GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל וונש: בנוסף למה שקורה בשנים האחרונות, בעצם כתהליך, ביני מוסיף, שוב, את ההאשמה בווירוס שהם חווים אותה כסטודנטים צעירים וזה ממש מהווה ממש סכנה לסטודנטים צעירים באירופה.
מיכל וונש: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית): ביני, אם תוכל לספר לנו יותר אם יש לכם כלים ואמצעים שאתם יכולים להציע לתלמידים ואם יש לכם, בנוסף לסטטיסטיקה שציינת, סטטיסטיקה ספציפית בקשר לאיזו השפעה יש לזה על החיים ביום יום של הסטודנטים בקמפוסים באירופה.
מיכל וונש: ביני גם מגיע לבקשה מאוד מאוד פרקטית והיא שיש ארגונים ו/או מנהיגים ספציפיים שבאמת משתמשים בתיאוריות אנטישמיות והוא פונה לכנסת ישראל בבקשה שלא יהיה שיתוף פעולה שמאפשר את ההמשך הפעילות של אותם מנהיגים או ארגונים שעוסקים בפעולות אנטישמיות ושנשמע, או לפחות ניקח בחשבון גם את הקולות מהשטח ואת החוויות שהם חווים אותם.
מיכל וונש: תודה, ביני.
מיכל וונש: מקנדה, לירן חייק, מאוניברסיטת ריירסון.
לירן חייק: שלום לכולם.
לירן חייק: (מדברת באנגלית).
מיכל וונש: (תרגום חופשי של דברי לירן חייק): אני רק אתרגם.
מיכל וונש: אני רק אומר שמעבר לתוכן על ישראל שלירן מתארת לנו שמהמרצים עצמם ישנם מקרים של חד צדדיות, שהם מתארים את ישראל כמדינת אפרטהייד, היא מתארת את תחושת הסטודנטים כמובן שנובעת מכך שזהו הפרופסור שמציג נרטיב נאמר חד צדדי, אם לא שקרי.
מיכל וונש: וזה גם משקף בכלל את האווירה בקמפוסים, זאת אומרת מעבר למרצים כמובן שיש לכך השלכות.
מיכל וונש: ואני אומר שכשמדינת ישראל מושווית לדרום אפריקה בתקופת האפרטהייד, למי שאינם יודעים ונמצאים איתנו, מתקיים בכל שנה שבוע אפרטהייד ישראל, זאת אומרת זה כבר התקבע עד כדי כך בנרטיב שאין אפילו סימן שאלה בסוף ההקבלה הזאת, בכל שנה מתקיים Israel apartheid week בכל הקמפוסים ברחבי צפון אמריקה ואולי במקומות אחרים בעולם גם כן.
מיכל וונש: (תרגום חופשי של דברי לירן חייק): רק להגיד שהארגונים שפועלים בקמפוס בצורה מאוד מאוד מאורגנת גם מצליחים להשפיע על כלל הסטודנטים, זאת אומרת גם אם הם לא חלק מאותם ארגונים.
מיכל וונש: לירן מנתה את חלק משמות הארגונים הללו, אבל זה בעצם חלק מפעילות מאוד מאוד משמעותית שיש בקמפוסים שמבודדת את הסטודנטים היהודיים.
מיכל וונש: אנחנו שומעים על כך מהסטודנטים שנמצאים כאן היום ובכלל כבר שנים רבות, אפשר לדמיין את ההשפעה על הסטודנטים עצמם.
מיכל וונש: אולי בתקופה האחרונה, לירן, אם את יכולה להתייחס לנושא הנקודתי של covid 19, אם יש הבדלים בתחושה של הסטודנטים, למרות שאנחנו יותר בזום.
מיכל וונש: אני לא יודעת אם זה טוב יותר או פחות טוב.
מיכל וונש: (תרגום חופשי של דברי לירן חייק): מה שלירן נוגעת בו עכשיו, שדווקא בתקופת הקורונה, וצריך לקחת את זה בחשבון, דיברנו על זה גם בדיונים אחרים שהתקיימו פה בהקשרים אחרים, שמה שקורה במעבר שלנו און ליין זה שהמסרים מגיעים גם למספרים הרבה יותר גדולים.
מיכל וונש: זה לא רק בקמפוס, זה כבר לא רק בקמפוס, אלא עבר לפלטפורמות הדיגיטליות, שהארגונים הללו, אותם ארגונים שפעילים בקמפוס, משתמשים בזום או להעביר וובינרים ובאמת התוכן שלהם ממשיך להיות אותו תוכן, רק שהוא מגיע להרבה יותר סטודנטים.
מיכל וונש: והסטודנטים היהודים, אני מניחה גם, מרגישים הרבה יותר מבודדים כשזה מה שקורה.
מיכל וונש: לירן, אם את יכולה לתאר לנו, בבקשה, איך זה משפיע על סטודנטים יהודים היום כשזו המציאות, בזום, בוובינרים.
לירן חייק: אני מרגישה גם שזה הולך לצד השני, הרבה סטודנטים יהודיים מכינים תוכן ומעלים תוכן שמציג את הצד שלנו, שזה גם חלק חיובי מכל הדבר הזה.
מיכל וונש: חשוב.
לירן חייק: ואני יכולה גם להמשיך על הצד השני, (תרגום חופשי מהשפה האנגלית): מאז תחילת הקורונה שמתי לב שהמדיה החברתית מתמלאת פוסטים אנטישמיים, במיוחד בטיקטוק.
מיכל וונש: אז קודם כל חשוב מאוד מה שאת אומרת, לירן, את גם מזהה את ההזדמנויות שלצד המשבר הגדול, וזה שאפשר להשתמש באותם כלים של הפלטפורמות הדיגיטליות כדי להפיץ תוכן נגדי לכל הפחות.
מיכל וונש: ולמה שאמרת עכשיו, אני רק אומר שהיו פה שני דיונים שכבר קיימנו פה בכנסת ישראל, ספציפית על הפלטפורמות הדיגיטליות, בהחלט יש עלייה מאוד גדולה לתוכן אנטישמי בפלטפורמות הדיגיטליות ולזה צריך לתת את הדעת.
מיכל וונש: וצריך לחשוב גם מה עושים בנושא בהקשר לאוניברסיטאות עצמן, אם אפשר לעשות משהו, אי אפשר בנושא של האתגרים של הקורונה להתעלם מהשימוש הנוסף שנעשה בפלטפורמות הדיגיטליות.
מיכל וונש: תודה רבה, לירן.
מיכל וונש: יש לנו מאמריקה הלטינית את אנדרס טסרה.
אנדרס טסרה: שלום שלום, צהריים טובים לכולם ותודה רבה על ההזמנה.
אנדרס טסרה: אני גם אדבר באנגלית (מדבר באנגלית).
מיכל וונש: אני רק אשאל, מה שקורה עכשיו ספציפית בתקופת הקורונה, אתם מרגישים שאתם משתמשים ועושים יותר הסברה, או יותר public diplomacy מלפני תקופת הקורונה?
מיכל וונש: לגבי דרום אמריקה אני שואלת.
אנדרס טסרה: כן.
אנדרס טסרה: (מדבר באנגלית).
מיכל וונש: אתה יכול להמשיך לספר לנו על צ'ילה כדוגמה, זה חשוב מאוד.
מיכל וונש: (תרגום חופשי של דברי אנדרס טסרה): אנחנו רואים תופעה בצ'ילה, דווקא בתקופה האחרונה, שמאפשרת אל מול דמוגרפיה משתנה בצ'ילה, 400,000 פלסטינים שבעצם מאוד מאוד פעילים נגד ישראל, מרגישים בקמפוס שינוי שה-BDS בא בבת אחת לתוך הקמפוסים בצ'ילה.
מיכל וונש: מה שלא היה קודם?
מיכל וונש: זו לא הייתה סיטואציה לפני כן?
מיכל וונש: זו תופעה של כמה שנים, או שזה רק לאחרונה?
מיכל וונש: (תרגום חופשי של דברי אנדרס טסרה): מה שעולה שוב, בצורה מאוד מאוד ברורה, שדווקא בתקופה הזאת של הקורונה האתגר שלנו הוא, שוב, מה שקורה און ליין, מה שיצא מהקמפוס ועלה לפלטפורמות הדיגיטליות ומאפשר שימוש על ידי מי שמפיצים את התכנים האנטישמיים בצורה יותר מרוכזת.
מיכל וונש: ואיך זה משפיע על הסטודנטים היהודיים?
מיכל וונש: אולי תספר לנו קצת, אנדרס.
מיכל וונש: (תרגום חופשי של דברי אנדרס טסרה): אני רוצה לתרגם, כיוון שאנדרס מתאר תהליך בתוך התאחדויות הסטודנטים השונות, שבעצם מביאים להצבעה שינוי של מדיניות של האוניברסיטה דרך ארגוני הסטודנטים, ואני אומר שלפי מה שאני שומעת זה בעצם שכפול ממה שאנחנו כבר מכירים בצפון אמריקה, שעכשיו מגיע לדרום אמריקה.
מיכל וונש: אני אשאל עוד מעט את הגורמים שנמצאים פה סביב השולחן האם אנחנו מיישמים את מה שלמדנו, היות שכבר we been there and done this ולכאורה יש לנו כבר כלים לתת לסטודנטים, אני מקווה, כדי לדעת למקד ולרכז את הכוחות שלהם במאבק נגד מה שקורה מתוך הגופים של הסטודנטים.
מיכל וונש: עוד משהו, אנדרס, שחשוב שנכיר.
מיכל וונש: (תרגום חופשי של דברי אנדרס טסרה): אנדרס מבקש, אם הבנתי נכון, דווקא מאגודות הידידים של המדינות שיש לנו פה בתוך הכנסת, וזו דווקא נקודה מאוד חשובה, אני חושבת שאגודות הידידות, שחברי הכנסת יושבים בהן עם מקביליהם הפרלמנטריים בפרלמנטים בצד השני, חשוב מאוד להעלות את הנקודה הזאת ובעצם לייצר את הקשר בין הארגונים הסטודנטיאליים לכנסת ולחברי הכנסת שיש להם את הקשרים האלה דרך אגודות הידידות.
מיכל וונש: זו נקודה חשובה, תודה רבה, אנדרס.
מיכל וונש: חשוב מאוד ותודה שאתה מעלה את זה.
מיכל וונש: (תרגום חופשי של דברי אנדרס טסרה): אנדרס סיכם עם זה שבאמת יש אתגרים, גם ברמה הממשלתית כמובן ובפרלמנט, ובאמת יש מקום חשוב מאוד לכנסת ישראל ולחברי הכנסת להכיר את המציאות בשטח כפי שהסטודנטים חווים אותה והקהילות היהודיות בכלל חוות אותה.
מיכל וונש: הסטודנטים לפעמים הם רק המדד הראשוני כיוון שהם נמצאים שם בתווך, בין הפלטפורמות הדיגיטליות לקמפוסים עצמם, בין הצעירים, אני חושב שחשוב מאוד שהם יהיו המדד שלנו ונהיה מאוד קשובים.
מיכל וונש: בינתיים הצטרף אלינו חבר הכנסת אריאל קלנר, אם יש לך משהו שתרצה לומר לפני שאנחנו ממשיכים?
אריאל קלנר: קודם כל אני חושב שהדיון הזה ממש ממש חשוב, לכן רצתי אליו למרות שאני פה מתזז בין דיונים, אבל זה באמת באמת חשוב.
אריאל קלנר: קודם כל הצעה נהדרת, ההצעה של אנדרס עכשיו נהדרת, יש פה קבוצות ידידות ואין שום סיבה שהקבוצות האלה לא יפעלו לקידום הידידות, גם כלפי היהודים וגם כלפי הסטודנטים שנמצאים שם בחו"ל.
אריאל קלנר: אני חושב שאנחנו צריכים גם כוועדה לקבל כאן פניות ולהיות פה אוזן קשובה שהם ייפנו.
אריאל קלנר: אני באופן אישי מזמין את כולם.
מיכל וונש: זה בדיוק מה שנאמר בתחילת הדיון.
אריאל קלנר: אז אני מתנצל אם אני חוזר פה על משהו, אבל באופן אישי אני יכול להגיד גם על עצמי, אני כאן לכל מי שצריך שיפנה, שירגיש בנוח לפנות גם אליי.
אריאל קלנר: אפשר למסור את הפרטים שלי, גם כשדולה שאנחנו פועלים ובכלל חשוב מאוד לקדם ולחזק אותם.
אריאל קלנר: אף פעם לא היה קל להיות יהודי, אנחנו ערב ראש השנה ואנחנו צריכים להיות חזקים ואני מחזק אותם.
מיכל וונש: זה לא לחזק אותם, אני אומר, אני מנסה לשנות תפיסה ובכלל לאתגר את הפרדיגמה הזאת, זה לא לחזק אותם, זה לחזק את עצמנו.
מיכל וונש: זאת אומרת הסיבה שהוועדה הזאת קמה זה מתוך ההבנה שחוץ זה ביטחון וזה חוץ, זה החוץ שלנו, הסטודנטים שנמצאים עכשיו פה איתנו בזום, ואנחנו חייבים להבין את זה.
מיכל וונש: אנחנו לא עושים את זה כדי לחזק אותם, אלא כדי לחזק את כולנו, את מי שנמצא בתפוצות ואת מדינת ישראל ביחד וזאת השותפות הזאת.
מיכל וונש: זה שינוי הפרדיגמה בתפיסה שאולי אנחנו משנים את השיח במידה מסוימת והתובנות שאנחנו חייבים לפעול ביחד ובשיח מכבד ומכיל, לא רק כי מטרה אחת שבסופו של דבר כולם יהיו בארץ, נהפוך הוא, עם הכרה בכך שיש אנשים בתפוצות שהגשר בינינו הוא מה שמחזק את כולנו.
מיכל וונש: אז תודה, אריאל, ובהחלט הוועדה תרשום לפניה את ההצעה המצוינת הזאת לייצר את הקשר בין אגודות הידידות בכנסת, אני חושבת שזה משהו מאוד מאוד קונקרטי שאפשר לשנות אותו.
מיכל וונש: מדרום אפריקה יש לנו את אריאל גולדברג.
מיכל וונש: אריאל, אם אפשר בעברית.
אריאל גולדברג: אני אדבר באנגלית.
מיכל וונש: בסדר, אני אתרגם.
מיכל וונש: בבקשה, אריאל.
אריאל גולדברג: (מדבר באנגלית).
מיכל וונש: אני רוצה לתרגם.
מיכל וונש: חשוב מאוד מה שהעלית עכשיו, אריאל, אני חושבת שזה הצד השני של המטבע, שחשוב שגם הגורמים שנמצאים איתנו ייתנו אולי את דעתם על זה ונחשוב ביחד מה אפשר לעשות עם זה, עם זה שהקמפוסים אינם מתפקדים באותה צורה, איך אפשר וצריך למקסם את המציאות הזאת שעברה רק לאון ליין.
מיכל וונש: יש לזה הרבה מאוד השלכות והרבה מאוד אתגרים, שלא לדבר על כך שאנחנו מאבדים את תחושת הלכידות או האחדות או הביחד הזה כשאין מפגשים פיזיים ויש בכך משהו מאוד מאוד מאתגר.
מיכל וונש: מצד שני אני אומר שלצד זה יש הזדמנות מאוד גדולה והיא שכפי שאויבי מדינת ישראל משתמשים בפלטפורמות הדיגיטליות להפיץ מסרים ומגיעים להרבה יותר אנשים בקהל היעד שלהם, גם אולי לכל מי שנמצאים פה, ברגע שהם שומעים מכם ואם אפשר למצוא את הדרך לעבוד ביחד, אפשר להנגיש את התכנים האלה להרבה יותר סטודנטים מבעבר בדרך כזו או אחרת.
מיכל וונש: אז חשוב מאוד.
מיכל וונש: תודה רבה, אריאל, עוד משהו לגבי דרום אפריקה.
אריאל גולדברג: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית): המצב הכלכלי בדרום אפריקה מסוכן, המדינה והקהילה נפגעו קשה, כך שהרבה דרכים שיכולנו להביא סטודנטים לישראל נחסמו ואנחנו נאבקים וזה אתגר גדול בשבילנו, כי זו הייתה אחת מהדרכים להראות לסטודנטים דרום אפריקאים את ישראל ובהתחשב בהיסטוריה והאפרטהייד שהיה בדרום אפריקה זה מאוד חשוב שאנחנו נראה לסטודנטים מדרום אפריקה, יהודים ולא יהודים, את ישראל ולהראות מה זה מדינת ישראל ולמה היא לא מדינת אפרטהייד.
אריאל גולדברג: המצב הכלכלי בעידן הקורונה מקשה עלינו לעשות את זה.
מיכל וונש: אני חושבת שאתה מעלה נושא חשוב, גם אל מול הגורמים שנמצאים פה מהסוכנות היהודית, גם אל מול משרד התפוצות, לייעד תקציב בעצם כדי שהפעילות שעד כה התקיימה וקיבלה האטה מאוד משמעותית ואל מול מציאות שאנחנו מדברים עליה הרבה פעמים בוועדה הזו מכיוונים שונים והיא המציאות של פילנתרופיה שתלך ותדעך מהתפוצות, מסיבות ברורות לנו, כחלק מההשלכות של האתגרים של הקורונה וצריך להיערך לכך.
מיכל וונש: צריך להיערך לכך מבעוד מועד ולדעת שמדינת ישראל רואה בכך חשיבות והחשיבות הזאת מיתרגמת לתמיכה כספית בפרויקטים.
מיכל וונש: עברו 50 מיליון שקלים ממשרד התפוצות ואני ארצה שאנחנו גם נבין מהם האם יש ל-50 מיליון השקלים האלה גם תרגום בנושאים הספציפיים שאנחנו מדברים עליהם, גם ל-outreach לסטודנטים וגם להבאתם ארצה כשהדבר מתאפשר.
מיכל וונש: תודה רבה לאריאל.
מיכל וונש: יש איתנו את שרה מארצות הברית.
מיכל וונש: שרה, אם תוכלי להתייחס גם לנושא של הקורונה.
שרה טראגר: (תרגום חופשי מאנגלית): אני רוצה לשתף אתכם בסיפור הרואי על סטודנטית שהתמודדה עם אנטישמיות, אבל לפני שאתחיל אספר קצת מניסיוני.
שרה טראגר: אני נכדה של ניצולי שואה והיותי יהודייה שגרה בגולה היה חלק גדול בזהות שלי.
שרה טראגר: סבתא שלי הייתה ציונית אדוקה שחשה קשר עמוק לישראל.
מיכל וונש: (תרגום חופשי של דברי שרה טראגר):
מיכל וונש: כנכדה לניצולי שואה שבאמת ערכי הציונות על בסיסם היא גדלה, ושרה רוצה לחלוק איתנו סיפור ספציפי כאנקדוטה לאנטישמיות שחוותה סטודנטית בקמפוס שלה.
מיכל וונש: בבקשה, שרה.
שרה טראגר: (מדברת באנגלית).
מיכל וונש: את מספרת על הסיפור האישי שלך כמי שגדלה בבית ציוני, אבל אף פעם לא הזדהתה בהכרח עם הצורך לפעול עד השנה הראשונה באוניברסיטה.
מיכל וונש: מה שקורה בקמפוסים בארצות הברית כבר תקופה, לא רק בהכרח בתקופת הקורונה, בעצם שיהודים שנחשבים לקולוניאליסטים או ל-white supremacy ו-whitewashing וכל מיני מושגים, מה שבארץ הרבה פחות מכירים, בקמפוסים אוניברסיטאיים, חשוב לי לומר לצורך הפרוטוקול, תהליכים גלובליים שמתרחשים באוניברסיטאות והיחס לסטודנטים היהודיים נובע מהם.
מיכל וונש: אבל אני אכן אבקש, שרה, אם תוכלי להגיע למקום שמתכתב עם משבר הקורונה כך שנוכל להתמקד בנושא שלנו.
מיכל וונש: (תרגום חופשי של דברי שרה טראגר): אני אתרגם בקצרה.
מיכל וונש: שרה שוב מדברת על המציאות הזאת שהשתנתה ועברה לאון ליין וההשלכות של זה לרבות ממש הצורך לחדד עבור סטודנטים מה מהווה אנטישמיות ואיך אפשר בתוך האוניברסיטה לפעול על מנת להגדיר מהי אנטישמיות כדי שנוכל להיאבק בתופעות של האנטישמיות.
מיכל וונש: אני אגיד שאולי יש פה גם הזדמנות לפעול אל מול האוניברסיטאות, לחדד, כיוון שהדברים הפכו להיות כל כך אקוטיים ועברו און ליין דווקא יש פה הזדמנות, ופה אני מדברת אל הגורמים השונים והארגונים, לאסוף נתונים כדי להנגיש אותם לאוניברסיטאות כדי שהן תרגשנה את המחויבות לפעול, להגדיר את האנטישמיות, אולי ביתר שאת.
מיכל וונש: אולי יש פה גם הזדמנות גדולה לנו שהאוניברסיטאות עצמן יחילו על עצמן, מתוך הכללים של עצמן, את ההגדרה של האנטישמיות כפי שהיא ויידעו גם לפעול כתוצאה, לא משנה באיזה דרך, משמעתית או אחרת, כנגד הסטודנטים שאפשר להוכיח שפעלו כך.
מיכל וונש: יש בזה גם יתרון, כי יש לנו תיעוד, זאת אומרת יש לנו את הנתונים.
מיכל וונש: שרה, עוד משהו שחשוב שנדע?
מיכל וונש: משהו נוסף, ספציפית מניסיונך שם ובתקופת הקורונה.
מיכל וונש: לגמרי.
מיכל וונש: תודה רבה, שרה.
מיכל וונש: (תרגום חופשי של דברי שרה טראגר): ושוב הנושא הזה של האנטישמיות שעברה און ליין בצורה מאוד מאוד מוחשית.
מיכל וונש: זה משהו שחייבים להיות מודעים לו ולהתמודד איתו ויש לנו אחריות קולקטיבית לעשות את זה.
מיכל וונש: ואגב, זו בעיה גלובלית ולכן גם המענה חייב להיות גלובלי ואנחנו יושבים פה בכנסת ישראל, זה חלק מהסיבה שאנחנו יושבים דווקא פה, דווקא היום לקראת השנה החדשה, כדי שאנחנו נוכל גם לתת את הדעת וגם לתת דין וחשבון אם לא נשמע את הקולות הללו.
מיכל וונש: מאוסטרליה יש לנו את יהושע קירש, זה הסטודנט האחרון שיש איתנו ואז אנחנו נעבור לארגונים ולגורמי הממשלה.
יהושע קירש: (מדבר באנגלית).
מיכל וונש: (תרגום חופשי של דברי יהושע קירש): ההקדמה הקצרה על איגוד הסטודנטים הספציפי באוסטרליה שיש לו אלפי קילומטרים ואלפי סטודנטים שהוא מאגד תחתיו.
מיכל וונש: בזמנים הרגילים הם יכולים לתת לכך מענה, השנה האחרונה, שהיא רחוקה מלהיות נורמלית, כמובן מאתגרת מאוד.
מיכל וונש: יהושע, אם תוכל להתמקד באתגרים שהתמודדתם איתם בחודשים האחרונים, ספציפית באוסטרליה.
יהושע קירש: (תרגום חופשי מאנגלית): באוסטרליה, בימים אלה של ואקום, ראינו ניאו נאצים שניצלו את ההזדמנות שהקמפוסים ריקים על מנת להפיץ חומרי תעמולה.
מיכל וונש: פיזית בקמפוסים הבחנתם בשינוי?
מיכל וונש: (תרגום חופשי של דברי יהושע קירש): רק לתרגם.
מיכל וונש: בצורה מאוד מוחשית העובדה שהקמפוסים מתרוקנים מאפשרת לקבוצות ניאו נאציות להיכנס לוואקום הזה, כי אין דבר כזה ואקום, ולהשתמש בחללים שנוצרו כדי ממש לייצר שינוי בקמפוסים עצמם, באופן פיזי, שכמובן גורמים לתחושת סכנה לסטודנטים היהודים, מן הסתם.
מיכל וונש: ג'וש, עוד משהו שעלינו לדעת על אוסטרליה?
מיכל וונש: (תרגום חופשי של דברי יהושע קירש): רק לומר שהנתונים מעידים על כך, יש עלייה של 30% בתוכן אנטישמי בקמפוסים ברחבי אוסטרליה.
מיכל וונש: יש גם תיאוריות קונספירציה, כפי שאנחנו מכירים ממקומות אחרים בעולם, בין אם הם קשורים ספציפית לתקופת הקורונה ובין אם תיאוריות קונספירציה באופן כללי.
מיכל וונש: תודה רבה, יהושע.
מיכל וונש: אריאל גולדברג מדרום אפריקה רצה להוסיף עוד משהו ואז נעבור מהסטודנטים לגורמים האחרים.
מיכל וונש: זו נקודה חשובה, אריאל.
מיכל וונש: (תרגום חופשי של דברי אריאל גולדברג): הסטודנטים מאותגרים כבר שנים עם ההקבלה שבין דרום אפריקה, האפרטהייד של דרום אמריקה, למעשה מדרבן, שציינו לא מזמן, פחות או יותר 19 שנה, מאז אנחנו בעצם עומדים אל מול מציאות שבה מדינת ישראל מקבלת את ההקבלה הזאת, הכמובן שקרית, ודווקא לסטודנטים מדרום אפריקה ודווקא לנו יש את היכולת ואת האחריות לאפשר לנרטיב הזה לקבל, בעצם מתוך השיח יחד עם הסטודנטים מדרום אפריקה אל מול שאר הסטודנטים ברחבי העולם, וגם כדי שהם יוכלו להיות מצוידים במידע עצמו, בעובדות עצמן.
מיכל וונש: תודה, אריאל, בהחלט חשוב, נקודה חשובה שאנחנו ניקח לתשומת ליבנו וגם אל מול אגודת הידידות שיוצאת מפה, מהכנסת, אולי נוכל לייצר שם שיתוף פעולה מעניין.
מיכל וונש: אנחנו נמשיך עם הארגונים שנמצאים פה ואני אבקש מהארגונים להתייחס ספציפית למה ששמענו כאן, וגם אם יש נתונים נוספים שתרצו לחלוק איתנו, עם הוועדה, עם הסטודנטים שאולי לא תמיד נמצאים בפורום הזה כיוון שיש פה ארגונים שמאוגדים בארצות הברית וארגונים אחרים שמאוגדים בשאר העולם ויש פה הזדמנות ייחודית של שיח ביניכם, ביניהם, וזה חשוב מאוד.
מיכל וונש: נמצא איתנו שמעון פוגל מ-CIJA.
מיכל וונש: שמעון, אני לא יודעת אם אתה כדאי שתדבר בעברית, אם כל הסטודנטים יבינו, אז אני מתלבטת ביני לביני מה לבקש ממך לעשות.
מיכל וונש: אני יודעת שאתה יכול לדבר בעברית, אבל חשוב לי גם שהסטודנטים יבינו.
מיכל וונש: מצטערת, דוד וונברג מדבר.
מיכל וונש: דוד, אתה מוזמן לדבר מטעם CIJA.
מיכל וונש: היי, דוד.
דוד וונברג: שלום וברכה, שמעון היה צריך לפרוש מהשיחה, הוא מבקש להתנצל.
דוד וונברג: (מדבר באנגלית ומתרגם את דבריו).
דוד וונברג: התרגום הקצר שלי בעברית הוא שפרופסורים שמזמן מתנגדים לישראל ודוגלים בעמדות אנטישמיות משתמשים בבמה שלהם בכיתות כדי להנחיל פחד ולהעביר את דעותיהם באופן גורף ולהפחיד סטודנטים יהודים מלהתבטא בכיתה.
דוד וונברג: הנקודה השנייה שלי היא שבגלל שהקמפוסים די ריקים הקבוצות הקיצוניות מנצלות את ההזדמנות לפעול בקמפוס, לתלות שלטים, לערוך כנסים בלי שהנהלת האוניברסיטה שמה לב לכך.
דוד וונברג: זו כמובן תופעה מסוכנת.
דוד וונברג: הנקודה השלישית, כל תיאוריית הקונספירציה לגבי האחריות היהודית ואפילו הישראלית למחלת הקורונה וקונספירציות לגבי איך שהיהודים מנצלים את הקורונה כדי להרוויח ולהרוויח כסף, הדברים האלה מתחילים להיות נפוצים בקמפוסים.
דוד וונברג: הנקודה הרביעית היא שיש סטודנטים יהודים שמעדיפים לא להתבלט משום שהם לא רוצים להיות מטורגטים לפעילות אנטי ישראלית או אנטי יהודית, ויש סטודנטים יהודים שפשוט מעדיפים לא להזדהות כיהודים ובוודאי לא להיות פעילים פרו ישראליים בקמפוס ובטווח הארוך זו תופעה מאוד מדאיגה ומסוכנת.
דוד וונברג: והנקודה החמישית והאחרונה, אני מסכם שהמצב בקמפוסים בקנדה לא עד כדי כך נורא כמו המצב בארצות הברית או בקמפוסים ביבשת אירופה, אין קמפוס אוניברסיטאי בקנדה שאין בו פעילות אנטישמית, אבל הפעילות הזאת נמצאת בשוליים ולא חודרת למיינסטרים של הפעילות בקמפוס נכון לעכשיו.
דוד וונברג: אנחנו כמובן פוקחים עין על כך וסומכים על הסטודנטים היהודים שהם עושים את רוב העבודה לפעול בגאון ובתעוזה כנגד כל סממן של פעילות אנטי יהודית או אנטי ישראלית.
דוד וונברג: אני רוצה להודות לך, גברתי היושבת ראש, על היוזמה להקמת הוועדה הזאת ועל ההזדמנות לתת ל- CIJAאפשרות לדווח.
דוד וונברג: תודה.
מיכל וונש: תודה, תודה רבה ואני חושבת שזה סיכום מאוד חשוב באופן כללי לאתגרים שנמצאים אל מולנו וגם בעת הזו ספציפית, כפי שגם השתקף מכל הדברים של הסטודנטים.
מיכל וונש: אני אומר שהאחריות שלנו רק גדלה, גם ספציפית לגבי קנדה, זה שהמצב עוד לא גרוע כמו במקומות אחרים זה רק אומר שיש לנו עוד הרבה עבודה לעשות כדי שהם לא יגיעו לשם כיוון שאפשר גם ללמוד – וזה אני אומרת גם לנו, לכנסת ישראל.
מיכל וונש: לצערי אני מכירה את הבעיה מקרוב, מה שחשוב לי זה להנגיש את ההבנה של הנושא הזה גם לכל המשרדים שנמצאים איתנו פה וגם להכרח שכנסת ישראל תהיה מודעת לאתגרים שקיימים.
מיכל וונש: הסטודנטים בחזית, כפי שאמרת, והארגונים שמנסים לסייע להם ולתת להם את הכלים כדי להיאבק בדבר הזה, והדבר הכי חשוב בעיניי זה שיתוף הפעולה בינינו, בין כולנו, על מנת לאפשר ולתת לסטודנטים את הכלים המיטביים שכבר יש לנו.
מיכל וונש: בהרבה מאוד מהמקרים למדנו ממדינות מסוימות ואפשר להשתמש באותם כלים במדינות אחרות והם לא צריכים להרגיש את תחושת הבדידות הזאת ושכל פעם נמציא את זה מחדש.
מיכל וונש: ואולי תקופת הקורונה היא ההזדמנות הזו שתאפשר לכולנו את שיתוף הפעולה הזה, הטוב יותר, ומי ייתן ובשנה החדשה כך נעשה.
מיכל וונש: אני מזמינה את מייקל דיקסון, ממש בקצרה, מה שלא נאמר עדיין, כדי שניתן גם לארגונים האחרים, וגם יש לנו הרבה מגורמי הממשלה שנמצאים איתנו שאני אשמח שייתנו את דעתם גם.
מייקל דיקסון: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית).
מייקל דיקסון: תודה ליושבת ראש.
מייקל דיקסון: שבועות ספורים אחרי 11 בספטמבר אוניברסיטת סן פרנסיסקו מאפשרים לטרוריסטית, לילה חאלד, שהיא חלק מארגון שהוגדר כארגון טרור על ידי ארה"ב, קנדה, ישראל והאיחוד האירופי לדבר באוניברסיטה.
מייקל דיקסון: למרות שתודה לאל שהיא לא הצליחה לרצוח רבים לתת לחאלד להופיע זה לא שונה מלתת לאחד מרוצחי 11 בספטמבר לדבר בפני סטודנטים באוניברסיטה.
מייקל דיקסון: חאלד הוזמנה להעביר סמינר בשם מגדר, צדק והתנגדות, במסגרת לימודי פוליטיקה ואתניות.
מייקל דיקסון: נשיאת האוניברסיטה, לין מהוני, הזכירה שחאלד מגיעה ללמד בקמפוס, אבל היא לא ציינה את שמה ולא את הארגון שאליו היא משתייכת.
מייקל דיקסון: הנשיאה הייתה צריכה להזמין נציגים ומשפחות של הקורבנות החפים מפשע שיוכלו להשמיע גם את קולם.
מייקל דיקסון: זה מסר לסטודנטים היהודים, זה מסר שההתנגדות מהסוג הזה, שזו גם הכותרת שניתנה לסמינר, היא אולי לגיטימית.
מייקל דיקסון: זו בושה לתת לטרוריסטית את הבמה לדבר באמריקה, במקום שנפגע כל כך קשה מהטרור, זה פוגע בקורבנות ה-11 בספטמבר ובכל קורבנות הטרור, וזה מטריד שמי שמארח אותה הוא הקולג' הזה.
מייקל דיקסון: צריך לנסות לעצור את זה כדי שהמקום הזה לא יהיה פלטפורמה לקידום הטיה אנטי ישראלית ואנטישמית.
מיכל וונש: תודה רבה, מייקל.
מיכל וונש: אני רק אתרגם ממש בקצרה, רק לצורך הפרוטוקול.
מיכל וונש: (תרגום חופשי של דברי מייקל דיקסון): לילה חאלד הוזמנה והיא תדבר ותיתן איזה שהוא קורס על מגדר, צדק ו-resistance, לתת את הפלטפורמה הזאת ומהבחינה הזאת לאפשר לטרוריסטית, ממש ימים אחרי שציינו את ה-11 בספטמבר.
מיכל וונש: אני אומר, ואני אוסיף על מה שמייקל אמר, שזה לא רק פוגע ביהודים ובסטודנטים היהודים בקמפוס, זה בעצם מאפשר את המשך תרבות החסינות כלפי הטרור באופן כללי, כלפי מדינות שיש בהן שלטון של טרור וכלפי ארגונים שמשתמשים בטרור.
מיכל וונש: אני חושבת שיש פה קריאה מאוד משמעותית, אני הייתי אומרת מכנסת ישראל ולרבות למצוא את הדרכים להוציא מכתב כזה על ידי הגורמים שנמצאים איתנו, ועוד מעט הם ידברו גם, מהמשרדים השונים, ומכתב שיכול לצאת גם מהוועדה הזאת, כיוון שהאוניברסיטאות והקמפוסים חייבים להתחיל לתת דין וחשבון על ההשלכות של תרבות החסינות, כפי שאנחנו קוראים לה, שנוצרת, ואגב, כפי שאמרתי, היא באמת לא משפיעה אך ורק על הסטודנטים היהודיים.
מיכל וונש: זה מתחיל עם הסטודנטים היהודיים, זה לא נגמר אף פעם עם הסטודנטים היהודיים, כפי שהיום אנחנו רואים את מה שנקרא ה-cancel culture, תרבות הביטול שהייתי אומרת שיכול להיות שהניצנים שלה היו בניסיון של ה-BDS בקמפוסים, אנחנו רואים איך שזה משפיע על קבוצות אחרות גם כן.
מיכל וונש: אני חושבת שיש חשיבות מאוד גדולה שאנחנו גם נאגד את הכוחות וגם נחשוף את המוסר הכפול.
מיכל וונש: אין פה ניסיון להשתיק קולות, אני אשת זכויות אדם ואני אשת חופש ביטוי ומאמינה בחופש הביטוי, לא מדובר פה בחופש ביטוי למי שאנחנו יודעים שהיא טרוריסטית ואנחנו נצטרך לתת את הדעת על כך בצורה הנכונה ביותר גם בהגדרה.
מיכל וונש: נהפוך הוא, דווקא במוסדות חינוך צריך להבין ולהגדיר מהו טרור, דווקא במוסדות חינוך, מהי אנטישמיות.
מיכל וונש: כן, זה האתגר של הדיון הזה ובכלל, בטח בתקופה הזאת של הקורונה.
מיכל וונש: נמצאים איתנו עוד שני ארגונים שאני רוצה לתת להם ממש בחמש דקות אם יש להם להוסיף מהפרספקטיבה שלהם כדי שנאפשר גם לכל שאר הגורמים לתת בדקותיים איך אפשר למקסם, לשתף פעולה, להשמיע את קולות הסטודנטים ברחבי העולם.
מיכל וונש: נעמי נמצאת כאן, אנחנו שמענו המון מהסטודנטים מ-WUJS, אשמח לשמוע ממש בקצרה, כדי שניתן גם למשרדים.
נעמי מיטלמן כהן: תודה רבה על ההזדמנות להיות פה וגם בשם הסטודנטים שלנו.
נעמי מיטלמן כהן: מה שאני רוצה להגיד ומה שאני חושבת שנהיה מאוד ברור בדיון הזה, שצריך להכליל את הסטודנטים בהרבה יותר ישיבות בוועדת התפוצות ואפילו בוועדות אחרות ולא רק בנושאים שקשורים רק לסטודנטים, כי הסטודנטים שלנו, כמו שאת אמרת, הם בחזית של כל הקהילות היהודיות והם יודעים מה שקורה בשטח וצריך לשמוע הרבה יותר מהם ולהכליל אותם.
נעמי מיטלמן כהן: במיוחד WUJS, אנחנו מייצגים 53 מדינות מחוץ לצפון אמריקה, אפילו מדינות הכי קטנות שבדרך כלל לא מתייחסים אליהן כי הקהילות היהודיות שם מאוד קטנות.
נעמי מיטלמן כהן: אני חושבת שהכנסת ממש צריכה לקחת בחשבון שאנחנו קיימים ומעוניינים והסטודנטים שלנו באמת רוצים לשתף במה שעובר עליהם וגם לתת כלים לאחרים וגם לחברי הכנסת.
נעמי מיטלמן כהן: תודה.
מיכל וונש: תודה רבה, נעמי.
מיכל וונש: אנחנו נפנה לגורמים שנמצאים איתנו, אני מתנצלת מראש ומבקשת לקצר ואפילו להתייחס ספציפית למה שאמרו הסטודנטים.
מיכל וונש: נמצאת איתנו פה חמוטל, תציגי את עצמך לפרוטוקול.
חמוטל רוגל: שלום, חמוטל רוגל פוקס, אני מנהלת מחלקת קהילות יהודיות במשרד החוץ.
חמוטל רוגל: תודה רבה ליושבת ראש הוועדה.
חמוטל רוגל: אני אעבור בהתייחסות מאוד מאוד קצרה, נמצאים איתי גם שני קולגות, רותי כהן דאר, שהיא מנהלת המחלקה למאבק באנטישמיות, ואיתי מילנר, מהמחלקה לדיפלומטיה אזרחית.
חמוטל רוגל: אני אתייחס ברשותך רק לדברים שנאמרו ואני אגיד על כמה דברים שנעשים בהקשר הזה כדי לא לצלול יחד עם כל המסובים לשולחן לסיפור של אנטישמיות קלאסית, אנטישמיות חדשה וכן הלאה שבסופו של דבר מביאה לתוצאות מאוד מצערות של 49% מצעירים באירופה שמרגישים שהם חוו אנטישמיות בתקופה האחרונה.
חמוטל רוגל: את מדברת על קואליציה, את מדברת על לאחד כוחות, וזה בהחלט כוחו של כל מי שיושב כאן
חמוטל רוגל: מסביב לשולחן וכל מי שנמצא בחוד החנית.
חמוטל רוגל: אני רוצה להתייחס למה שמייקל דיבר עליו, על לימודים אתניים בקליפורניה.
חמוטל רוגל: אנחנו נמצאים במאבק משותף, בקואליציית מאבק לצד גורמים יהודיים וארגוני חברה אזרחית כדי לבטל את החדרת התכנים האנטישמיים/אנטי ישראליים אל תוך תוכנית הלימודים.
חמוטל רוגל: אנחנו נמצאים במאבקים משותפים, בקואליציות משותפות, שכאשר הם מתבטאים אל מול הרשויות יחד עם כל הגורמים שנמצאים בשטח הם בדרך כלל נושאים פירות.
חמוטל רוגל: ממש כפי שהזכרת, להציף, שוב, אל מול האוניברסיטאות, מה זה אומר אנטישמיות, מה זה אומר טרור, מה זה אומר אפליה ולהיפך, אל מול זכויות אדם.
חמוטל רוגל: אני לא אצלול כאן מעבר לזה, אם הקולגות שלי רוצים להרחיב קצת אתם מוזמנים, אבל אנחנו שם לצדכם בכל מקום ומקום פיזית ולרשותכם.
רות כהן-דאר: אני רק רוצה לחדד נקודה אחת מעבר לנושא של הקואליציות, שזה ממש חשוב ואין לזה תחליף, לעבודה המשותפת, לעדכון המשותף ולשיתוף הפעולה.