GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ארקדי זלצר: זו דוגמה לכך שהנושא של קבוצות אחרות של פליטים מברית המועצות (השתקת הזום) - - -
טלי פלוסקוב: שנייה, אדוני, אנחנו לא סתם עצרנו אותך, כי אני רוצה קצת להתמקד בדיון של היום.
טלי פלוסקוב: אנחנו כבר מוגבלים בזמן.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע ממך על החשיבות של הנושא שאנחנו מדברים עליו היום.
ארקדי זלצר: בדיוק.
טלי פלוסקוב: איך אנחנו עכשיו ואיפה החלק שלכם בכל הסיפור הזה?
טלי פלוסקוב: איך אנחנו עושים שהנושא של פליטי השואה של השנים 39' עד 46', יוצאי ברית המועצות, איך אנחנו שמים את הנושא הזה במרכז ואיך 'יד ושם' יכולים לתת לנו גיבוי ובמה?
ארקדי זלצר: כל הדברים שסיפרתי זה כדי להדגיש את החשיבות של הפרויקט הזה משום שמבחינה מחקרית הסיבה שזה לא נחקר, אחת מהסיבות, זה לא מספיק מידע למחקר.
ארקדי זלצר: אי אפשר לעשות מחקר בלי תעודות, לכן החשיבות הרבה לכל הפרויקט הזה שנותן הזדמנות לזה.
ארקדי זלצר: 'יד ושם', זה לא נכון ש'יד ושם' לא עוסק בנושא.
ארקדי זלצר: אנחנו מארגנים כנסים, אנחנו מארגנים סדנאות - -
טלי פלוסקוב: מי אומר שאתם לא עושים?
ארקדי זלצר: - - שנושא השואה ונושא הפליטוּת זה בדיון וגם הארכיון של 'יד ושם'.
ארקדי זלצר: בפרט מכון המחקר שאני עובד שם, אני רוצה להדגיש, אנחנו די הרבה עוסקים הזה.
ארקדי זלצר: זה לא נושא אחד, זה נכון, זה יכול להיות לא נושא מרכזי, אבל אנחנו מפרסמים תעודות שמדברות על זה, אנחנו עושים כנסים.
ארקדי זלצר: ושוב, אני רוצה להדגיש את החשיבות של זה, אבל שוב, להתקדמות המחקר אנחנו חייבים חומר ומבחינה זאת הפרויקט של ד"ר אלכסנדר ברמן ואחרים מאוד חשוב להתקדם בנושא.
טלי פלוסקוב: אני באמת ארצה לראות אתכם, קצת יותר חלק שלכם בכל הקידום של הנושא של פליטי השואה.
טלי פלוסקוב: אני שמחה שאתה אמרת שיש כבר, צריך לתת דגש לזה.
טלי פלוסקוב: אם אנחנו עכשיו לוקחים את זה כפרויקט אני ארצה לראות אתכם כחלק משמעותי בפרויקט.
טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לסיכום למשרד לשוויון חברתי, לרשות לזכויות ניצולי השואה, ממלאת מקום מנהלת הרשות לזכויות ניצולי השואה, עורכת דין גליה מאיר אריכא.
טלי פלוסקוב: בוקר טוב, גליה.
גליה מאיר אריכא: שלום לכולם ותודה רבה, טלי, על הדיון החשוב מאוד.
גליה מאיר אריכא: אני מאוד מתחברת לדברים שנאמרו ואני חושבת שהמסר העיקרי הוא שמדובר בסיפור שהוא סיפור של כולנו, הסיפור של העם היהודי, לא סיפור של אוכלוסייה מסוימת.
גליה מאיר אריכא: אנחנו פה ברשות לא מפסיקים לחקור וללמוד על האוכלוסייה הזו, עוזר לנו מאוד בנושא ד"ר יצחק ארד וגם נציג 'יד ושם', אנחנו, דרך אגב, ביקרנו אצלו בהקשרים כאלה ואחרים.
גליה מאיר אריכא: אני רוצה לומר שאנחנו רואים פה הרבה ברשות תופעה כזו שאנחנו נותנים זכויות לאוכלוסייה מסוימת ובעקבות מתן הזכויות המחקר הולך ומתקדם, כלומר בעקבות מתן הזכויות יש יותר מחקר, כי אנחנו רוצים ללמוד יותר, לדעת מה קרה, ואיזה נזקים יכולים להיגרם כתוצאה מהאירועים והרדיפות, אז אני מרגישה שבהרבה תחומים ובהרבה נושאים אנחנו קידמנו את המחקר לאוכלוסיות מסוימות בעקבות מתן הזכויות.
גליה מאיר אריכא: אני מאוד מקווה שזה יקרה בקשר לאוכלוסייה הזו.
גליה מאיר אריכא: טלי, יש לנו פה מאבק משותף ומטרה משותפת ביחד עם השרה ששמה את הנושא הזה של האוכלוסייה הזו, לשמחתנו הרבה, בראש סדר העדיפויות, אז זו אוכלוסייה שהיא מאוד יקרה לליבנו, באמת לא רק לי, לכל עובדי הרשות שנפגשים בהם, ואנחנו רוצים כל כך לתת להם הרבה יותר ממה שאנחנו נותנים להם היום וכל כולנו מושקעים במחשבה איך אנחנו היום נותנים יותר לאוכלוסייה הזאת.
גליה מאיר אריכא: אני מאוד שמחה, כמובן, על המענק הנוסף שנותנת ועידת התביעות, כפי ששמענו משלמה גור, ואנחנו יחד איתך מכוונים גבוה יותר ואני מאוד מקווה שזה יקרה.
גליה מאיר אריכא: ואני אומרת לך, טלי, שביום שזה יקרה את תראי שגם המחקר לאוכלוסייה הזו יתקדם, זה יבוא ביחד.
גליה מאיר אריכא: לכן המאבק שלך בתחום של הזכויות, אל תראי אותו כמאבק נפרד, הוא הולך יד ביד עם הנושא החשוב שאת עכשיו שמה בסדר היום של המחקר ושכולנו נדע יותר טוב את קורות האוכלוסייה הזו שהיא אוכלוסייה במידה רבה גם תרמה לניצחון, זה ברור וידוע לכולם.
גליה מאיר אריכא: חשוב לומר שהיום האוכלוסייה הזו מונה 68,500 אנשים מקבלי מענק ועכשיו הם יזכו למענק נוסף מוועידת התביעות.
גליה מאיר אריכא: אני כן מזמינה אותם להסתייע בשירותים של תמיכה רגשית שאנחנו נותנים היום באמצעות גורמי מקצוע, יש לנו גם גורמי מקצוע טיפוליים שהם דוברי השפה הרוסית וזה פתוח בפניכם.
גליה מאיר אריכא: אני רואה שהשימוש בקרב האוכלוסייה הזו הוא שימוש מופחת יחסית למרות שזו זכאות שפתוחה בפניהם, אז אני פשוט קוראת ופונה ואנחנו נעשה קריאה נוספת, אנחנו נעשה גם פרסום נוסף בשפה הרוסית.
גליה מאיר אריכא: בנוסף אנחנו בימים אלה חונכים, וזה בזכותה של טלי, שירות חדש שנקרא אוריינות דיגיטלית, שזה שירות שנועד לתת להם כלים טכנולוגיים לצורך חיבורים חברתיים, אם זה ווטסאפ ואם זה שיחות ועידה ואם זה זום, ללמד אותם ואנחנו נגיע אליהם עד הבית.
גליה מאיר אריכא: חשוב לי לומר, טלי, וחשוב לי שתדעי את זה, שיש לנו גורמי מקצוע שמעבר לזה שהם מיומנים בכניסה לבית, הם גם דוברי רוסית ואני מזמינה אתכם לפנות אלינו בהקשר הזה ולהסתייע בשירות הזה.
גליה מאיר אריכא: זה באמת שירות שהושג בין היתר כתוצאה ממאבק של טלי, הוא פתוח בפניכם ואני מזמינה אתכם ואני מאמינה ומקווה שהזכויות יגדלו.
טלי פלוסקוב: תודה, גליה.
טלי פלוסקוב: זה אותם 2.5 מיליון שקל ששר האוצר נתן לנו לעשות כך שכמה שיותר אנשים יוכלו להשתתף.
טלי פלוסקוב: אגב, שימו לב, היום יש לנו לא מעט פליטי שואה בזום איתנו בוועדה, שזה מחמם את הלב ואני כמובן מאוד מברכת על הפרויקט.
טלי פלוסקוב: תודה רבה, גליה.
טלי פלוסקוב: אני מנצלת את ההזדמנות ואני רוצה להודות לעפרה רוס שסיימה את התפקיד כמנהלת הרשות לזכויות ניצולי שואה ולאחל לה בריאות איתנה ושתמשיך ליהנות מהחיים.
טלי פלוסקוב: כם אני אסכם את הדיון.
טלי פלוסקוב: כמה פניות מטעם הוועדה.
טלי פלוסקוב: אחת, פנייה לשר החינוך ובקשה ללמד את המורשת של פליטי השואה, גם לחטיבת ביניים ולבתי ספר יסודיים, גם השתלמויות למורים, מה שהציע ד"ר לוין, אני חושבת שזה דבר נפלא.
טלי פלוסקוב: אנחנו ניקח על עצמנו לקשר בין משרד החינוך לבין האנשים שרוצים ומסוגלים לתת עדויות.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שהפעילות של תנועת חזית הכבוד, קודם כל אני יכולה לברך, אני יודעת שאתם מציינים 15 שנה מיום הקמתכם, אז זו גם הזדמנות לברך אתכם ובאמת אתם עושים עבודה נפלאה.
טלי פלוסקוב: אני זוכרת שכראש עיר אירחתי אתכם בערד כשאתם הייתם עושים את הצעדים הראשונים כעמותה.
טלי פלוסקוב: אני זוכרת את זה.
שלומית אבינח: חיים ויטלי לא דיבר, הייתה לו בעיה.
טלי פלוסקוב: תנו לבדוק אם חיים ויטלי יוכל לחזור, אני אשמח לתת לו לדבר.
טלי פלוסקוב: לא שומעים אותו.
טלי פלוסקוב: כבר אין לנו זמן.
טלי פלוסקוב: אני ממש מתנצלת, חיים, אבל משהו לא מסתדר לנו איתך בשיחה, היה לי מאוד חשוב.
טלי פלוסקוב: אני אדבר איתך בטלפון, אולי יש משהו שאני אוכל לקחת אותו להוסיף לסיכום של הוועדה.
טלי פלוסקוב: אני מתנצלת, משהו טכני לא עובד.
טלי פלוסקוב: אז שוב, חברים, אנחנו צריכים לעשות את הכול כדי שהאנשים האלה יוכלו להשאיר את הלב שלהם, את מה שהם עברו, את מה שיש להם בתוך הלב, בתוך הבטן, הרבה שנים איתם, אנחנו חייבים לתת לאנשים האלה להעביר את זה לדורות הבאים.
טלי פלוסקוב: כדי שזה יקרה אנחנו צריכים לתת להם פלטפורמה ואת כל התמיכה האפשרית.
טלי פלוסקוב: לצורך העניין הפרויקט שכרגע הוגש לי בוועדה, שנקרא 'אנציקלופדיה של הפליטים', כך אני מתרגמת את זה, אני מבינה שיש פה תוכנית עבודה שאנחנו כמובן נלמד, ומה שאני מבינה נכון לעכשיו שמכאן אנחנו נוציא פנייה גם למשרד האוצר בבקשה לתקצב פרויקט של הנצחת פליטי השואה, זה מאוד חשוב לנו.
טלי פלוסקוב: נבדוק כמה זה עולה, ייתכן שמדובר לא בהרבה כסף, אני מבינה ששני מיליון שקל יספיקו, אני בטוחה ששר האוצר ייענה לבקשתי.
טלי פלוסקוב: להמליץ למשרד האוצר, כהמלצה של הוועדה, ולמשרד לשוויון חברתי להעניק את המימון לפרויקט.
טלי פלוסקוב: אני רוצה שיהיו בו שותפים המומחים בנושא, ויש פה לא מעט שלקחו חלק גם בדיון הזה, ויש עוד לא מעט שלא נמצאים איתנו.
טלי פלוסקוב: אז לאחד את הכוחות ביחד ולעשות פרויקט שכולנו אחר כך נוכל להגיד: אני גאה שעשיתי את הדבר הזה, ושלא יהיה עוד אדם כמוני שיגיד שהוא לא הספיק לשמוע את סבא או סבתא שלו על מה שהם עברו.
טלי פלוסקוב: אנחנו יודעים שכמה שיותר אנשים יידעו את מה שהם עברו הם יידעו להעריך את החיים, הם יידעו להוקיר את האנשים שנתנו את חייהם למען השלום והחיים שאנחנו היום נמצאים בהם, הם יידעו קצת יותר את ההיסטוריה של המדינה ומה קרה במלחמת העולם השנייה.
טלי פלוסקוב: אם אנשים יידעו את זה הם יעשו את הכול כדי שזה לא יקרה שוב.
טלי פלוסקוב: זו המטרה שלנו, זה מה שכולנו ביחד צריכים לעשות.
טלי פלוסקוב: המון תודה לכל השותפים שהיו היום איתנו.
טלי פלוסקוב: אני באמת שמחה מאוד על כך שהרבה מניצולי השואה נמצאים איתנו בזום, חברים.
טלי פלוסקוב: זה לא מובן מאליו, זה גם בזכות העבודה שנעשתה, אני יודעת, חזית הכבוד, גם את זה אתם הובלתם וכל הכבוד לכם.
טלי פלוסקוב: כם אני אגיד כמה מילים ברוסית לסיכום כי אני יודעת שיש פה הרבה אנשים ואני רוצה שישמעו את זה ממני ולא מהתרגום.
טלי פלוסקוב: (תרגום מהשפה הרוסית): חברים, אני רוצה להודות לכם, לכולכם, על כך שהייתם פה איתנו, הייתם פה איתנו בישיבה הזאת.
טלי פלוסקוב: זה כל כך חשוב שהקול שלכם יישמע, שאתם תספיקו לספר את הסיפור, מה חוויתם, לילדים, לנכדים, ולא רק לילדים שלכם, לכולם, כל מי שחי בעולם הזה כי כולנו יודעים היטב שלעולם לא יקרה, לעולם לא, וכשאתם מספרים את זה, כשאנחנו רואים את הדמעות בעיניים שלכם היום, היום, סשה רק דיבר ואני ראיתי כמה קשה לו להגיד את זה, כמה קשה לו לבטא את זה, אתם יודעים שאי אפשר להיוותר אדיש אחרי הסיפורים האלה ולכן אני פונה אליכם, אני מתחננת, אני מבקשת מכם, תעבירו את הבקשה הזאת לאחרים, בבקשה, אל תשמרו את זה בלב, אל תשמרו את זה בפנים, ספרו לנו, חלקו את זה איתנו, תנו לנו את זה, כל מה שחוויתם באותן השנים, זה יקל עליכם וייתן לנו כל כך הרבה כי אנחנו נדע ונעריך ונאהב כל אחד מכם עוד יותר.
טלי פלוסקוב: אני מאחלת לכם בריאות איתנה.
טלי פלוסקוב: נעשה הכול על מנת שהקול שלכם יישמע, בספר, בתוכנית טלוויזיה, באתרי אינטרנט, בוועדות בכנסת, בכל מקום, בכל הזדמנות, הקול שלכם יישמע.
טלי פלוסקוב: חייבים להקשיב לכם, נעשה הכול כדי שזה יקרה, כדי שהפרויקט הזה, 'האנציקלופדיה של המפונים' יתקיים והשם של כל אחד מכם, של קרוביכם, אהוביכם, אלה שכבר לא איתנו, כמו אמא שלי, כמו סבתא וסבא שלי, וכולנו יש לנו את האנשים האלה, הקול הזה לנצח יישמע.
טלי פלוסקוב: הישיבה נעולה, תודה רבה.
דוד ביטן: אני פותח את הישיבה בנושא המשך העסקת אוכלוסייה ייעודית בחברת נמל אשדוד, דיון רביעי בנושא.
דוד ביטן: בדיון האחרון לא הייתה התקדמות עם משרד העבודה האוצר, אני יודע שבינתיים שרת התחבורה עשתה ישיבה עם הנמל וביקשה מכם לפתור את הבעיה.
דוד ביטן: עכשיו אני מבין שהבעיה היא בעיקר אצלכם, שאתם לא מוכנים לעשות איזשהו הסדר עם הועד הבנתי.
משה ז'נה: ממש אבל ממש לא.
דוד ביטן: זה מה שאמרו לי.
משה ז'נה: ברור, כל אחד מנסה לכדרר את העניין ואין לי שום בעיה לבוא ולהציג את התמונה האמיתית.
משה ז'נה: חברת נמל אשדוד נמצאת בתהליכי התייעלות כחלק מהכניסה לתחרות וכחלק מזה עושים הסכמי התייעלות יחד עם ועדי העובדים.
משה ז'נה: חלק מהסכמי ההתייעלות, כשאני אומר הסכמי התייעלות זה מהסדרות ועם הוועדים.
משה ז'נה: הקליטה, הרשת הביטחון שניתנה, היא ניתנה אכן לכל העובדים שנקלטו עד יוני 2017, והכוונה שלנו והמטרה של נמל אשדוד זה כן לאפשר קליטה של אוכלוסייה מגוונת והלוואי וגם נשאיר את כל אלה שקלטנו אחרי, בהנחה שנעשה הסכמים נכונים.
משה ז'נה: לבוא לגלגל את הבעיה לפתחה של חברת נמל אשדוד, מי שאומר את זה הוא גם טועה וגם מטעה.
משה ז'נה: אנחנו אמרנו לוועדים שאין שום בעיה או בתנאי אחד, שהם יעודדו לפרישה מוקדמת.
משה ז'נה: ככל שיצאו יותר לפרישה מוקדמת, ככה נוכל להשאיר יותר עובדים, כי יש לנו בתוכנית התייעלות התכנסות במספר עובדים.
דוד ביטן: כמה עובדים צריכים?
משה ז'נה: העובדים סך הכול מהנמל, הפוטנציאל, בוא אני אתחיל ככה, הוא כ-250 איש להתייעלות שעומדים בקריטריונים.
משה ז'נה: אנחנו אמרנו המינימום הנמלי הוא כ-100 עובדים, 98 זה המספר המדויק, ובסקטור של תפעול ציוד מכני, אמרנו המינימום זה 48, על מנת שהנמל יוכל לאפשר את עצמו ולהיכנס לתחרות בצורה כזאת שהוא לא יפשוט את הרגל.
משה ז'נה: רמת השכר בנמל אשדוד היא אחוז מאוד מאוד גבוה שהוא בסדרי גודל על כל חברה נורמלית, ואחד מהטיפולים המשמעותיים שאנחנו עושים יחד עם האוצר ויחד עם הראשות התחרות, זה איך אנחנו מורידים בעצם ומתאימים את עצמנו לאתגר העתידי.
משה ז'נה: לכן יש שתי דרכים, כבוד היושב ראש, האחת זה קודם כל לעודד פרישה מוקדמת, וזה חונה אצל הוועדים והוועדים צריכים לבוא.
משה ז'נה: אין בעיה שנעזור להם בלעודד את העובדים שהם ברי פרישה לפרוש.
משה ז'נה: החלק השני, שאמרנו גם להסתדרות, אני אמרתי ניידות.
משה ז'נה: מה זה אומר?
משה ז'נה: יש לי מקומות לא בתפעול ציוד מכני, כי כל החבר'ה שאנחנו מדברים עליהם, הם יושבים בקו המים בתפעול ציוד מכני, לאפשר לנייד.
משה ז'נה: למשל עובד כזה שיילך למינהל, שיעבוד בתוך חברת הנמל, כעובד נמל במינהל.
דוד ביטן: כלומר הוא מאבד את הבונוסים האלה?
משה ז'נה: השכר הוא אחר, זה נכון, אבל אז אני מאפשר לו קודם כל רשת תעסוקתית של חברת נמל אשדוד, שזו חברה יציבה וטובה.
משה ז'נה: הניידות הזאת, אני חייב להגיד, לא מתחברים, אבל אם הם יאפשרו את הניידות הזאת, למשל יש לי אנשים טכניים שיכולים להישאר, אנחנו יכולים לנייד אותם לבתי מלאכה, לתחזק את כל הציוד.
משה ז'נה: רק דרך הפעולות האלה נוכל בעצם גם להשאיר את האוכלוסייה המגוונת וגם לשמור על הנמל, כי זה עניין כלכלי גרידא.
דוד ביטן: הבנתי, אז אני רוצה רק להבין את הבעיה.
דוד ביטן: בוטבול, לפי מה שאני מבין, אתם צריכים להוציא לפנסיה או לשחרר מהתחום הזה שאתה עובד בו 48 איש.
דוד ביטן: אז איך אתה רוצה מבחינת הסכמי עבודה להכניס 26 ולהוציא 28?
דוד ביטן: זאת אומרת, גם אתם צריכים פה ללכת לקראת ההנהלה, כדי לפתור את הבעיה הזאת.
דוד ביטן: אתה הבנת למה אני מתכוון?
גד בוטבול: קודם כל בוקר טוב.
גד בוטבול: קודם כל כשהם נקלטו אף אחד לא התנה בתחילת הדרך, שזה כנגד זה שהם יפרשו.
גד בוטבול: העובדים האלה עברו אפליה די גדולה, בישראל ההשתלבות שלהם הייתה מאוד מאוד קשה, גם בנמל.
גד בוטבול: עכשיו אני שומע דברים חדשים, ניוד של עובדים.
גד בוטבול: בסופו של דבר עובד נקלט מתוך מכרז לתפקיד מסוים.
גד בוטבול: אני לא יודע לומר לך בוודאות אם העובד ירצה להיות מנויד למקום מסוים, שיהיה בו שכר יותר נמוך או לא, זה דבר חדש שאני שומע אותו עכשיו.
גד בוטבול: איך הוא יעבור את ההכשרה?
גד בוטבול: מה אם חסר כלכלן בנמל אז הוא יילך להיות כלכלן?
גד בוטבול: הוא יילך להיות עכשיו פקיד?
גד בוטבול: העובד הזה נקלט לעבוד עבודה פיזית, בידיים, באוניות, בתנאים קשים, בעלי שכר מסוים.
גד בוטבול: עכשיו מדברים איתי על ניוד.
גד בוטבול: אם העובדים ירצו, ויש כאלה בעלי כישורים שרוצים להתנייד, אני אשמח, אבל מעבר לבוא ולומר, עכשיו צריכים לנייד אותם, פה חייבים להפריש עובדים.
גד בוטבול: אני קודם כל אשמח יחד עם המנכ"ל, יחד עם חברת נמל אשדוד, שכל עובד שירצה לפרוש, זה מן הסתם הוא עושה את זה כי טוב לו, מתאים לו, מתאים לנמל ומתאים לעובדים, אבל אני לא מוכן לשמוע שמתנים את הכניסה שלהם בפרישת עובדים.
גד בוטבול: העובדים האלה בסוף, עובדים בנמל, עושים את העבודה שלהם כמו שצריך, הזכויות שלהם מגיעות להם.
גד בוטבול: אני לא רואה שום צורך או איזה סוג של משהו לבוא בסוף ולומר לעובדים האלה, שאתם תיקלטו רק אם, אתם תיכנסו למתכונת של הביטחון רק אם.
גד בוטבול: זה לא עובד.
גד בוטבול: זה לא עובד ככה, עם כל הכבוד, העובדים האלה צריכים להיות בשנה הבאה קבועים והם צריכים להיות במעמד כל העובדים שנמצאים כרגע במסגרת הנמל.
גד בוטבול: נכון, יש הסכמים, יושבים על ההסכמים על ההסתדרות, זה נכון וצריך למצוא להם פתרון.
גד בוטבול: אבל צריך גם לחדד ולומר, המחזור הזה שנכנס, הוא נכנס מתוך חוק שרצה לעשות שוויון לאותה קבוצת עובדים, שעד היום לא נקלטה לנמל אשדוד.
גד בוטבול: האם אנחנו יכולים עכשיו ברגע הזה, ברגע שמגיעים אליו עוד הפעם להפלות אותם?
גד בוטבול: לא, אני לא שם, עם כל הכבוד לכולם, אני לא נמצא בסיטואציה הזאת.
דוד ביטן: טוב, אנחנו צריכים לפתור את הבעיה.
דוד ביטן: אני מקבל את העניין, שאתם צריכים ללכת לקראת ההנהלה.
דוד ביטן: לא בצורה שהם מדברים, אוקיי?
דוד ביטן: אני אומר, אם יש 48 אנשים שהתחייבתם ביחידת התפעול, אם אני מוריד 26 זה 22 עובדים.
גד בוטבול: אבל אף אחד לא התחייב ל-48 עובדים, זו פרישה מרצון, יש פה טעות.
דוד ביטן: פרישה מרצון, ודאי.
גד בוטבול: פרישה מרצון לא מותנית בהתחייבות מסוימת.
דוד ביטן: לא, לא, עזוב.
דוד ביטן: אנחנו מכירים את הסכמי העבודה.
דוד ביטן: עזוב, אני גם הייתי בעירייה וכל פעם היו מסכמים ודואגים לפרישה מרצון, וכל הדברים האלה.
דוד ביטן: זה לא ממש פרישה, זו פרישת פנסיה תקציבית, נכון.
דוד ביטן: זה הרבה יותר קל.
דוד ביטן: עוד עשר שנים, אחרי שהפנסיה התקציבית תלך הביתה, כבר לא תהיה פרישה ולא יהיה בטיח, וכל הסכמי העבודה, זרוק אותם לפח.
דוד ביטן: שאף אחד לא ייצא בגיל 55 ויחכה עד גיל 67, אבל לא משנה.
דוד ביטן: אני מציע כדי לפתור את הבעיה הזאת אחת ולתמיד, אני מבין שהבעיה היא בעיקר בהסכם של הוועד.
דוד ביטן: אם אתם תגיעו להסכמה אז גם האוצר יסכים, ככה נראה לי.
דוד ביטן: בואו תסכימו על משהו באמצע.
דוד ביטן: קלוט את כל ה-26 עכשיו.
דוד ביטן: במקום 48 שיש מחויבות לפרישה מרצון, צמצם את זה ל-34, וכמובן שאותו שינוי ייעשה גם במכלול של העובדים בכל הנמל, ואז נוכל לקלוט אותם הרי.
דוד ביטן: אז תרומה קטנה שלכם, תרומה קטנה שלהם, והם יוכלו להיכנס.
דוד ביטן: זה נכון מה שאתה אומר, שהם נקלטו, אבל הם נקלטו בתאריך הלא נכון, מה אני יכול לעשות.
דוד ביטן: בינתיים הם עובדים, אף אחד לא פיטר אותם.
גד בוטבול: הם עובדים טובים.
דוד ביטן: אתה מבין למה אני מתכוון, המנכ"ל?
דוד ביטן: זאת אומרת, בואו נצמצם את המספר, נקלוט אותם, נכניס אותם להסכם, נצמצם את המספר.
דוד ביטן: הם יכתבו שהם יעשו השתדלות שזה גם יגיע למספר יותר גדול ונסיים את העניין הזה, ואז נוכל להשאיר אותם.
דוד ביטן: זה גם מה שנקרא לעשות, לא מצווה, אבל זה לא פייר שדווקא אותם אנחנו לא נכניס למעגל הזה.
משה ז'נה: אני רוצה להיות הכי ברור, אנחנו רוצים להשאיר את העובדים האלה, נקודה.
דוד ביטן: הבנתי, אבל אתם רוצים לעשות איזשהו הסכם עם הוועד.
משה ז'נה: בדיוק, אבל אי אפשר שהוועד יבוא ולא ייקח חלק בנשיאת האחראיות.
דוד ביטן: הנה הוא לוקח את אחראיות.
משה ז'נה: יפה, לכן אנחנו צריכים את ההסתדרות, אנחנו בימים אלה כותבים את ההסכמים.
משה ז'נה: הם צריכים להיות בתוך ההסכמים של האוצר אתנו ביחד, וצריך לבוא ולהבין שיש פה איזשהו טריידאוף.
דוד ביטן: אין בעיה, הנה, עשינו באמצע.
גד בוטבול: סליחה שאני קוטע, אני לא מבין בדיוק מה זה באמצע.
דוד ביטן: עוד פעם אני חוזר, זה 48 לשחרר לפנסיה, אז אוקיי זה רק התחייבות, אבל כדי לעשות את העסק שלכם יותר רווחי מול הנמל החדש, אני אומר במקום 48, אתם תתחייבו ל-34, וכל ה-26 האלה ייכנסו לתוך המעגל של ההסכם.
גד בוטבול: אני לא יכול להתחייב למספר כזה 48, כי כל הדיבור - - -
דוד ביטן: לא יודע, הוא אומר שזו ההתחייבות.
דוד ביטן: והיה וזו ההתחייבות, אז כן.
גד בוטבול: תשמע אז בגלל זה אני בא לעשות תיקון.
גד בוטבול: אף אחד לא התחייב לאף אחד בנושא הפרישה, כפי שאמר המנכ"ל - - -
דוד ביטן: בנוסח שאתם עושים בלי קשר, אם המספר זה 48, אז אתם תסכימו ל-34, הם יקלטו, יספגו משהו, אתם תספגו משהו, והם ייכנסו.
דוד ביטן: בהסכם הכולל של הוועד, של כל הוועדים בנמל מול הנמל, בהסכם הכולל ייכנס המספר כולו, 26.
דוד ביטן: אצלכם ייכנסו רק המספר הזה של פחות 14, קודם 26, 14 פחות.
דוד ביטן: אבל, בהסכם הכולל עם הנמל התחייבות של הנמל מול האוצר והיועד הזה, זה עוד 26 שייצאו לפנסיה.
דוד ביטן: אתה צריך לרצות שכולם ייכנסו ויעבדו, נכון?
דוד ביטן: זה הרצון שלך.
דוד ביטן: אתה עושה את זה גם כוועד שרוצה לעזור לעובדים האלה, שהם עובדים טובים, אז הם יילכו לקראת בנושא, אצלך באגף שלך, אבל הוועד שכולו מול הנמל ומול האוצר, התחייבות תהיה להוסיף עוד 26 איש.
דוד ביטן: זה נראה לך?
גד בוטבול: אני יודע שיש פה - - -
דוד ביטן: תן לי לנהל משא ומתן עכשיו בשבילך.
משה ז'נה: נקודת העבודה להשאיר את העובדים האלה.
משה ז'נה: עכשיו אתה שמת משהו, אני צריך לשבת עם האוצר, לשבת עם האנשים.
משה ז'נה: אנחנו רוצים לפתור את הבעיה.
דוד ביטן: אין בעיה, הם עוד יצטרכו לשבת עם האוצר, ההסתדרות, הוועד וכולם יחד.
דוד ביטן: אני מציע את ההצעה שהיא לדעתי הגיונית.
דוד ביטן: גם הם ייכנסו, גם המחויבות, הרי אתה לא יכול לדרוש מהם, שבמקום 48 בגלל 26 איכשהו הם יצטרכו להפריש 60 ומשהו.
דוד ביטן: זה לא בר ביצוע, אתה יודע את זה.
דוד ביטן: לא יודע כמה עובדים יש לו ביחידה שלו, אבל זה לא בר ביצוע.
דוד ביטן: זו דרישה שלא ניתנת לביצוע, אבל בכלל העובדים, היא כן ניתנת לביצוע.
דוד ביטן: כלומר, אם אתה רואה עכשיו, לא יודע כמה עובדים יש בנמל, 4,000 נגיד?
משה ז'נה: 1,300 ו - - -
דוד ביטן: אז ל-1,000 אתה יכול להוסיף 26, אבל לא אצלו ביחידה, אם אתה מוסיף לו 26, גמרת אותו.
גד בוטבול: לא, לא.
גד בוטבול: אני רוצה רק לומר משהו, לא בנושא הפרישה.
גד בוטבול: קודם כל שוב פעם, אני מבין שזו ועדת קליטה שמדברת על בעלי המגזר האתיופי, אבל יש עוד חמישה עובדים שצריך לפנות גם, 31, כל פעם אני צריך להוסיף את המספר הזה 31.
גד בוטבול: אני רק רוצה, כשאנחנו דיברנו על פרישה, דיברנו ביחס לכלל נמלי.
דוד ביטן: רגע, בוטבול תקשיב רגע, עצור.
דוד ביטן: תן לו קודם כל לענות, אחר כך אתה תענה.
משה ז'נה: אמרתי, על השולחן.
דוד ביטן: אני לא מחייב אותך עכשיו, גם אם אתה תגיד לי עכשיו - - -
משה ז'נה: הכיוון נראה לי בסדר.
דוד ביטן: אם הכיוון נראה לך אז תמשיך הלאה.
דוד ביטן: אמרת לי פה בוועדה, רימית אותי, אני לא אומר את זה.
משה ז'נה: כן, גם שרת התחבורה בפגישה שהייתה לנו אמרה - - -
דוד ביטן: אני לא יכולתי לבוא אליה, אבל בסדר, אני יודע שהיא אמרה לכם - - -
משה ז'נה: היא אמרה חד משמעית לתת לזה פתרון ואנחנו ניתן לזה פתרון, שוב לצד זה שניתן פתרון גם יש לנו אחריות לשמור על הנמל הזה, כי בסוף זו חברה שצריך להשיג איזושהי הכנסה.
דוד ביטן: אין בעיה, צריך לדעת טוב מאוד שאם הנמל החדש יגמור לכם את הצורה מה שנקרא, אז יצטרכו לשבת עם כולם ולהוסיף אפילו עובדים שיצאו בהתייעלות, הרי זה לא יילך אחרת.
דוד ביטן: אבל התוצאות הכלכליות יגידו, זה גם לא משנה מה תעשו הסכם.
דוד ביטן: בסופו של דבר, אם אתם תפסידו 300 מיליון שקל והם ירוויחו מיליארד שקל, אז אתם תשבו עוד הפעם כדי לראות מה עושים.
דוד ביטן: זה ברור, אני לא מדבר על זה.
דוד ביטן: אני מדבר בהנחה, בטח ישבתם על התחשיבים הכלכליים וזהו זה.
דוד ביטן: אני אומר בתחשיבים האלה, ה-26 האלה יתווספו למספר שאתם מסכמים מול כל הנמל.
דוד ביטן: אבל מול היחידה שלהם, שזו יחידה התפעול ההתחייבות תהיה על 34.
משה ז'נה: נראה לי סביר.
דוד ביטן: כן, עכשיו, אדוני בוטבול, אחרי שעשית עבודה ונלחמת בשביל העולים, הנה הוא מסכים לזה.
דוד ביטן: עכשיו הוא יצטרך לשבת עם האוצר.
דוד ביטן: זו לא תשובה שהאוצר ייתן לי עכשיו.
דוד ביטן: אני מבקש שאתה גם תסכים על זה.
דוד ביטן: אתה, במסגרת הטיפול, עזוב אותי עכשיו מכלל הוועד.
דוד ביטן: אתה לא מיצג את כל הוועד, נכון?
גד בוטבול: לא.
דוד ביטן: עזוב, מבחינת התפעול גם אתה תסכים, ועכשיו שניכם תצאו למלחמה.
דוד ביטן: ביחד הפעם, לא בנפרד.
דוד ביטן: זה כל מה שאנחנו רוצים.
גד בוטבול: אני שוב פעם חוזר, לא מדובר ב-26, מדובר על 31 עובדים.
גד בוטבול: אני מבין, שוב פעם, את הוועדה הזאת.
דוד ביטן: על זה תשב עם המנכ"ל.
דוד ביטן: אני לא יכול עכשיו לדאוג לכל העובדים במדינה.
דוד ביטן: אני דואג לעולים.
דוד ביטן: בסדר, אז אתה תשב איתו, אולי תעשו את אותו סיכום גם לגבי החמישה האלה, אבל אני מדבר כרגע לגבי העובדים האלה, אני מאמין שגם לגבי עובדים אחרים ימצא איזה פתרון.
דוד ביטן: אני מציע שתסכים לזה ותצאו ביחד למלחמה מול ועד העובדים, להגדלת המספר הכולל ומול האוצר ואני מאמין שההסתדרות תסכים להסכם הזה, לא מאמין שההסתדרות לא תסכים.
דוד ביטן: אם צריך לדבר עם יושב ראש ההסתדרות, אני גם אדבר אתו, אין בעיה.
דוד ביטן: בסדר, בוטבול?
גד בוטבול: רגע, אני חושב.
גד בוטבול: אני חושב איפה הבעיות שלי.
דוד ביטן: תגיד אתה כן, הבעיות יכולות להיות עם הוועד הכולל, לא איתך, כי אתה את ההישג שלך משיג פה.
דוד ביטן: מה יהיה בוועד הכולל?
דוד ביטן: נראה מה יהיה.
דוד ביטן: עכשיו אתה עשית את המלחמה גם של העולים החדשים וגם של המסגרת שלך, של התפעול.
דוד ביטן: עכשיו יש מלחמה כוללת עם כולם, אז תהיה מלחמה כוללת, נקווה שהיא תצלח.
דוד ביטן: אתה רוצה דקה להרים טלפון למישהו?
דוד ביטן: צריך להתקדם.
גד בוטבול: אני מבין שאתה רוצה להתקדם.
גד בוטבול: יש לי סוג של בעיה עם זה.
גד בוטבול: אני לא יכול עוד פעם להפלות את העובדים האלה, ביחס של אחד כנגד אחד.
דוד ביטן: לא אמרתי כזה דבר.
גד בוטבול: יש לי בעיה עם זה.
גד בוטבול: אתה אומר שיצאו 34, ואנחנו כביכול נקלוט 26 או 31, עזוב כרגע הוויכוח.
דוד ביטן: לא הבנת, לפי ההתחייבות שיש בהסכמים נכון לעכשיו, צריכים לצאת לפנסיה 48.
דוד ביטן: אני אומר שייצאו 34 ותקלוט את ה-26.
דוד ביטן: יחידת התפעול שלך לא נפגעת, כי אתה מקבל עוד 26 עובדים, שהיום עובדים בתוך המסגרת, אז אתה לא נפגע.
דוד ביטן: ההפך, בהיפוכו של דבר, אין לך אותם היום.
דוד ביטן: היום בהסכמים אין את ה-26 האלה, אז אתה לא מפסיד כלום.
דוד ביטן: אבל בוועד אתה צריך לצאת למלחמה יחד אתו מול הוועד.
דוד ביטן: לא מלחמה, לשכנע את הוועד הכולל שהם יצטרכו להוסיף 26 איש.
גד בוטבול: אני חושב שאין בעיה עם הוועד הכולל.
דוד ביטן: נו, אז הנה, אין בעיה, מצוין.
דוד ביטן: אתה רוצה דקה לחשוב?
דוד ביטן: אתה רוצה לטלפון למישהו?
גד בוטבול: חבר טלפוני.
דוד ביטן: אוקיי, אז בואו נעשה הפסקה של שתי דקות.
אלון וייס: בוקר טוב, כבוד היושב ראש, תרשה לי בפתח הדברים לציין, שבית הדין הארצי החליט שההסתדרות הכללית היא הגוף היציג בנמל, לפיכך, אני כבר שמעתי בפעם שעברה את דברי העובד קובי ליאני, אלא אם כן הוועדה פתוחה לכל עובד להיכנס ולהגיב בה.
גד בוטבול: זה לא קובי ליאני, זה היה בוזגלו.
אלון וייס: אז זה היה בוזגלו, אז היום זה קובי ליאני ומחר זה יהיה מישהו אחר.
דוד ביטן: לא יודע על מה אתה מדבר.
אלון וייס: אם זה פתוח ל-1,350 עובדי הנמל זה בסדר, ואני לא חושב שזו מטרת הוועדה וזה המקום שלהם גם להגיב בה.
אלון וייס: יתרה מכך ההסתדרות הכללית, מיום קליטת העובדים האלה, אבי אדרי, יושב ראש ההסתדרות, במכתב למנכ"ל הנמל דאז כתב שיבוא היום שנצטרך למצוא את הפתרון לעובדים האלה.
אלון וייס: מבחינת ההסתדרות, כל 31 העובדים צריכים להישאר כעובדי הנמל.
אלון וייס: אני שמח לשמוע מהמנכ"ל את הפתרון, כפי שהוא העלה בפניכם.
אלון וייס: אכן, יושב ראש האיגוד יושב מולו, מקיים אתו משא ומתן.
אלון וייס: כפי שציינתי בפעם הקודמת, זה לא יורד מסדר היום של יו"ר האיגוד, אבי אדרי.
אלון וייס: אתם רואים את גדי בוטבול כיו"ר הוועד הרלוונטי, איך הוא נלחם.
אלון וייס: ההסתדרות כהסתדרות מבחינתנו הם צריכים להישאר כעובדי הנמל כמו שאר עובדי הנמל.
אלון וייס: כיחידה תפעולית, מה שהעלה המנכ"ל, היחידה התפעולית מונה מעל 700 עובדים ואני מניח שיפרשו מספיק עובדים, כדי שעובדים אלה, כפי שהמנכ"ל רוצה לעשות את המשוואה או זה מה שיסוכם על המשוואה בין הכניסה והיציאה.
אלון וייס: אנחנו מבחינתנו, בין ה-700 ל1,300 עובדי שאר הנמל, אז אנחנו רואים פרישה מול קליטה או קליטה מול פרישה, של כל עובדי הנמל ולאו דווקא של היחידה התפעולית, למרות שהסברה היא שיפרשו מספיק על מנת שהם יקלטו.
אלון וייס: אנחנו בכל מקרה נמשיך להילחם כדי שהעובדים האלה יישארו בבית החם שנקרא נמל אשדוד.
דוד ביטן: טוב, האמת שעכשיו אתה דיברת כמו דיפלומט.
דוד ביטן: זה שאתה נלחם ברור לי.
דוד ביטן: התרומה שלכם, של ההסתדרות, תהיה בכך שהיא תקבל את ההצעה שלנו ותנהל משא ומתן עם ההנהלה.
דוד ביטן: איך מיישבים את העניין הזה על מנת שכל ה-26 ייכנסו?
דוד ביטן: גם אתם צריכים לתרום, ועם כל הכבוד, האלה שפורשים לא פורשים לעוני, הם מקבלים חבילת פיצויים מצוינת, אז אין שום בעיה לעמוד בעניין הזה.
דוד ביטן: אז מה שאני מבקש, אתה רואה שיש רצון של ההסתדרות.