GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ג'ונתן גרינבלט: הדרך היחידה שאנחנו יכולים להביע את המחויבות שלנו היא שארגונים קהילתיים יעבדו יחד.
ג'ונתן גרינבלט: אני גאה שהארגון שלנו עובד עם כל הפדרציות בצפון אמריקה כדי להביא את התשובה לאנטישמיות.
ג'ונתן גרינבלט: אני שמח שהסניפים שלנו עוזרים לפדרציות מקומיות כמו אלה שמובילים ג'ף וג'ייקוב.
ג'ונתן גרינבלט: היום אני יודע שכולנו מחויבים למצוא דרכים חדשות לעבוד יחדיו, שחקנים יהודים בארצות-הברית ובישראל ובכל העולם בקרב המשותף שלנו נגד האויב שמאיים על כולנו – האנטישמיות.
ג'ונתן גרינבלט: שוב, היום כשאנחנו מציינים את זיכרם של אלה שאיבדנו בפיטסבורג לפני שנתיים בואו נכבד את זיכרם על-ידי מחויבות לאיחוד של היהודים ברחבי העולם ולמאבק באנטישמיות.
ג'ונתן גרינבלט: תודה רבה.
דוד ביטן: תודה לך, ג'ונתן.
דוד ביטן: אני רוצה לחזור לג'קוב סלומון, נשיא הפדרציה היהודית, בבקשה.
ג'קוב סולומון: (תרגום מאנגלית): תודה רבה.
ג'קוב סולומון: חבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש הסוכנות היהודית יצחק הרצוג, חברים, קולגות, נפלא להיות כאן איתכם.
ג'קוב סולומון: אני מאוד מעריך את ההזמנה לכאן.
ג'קוב סולומון: אני חייב לומר שלהיות בישראל אפילו וירטואלית זה מאוד משמח אותי.
ג'קוב סולומון: אני אשמח לחזור בקרוב מאוד לישראל כי בתקופה האחרונה לא הייתי בישראל כבר הרבה זמן, ואני מרגיש בהיעדר הזה.
ג'קוב סולומון: אני שמח שרציתם שנציגים מהקהילה שלנו ישתתפו בישיבה הזאת: ג'ונתן, אריק וג'ף.
ג'קוב סולומון: יש לנו נקודות מבט שונות אבל כולנו מאוחדים באהבתנו לישראל ובהבנה שלנו שהגורל שלנו קשור יד ביד עם גורלה של ישראל.
ג'קוב סולומון: כמה מילים על פיטסבורג והקולגה שלי ג'ף:
ג'קוב סולומון: כולנו התבוננו בתימהון ובהערצה על התגובה של הפדרציה בפיטסבורג לאחר הירי הנורא שגדע חיים ב"עץ החיים".
ג'קוב סולומון: אנחנו התבוננו בג'ף שהוביל את הפדרציה, ובזכות העבודה שהם עשו עשורים לפני הירי הם היו מסוגלים להגיב, לאחד את הקהילה, לתאם את העבודה של כל הארגונים היהודיים ולייצג אותם ולקשר בין סמכויות של אכיפת חוק ולדאוג לקהילה שלהם בדרך להחלמה.
ג'קוב סולומון: תגובה כזאת דורשת המון יכולות אישיות ומנהיגותיות וגם ארגון מרכזי חזק.
ג'קוב סולומון: זה רגע מלמד שעורר בכולנו השראה על החשיבות הגדולה של הפדרציה לקהילות המקומיות, וקהילות יהודיות גדולות כמו בפיטסבורג יצרו קהילה נפלאה ופדרציות טובות תומכות בקהילות מוצלחות.
ג'קוב סולומון: אנחנו רואים דינמיקה דומה עכשיו במשבר הקורונה.
ג'קוב סולומון: עוד מעט אני אספר איך הקהילה שלנו מתמודדת עם המשבר.
ג'קוב סולומון: כרגע אני רוצה להציג את הקהילה במיאמי.
ג'קוב סולומון: אני יודע שאחת המטרות של הפגישה הזאת היא לשמוע על הקהילות שלנו, ואני מייצג את הקהילות היהודיות במיאמי.
ג'קוב סולומון: זאת אחת הקהילות היהודיות המגוונות בצפון אמריקה.
ג'קוב סולומון: יותר משליש מהיהודים המבוגרים הגיעו מחוץ לארצות-הברית: מישראל, מברית המועצות לשעבר, מדרום אמריקה, מקובה, מצרפת.
ג'קוב סולומון: זה איזשהו איחוד גלויות של קהילות יהודיות, וכולם מתמודדים על אנטישמיות.
ג'קוב סולומון: מבחינה כלכלית יש אצלנו הבדלים.
ג'קוב סולומון: אולי תופתעו לדעת שכשליש ממשקי הבית שלנו נמצאים מתחת לקו העוני אף על פי שאנחנו ביתם של קבוצות היהודים העשירות ביותר בארצות-הברית.
ג'קוב סולומון: חלק מהעבודה שלנו היא לוודא שהפער הזה לא יהפוך לפער מאוד קיצוני בין היכולות הכלכליות.
ג'קוב סולומון: הפדרציה שלנו מגוונת גם בחתך הגילים.
ג'קוב סולומון: יש לנו אוכלוסייה מבוגרת יותר שנמצאת כאן מאז שמיאמי הפכה למקום לפנסיונרים, ויש גם הדור הצעיר שנמצא כאן.
ג'קוב סולומון: יש לנו יהודים דתיים וגם משקי בית של מהגרים שבהם יש שיעור ילודה גבוה מאוד.
ג'קוב סולומון: באופן פרדוכסלי אף על פי שאנחנו מגוונים מאוד, כפי שתיארתי, אנחנו גם קהילה די מאוחדת במובן של התמיכה בישראל והמעורבות היהודית שלנו ובאופן שבו זרמים שונים ביהדות מקיימים יחסים חמים עם בתי הכנסת מכל הסוגים, ויש להם יחסים חמים זה עם זה.
ג'קוב סולומון: אבל לפעמים זה לא עוזר לנו.
ג'קוב סולומון: אנחנו יודעים שבישראל יש חוסר שביעות רצון.
ג'קוב סולומון: בארצות-הברית כולנו ערים לחילוקי הדעות ולקיטוב.
ג'קוב סולומון: הסוציולוג היהודי מלטון הימלפרב אמר שיהודים הם כמו כל אחד אחר אבל יותר כך.
ג'קוב סולומון: בימים אלה ובתקופה זאת אנחנו רואים קיטוב בעיקר לקראת הבחירות.
ג'קוב סולומון: אנחנו רואים יהודים נאבקים זה בזה, וזה רק משמח יותר את האנטישמים.
ג'קוב סולומון: אני חושב על הקולגה שלנו ג'ונתן שחי ונושם את נושא האנטישמיות כל הזמן, והוא יודע יותר ממני בתחום הזה שהאנטישמים נהנים מאוד כאשר היהודים מתקוטטים על דעות פוליטיות.
ג'קוב סולומון: אני מודה מקרב לב, ואני גם חייב לציין שסמיכות יום העלייה ויום הזיכרון לטבח בפיטסבורג מפתה לדבר על אנטישמיות בפיטסבורג, וזה מפתה לקשר בין עלייה לאנטישמיות.
ג'קוב סולומון: אין ספק שישראל חייבת להמשיך להיות מקלט לאלה שסובלים מרדיפה ומדיכוי דתי ואפילו כלכלי.
ג'קוב סולומון: אבל אנחנו גם חייבים לזכור שעלייה זה הביטוי הנעלה ביותר למחויבות לזיקה לחיות חיים יהודיים שלמים.
ג'קוב סולומון: אני זוכר ששמעתי מהרב הראשי לאו את הפרשנות שלו על דבריו של ישעיהו: מי אלה שעפים כמו יונים שחוזרות לקן שלהם?
ג'קוב סולומון: הוא אמר שעלייה בעולם המודרני של מדינת ישראל הסוברנית במאה ה-21 מייצגת את היונים שיש להם תשוקה לחזור הביתה למדינת ישראל, ואנחנו היהודים כמו היונים הללו.
ג'קוב סולומון: אבל אנחנו גם יהודים שסבלו רדיפות בחזרה למולדתם, וישראל צריכה לעמוד לצדם לשני הסוגים הללו.
ג'קוב סולומון: אני מדגיש שאני מדבר איתכם בתור הוועדה לעלייה שאין סתירה בין ביסוס הקשרים עם היהודים בגולה לבין קידום עלייה.
ג'קוב סולומון: שני התחומים הללו צריכים להתחזק.
ג'קוב סולומון: אנחנו גם יודעים שאחת הדרכים הטובות ביותר לקדם עלייה היא לפתח קהילות יהודיות חזקות משגשגות ברחבי העולם.
ג'קוב סולומון: חבריי, באופן אישית ובשם הקהילה שלי אני מברך על השותפות בשני המאמצים הללו; אני מברך על התמיכה שלכם, על ההבנה שלכם ועל האהבה שלכם.
ג'קוב סולומון: בבקשה, תהיו נכס אסטרטגי בזמן שאנחנו פועלים לחיזוק הקהילה.
ג'קוב סולומון: ג'ונתן כבר דיבר על החשיבות של העבודה המשותפת והתיאום.
ג'קוב סולומון: זאת הדרך היחידה שנוכל להישאר בטוחים, וזאת הדרך היחידה שנוכל לוודא שהילדים והנכדים שלנו ישמרו על המסורת שלהם.
ג'קוב סולומון: אנחנו שמחים מאוד על מערכת היחסים.
ג'קוב סולומון: אתם לא צריכים שאנחנו נלהיט את היצרים, אנחנו לא צריכים שאתם תלהיטו את היצרים אצלנו.
ג'קוב סולומון: ועכשיו בעידן של קיטוב חשוב מאי פעם ששני הצדדים משני צדי האוקיינוס האטלנטי יתמכו זה בזה ובמאמצים שלנו להישאר מאוחדים.
ג'קוב סולומון: אני מודה לכם על ההזמנה הזאת להשתתף בישיבת הוועדה.
ג'קוב סולומון: וחשוב מכך: אני מברך על השיח המבורך על העתיד היהודי שהוא חשוב מאין כמוהו.
ג'קוב סולומון: תודה רבה.
דוד ביטן: גברת קרול נוריאל, מנכ"לית הליגה נגד השמצה.
דוד ביטן: היא נמצאת פה איתנו או בזום?
קרול נוריאל: תודה רבה, כבוד היושב-ראש חבר הכנסת דוד ביטן, קודם כול על כינוס הוועדה החשובה הזאת.
קרול נוריאל: אתם שמעתם את הנתונים מהמנכ"ל העולמי שלנו ואין צורך לחזור עליהם.
קרול נוריאל: אבל נתוני 2019 היו באמת הנתונים הגבוהים ביותר של אירועים אנטישמיים בארצות-הברית.
קרול נוריאל: אנחנו מדברים על עלייה של 12% מאז 2018.
קרול נוריאל: אבל הדבר הזה נוסף לשתי מגמות שמדאיגות אותנו מאוד בשנים האחרונות: הראשונה – עלייה בחומרה ובמסוכנות של האנטישמיות.
קרול נוריאל: אנטישמיות הורגת יותר בשנים האחרונות, ואנחנו רואים את זה יותר בארצות-הברית.
קרול נוריאל: הדבר השני הוא תקיפה של בתי תפילה.
קרול נוריאל: אנחנו ראינו את זה בפיטסבורג, בפאווי, בבית הרב במונסי.
קרול נוריאל: אנחנו ראינו את זה גם בהאלה בגרמניה.
קרול נוריאל: אבל זה לא רק בתי תפילה של יהודים.
קרול נוריאל: זאת אומרת לא רק בתי תפילה של יהודים מותקפים יותר בשנים האחרונות אבל כרגע זה העניין שלנו.
קרול נוריאל: זה תורם מאוד לעלייה בתחושת החרדה בקרב הקהילות.
קרול נוריאל: ראינו את זה גם בסקר שפורסם אתמול, ותכף נשמע עליו.
קרול נוריאל: זה מאוד מדאיג אותנו כי זה משפיע מאוד על הקהילות שלנו.
קרול נוריאל: אני נרגשת מכך שהוועדה הזאת מציינת שנתיים לטבח בפיטסבורג וגם את הפיגועים האחרים בשנתיים האחרונות.
קרול נוריאל: אבל אני מודאגת מאוד ומתוסכלת מאוד שהדבר הזה לא זכה לשום אזכור בציבוריות הישראלית.
קרול נוריאל: גם כאן בוועדה הזאת בבית החשוב הזה, לצערי הרב, לא נמצאים מספיק חברי כנסת ושרים.
קרול נוריאל: אני קוראת מכאן לכולם: בואו ותנו את תשומת הלב לנושאים החשובים האלה, ל-50% מהעם היהודי שנמצא בתפוצות ורוצה לשמוע מהבית הזה את הקולות החשובים.
קרול נוריאל: אז, תודה לך, כבוד היושב-ראש וחברי הכנסת שנמצאים כאן ומחויבים מאוד לנושא: חברת הכנסת מיכל קוטלר וונש, חברת הכנסת תהלה פרידמן וחבר הכנסת יוסף טייב.
קרול נוריאל: אני מקווה שאני לא מפספסת מישהו אבל מאוד חשוב שגם הבית הזה ידבר על האנטישמיות ועל הקהילות היהודיות, וכמובן, גם חשוב שהנושא יעלה בתקשורת הישראלית.
דוד ביטן: מקבלים את הביקורת הזאת על נוכחות חברי הכנסת.
דוד ביטן: גברת אביטל ליבוביץ', מנכ"לית המשרד הישראלי, הוועד היהודי האמריקני, בבקשה.
אביטל ליבוביץ: צהריים טובים, כבוד היושב-ראש, תודה רבה על הזימון לוועדה החשובה הזאת.
אביטל ליבוביץ: אני מצטרפת לתסכול.
אביטל ליבוביץ: עברתי על התקשורת הישראלית בבוקר ולא מצאתי ולו בדל של ציון של האירוע הרצחני הזה שהיה האירוע הרצחני ביותר בארצות-הברית ליהודי ארצות-הברית.
אביטל ליבוביץ: פשוט בדל אחד לא היה.
אביטל ליבוביץ: היו גם כמה צדיקים פה ושם אבל כלי תקשורת לא מרכזיים – בשום צורה, וזה באמת חבל.
אביטל ליבוביץ: נדמה שאנחנו שוב ושוב מדברים על אנטישמיות ונדמה שאנחנו פחות או יותר באותו מקום.
אביטל ליבוביץ: אבל אם אני מסתכלת על טווח של כמה שנים אני רואה שיש פה הידרדרות.
אביטל ליבוביץ: רק לפני ארבע שנים כשבדקנו בוועד היהודי האמריקני האם היהודים בארצות-הברית חושבים שאנטישמיות היא בעיה אז לפני ארבע שנים 73% הגדירו אותה כבעיה.
אביטל ליבוביץ: אבל בשבוע שעבר כבר 88% מגדירים אותה כבעיה.
אביטל ליבוביץ: אני רוצה לדבר פה על פתרונות ועל דרכי התמודדות כי הבעיה מוכרת.
אביטל ליבוביץ: אני רוצה לדבר על שני החי"תים: חקיקה וחינוך.
אביטל ליבוביץ: הוזכרה פה הגדרה של איירה – הגדרת העבודה שמקובלת על-ידי כל המשרדים הממשלתיים פה, ויותר מדינות מצטרפות אליה ומאמצות את ההגדרה.
אביטל ליבוביץ: זה כלי עבודה שמאפשר להם להתמודד במדינות שלהם עם האנטישמיות.
אביטל ליבוביץ: המדינה האחרונה שהצטרפה ואימצה את ההגדרה רק לפני כמה ימים היא מדינת אלבניה שיש בה רוב מוסלמי.
אביטל ליבוביץ: בארצות-הברית אפשר ללכת לכל אחת מה-states שיאמצו.
אביטל ליבוביץ: גם אפשר להרחיב את זה הרבה יותר, לא רק ל-states אלא גם לאוניברסיטאות ולקולג'ים.
אביטל ליבוביץ: כי בסוף מדובר בכלי עבודה.
אביטל ליבוביץ: בנוסף לכך אנחנו מקדמים עם חברים נוספים בארגונים יהודיים אחרים חקיקה בקונגרס שנקראת No Hate Act.
אביטל ליבוביץ: החוק הזה אמור לתת רוח גבית לגילויי האנטישמיות וגם לטפל בקורבנות האנטישמיות.
אביטל ליבוביץ: דבר נוסף זה עבודה עם מגזרים אחרים.
אביטל ליבוביץ: יש סקטורים שלא מכירים את היהודים: היספנים, אפרו-אמריקנים.
אביטל ליבוביץ: לפני שנתיים הקמנו שדולה Black-Jewish בקונגרס, ואנחנו מבצעים הרבה מאוד פעילויות כדי להפחית את החשדות, כדי לנסות למזער את האנטישמיות.
אביטל ליבוביץ: החי"ת השני בתחום החינוך – לא ייתכן שרבע מהאמריקנים הלא יהודים לא יודעים מה זה שואה.
אביטל ליבוביץ: משהו פה לא בסדר.
אביטל ליבוביץ: הדורות מתחלפים, אנחנו לא יכולים לקפוא על השמרים.
אביטל ליבוביץ: אני קוראת מכאן לעשות איזשהו קשר עם מערכת החינוך האמריקנית ולוודא שהם מכניסים פרקי לימוד על השואה בכל בתי הספר התיכוניים בארצות-הברית.
אביטל ליבוביץ: כי אחרת בשנה הבאה נשב פה והנתונים יהיו הרבה יותר גבוהים.
אביטל ליבוביץ: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לקולגה שלי אבי שייתן לכם את הנתונים של הסקר שנעשה בשבוע שעבר.
דוד ביטן: אבי מאיר, בבקשה.
אבי מאיר: תודה רבה, אביטל, תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתמול פרסמנו דוח ראשון מסוגו שנקרא Stage of Antisemitism in America Report .
אבי מאיר: זהו דוח ראשון על האנטישמיות בארצות-הברית.
אבי מאיר: אבל זה, למעשה, הפעם השנייה שאנחנו עורכים סקר בקרב יהודים בארצות-הברית על האנטישמיות.
אבי מאיר: אנחנו ראינו שהמגמה די דומה לשנה שעברה.
אבי מאיר: יש רמה גבוהה מאוד של חשש מאנטישמיות בקרב היהודים.
אבי מאיר: תשעה מתוך עשרה יהודים בארצות-הברית מאמינים שהאנטישמיות היא בעיה; שמונה מתוך עשרה מאמינים שזאת בעיה שהולכת ומחמירה; 40% מרגישים שביטחונם הורע בהשוואה לשנה שעברה; כרבע מהנשאלים אומרים שהם מסתירים את יהדותם בפומבי בשנתיים האחרונות; שלושה מתוך עשרה אומרים שהם נמנעים מלהגיע למקומות מסוימים או לסיטואציות מסוימות מתוך חשש לביטחונם כיהודים.
אבי מאיר: הנתונים הם די דומים למה שראינו בשנה שעברה.
אבי מאיר: אבל השנה הוספנו אלמנט נוסף.
אבי מאיר: ערכנו סקר בקרב כלל האוכלוסייה בארצות-הברית.
אבי מאיר: רצינו לערוך השוואה בין תחושותיהם של היהודים בארצות-הברית לבין כלל האוכלוסייה.
אבי מאיר: הממצאים שמצאנו מדאיגים ביותר: 46% מכלל היהודים בארצות-הברית אינם יודעים מהי אנטישמיות; 25% אמרו שהם שמעו את המושג אבל לא בטוחים במה מדובר; ו-21%, אחד מתוך חמישה אמריקנים מעולם לא שמעו את המילה "אנטישמיות".
אבי מאיר: זה דבר מדהים.
אבי מאיר: אני חייב להגיד שאנחנו הופתענו.
אבי מאיר: מעולם לא האמנו שדבר כזה יכול להתקיים במדינה כמו ארצות-הברית.
אבי מאיר: כאשר אנחנו רואים ששמונה מתוך עשרה יהודים בארצות-הברית מאמינים שהאנטישמיות היא בעיה שהולכת ומחמירה הדעה הזאת רווחת רק בקרב ארבעה מתוך כל עשרה אמריקנים.
אבי מאיר: זאת אומרת כמחצית ממספר היהודים שחושבים שהאנטישמיות היא בעיה שהולכת ומחמירה זאת הדעה שקיימת בקרב כלל האוכלוסייה.
אבי מאיר: אנחנו שאלנו אותם לגבי ישראל ודווקא פה יש כיוון אופטימי: 85% מהיהודים בארצות-הברית אומרים שאנטי ציונות, האמונה שלישראל אין זכות קיום, היא ביטוי של אנטישמיות.
אבי מאיר: אנחנו רואים שהדבר הזה קיים גם בקרב 3/4 מהאמריקנים – 74% מהאוכלוסייה הכללית בארצות-הברית מאמינים שהטענה שלישראל אין זכות קיום היא טענה אנטישמית.
אבי מאיר: כמו שאביטל אמרה, יש תרופה לדבר הזה.
אבי מאיר: אנחנו רואים שככל שרמת ההשכלה של המשיבים עולה כך הקרבה שלהם לקהילה היהודית והרגישות שלהם לתחושותיהם של היהודים הולכת ועולה.
אבי מאיר: לכן אנחנו צריכים לעשות כל שביכולתנו להגביר את החינוך, להגביר את ההכרה בקרב כלל האוכלוסייה בארצות-הברית לגבי מהות האנטישמיות וההשפעה שלה על חייהם של היהודים בארצות-הברית בכל מיני מובנים כי רק כך נוכל להתגבר על האיום המתמשך הזה לא רק על היהודים בארצות-הברית אלא על כלל האוכלוסייה.
אבי מאיר: תודה רבה.
דוד ביטן: בוא נגיד שכל מי שהוא אנטישמי יגיד שהוא לא יודע מה זה אנטישמיות ולא מכיר באנטישמיות.
דוד ביטן: אז קודם כול תוריד את אלה ואז תחלק את המכנה המשותף.
דוד ביטן: עוד מישהו רוצה לדבר?
אברהם נגוסה: אני מברך על קיום הדיון וציון יום העלייה.
אברהם נגוסה: יום העלייה חשוב מאוד.
אברהם נגוסה: הייתה לי הזדמנות היסטורית בכנסת ה-20 להיות אחד היוזמים של היום הזה וקידמתי את החוק בוועדת העלייה והקליטה.
אברהם נגוסה: ראיתי את החשיבות של זה עם חבריי.
אברהם נגוסה: אני רוצה לציין שלוש נקודות: ראשית, מדינת ישראל שנוסדה על-ידי העולים החדשים, לא ייתכן שלא יהיה בה יום אחד בשנה שמציינים בו את היום החשוב הזה, את מפעל הציונות הזה של העלייה.
אברהם נגוסה: זה נותן לדור הצעיר לחזק אותם וללמד אותם על תרומת העולים ועל החשיבות של העלייה.
אברהם נגוסה: הנקודה השנייה: זה מחזק את הקשר בינינו עם ישראל שנמצא בארץ ישראל לבין אחינו בתפוצות.
אברהם נגוסה: הקשר הוא מאוד חשוב.
אברהם נגוסה: בלי יהדות התפוצות אין עלייה.
אברהם נגוסה: לכן יש חשיבות לציין את היום ולהיות איתם בקשר ובהידברות כמו מה שאנחנו עושים עכשיו שיש לו חשיבות רבה.
אברהם נגוסה: זה מחזק אותנו ומלכד אותנו להיאבק באנטישמיות ובתנועות BDS ואחרים.
אברהם נגוסה: נקודה שלישית – חשוב מאוד לשמוע את סיפורי ההצלחה של העולים החדשים.
אברהם נגוסה: כל סיפור הצלחתו של עולה חדש הוא תמצית הציונות.
אברהם נגוסה: יש לזה חשיבות רבה.
אברהם נגוסה: לכן אני מסכים עם הדוברים הקודמים שצריך לתת חשיבות רבה יותר לציון יום העלייה כך שלא יהיה רק יום אחד אלא כמה ימים וחינוך בכל מוסדות החינוך.
אברהם נגוסה: אני מברך את היושב-ראש שקיימת את הדיון הזה.
דוד ביטן: לפני שאני מעביר את רשות הדיבור לחברי הכנסת אני רוצה לומר שני דברים: א', אני מסכים עם מה שאמרו נציגי הפדרציות והקהילות.
דוד ביטן: לא כולם יכולים לעלות לישראל.
דוד ביטן: יש הרבה מאוד יהודים שחיים בחו"ל.
דוד ביטן: החיים שלהם שם, והם לא יבואו לארץ.
דוד ביטן: לכן אנחנו צריכים לעשות הכול כדי לחיות יחד איתם – הם שם ואנחנו פה.
דוד ביטן: מדינת ישראל חייבת להילחם באנטישמיות ולדאוג שהקהילות שם יחיו בבטחה ובביטחון ושיהיה להם גם אורח חיים נכון.
דוד ביטן: יש הרבה קהילות – אני לא מדבר על ארצות-הברית – שלצערי הרב, הן קטנות מדי ולא מצליחות לכלכל את החיים החברתיים שלהם.
דוד ביטן: שנית, אני פונה גם לסוכנות היהודית וגם לממשלת ישראל: לדעתי, צריך להקים אתר הנצחה גם ליהודים שנרצחו בפיטסבורג וגם ליהודים נוספים שנרצחו בכל מיני פעולות בחו"ל, ולקיים טקס אחד פעם בשנה.
דוד ביטן: זה מה שיוביל את ישראל להנציח את זה.
דוד ביטן: אני נותן לכם משימה.
דוד ביטן: לדעתי, גם ממשלת ישראל צריכה להשתתף וגם אתם.
דוד ביטן: אפשר להקים את האתר הזה.
דוד ביטן: צעירים יעלו לאתר הזה, יהודים מחו"ל שמגיעים יעלו לאתר הזה וככה ננציח את הנרצחים גם בפיטסבורג וגם במקומות אחרים.
תהלה פרידמן: רציתי להעיר שצריך להיזהר עם הרחבת מונח האנטישמיות.
תהלה פרידמן: הרבה שנים פעלנו כדי להסביר שיש אנטישמיות חדשה ומהי האנטישמיות החדשה, ואנחנו צריכים להיות גם מאוד זהירים עם הרחבה מוגזמת.
תהלה פרידמן: אני מבינה שיש עכשיו דיונים בארצות-הברית לגבי ארגוני אמנסטי וכאלה.
תהלה פרידמן: צריך זהירות.
תהלה פרידמן: אני מסתכלת על חברתי שהיא מומחית ממני בדבר.
מיכל וונש: למזלנו, יש הגדרה שהתקבלה במעל 30 מדינות: The IHRA Working Definition for Antisemitism.
מיכל וונש: זאת ההגדרה.
מיכל וונש: אז לא צריך לדאוג מהרחבתה, היא קיימת.
מיכל וונש: רק צריך לדאוג שיכבדו אותה במלואה ולא רק את מה שנמצא במסגרת הקטנה.
מיכל וונש: כיוון שחלק ממה שאנחנו עדים לו – וכפי שאמר גם ג'ונתן מ-ADL, חשוב להבין שבתוך IHRA שלושת ה-D’s: דה-לגיטימציה, דמוניזציה ודאבל סטנדרט כלפי מדינת ישראל מאפשר לאנטישמיות – אם לא לוקחים אותה כחלק מההגדרה הכוללת – לגלוש לשוליים.
מיכל וונש: זה מה שקורה בקמפיין ה-BDS, זה מה שקורה בקמפוסים, זה מה שקורה בהרבה מאוד מהאתרים און-ליין והדיגיטל.
מיכל וונש: בגלל זה גם קיימנו בוועדה הזאת את הדיונים מול הפלטפורמות הדיגיטליות עם המלצה מאוד ברורה לאימוץ IHRA כ- working definition.
מיכל וונש: זה פשוט כלי עבודה, וחשוב מאוד לא לפחד ממנו.
מיכל וונש: הוא כלי עבודה שהוסכם על-ידי מעל 30 מדינות ברחבי העולם.
מיכל וונש: הוא נוסח לאחר שנות עבודה רבות.
מיכל וונש: זה כמו להגיד: אני חושש להגדיר משהו ורוד כי אז מה יגיד הכתום.
מיכל וונש: אנחנו יודעים מהו הוורוד, אנחנו יודעים מהי האנטישמיות, ויש הגדרה ברורה, וההגדרה היא הכלי לוודא שאנחנו יכולים להיאבק בה בכל מנגנוניה.
מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, כיוון שאמרת את הדברים החשובים שלך, בדיוק לשם כך הוקמה בהסכמתך – ואני מודה על כך – ועדת לעניין קשרי ישראל והתפוצות.
מיכל וונש: בדיוק כמו שאמרת כעת יש הכרח לקיים את הדיון המתמשך הזה עם התפוצות ולא רק בנוגע לעלייה, קליטה והשתלבות, אלא גם בנוגע לנושא של ההכרה וההבנה של אתגרי התפוצות.
מיכל וונש: לצורך זה אני רוצה לחזור על מה שאמרה אביטל – על החי"ת של החינוך.
מיכל וונש: מעבר לאתר הנצחה ואזכרה שזה חשוב ונכון, הנושא של חינוך בא לידי ביטוי מעבר ל"חבל" – לעובדה שלא מעניין את התקשורת מה קורה פה היום וגם, לצערי, חברי הכנסת לא כולם הגיעו לדיון הזה כפי שהם מגיעים לדיונים יותר מתוקשרים.
דוד ביטן: זה יום שלישי.
דוד ביטן: צריך לשנות את היום.
מיכל וונש: אני רוצה להחזיר את זה לחינוך כי השינוי התודעתי, כפי שאמר אבי, זה הצד האופטימי.
מיכל וונש: החינוך הוא המפתח.
מיכל וונש: אבל החינוך צריך להיות גם אצלנו, במדינת ישראל פנימה.
מיכל וונש: החינוך להבנה ולהכרה ולעצם קיומם של יהודים ברחבי התפוצות, אדוני היושב-ראש, לעצם העובדה שהם מתמודדים עם תופעה שנקראת אנטישמיות.
מיכל וונש: אם אנחנו לא מהדהדים את העובדה שקיימת אנטישמיות ברחבי העולם, גם בישראל לא ירחק היום שהתלמידים לא יידעו מהי אנטישמיות.
מיכל וונש: לכן נאה דורש – נאה מקיים.
מיכל וונש: בהחלט החי"ת הזאת בהחלט חשובה לגבי ארצות הברית ולגבי העולם, וגם עלינו יש חובה מאוד גדולה.
מיכל וונש: אני קוראת לוועדה שלנו – כפי שאתה יודע, אדוני היושב-ראש, לעשות דברים, לחשוב איך אנחנו מייצרים את המציאות הזאת ומוציאים לפועל את הקריאה למשרד החינוך לייצר חובה שזה יהיה חלק מהסילבוס של משרד החינוך.
מיכל וונש: חבר הכנסת יוסף טייב, בבקשה.
יוסף טייב: אני מתחבר לדברי חברי אברהם נגוסה שחיזוק היהדות בתפוצות הוא גורם מניע בלתי נפרד מגורם העלייה.
יוסף טייב: כשאנחנו מעלים קהילות ומרוקנים קהילות אנחנו משאירים קהילות שהיו קהילות גדולות יחסית.
יוסף טייב: בעקבות העלייה לארץ של קהילה נשארות קהילות לבד, ובמקרים רבים במקומות נידחים עם חוסר ביטחון ובעיה של חינוך והחזקה של המוסדות שלהם וחיי הקהילה שלהם.
יוסף טייב: לכן אני מתחבר לזה.
יוסף טייב: לכן אני קורא לסוכנות היהודית שבשיתוף עם משרד הקליטה - - - על תוכניות חומש.
יוסף טייב: ראינו ששרת הקליטה הגישה תוכנית חומש מפורטת, ואני הייתי מצפה שהסוכנות היהודית תביא תוכנית מקבילה לאותם מקומות שהעולים יגיעו אליהם מעבר לקרן הקיימת שעושה פעולות נפלאות, אבל זה לא מספיק.
יוסף טייב: אם אנחנו מרוקנים את הקהילות האלה - -
דוד ביטן: מדינת ישראל העבירה 50 מיליון שקל לעניין הזה.
יוסף טייב: לכן אני בירכתי את הקרן ואמרתי שהיא עושה עבודה נהדרת.
יוסף טייב: דווקא בקהילות האלה שיש ירידה ועלייה לארץ – דווקא שם יש לתת דגש ולחזק את הקהילות האלה.
יוסף טייב: לדוגמה בצרפת אם יעלו בשלוש שנים 50,000 עולים נשארים 450,000 יהודים שנמצאים שם ואני לא יכול לעזוב אותם, כי אם אני עוזב אותם אני מאבד.
יוסף טייב: אז העליתי 50,000 ואיבדתי 450,000.
יוסף טייב: לכן זה חייב להיות במקביל.
יוסף טייב: כל יהודי באשר הוא בעולם, ודאי כשהוא נרצח בטרגדיה כזאת – אני קורא באותה דרך לקיים גם ישיבה על הנרצחים שהיו בצרפת ובמקומות אחרים כדי להנציח את זה.
דוד ביטן: בכל מקום בעולם.
יוסף טייב: אני מתחבר לדברים של אביטל: צר לי שהבוקר העיתונים ובכלל התקשורת הייתה דלה בלשון המעטה.
יוסף טייב: חובתנו כנציגי ציבור להוביל את השיח הזה.
יוסף טייב: השיח הזה מוביל מודעות גם של אותם אזרחים במדינות האלה שאינם יהודים.
יוסף טייב: במקומות כמו ארגנטינה וברזיל ראינו שהציבור הרחב מוביל את המלחמה באנטישמיות.
יוסף טייב: וגם להשקיע בנושא החינוך.
דוד ביטן: ג'וש, מזכ"ל הסוכנות, בבקשה.
ג'וש שוורץ: אני רק רוצה להגיד שהרעיון שלך להקים אתר הנצחה דיגיטלי לזכר קורבנות הפיגועים שהיו נגד מטרות יהודיות בעולם זה רעיון מצוין.
ג'וש שוורץ: אני רק אציין שיש קיר בבניין הסוכנות היהודית בירושלים שבו רשומים כל הפיגועים שהתרחשו נגד מטרות יהודיות בשנים האחרונות.
ג'וש שוורץ: אנחנו מקיימים טקס פעם בשנה ביום הזיכרון לזכר קורבנות הפיגועים נגד יהודים בתפוצות בהשתתפות ראשי המוסדות הלאומיים, הפדרציות היהודיות בצפון אמריקה - - - אז אני אקח גם את הרעיון הזה וננסה לבדוק אותו.
ג'וש שוורץ: אני רוצה להודות לך שאתה עומד מאז 2016 בראש השדולה של העם היהודי בכנסת והשדולה של הסוכנות, ואתה שותף יחד איתנו בפדרציות היהודיות של צפון אמריקה בכל המהלכים שאנחנו עושים.
דוד ביטן: יש סרטון שאתם רוצים להציג?
דוד ביטן: (הקרנת סרטון)
דוד ביטן: האם מישהו מראשי הקהילות רוצה לומר מילות סיכום לפני שאני נועל את הישיבה?
מיכל וונש: (תרגום מאנגלית): האם מישהו רוצה להגיד כמה מילות סיום?
דוד ביטן: תודה רבה לכולם על ההשתתפות.
דוד ביטן: תודה למנהלת הוועדה על העבודה שהיא עשתה כדי שנשב פה וננהל את הישיבה הזאת.
טלי פלוסקוב: היום ה-27 באוקטובר 2020, השעה 10:08 ואני פותחת את ישיבת ועדת המשנה לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, ועדת משנה לעניין אינטגרציה של עולים חדשים בחברה הישראלית.
טלי פלוסקוב: נושא הדיון היום הוא ציון יום העלייה, סיפורי עולים.
טלי פלוסקוב: אנחנו מציינים את יום העלייה במהלך השבוע.
טלי פלוסקוב: אתמול בוועדה התקיימו כמה דיונים מאוד מאוד חשובים בראשות יושב ראש הוועדה חבר הכנסת דוד ביטן.
טלי פלוסקוב: חשוב לנו לציין את תרומתה של העלייה ותרומתם של העולים למדינת ישראל.
טלי פלוסקוב: היום בצוהריים יתקיים דיון במליאת הכנסת ונציג מכל סיעות הבית יאמר את דבריו בנושא.
טלי פלוסקוב: אני חייבת לומר לכם שהיו הרבה חברי כנסת שביקשו לנאום ביום הזה במליאה אבל יש נוהג שרק נציג אחד מסיעה יכול לדבר ואנחנו מצאנו לנכון, ואני גאה בכך, שיושב ראש הוועדה, חבר הכנסת דוד ביטן, ייצג את ועדת העלייה והקליטה וזה מאוד מאוד חשוב.
טלי פלוסקוב: אני חייבת לומר לכם שבתפקיד יושב ראש ועדת משנה אני רואה חשיבות מאוד גדולה.
טלי פלוסקוב: מצד אחד אנחנו מכירים את הסוגיות של העולים, אלה שעברו את העלייה, אלה שזוכרים את העלייה, כל אחד עם סיפור חייו.
טלי פלוסקוב: רציתי לקיים את הדיון הזה קצת יותר חגיגי וקצת יותר לדבר על ההצלחות של האנשים שעלו ארצה.
טלי פלוסקוב: אני כמובן חושבת שזה הישג ענק לכנסת שבשנת 2016, ב-21 ביוני 2016, נכנס לספר החוקים של מדינת ישראל החוק לציון יום העלייה.
טלי פלוסקוב: נמצא אתנו אחד מהיוזמים של החוק, מיכאל לובוביקוב שידבר בהמשך, אבל יש עוד הרבה אנשים שראו את החשיבות בציון יום זה ובעיניי זו החלטה מאוד מאוד נכונה.
טלי פלוסקוב: יש נתון מאוד מעניין.
טלי פלוסקוב: משנת 1948 ועד היום עלו לישראל כשלושה מיליון ו-300,000 עולים.
טלי פלוסקוב: כ-44.3 אחוזים מתוכם עלו משנת 1990 ועד היום.
טלי פלוסקוב: בשנת 2020, שנת הקורונה, עד כה עלו כ-15,000 עולים.
טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים לדאוג לכך שהאנשים האלה ירגישו כמה שיותר מהר חלק מהחברה הישראלית, ואני חייבת לומר לכם שאני, אחת מהם, שעליתי לפני כ-30 שנים, היום אומרת משפט שאני רוצה שכל עולה חדש יאמר אותו וכמה שיותר מהר והמשפט הזה: אני גאה להיות ישראלית, אני גאה במדינה הזאת, אני חלק מהמדינה הזאת.
טלי פלוסקוב: כדי שזה יקרה, לא מספיק שהם רוצי להיקלט במדינה אלא חשוב מאוד שהמדינה היא זו שרוצה לקלוט אותם, האנשים שרוצים לקלוט אותם.
טלי פלוסקוב: אני אתחיל בקצרה בסיפור שלי.
טלי פלוסקוב: אני עליתי בשנת 1991 ממולדובה עם שני ילדיי, עם בעלי, עם שתי מזוודות ו-10 דולר בכיס.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שהסיפור שלי דומה להרבה סיפורים.
טלי פלוסקוב: נכס מאוד גדול שהבאתי אתי אז הוא שכבר דיברתי עברית, כבר ידעתי קצת עברית והקצת הזה מאוד עזר לי בכל צעד בחיים שלי.
טלי פלוסקוב: העבודה הראשונה שעשיתי – זה סיפור שאני חייבת לספר כי הוא מאוד פופולרי ואהוב – במדינת ישראל, למרות שהגעתי עם תואר שני בפסיכולוגיה, אני הייתי חדרנית בבית מלון בים המלח.
טלי פלוסקוב: בגלל שידעתי את השפה, תוך שלושה ימים קידמו אותי מתפקיד חדרנית להיות אחראית.
טלי פלוסקוב: כתבתי מכתב להורים שלי זיכרונם לברכה, שעדיין נשארו בבית המועצות , מכתב שעדיין שמור אצלי, ודווקא פניתי לאבא ואמרתי לו שבקצב כזה, עד שאתה תגיע, אני אהיה ראש הממשלה.
טלי פלוסקוב: אני חייבת לומר לכם שלא הייתה לי תוכנית להיות ראש הממשלה וגם לא להיות פוליטיקאית.
טלי פלוסקוב: הייתי מאוד רחוקה מפוליטיקה אבל בסוף הדברים מתגלגלים וקורים דברים נפלאים במדינה הזאת.
טלי פלוסקוב: אני כל פעם אומרת לעצמי שאם הייתי נשארת במדינה ממנה הגעתי, בחיים לא הייתי מגיעה לאותם הדברים אותם הצלחתי להשיג במדינה הזאת.
טלי פלוסקוב: זה אחד הסיפורים ואני שמחה מאוד שיש הרבה כמוני שהצליחו כאן ויש הרבה אנשים שאנחנו גאים בהם.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שאת היום הזה, ציון יום העלייה, ואת הדיון זה, אני רוצה דווקא לכוון לכיוון של חגיגה.