלוסקוב: נקיים את הדיון במליאת הוועדה בראשות חבר הכנסת דוד ביטן.
טלי פלוסקוב: אני אשתף אותו בכל הדברים האלה.
שלומית אבינח: תשלח בבקשה מכתב לוועדה.
טלי פלוסקוב: אתה יכול לפנות בכתב לוועדה?
ישראל צירולניקוב: כן.
ישראל צירולניקוב: לוועדת העבודה והרווחה?
טלי פלוסקוב: לוועדת העלייה והקליטה.
טלי פלוסקוב: אנחנו נזמין גם את משרד הקליטה, את משרד הבריאות, את כל מי שאחראי על המבחנים.
ישראל צירולניקוב: זאת המועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית.
טלי פלוסקוב: אנחנו נזמין אותם לכאן.
ישראל צירולניקוב: לא מדברים רק על העולים אלא מדברים על הישראלים שגדלו כאן והם עוזבים את המדינה.
טלי פלוסקוב: למדו באירופה?
ישראל צירולניקוב: למדו וקיבלו רישיון אירופאי.
טלי פלוסקוב: אנחנו נדבר ונראה.
ישראל צירולניקוב: אני מצטער שזה לא כל כך חגיגי, אבל כואב הלב.
טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים גם על דברים טובים וגם על דברים שאנחנו צריכים לשפר.
טלי פלוסקוב: לא הכול מושלם.
טלי פלוסקוב: אם אנחנו כבר מדברים על רופאים, יש לנו עוד רופא ב-זום, ד"ר ארי שרובסקי שעלה מארגנטינה.
טלי פלוסקוב: הצטרף אלינו חבר הכנסת קוז'ינוב.
ארי שרובסקי: שלום.
ארי שרובסקי: אני שמח להיות כאן.
ארי שרובסקי: אני עולה חדש מארגנטינה, נמצא בארץ בדיוק שנתיים מאז עליתי.
ארי שרובסקי: למדתי רפואה בבואנוס איירס ואחרי שסיימתי את המבחנים האמריקאים העדפתי לעלות לישראל במקום לעבור לארצות הברית.
ארי שרובסקי: הגעתי לכאן באמצעות תוכנית של הסוכנות.
ארי שרובסקי: התחלתי ללמוד עברית באולפן בחיפה, באולפן עציון וזה היה מצוין.
ארי שרובסקי: גרתי שם תשעה חודשים עד שסיימתי את האולפן וגם אולפן רפואי.
ארי שרובסקי: שובצתי לעשות את ההתמחות שלי באיכילוב ואז עברתי לתל אביב וגם זה עם עזרה מהסוכנות היהודית.
ארי שרובסקי: עכשיו עברו חודשיים מאז סיימתי את שנת ההתמחות והיום, לפני שעתיים, קיבלתי בדואר את הרישיון הרפואי הישראלי.
ארי שרובסקי: בארגנטינה עבדתי כרופא כללי אבל רציתי עכשיו לשנות ובשבוע הבא אני אתחיל את ההתמחות כרופא מרדים בבית חולים בילינסון בפתח תקווה.
טלי פלוסקוב: כנראה שאלה 40 התקנים החדשים שחבר הכנסת ביטן כאן בוועדה טיפל בהם.
ארי שרובסקי: כן.
ארי שרובסקי: ראיתי.
ארי שרובסקי: יצא אחר כך.
ארי שרובסקי: אני הייתי בפגישה עם פרופסור אידלמן בבילינסון לפני שידעתי על זה.
ארי שרובסקי: אבל ידעתי שיש מחסור ברופאים מרדימים.
טלי פלוסקוב: אנחנו שמחים.
ארי שרובסקי: אני הכנתי את זה בזמן שעשיתי את הרוטציה כי לפני כן לא הייתי יכול לעשות את זה.
ארי שרובסקי: כשהייתי שם, הכנתי את המערכת כאן.
ארי שרובסקי: תמיד שואלים אותי למה ללכת לישראל במקום ללכת לארצות הברית – אני עליתי לבד וחלק מהמשפחה שלי עבר לארצות הברית לפני כמה שנים ולכן עשיתי את המבחנים שם וקיבלתי את הרישיון – אבל כשהתחלתי לדבר עם הסוכנות, לדעת מה המצב בישראל ומה אני צריך לעשות כדי לעבוד כאן, למדתי שעם אותם מבחנים אפשר לעבוד גם כאן.
ארי שרובסקי: הכנתי את מערכת הבריאות כאן, הכנתי את התרבות כאן.
ארי שרובסקי: לא הייתי בקשר עם הקהילה לפני שהתחלתי לחשוב על עלייה לכאן.
ארי שרובסקי: אני עוד בקשר עם כמה רופאים מארגנטינה שחושבים לעלות ואני מנסה לשכנע אותם לבוא לכאן.
טלי פלוסקוב: דוקטור שרובסקי, יישר כוח.
טלי פלוסקוב: אני שמחה שיש לנו עוד הצלחה כאן.
טלי פלוסקוב: אני מאחלת לכולם שאנחנו ניפגש עם רופאים רק בוועדות חגיגיות כאלה ולא בבתי החולים.
טלי פלוסקוב: חבר הכנסת קוז'ינוב, בבקשה.
אנדרי קוז'ינוב: אני מתנצל מראש, אני אצטרך לצאת לוועדה אחרת.
אנדרי קוז'ינוב: אם אנחנו מדברים על הרופאים וכל העניין של רישוי מקצועות, זה נושא כואב ואנחנו יודעים זאת כבר מספר שנים.
אנדרי קוז'ינוב: לרוב זה נושא שנמצא בתקנות של המשרדים, גם של משרד העבודה והרווחה, גם של משרד הבריאות ומשרד השיכון.
אנדרי קוז'ינוב: יש סוגיה נפרדת של למידה מרחוק.
אנדרי קוז'ינוב: כל אלה שלמדו מרחוק כרגע או סיימו לימודים מרחוק וקיבלו תעודות, לא מחשיבים אותם.
אנדרי קוז'ינוב: זאת אומרת, הם מתקשים לגשת בכלל למבחנים.
אנדרי קוז'ינוב: בסיוע של משרד הקליטה והעלייה נאלצנו לפטור פרטנית מקרים של רוקחים רק כדי שיוכלו לגשת למבחנים.
אנדרי קוז'ינוב: כלומר, יש לנו כאן בעיה מערכתית באופן כללי, איך אנחנו מטפלים גם בסוגיה הזאת כי ספציפית בתקופה הזאת הלימודים מרחוק מקבלים משנה תוקף כי זה כבר לא מה שנקרא לימודים בהתכתבות אלא זה גם פרונטלי, גם ב-זום, גם במחשב.
אנדרי קוז'ינוב: אנחנו צריכים להקל כאן על הבירוקרטיה ועל כל מבחני הכניסה למבחנים.
אנדרי קוז'ינוב: כלומר, נוצר כאן מצב אבסורדי.
אנדרי קוז'ינוב: אם המערכת לצערי – ואני אומר לצערי – מראש חושדת באלה שלמדו בחוץ לארץ שמנסים לרמות, שחלקם כביכול קנו את התעודות, אז במקום לא לתת להם להיבחן, שיהיה הפוך.
אנדרי קוז'ינוב: לצורך העניין בן אדם ייגש וייבחן ובמידה ואין לו את הידע הנדרש, שייפסל.
אנדרי קוז'ינוב: אבל ברגע שיש לו את הידע הנדרש והיכולת, יוכיח את היכולת ובבקשה לעבוד.
אנדרי קוז'ינוב: זו סוגיה בפני עצמה ואני מקווה שנוכל לדון בה בהרחבה בהמשך, בהתאם לדיון הזה שקבעת.
אנדרי קוז'ינוב: אני שוב מתנצל בפני כל הנוכחים.
אנדרי קוז'ינוב: אני צריך לצאת לוועדה אחרת.
טלי פלוסקוב: תודה רבה שנכנסת לכאן ואמרת כמה מלים ביום החשוב הזה.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להעלות ב-זום את פרופסור דב באר קוטלרמן.
טלי פלוסקוב: פרופסור מן המניין במחלקה לספרות עם ישראל, אוניברסיטת בר אילן ובעל קתדרה לחקר תרבות היידיש והחסידות.
טלי פלוסקוב: הוא מחבר של כ-10 מונוגרפים בתחום תרבות היידיש ועשרות מאמרים אקדמיים.
טלי פלוסקוב: היה פרופסור אורח בארצות הברית, בדרום אפריקה, בליטא וביפן.
טלי פלוסקוב: עוד אדם שאנחנו יכולים להיות גאים בו.
טלי פלוסקוב: בבקשה פרופסור קוטלרמן.
טלי פלוסקוב: כמה מלים על עצמך.
דב באר קוטלרמן: שלום לכולם.
דב באר קוטלרמן: אני רוצה לברך את הנוכחים ביום העלייה שזה לא רק חגם של העולים אלא של כל מדינת ישראל.
דב באר קוטלרמן: תודה לכל אלה שדיברו.
דב באר קוטלרמן: למדתי הרבה ועכשיו אני שואל את עצמי שאלות קיומיות, מתי התחיל תהליך הקליטה שלי ומתי הוא נגמר, ואין לי כל כך תשובה.
דב באר קוטלרמן: אני נוטה לענות ולומר שבעצם לא הייתה לי קליטה במובן הרגיל של המילה ויתכן שהמקרה שלי הוא לא מקרה טיפוסי, אם כי אני בטוח שכל אחד שיישאל על העניין הזה יאמר שגם המקרה שלו הוא לא מקרה טיפוסי.
דב באר קוטלרמן: בכל אופן, אני עליתי ממוסקבה ולמדתי שם בישיבה אוהלי יעקב וידעתי עברית של נביאים, עברית תנ"כית.
דב באר קוטלרמן: לקח לי קצת זמן להתאים את עצמי לעברית המדוברת של מדינת ישראל אבל ילדותי עברה עלי רחוק ממוסקבה, בעיר בירוביז'אן, במחוז היהודי האוטונומי, ובעצם כל תהליך הקליטה שלי הוא מסע מרתק לשורשים.
דב באר קוטלרמן: עברו כמעט 30 שנים ואני מאחל לכל אחד לעבור את התהליך הזה.
דב באר קוטלרמן: כמובן שאנחנו אלה שעוסקים בתחום החינוך, כל אחד במקומו, צריכים איכשהו לעזור ולהשקיע בזה.
דב באר קוטלרמן: זה היה תהליך ארוך ומרתק של חזרה לשורשים, לאותן אותיות ביניהן גדלתי.
דב באר קוטלרמן: אתי דיברו יידיש ובסופו של דבר למדתי על זה מבחוץ, דווקא במדינת ישראל למדתי על אותו מקום ממנו באתי והתמזל מזלי, פגשתי אנשים טובים בדרך וכל אחד תרם משהו בעצה טובה, בעזרה ממשית, ונקלעתי למסגרות מאוד ידידותיות לחדשים.
דב באר קוטלרמן: קודם כל, אוניברסיטת בר אילן שלא הרגשתי לאורך כל הדרך שאני מקרה מיוחד שצריך לטפל בו כי האוניברסיטה הזו פתוחה לעולים מכל מיני מדינות ומכל מיני גלויות.
דב באר קוטלרמן: כמובן מה שקידם אותי - עברתי את כל הדרך מסטודנט, דוקטורנט, מרצה עד פרופסור מן המניין – זה העבר שלי וזה העבר המשותף שלנו והאותיות האלה שפורחות ברקע.
דב באר קוטלרמן: אתם רואים עכשיו שהן מצליחות לעודד אותי.
דב באר קוטלרמן: מאוד שמחתי לשמוע את דבריה של שרה שאמרה שצריך להשקיע בחינוך יהודי בתפוצות ולא רק בתפוצות אלא גם בארץ, שכל אחד ישמע את הצד הזה, שכל אחד ירגיש שהוא חלק מהנעשה בארץ, שהוא חזר הביתה.
דב באר קוטלרמן: אני חזרתי הביתה וזאת ההרגשה שמלווה אותי לאורך כל הדרך.
דב באר קוטלרמן: אותם מקומות בהם גרתי, גם שם התמזל מזלי, אלה ישובים קטנים בשומרון, מעלה שומרון, עופרים וכעת נווה צוף כבר הרבה שנים, אותם מקומות בהם בניתי בית ואני עדיין מגדל שישה בנים.
דב באר קוטלרמן: בשבילי זו קליטה הכי טובה.
דב באר קוטלרמן: כשאמרתי שאנחנו צריכים לתרום ליצירת נקודות כאלה להכללת העבר של העולים בנעשה בארץ, באתוס הלאומי, לפני כמה שנים בבר אילן ארגנו כנס גדול בשם חי בהדר.
דב באר קוטלרמן: יש מסורת בקהילות שונות, בעיקר באירופה, לחגוג הצלה פלאית, מה שאנחנו מכירים בפורים, ואנחנו עם קולגות בבר אילן חשבנו למה אנחנו חוגגים רק את ההצלה הפלאית בשושן הבירה כי הרי יש לנו הצלות אחרות.
דב באר קוטלרמן: נברנו בהיסטוריה הלא רחוקה וגילינו שמשטרו של סטלין נגמר בשעה טובה במארס 1953 וזה בדיוק היה חודש אדר, י"ח באדר, ואם אנחנו הופכים את זה – זה ח"י.
דב באר קוטלרמן: עם ישראל חי.
דב באר קוטלרמן: הזמנו את כל משרדי העלייה והאולם היה מלא.
דב באר קוטלרמן: חגגנו את האירוע הזה והייתי רוצה להפוך את זה למשהו יותר קבוע.
דב באר קוטלרמן: היו נציגים של משרד הקליטה ושל הכנסת, כולל יושב ראש הכנסת.
דב באר קוטלרמן: אני מאוד מקווה שנוכל להמשיך במסורת הזאת וליצור את הנקודות שהעולים יוכלו להזדהות.
טלי פלוסקוב: אני מצטערת שאני עוצרת אבל אנחנו די מוגבלים בזמן.
טלי פלוסקוב: אני רק רוצה, ברשותך, להגיד לכולם שב-3 בנובמבר אנחנו עושים השקת שדולה לשימור המסורת של השפה היידיש והפרופסור קוטלרמן הוא חלק מאוד משמעותי בהקמת השדולה הזאת.
טלי פלוסקוב: אני מזמינה את כולם לקחת חלק בדיון.
טלי פלוסקוב: הפרופסור הוא אחד האנשים שגם בו אנחנו גאים.