GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד ביטן: או שיגידו שלא צריך נינים, אין בעיה, אני לא קובע בעניין הזה, אבל שיחליטו.
דוד ביטן: או שימנו משרה ממשרד החוץ ייעודית לעניין הזה, או שאלקין יפתור את הבעיה.
דוד ביטן: אין שום סיבה ששר הפנים, שיש פקידים מטעם המדינה שמקבלים משכורת ויכולים לעשות את העבודה, שנמצאים בשטח, שלא יאפשרו להם את זה, שהם עשו את זה עשר שנים.
דוד ביטן: פתאום הם גילו שיש בעיה משפטית.
דוד ביטן: זה כמו שראש הממשלה הלך לחתום על הסכם שלום, אמרו לו: לפני 20 שנה הייתה החלטת ממשלה שאין לך הסמכה, אתה צריך הסמכה מהשר.
מיכל וונש: אדוני, אנחנו נקיים עוד דיון באופן כללי על הסוגיה?
מיכל וונש: כיוון שיש הרבה מאוד סוגיות וגם פתרונות.
דוד ביטן: כן, אני מוכן לקיים דיון, אין בעיה, נקיים את הדיון.
דוד ביטן: אני יודע שאני סתם מתרגז.
מיכל וונש: כן, באופן כללי.
מיכל וונש: עולים חדשים למשל שיוצאים מישראל.
דוד ביטן: העלו 30 עולים, אז הוא אומר שהעלייה נמשכת.
דוד ביטן: נו באמת, זה לא מצחיק?
דוד ביטן: מה הוא חושב, שהעולים באים ככה?
דוד ביטן: אם הסוכנות מביאה צעירים זה כדי שבסוף חלקם יעלו לישראל.
דוד ביטן: זה תהליך, עלייה, זה לא פתאום מעלים איזה 20 עולים במטוס.
מיכל וונש: העיקר שנקיים עוד דיון.
שלומית אבינח: הם כתבו מכתב, אני לא המצאתי את הדברים.
מיכל וונש: לא, אנחנו נקיים דיון, שלומית.
דוד ביטן: כן, אבל אני מאוד מצטער, את רואה, זה תפקיד שלהם לעשות את העבודה הזו.
דוד ביטן: מה, אנחנו צריכים לטפל בזה?
שלומית אבינח: אז אני רוצה להגיד לצורך הפרוטוקול, שאתמול אני ביקשתי כל היום לקבל את האסמכתאות, גם על החלטת משרד הפנים, גם על החלטת שר הפנים וגם על ההחלטה של נוהל הכניסה לישראל, לא קיבלתי את זה.
שלומית אבינח: גם את זה אני אגיד לפרוטוקול.
מיכל וונש: לא, יש כל מיני אתגרים, זה לא רק זה.
שלומית אבינח: את החלטת השר, מה שביקשנו.
דוד ביטן: אין החלטת שר.
דוד ביטן: הוא אמר, אנחנו הסברנו לו.
דוד ביטן: הכול פרטץ', בחייכם, אין שום החלטה שלו.
דוד ביטן: ואם יש, שיראה אותה, שיכתוב אותה.
שלומית אבינח: אין, אין.
שלומית אבינח: אני אומרת לך.
מיכל וונש: אנחנו נקיים דיון באופן כללי לגבי העולים והסוגיות שעולות?
שלומית אבינח: ומה ישתנה בדיון?
מיכל וונש: לא, השאלה אם אנחנו נקיים דיון שבו אנחנו מבקשים מכם – כיוון שיש לי עוד פניות, אם כך, אני כן אעלה את זה כאן, כמו שהצעת.
דוד ביטן: אז אני לא מבין, אז אנחנו עכשיו, מה?
דוד ביטן: כל פנייה אנחנו נפנה למינהל האוכלוסין, זה נראה לך רציני?
מיכל וונש: אז אני אספר לך, אדוני היושב ראש - - -
דוד ביטן: זה נראה לך רציני?
מיכל וונש: אז מה אתם רוצים לעשות?
דוד ביטן: לא יודע, אולי נלך על פיטורים של ראש המינהל.
דוד ביטן: אם זה המצב.
מיכל וונש: אנחנו ועדת העלייה והקליטה, אנחנו מפקחים על כל הגורמים הללו.
דוד ביטן: נבקש לפטר אותו.
דוד ביטן: מה, אני צריך לרוץ אחריו?
דוד ביטן: לא, אני לא מתכוון לרוץ אחרי אף אחד יותר.
דוד ביטן: אם הוא לא מסוגל לעשות את העבודה לטובת עם ישראל אולי שיילך הביתה.
מיכל וונש: אז שנזמן את השר, אדוני היושב ראש.
דוד ביטן: הוא לא יבוא, הוא לא בא לשום מקום.
דוד ביטן: הזמנו אותו, הוא בא?
דוד ביטן: באמת נו.
דוד ביטן: הוא עושה טובה שהוא בא, בחייך, על מה את מדברת?
מיכל וונש: אז רגע, אז מה אומרת ועדת העלייה והקליטה לכל העולים החדשים?
מיכל וונש: למשל כשאומרים להם שהם יכולים לעלות לארץ, עוד אין להם דרכון, הם צריכים לחכות 90 יום.
מיכל וונש: עכשיו, אני מקבלת פניות עכשיו, עולים שאין להם דרכונים, אין נוהל ברור, הם לא יודעים מה לעשות, מי ידאג לפניות האלה?
אלכס קושניר: מה זאת אומרת אין להם דרכון?
מיכל וונש: עדיין אין, כיוון שהם עוד לא הגיעו לארץ, אז עוד אי אפשר להנפיק להם דרכון, הם אמורים לעלות על המטוס עם תעודה מזהה כלשהי אחרת, אבל לא כל - - -
דוד ביטן: הם עולים - - - לא עושים דרכון כשהם עולים, נותנים להם תעודת מעבר.
מיכל וונש: נכון, אבל הם עוד לא מקבלים את תעודת המעבר הזאת וחלק מחברות התעופה לא מאפשרים להם.
מיכל וונש: בקיצור, נקיים על זה דיון.
שלומית אבינח: כן, אבל הדיון הוא דיון סרק, סליחה שאני אומרת כמנהלת הוועדה.
מיכל וונש: אז מה נעשה?
שלומית אבינח: אם אני שולחת שאלות ואין לי תשובות, אז על מה נעשה דיון?
שלומית אבינח: כאילו תידיינו ביניכם?
שלומית אבינח: אין לי בעיה, אבל כאילו אין מענה.
מיכל וונש: אז נשאל, נבקש מהם תשובות.
שלומית אבינח: אין מענה.
שלומית אבינח: אני אתמול את 21 המקרים, שוב, בגלל שעוררתי, אני לא צריכה קרדיט לעצמי, אבל התחילו לטפל, התחילו לבדוק, התחילו לעשות.
מיכל וונש: בסדר, בגלל זה דוד מתוסכל, אבל מה נעשה?
שלומית אבינח: אז אני אומרת, שאני באמת עובדת, כאילו אני מקבלת משכורת, אבל אני עושה הרבה הכנה מעבר, אז אם אין את המקרים הפרטניים ואין מענה - - -
יוסף טייב: יואל ליפובצקי לא יכול לתת לנו מענה?
יוסף טייב: הוא פה בזום.
שלומית אבינח: יואל ליפובצקי פה, אבל - - -
דוד ביטן: מה מענה?
דוד ביטן: הוא נתן מענה?
דוד ביטן: הוא שינה את העמדה.
דוד ביטן: בהתחלה אמרו שהוא הולך לחתום על זה, עכשיו פתאום לא, עכשיו הכול שייעשה דרך הקונסוליה, הקונסוליה ערוכה לזה?
דוד ביטן: בחייך, אתה שומע את זה, היא לא ערוכה לשום דבר.
דוד ביטן: אני אגיד לך את האמת, נמאס לי מזה.
דוד ביטן: עכשיו רוצים מלחמה, אני אעשה מלחמה.
דוד ביטן: הנה אני פותח מלחמה נגד משרד הפנים, אני אומר לך את זה, אתה כנציג של השר, נגד משרד הפנים, נגד מינהל האוכלוסין, אני פותח מלחמה אישית.
דוד ביטן: אני אומר לך את האמת.
דוד ביטן: אני לא מתכוון כל דבר להתחיל להתחנן, לרדת על הברכיים, אין דבר כזה, אף אחד לא יעשה לי את זה, אף פעם לא עשיתי את זה ואני לא אעשה את זה.
יוסף טייב: השאלה, אבל אם רוב המקרים זה כן עובד עם משרד החוץ - - -
דוד ביטן: די, מספיק.
מיכל וונש: לא, אבל אחד אחד.
דוד ביטן: לא, אבל תגיד לי אתה, מה הייתה העילה להפסיק את הפרויקט של הסוכנות?
דוד ביטן: אנשים באים לשם חולים?
יוסף טייב: יש בעיה חוקית.
דוד ביטן: מה זה חוקית?
דוד ביטן: נו מספיק כבר עם זה, נו באמת.
דוד ביטן: איזה חוקי, מה חוקי, באמת?
דוד ביטן: רצו לשנות את המדיניות אז שיגידו, למה לעשות תרגילים?
דוד ביטן: שיגידו רוצים לשנות את המדיניות.
מיכל וונש: אבל זה לא קשור רק ל'נתיב'.
דוד ביטן: אז אני אומר לך, צריך לפטר את כל 'נתיב'.
דוד ביטן: לא צריך את 'נתיב'.
דוד ביטן: הקונסוליות יכולות לעשות את האשרות האלה, לא צריך את 'נתיב'.
דוד ביטן: עזוב, בשביל מה?
דוד ביטן: לא חבל על הכסף?
מיכל וונש: זה לא רק 'נתיב'.
דוד ביטן: הכול מינהל האוכלוסין, הכול זה וזהו, הם ינהלו את המדינה.
דוד ביטן: כל מה שקשור לעלייה וקליטה סוכנות וזה, שהם ינהלו.
דוד ביטן: מה הקשר לקורונה?
דוד ביטן: פתאום מעכבים, פתאום פותחים, מתי שהם רוצים פותחים, מתי שהם רוצים סוגרים.
דוד ביטן: מה, אנשים פה מריונטות?
דוד ביטן: בחייך.
דוד ביטן: אין בעיה, רוצים מלחמה?
דוד ביטן: מעכשיו תהיה מלחמה ומלחמת עולם, לא מלחמה רגילה, בסדר?
דוד ביטן: יש לנו את הכלים שלנו לעשות את המלחמות.
דוד ביטן: אני מתכבד לפתוח את הישיבה, נושא הדיון ייצוג הולם בקרב הרשויות המקומיות לעולים חדשים ובכללם בני העדה האתיופית.
דוד ביטן: נפתח את הדיון שוב פעם, נתחיל את הישיבה מאפס.
דוד ביטן: נושא הדיון ייצוג הולם בקרב הרשויות המקומיות לעולים חדשים ובכללם בני העדה האתיופית.
דוד ביטן: מדובר בדיון שלישי בייצוג הולם לעולים חדשים ובכללם בני העדה האתיופית.
דוד ביטן: בדיונים הקודמים התמקדנו בייצוג הולם בשירות המדינה ובחברות ממשלתיות ובתאגידים ציבוריים.
דוד ביטן: בשני הדיונים הקודמים זיהינו כי משרדי הממשלה, חברות ממשלתיות ותאגידים סטטוטוריים אינם עומדים ביעדים שהוצבו.
דוד ביטן: גם אלה שעומדים ביעדים מבחינה כמותית של יעד הייצוג ומעסיקים בני העדה האתיופית, זה בהעסקה כמותית ולא בהעסקה איכותית.
דוד ביטן: דיברנו על זה שאולי מגיעים לאחוזים ניכרים, אבל כולם עובדי ניקיון ועובדי תחזוקה ומה שחשוב לנו אצל העדה האתיופית זה לא להגיע לאחוז של הייצוג ההולם, אלא להסתכל איזה איכות של משרות נותנים להם ומשכורות.
דוד ביטן: לגבי העסקת עולים חדשים אין כלל יעד לעמוד בו, כמו כן אין נקיטת סנקציות או ענישה כלשהי כלפי כל משרדי הממשלה, החברות הממשלתיות והתאגידים הסטטוטוריים שאינם עומדים ביעד הייצוג.
דוד ביטן: בעקבות הדיונים שהתקיימו הוצאו מכתבים לכל שרי הממשלה, למנהל רשות החברות הממשלתיות ולנציב שירות המדינה על מנת שיירתמו לנושא חשוב זה.
דוד ביטן: עד כה טרם נקבע יעד ייצוג לעולים חדשים בגופים אלה.
דוד ביטן: בדיון הנוכחי נתמקד בייצוג ההולם ברשויות המקומיות לעולים חדשים ובכללם בני העדה האתיופית.
דוד ביטן: בדיונים הקודמים שהתקיימו בנושא צוין כי למרות השיפור שחל בנושא הייצוג מבחינת הגעה ליעד הייצוג כפי שמחויבות עדיין רשויות רבות הן אינן מקיימות את חובת הדיווח למשרד הפנים ואינן עומדות ביעד הייצוג.
דוד ביטן: משרד הפנים לא נוקט מצדו כל סנקציה כלשהי כנגד הרשויות המקומיות שאינן מקיימות את החובות המוטלות עליהן בחוק, לא מבחינת דיווח למשרד הפנים ולא מבחינת עמידה ביעדים שמגדיר החוק.
דוד ביטן: בדיון הקודם שהתקיים בכנסת ה-20 בנושא עלה כי גופים שונים שקשורים לרשויות מקומיות ותאגידים עירוניים מעסיקים יוצאי העדה האתיופית, אך עובדים אלה אינם נספרים בדיווח שמועבר כי אינם נחשבים עובדי הרשויות המקומיות.
דוד ביטן: מרכז השלטון המקומי ביקש לתקן את החוק על מנת שייכללו במניין עובדי הרשויות המקומיות גם עובדי גופים הקשורים לרשות, כמו תאגידים עירוניים, אך החקיקה לא התקיימה בשל פיזור הכנסת.
דוד ביטן: אני מעיר שזה לא יעזור מכיוון שאנחנו נצטרך להוסיף את כמות העובדים של התאגידים וזה שוב פעם יפגע באחוז של המשרות שמקבלים אותם לעבודה.
דוד ביטן: 257 רשויות מקומיות בישראל, הרשויות דיווחו פעמיים דיווחים שונים למשרד הפנים.
דוד ביטן: בדיווח הראשון דיווחו רק 153 רשויות, 60%, ובדיווח השני 188 רשויות, 73%.
דוד ביטן: מהדיווחים עולה כי רוב הרשויות לא עמדו ביעד הייצוג, שיעור יוצאי אתיופיה בקרב עובדי הרשויות המקומיות הוא 1.57%, רק 23 רשויות מקומיות עמדו ביעד הייצוג, 19%.
דוד ביטן: יש רשויות מקומיות שבהם חיים אחוז גבוה של בני העדה האתיופית, אך אין בהן העסקה כלל של בני העדה האתיופית.
דוד ביטן: יחד עם זאת קיימות רשויות שמתגורר בהם אחוז נמוך של בני העדה האתיופית ובהן מועסק אחוז גבוה מעבר ליעד הייצוג, כך למשל, שיעור העובדים יוצאי אתיופיה בקרני שומרון 4.69%, חוף השרון 4%, פרדסיה 2.7% וקצרין 2.7%.
דוד ביטן: אני מבין שמרכז המחקר והמידע עשה עבודה, בבקשה.
אילה אליהו: שלום.
אילה אליהו: אני אילה אליהו ממרכז המחקר והמידע והמסמך שלנו נמצא באתר הכנסת.
אילה אליהו: החוק להרחבת הייצוג ההולם של בני העדה האתיופית קובע שיש לקבוע יעד לייצוג ויש לתת ייצוג הולם.
אילה אליהו: בדיווח של משרד הפנים לא הוגדר יעד לייצוג ליוצאי אתיופיה, אנחנו התייחסנו במסמך לשיעור יוצאי אתיופיה באוכלוסייה בישראל שהוא 1.7 בערך.
אילה אליהו: בנוסף, כמו שציין היושב ראש, רוב הרשויות לא עמדו ביעד הזה.
אילה אליהו: כמו שאתם רואים כאן במצגת לפי הדיווח הראשון שקיבלנו ממשרד הפנים על פי דיווח של 153 רשויות שיעור הייצוג ליוצאי אתיופיה הוא 1.42.
אילה אליהו: אם מתייחסים רק ל-119 רשויות ללא הרשויות הערביות, שבהן אפשר אולי להניח שיש פער של שפה בהעסקה, אז שיעור הייצוג הוא 1.57, ולפי הדיווח השני שקיבלנו ממשרד הפנים על 188 רשויות שיעור הייצוג ליוצאי אתיופיה הוא 1.36.
אילה אליהו: כלומר הן לא עומדות ביעד הייצוג שאנחנו התייחסנו אליו, של 1.7.
דוד ביטן: את אומרת שהחוק היום חל גם על הרשויות הערביות?
אילה אליהו: הוא חל על כל הרשויות המקומיות.
דוד ביטן: אין שום היגיון שהם יקיימו את זה.
מרב תורג'מן: אין הגדרה למה היא רשות ערבית.
דוד ביטן: יש, למה אין הגדרה?
דוד ביטן: איפה שרוב האוכלוסייה זה - - -
דסטה גדי יברקן: בסדר, החוק מדבר באופן כללי.
דוד ביטן: כן, אבל כשאנחנו בוחנים את הסוגיה צריך להפחית את הרשויות האלה בבדיקה כי ברור שהן – יש גם חוק שמגדיר העדפה שלהם, אז מה?
אילה אליהו: אז יש באמת פערים בין הרשויות השונות.
אילה אליהו: כפי שתיארת, רק 23 רשויות עומדות ביעד הזה.
מיכל וונש: סליחה, אילה, אולי פספסתי את זה, שיעור הרשויות שבהן יש אחוזי אוכלוסייה?
אילה אליהו: אני בדיוק אדבר על זה עכשיו.
אילה אליהו: באופן כללי אם מסתכלים על כלל הרשויות יש רק 23 רשויות שעומדות ביעד, 24 רשויות שלא עומדות ביעד, אבל יש בהן ייצוג מסוים, וכל השאר, 72, אין בהן בכלל ייצוג.
אילה אליהו: לגבי הקשר שבין מספר העובדים ברשות לבין מספר התושבים יוצאי אתיופיה ברשות, בדרך כלל יש קשר מסוים, כלומר אם אין בכלל תושבים באותה רשות אז גם הרבה פעמים אין בכלל עובדים, אבל לא תמיד.
אילה אליהו: כמו שציין היושב ראש, יש רשויות שבהן אין בכלל תושבים יוצאי אתיופיה, אבל עדיין יש הרבה עובדים, אפילו מעבר לייצוג של 1.7, כמו קרני שומרון, חוף השרון, פרדסיה וקצרין, שבהן יש הרבה עובדים, אבל אין בכלל תושבים באותה רשות.
אילה אליהו: לעומת זאת יש רשויות שבהן יש שיעור גדול יחסית של תושבים, אבל לפי הדיווח של משרד הפנים לא היו בכלל עובדים.
אילה אליהו: אנחנו מתייחסים לשנת 2018.
אילה אליהו: מדובר למשל ברשויות נתניה, רמלה וצפת, שבנתניה יש 5% תושבים יוצאי אתיופיה, ברמלה 5% תושבים ובצפת 2% תושבים.
אילה אליהו: לפי הדיווח של משרד הפנים לא היו עובדים בתוך הרשויות האלה שהם יוצאי אתיופיה.
אילה אליהו: כשאנחנו פנינו לרשויות האלה הם אמרו שדווקא כן יש להם עובדים.
אילה אליהו: אז יש לנו פה פער בין הדיווח של משרד הפנים לבין הנתונים שקיבלנו מהרשויות וכשפנינו למשרד הפנים לבקש הסבר על הפער הזה לא קיבלנו תשובה.
דוד ביטן: מה האחוז שנדרשות הרשויות?
אילה אליהו: משרד הפנים אמור לקבוע, הרשויות אמורות לקבוע אחוז ייצוג, הם לא קבעו, אנחנו התייחסנו לשיעור יוצאי אתיופיה באוכלוסייה, שהוא 1.7, בכלל האוכלוסייה בישראל.
דוד ביטן: בכל הארץ?
אילה אליהו: כן.
אילה אליהו: כאמור לפי החוק יש לתת ייצוג בכל המשרות והדירוגים, אז כשבדקנו כמה ייצוג היה בדירוג הניהולי ליוצאי אתיופיה בכלל הרשויות, יש 0% ייצוג.
אילה אליהו: כשבודקים בדירוג האקדמי כמה יוצאי אתיופיה בדירוג אקדמי יש בין עובדי הרשויות, יש ייצוג של 1% ובדירוג המנהלי יש ייצוג של 2% ליוצאי אתיופיה בקרב עובדי הרשויות.
דוד ביטן: שיעור יוצאי אתיופיה בדירוג הניהולי הוא אפס?
אילה אליהו: אפס, כן.
דוד ביטן: מה את מגדירה דירוג ניהולי?
אילה אליהו: זה לפי התקשי"ר, לפי ההגדרות של התקשי"ר.
מיכל וונש: זה הדבר הכי חשוב, אדוני היושב ראש.
דסטה גדי יברקן: נכון.
מיכל וונש: זה כישלון.
דוד ביטן: האמת שהיום פחות צריך להסתכל כמה אחוז יש, יותר צריך להסתכל כמה עובדים ברמה מסוימת יש.
דוד ביטן: אולי צריך לתקן את החוק, להגיד לממשלה שאין צורך כבר, הם נקלטים, אולי עכשיו יעלו 2,000 איש, להם צריך לדאוג, אבל בגדול הם כבר נקלטים לעבודה.
אילה אליהו: עדיין הם לא עומדים ביעד.
דוד ביטן: הבעיה שהם נקלטים לעבודה לא נכונה, זו הבעיה.
דסטה גדי יברקן: לא, רוב האוכלוסייה גדלה פה, מדובר פה על חבר'ה צעירים שחלקם נולדו, חלקם כבר הגיעו כצעירים, הם גדלו פה.
דוד ביטן: נכון, אז הם מסתדרים.
דסטה גדי יברקן: חוק ייצוג הולם, אני חושב שהוא מחסום, למה מחסום?
דסטה גדי יברקן: כי קודם כל יש לך אחוז מסוים שעל המועצה או על העירייה לקבל ומה שקורה בפועל זה שהרשות המקומית לוקחת את זה כרף מקסימום ולא מינימום.
דסטה גדי יברקן: זה אמור להיות רף מינימום, לא מקסימום.
אילה אליהו: הם לא מגיעים לרף הזה בכלל.
דסטה גדי יברקן: יפה, זה אבסורד.
דסטה גדי יברקן: מה שאני אומר, אפילו זה לא רף.
דוד ביטן: אין רף, אומרים שצריך לקבל, לא אומרים כמה.
דסטה גדי יברקן: לכן אם לא יהיה בעניין הזה סנקציה כלכלית נגד רשות בחוק הדבר הזה לא יבוא לפתרונו, כי מה זה אומר?
דסטה גדי יברקן: זה לא אומר שאין אקדמאים מתאימים, אנשים שהם מתאימים לתפקידים הללו, בסופו של דבר מגיע ראש עיר, עושה את השיקולים שלו, אני לא רוצה לעסוק בזה, זה תושבי העיר שלך.
דסטה גדי יברקן: עכשיו, זה גם לא צריך להיות בעניין של צבע, אלא של יכולות.
דסטה גדי יברקן: אם עכשיו מתפנה משרה בלשכת היועץ המשפטי של העירייה במחלקה המשפטית מגיעים לשם מספר עורכי דין, ביניהם גם בני הקהילה, אם יש לו אחד שמה ובמקרה יהיו שלושה תותחים שיתאימו למשרה הזו ראש העיר לא ייקח אותו, הוא יגיד: יש לי אתיופי אחד.
דסטה גדי יברקן: אם החוק הזה לא היה קיים יש סיכוי שהוא היה לוקח אפילו שניים-שלושה כי הם טובים, כי הם מקצועיים.
דסטה גדי יברקן: מה שקורה בתהליך הזה זה שקודם כל הבחירה היא על פי מוצא, גם חוק ייצוג הולם בא לתת קרש קפיצה לכניסה לחברה, מה שקורה בפועל, אחרי 30-20 שנה שאנחנו פה החוק הזה בעצם – אולי צריך לחשוב שוב פעם, לשנות את החוק, כי החוק הזה מגביל המון אנשים מלהתפרנס.
דסטה גדי יברקן: חברות ממשלתיות, עיריות, הדבר הכי חשוב לכל עירייה זה לתת שירות לתושבים שלה, זה לא משנה מה המוצא ומה הצבע שלהם, ככל שיש מגוון רחב של אוכלוסייה בעיר שלך, הרי זו תעודת היושר, זה הדבר הכי חשוב לכל רשות מקומית שהיא צריכה להיות.
דסטה גדי יברקן: לכן אנחנו מוצאים את עצמנו, למשל ברחובות, אני רואה ארבעה אנשים שנקלטו ממוקדי קליטה לעירייה, גם הם נקלטו אחרי מאבק.
דסטה גדי יברקן: מה יקרה אם הם לא היו נקלטים?
דסטה גדי יברקן: כמעט הסטטיסטיקה הייתה אפס, למה?
דסטה גדי יברקן: למה אנחנו צריכים להגיע – למה מישהו צריך להתחנן בארצו, בעיר שלו?
דסטה גדי יברקן: הוא הלך, השכיל, למד, עבד והוא רוצה עכשיו להתקבל לעבודה והמחסום זה הצבע.
דסטה גדי יברקן: פשוט משהו בתרבות החשיבה שלנו צריך להשתנות, מדינת ישראל היא היום מדינה עם פסיפס אנושי מרהיב, מדהים, מיקרוקוסמוס של כל העולם ואני חושב שהדבר הכי חשוב שיכול להיות זה שכולם ימצאו פרנסה על פי יכולותיהם.
דסטה גדי יברקן: שוב פעם, אני לא רוצה שיקבלו מישהו מהקהילה האתיופית רק בגלל שהוא אתיופי, אני לא רוצה שיראו אותו רק בגלל שהוא אתיופי, אני רוצה שיראו אותו כי הוא טוב.
מיכל וונש: אדוני היושב ראש, אני רק רוצה להוסיף על דבריו של גדי.
מיכל וונש: קודם כל מדינת ישראל היא מיקרוקוסמוס של העם היהודי וכמובן של אזרחי מדינת ישראל באופן כללי, הלא יהודיים גם כן, ואני חושבת שעל זה ההזדמנות המפוספסת של מדינת ישראל היהודית והדמוקרטית, זאת אומרת העלייה הזאת שאפשרה לנו בפעם הראשונה לראות בַּפנים את מה שנראה כלפי חוץ.
מיכל וונש: זה הכול, זה כל ההבדל.
מיכל וונש: כי אני ואתה וכל מי שיושבים סביב השולחן הזה באנו ממקומות שונים, כולנו באנו מארצות שונות, הדבר היחיד שהבחין את הקהילה הספציפית הזאת זה ממש צבע עור וזה אִתגר את החברה הישראלית במקום שהיא עוד לא נאלצה להתמודד איתו, עוד לא, ויש לנו פה הזדמנות אדירה, אני חושבת שלדור שלנו יש לא רק הזדמנות, אלא חובה אדירה כדי להפנים ולהבין ולקחת את זה לצעד הבא.
מיכל וונש: לכן המספרים הללו, ואני מסכימה איתך, אדוני היושב ראש, חייבים להתייחס אך ורק להיטמעות בתפקידים איכותיים, כי זה שראש עיר ממלא את חובתו, הוא אפילו לא ממלא את חובתו, אבל הוא מראה איזה שהוא מספר כשאם אני קצת בודקת זה כל עובדי הניקיון של העירייה, לי זה גורם רק לרצות לבכות, זה לא משמח אותי ואני לא חושבת שזה מדד הצלחה למשהו של החברה הישראלית.
מיכל וונש: הפוך.
מיכל וונש: צריך לתת את הדעת על מהי הדרך הנכונה כדי שהחוק יהיה באמת התנאי המינימלי ולא המקסימלי, קודם כל, אבל התנאי המינימלי האיכותי, ושם יש הבחנה מאוד מאוד חשובה שאני חושבת שיש לנו מקום לתרום בו בצורה מאוד מושכלת עם שיח מאוד חשוב יחד עם גורמים נוספים בקהילה.
דוד ביטן: ד"ר נגוסה, אתה רוצה להגיד משהו?
אברהם נגוסה: קודם כל אני מאוד מברך על הדיון הזה כי זה דיון חשוב.
אברהם נגוסה: אני רוצה להתייחס לשלוש נקודות.
אברהם נגוסה: נקודה אחת, אנחנו רואים שיש בחוק כמה נקודות שלא נכללו בתוך החוק ולכן צריך להכניס את זה בתוך החוק, לעשות תיקון.
אברהם נגוסה: אחת, לקבוע את האחוז המחייב של כל רשות מקומית וחברות ממשלתיות ותאגידים.
אברהם נגוסה: הנקודה השנייה, איכות העבודה שהם חייבים לתת.
שלומית אבינח: החוק לא מתייחס בכלל לאיכות.
דוד ביטן: אולי נדבר בסוף, צריך לתקן את זה, לפנות לממשלה שתתקן את החלטת הממשלה בעניין.
אברהם נגוסה: כן, אני רוצה לציין מה צריך לתקן בתוך החוק.
אברהם נגוסה: שלוש, סנקציה.
אברהם נגוסה: היום בחוק אין סנקציה.
דוד ביטן: איזה סנקציה למשל?
אברהם נגוסה: למשל ברשות מקומית, אחרי שבחוק ייקבע האחוז המחייב, איכות מחויבת, אם הרשות המקומית לא עומדת בתנאים האלה אז צריך לקבוע בחוק סנקציה.
דוד ביטן: איזה, למשל?
אברהם נגוסה: צריך לשבת, אם זה קנס, אם זה הורדה תקציבית.
מיכל וונש: אדוני היושב ראש, הייתי מתחילה מחובת דיווח ואקאונטביליות.
מיכל וונש: עוד לפני סנקציה.
מיכל וונש: אין חובת דיווח.
אילה אליהו: יש חובת דיווח בחוק.
דוד ביטן: מזכירה לי היועצת המשפטית שבדיונים קודמים דיברנו על הקפאת תקנים.
אברהם נגוסה: נכון, על זה צריך לחשוב, אני לא יכול כרגע להגיד לכם מה צריכה להיות הסנקציה.
דוד ביטן: לא, כי לדבר על סנקציות בלי להגיד איזה, כי אני לא רואה סנקציות ש - - -
אברהם נגוסה: אפשר לשבת ולחשוב מה.
אברהם נגוסה: קודם כל נסכים שצריך לתקן את החוק ומישהו צריך לקחת את האחריות להוביל את התיקון בכנסת ואז נשב לחשוב מה צריכה להיות הסנקציה, נדבר.
אברהם נגוסה: הדבר השני שאני רוצה להתייחס, שלרשות המקומית יש כישלון טוטאלי בעניין הזה כי לפחות בחברות הממשלתיות ובתאגידים יש כמה, בערך 18 חברות ממשלתיות ותאגידים, הם עמדו ביעד שהם קבעו, 1.7%.
אברהם נגוסה: פה אתה רואה גם בדיווח הראשון וגם בדיווח השני שהם לא עמדו.
אברהם נגוסה: לכן הם צריכים להודות שיש כישלון וצריך לתקן.
אברהם נגוסה: הדבר השלישי, הממשלה קיבלה החלטה ב-5 באוקטובר 2018, החלטת ממשלת 4174, התקבלה החלטה לקלוט את עובדי מוקדי הקליטה, בערך 90 עובדים, כעובדים מן המניין בעירייה.
שלומית אבינח: זה התיקון האחרון שעשינו בכנסת ה-20.
אברהם נגוסה: עד היום הזה הם לא נקלטו כעובדים מן המניין.
אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד לך, פה אתם כתבתם בדוח כאילו שהם נקלטו ב-2019, כאילו לא נכלל בדוח, אבל זה לא נכלל בדוח כי הם לא נקלטו בכלל.
אברהם נגוסה: הם עדיין נמצאים כעובדים זמניים באגפי נוער וחברה, זה מומן על ידי משרד החינוך והרשויות המקומיות לא מקבלות ממשרד האוצר את התקציב הדרוש ולכן ברגע שהתקציב נגמר העובד הולך הביתה.
אברהם נגוסה: לכן הרשויות המקומיות לא עמדו ביישום החלטת הממשלה 4174.
אילה אליהו: לפי מה שלנו נמסר מטלל דולב, שמנהלת את מטה היישום של התוכנית לשילוב יוצאי אתיופיה, היא טוענת שהם כן נקלטו.
אברהם נגוסה: אני אומר שהם נקלטו כעובדי אגף החינוך והחברה במימון של משרד החינוך, אבל החלטת הממשלה מדברת על קליטתם כעובדים מן המניין בתוך הרשויות המקומיות.
אברהם נגוסה: אני לא אומר שעכשיו האנשים לא עובדים, הם עובדים, אבל יש לי מכתב שנכתב ליושב ראש השלטון המקומי, מר חיים ביבס, קיבלתי העתק, שהם אומרים שארבע שנים עברו ועדיין הם לא נקלטו לתוך המערכת.
מיכל וונש: אבל בתקן זמני, אדוני היושב ראש, יש לזה הרבה השלכות.
אברהם נגוסה: הם עובדים, אבל הפחד שלהם שאם הם לא יהיו עובדים קבועים ואם האוצר לא מעביר תקציב כמו שסוכם לרשויות המקומיות, על פי החלטת הממשלה, העובדים כל הזמן נמצאים בחרדה ובפחד.
דסטה גדי יברקן: לא רק זה, בהמשך לדבריו של ד"ר נגוסה - - -
דוד ביטן: מה אתם רוצים מהרשויות, שהם יקלטו אותם?
אברהם נגוסה: כן, זה העניין.
דוד ביטן: מה שאפשר לבקש מהרשויות, שאם יש משרה אחרת עם תקן שהם יכולים להיקלט שיקלטו אותם.
דסטה גדי יברקן: לא צריך לבקש מהם, יש החלטת ממשלה, אדוני היושב ראש.
דוד ביטן: לבקש מהם לקלוט אותם באופן קבוע כשהם נבנים על תקציב.
דסטה גדי יברקן: אדוני היושב ראש, אני רוצה לתת לך הסבר טיפה על הפרדוקס הזה בהמשך למה שד"ר אברהם נגוסה, יועץ ראש הממשלה, אמר.
דסטה גדי יברקן: כדי להסביר את הפרדוקס, עכשיו בחלוקת התקציבים בתקציב קורונה שהיה, וגם תקציב המדינה, אנחנו היינו צריכים לדון עם משרד החינוך כדי שימשיך לתקצב את התקציב של עובדי הקליטה שנקלטים של המוקדים, עד עכשיו, למרות שיש פה החלטת ממשלה.
דסטה גדי יברקן: כמה שד"ר אברהם נגוסה צודק, שהדבר הזה בכלל לא מיושם.
דוד ביטן: טוב, בואו נשמע את חיים ביבס.
מרב תורג'מן: ברשותך, הבהרה הקטנה.
מרב תורג'מן: החוק כן קובע שחובת הביטוי ההולם או הייצוג ההולם תהיה בכלל המשרות והדירוגים, כלומר שזה צריך להיות גם בדירוג המנהלי, גם באקדמאים, גם בדירוג הניהולי.
מרב תורג'מן: ככה צריך לפרש את החוק.
דוד ביטן: אבל זה לא מתקיים.
מרב תורג'מן: יש אמירה מפורשת שזה צריך להיות בכלל המשרות והדירוגים.
דוד ביטן: אפשר לקבל את יושב ראש המרכז לשלטון מקומי?
חיים ביבס: בוקר טוב לכולם, בוקר טוב, אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, חברי הוועדה.
חיים ביבס: קודם כל אני שמח על הדיון הזה, הוא דיון חשוב ודיון מהותי ומשמעותי.
חיים ביבס: אני חושב שהחוק לייצוג הולם של בני העדה האתיופית בשירות הציבורי שבעצם קובע כי על החברות הממשלתיות, תאגידים ציבוריים והרשויות המקומיות לקבוע יעד לייצוג הולם, כמובן שנציבות שירות המדינה קבעה, בנושא של הרשויות לא נקבע, אבל יחד עם זאת אנחנו עובדים על פי הכללים של שירות המדינה, הווה אומר 1.7% ייצוג הולם.
חיים ביבס: בפילוח הרשויות, שמעתי קודם לכן על כך שדיברו שבנתניה יש אתיופים, אבל לא עובדים בעירייה, זה קשקוש אחד גדול.
חיים ביבס: בעיריית נתניה עובדים 4.2% עובדים אתיופים.
חיים ביבס: אנחנו, בקדנציה של הממשלה הקודמת עם שר האוצר משה כחלון אישרנו בזמנו את עובדי הקליטה שישתלבו כעובדים קבועים, 80 עובדים נוספים כתקן נוסף מעבר למה הרשויות נתנו.
חיים ביבס: אני חושב שיש כמה דברים שצריך לעשות.
חיים ביבס: ראשית צריך להוריד את הרשויות הערביות מהתקן כי אז זה משנה, הרשויות הערביות לא אמורות להעסיק כחובה אתיופים, מצד אחד, ומצד שני זה יגדיל מה שנקרא את האחוז בקרב הרשויות האחרות, כך נוכל להגיע למספרים יותר גבוהים.
חיים ביבס: אני חושב שאנחנו לא עושים מספיק, צריך לעשות עוד יותר, צריך שיהיו תקנים, צריך שיהיה כל מה שצריך, צריך לקבוע גם, צריך שיהיה תקציב למדינת ישראל וכל זמן שאין תקציב אז אנחנו יכולים לבלבל במוח עד מחר אבל לא יעזור כלום כי אנחנו צריכים בתוך התקציב גם להטמיע את אותם תקנים שאנחנו מדברים עליהם.
חיים ביבס: אני חושב שיש תוכניות שכן עובדות במשרד הפנים ובהן יש את היחס הקובע.
חיים ביבס: אם אנחנו לוקחים את התוכנית של צוערים לשלטון המקומי, שם יש את 1.9% בני העדה האתיופית.
חיים ביבס: גם לא חייב ללכת אחד לאחד על פי מה שנקרא האחוז הנדרש, אלא נהפוך הוא, אם אפשר להרחיב עם יותר אנשים שעומדים בכל התקנים כדי להתקבל לתפקידים כאלה ואחרים אז זה הדבר הנכון.
חיים ביבס: אני חושב שגם בהכשרות הנוספות שיש, גם שם יש 1.8% ייצוג לבני העדה האתיופית וזה בסדר גמור.
חיים ביבס: אני מאמין גדול שצריך לתקן את החקיקה ולהוציא מצד אחד מהחובה של רשויות ערביות את ההעסקה של בני העדה האתיופית, אבל מצד שני להגדיל את היחסיות שלהם בקרב שאר הרשויות.
חיים ביבס: השלטון המקומי, שהוא אחד המעסיקים המרכזיים בחברה הישראלית, עם למעלה מ-120,000 עובדים, מהווה בסיס להזדמנויות מקצועיות במגוון תפקידים.
חיים ביבס: אני חושב שניתן עוד לעשות לא מעט דברים כדי לייצר בעצם את החיבור.
חיים ביבס: אנחנו במגמת שיפור, לא תמיד זה מספיק, אם אנחנו לא נעקוב, אני חושב שהוועדה שלך עושה את הדבר הנכון, היא גם צריכה לנהל אחת לתקופה, אחת לרבעון, דוח מעקב מסודר מה היה ומה השתנה כדי שגם הרשויות ירגישו מחויבות, גם משרדי הממשלה וגם במסגרת התקציב באוצר ייתנו את התקנים הנדרשים כדי שנוכל להרחיב כמה שיותר ולפעול לשיפור.
חיים ביבס: אני חושב שיש מקום לשיפור, כולנו צריכים להיות על זה כדי שנהיה במקום אחר.
דוד ביטן: יש כמה שינויים שחייבים לעשות, כמו למשל להוריד את הרשויות הערביות, דבר שני, היום רוב האתיופים גדלו בישראל, הם מוצאים עבודה, הבעיה העיקרית זה לא היום להעסיק אתיופים בכל מיני משרות, אלא איזה משרות.
דוד ביטן: אז יכול להיות שאנחנו צריכים לתקן את החוק במובן הזה של לחייב מצד אחד לפי אחוז הקהילה האתיופית באותה עיר, במקום לדבר על ממוצע ארצי, שתיים, להתייחס רק למשרות מדרגה מסוימת והלאה ולא להתייחס למשרות היותר נמוכות, ואז זה יהיה יותר ממשי.
דוד ביטן: כי אני לא מחפש עבודה לעולי אתיופיה, כשהם הגיעו לארץ היו צריכים לעשות את זה, היום פחות.
דוד ביטן: מה דעתך שנקים צוות של מרכז שלטון מקומי, של הוועדה ומשרד הפנים על מנת להציע לממשלה תיקונים לחוק הזה?
חיים ביבס: אני איתך לחלוטין, רק אנחנו צריכים לעשות בדיקה איך בשירות המדינה זה עובד, כי אנחנו נצטרך לייצר מקבילה גם בשירות המדינה.