GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל וונש: אנחנו לא עושים טובה עם מישהו שמגיע, יגיע ומתעניין להגיע אלא אנחנו ממלאים את חובתנו, חובתה של מדינת ישראל, וכולנו יוצאים נשכרים מכל גל עלייה כזה.
מיכל וונש: תמיד אנחנו מסתכלים אחורה ואומרים איך לא ראינו ואיך לא ידענו.
מיכל וונש: משנות ה-50, אדוני יושב ראש – ואתה באת כילד צעיר מדי כדי לזכור ודרך כל העליות שיושבות סביב השולחן הזה – בפעם הזאת יש לנו במדינת ישראל בת ה-72, היא כבר מספיק בוגרת, האפשרות להסתכל קדימה ולא אחורה, לתכנן קדימה ולא להצטער על מה שלא עשינו, להיערך בצורה פרוספקטיבית שמסתכלת פני עתיד ולממש – שוב לחדש ולממש – את הייעוד, את החזון ואת הערכים שלנו.
מיכל וונש: אני חושבת שזאת אחריות עצומה שאני מטילה על הוועדה בראשותך, כמובן ביחד עם משרד הקליטה ושרת העלייה והקליטה שמחויבת לנושאים הללו, כמובן ביחד עם שרת התפוצות, אבל יש כאן הזדמנות שבל נחמיץ אותה.
מיכל וונש: כל היושבים מסביב לשולחן עושים ועוסקים בעבודת הקודש הזאת ובכל פגישה שלכם, אני מבקשת שתעלו אלינו את החסמים כי רק כך נסיר אותם ורק בעבודה משותפת שבאמת משתפת פעולה בין כולם וכל הגורמים שכבר עוסקים בזה, מהמגזר השלישי ועד "נפש בנפש" וכל הגורמים השונים, וכמובן עד המשרדים הממשלתיים.
מיכל וונש: יש בפנינו אתגר אדיר ומי ייתן ונצליח לממש אותו.
מיכל וונש: אדוני היושב ראש, כמו שאתה יודע להגיד לי, לצורך זה חייבים שזה יהיה בבסיס התקציב.
אלכס קושניר: אדוני היושב ראש, אני לא אחזור על דברים שנאמרו.
אלכס קושניר: אני חושב שהדיון הזה הוא מאוד מאוד חשוב ואני גם מכיר את נפשות הפועלות ואת גורמי המקצוע.
אלכס קושניר: אני יכול להגיד לך שנמצאים כאן טובי בעלי המקצוע כדי לעשות את העבודה.
אלכס קושניר: זה שהממשלה היא החסם, זה מאוד מאוד מעציב אותי.
אלכס קושניר: דבר נוסף שאני לא יודע אם הספקתם לדבר עליו, גם אין לי את המסמך ולא ראיתי את הנתונים.
אלכס קושניר: חסרים לי כאן כמה גורמים שלא נמצאים, לפחות ממה שראיתי בזימון - משרד ראש הממשלה ונתיב - והסיבה היא מאוד מאוד פשוטה.
דוד ביטן: הדיון הוא על צפון אמריקה.
אלכס קושניר: בדיוק על זה אני מדבר.
אלכס קושניר: היום בצפון אמריקה מתגוררים כמיליון יוצאי ברית המועצות לשעבר שכדי לקבל אשרת עלייה הם צריכים לעבור דרך נתיב.
אלכס קושניר: זה מתבצע באמצעות הסוכנות, משם זה מגיע לנתיב.
אלכס קושניר: זה תהליך מאוד מאוד ארוך ומאוד מאוד מסורבל.
דוד ביטן: למרות שהם כבר גרים בארצות הברית.
אלכס קושניר: בזמנו, עת הייתי בשני תפקידים בו זמנית, ניסינו לקדם מהלך של פתיחת נציגות של נתיב בצפון אמריקה על מנת לאפשר קיצור תהליכים.
אלכס קושניר: לצערי הרב אז, באותה תקופה, גם משרד ראש הממשלה וגם משרד החוץ שמו מקלות בגלגלים כדי שהדבר הזה לא יקרה.
אלכס קושניר: אני חושב שהיום, כשאנחנו נמצאים במצב כזה, שאני בטוח שהרבה מאוד עולים פוטנציאליים יוצאי ברית המועצות שמתגוררים כרגע בארצות הברית רוצים לעלות לארץ, תפקידנו לצמצם את התהליכים הבירוקרטיים, להגדיל את התקציב גם בנתיב, לשלוח לשם שני קונסולים ולטפל באנשים כדי שיוכלו לעלות כמה שיותר מהר.
דוד ביטן: כמה עולי ברית המועצות לשעבר רוצים לעלות מצפון אמריקה כיום?
שי פלבר: נכון להיום יש לנו בערך בין 250 ל-300 עולים בשנה, שהם יוצאי ברית המועצות לשעבר מתוך סך כל העולים מצפון אמריקה.
דוד ביטן: לדעתך צריך נציגות של נתיב שם?
שי פלבר: בתהליך היום יש סרבול.
שי פלבר: מכיוון שהם צריכים להביא מסמכים מברית המועצות לשעבר, פונים אלינו, אנחנו מעבירים את זה לנתיב.
שי פלבר: ההוכחה נהיית מאוד קשה.
שי פלבר: אגב, חלקם היום אפילו אינם דוברי רוסית.
שי פלבר: הם דור שני.
רונן פוקסמן: צריך לומר שהמסמכים נדרשים למילוי ברוסית למרות שחלקם נולדו בארצות הברית.
אלכס קושניר: רשות האוכלוסין וההגירה מסתכלת על ארץ המוצא של ההורים ואולי בשלב מסוים בצדק.
אלכס קושניר: כי אם הבן אדם עלה לארצות הברית או היגר לארצות הברית באמצעות מסמכים מסוימים שמוכיחים את מהיהדות שלו, הרי היהדות שלו לא השתנתה תוך כדי החיים בארצות הברית.
אלכס קושניר: לכן יש בזה הגיון.
אלכס קושניר: אגב, אני לא בא בטענות לסוכנות ולא בא בטענות לנתיב.
אלכס קושניר: במסגרת המגבלות שניתנו להם, הם עושים את המקסימום.
אלכס קושניר: העניין הוא שאפשר לפתור את זה בקלות ולשלוח לשם שניים-שלושה נציגים, קונסולים מקצועיים.
דוד ביטן: בשביל 300 אנשים אתה רוצה לשלוח שני קונסולים?
אלכס קושניר: 300 אנשים, זה בגלל הסרבול.
אלכס קושניר: יש כמיליון אנשים שמתגוררים בארצות הברית, נושאים את העיניים לישראל.
אלכס קושניר: אני מכיר את הקהילות האלה ומדבר אתן.
אלכס קושניר: הרבה מאוד מהם רוצים לעלות.
אלכס קושניר: זה לא שהם מפוזרים בכל ארצות הברית.
אלכס קושניר: יש לך ריכוזי אוכלוסייה ואתה יודע לטפל בזה ואתה יודע לעשות את זה.
שי פלבר: פנינו לשר אלקין בנושא כי הוא היום ממונה על נתיב.
שי פלבר: הצגנו בפניו את הסוגיה הזאת וביקשנו שימצא אתנו ביחד פתרון, בין אם זה לשלוח קונסולים, בין אם זה לפתור את העניין הזה, כי זה באמת תהליך מסורבל עבור אותם אנשים לעלות היום.
דוד ביטן: בכמה זמן זה מעכב?
שי פלבר: זה יכול לקחת לפעמים אפילו חצי שנה מכיוון שצריך להביא את המסמכים המקוריים.
אלכס קושניר: תחשוב על הסרבול.
אלכס קושניר: הוא שולח מסמכי מקור לסוכנות.
אלכס קושניר: הסוכנות לוקחת את המסמכים ומעבירה אותם לנתיב.
אלכס קושניר: נתיב בודק את המסמכים ואז צריכים להחזיר אותם בחזרה.
אלכס קושניר: זה סרבול.
דוד ביטן: בטח גם קורה שבדרך מסמכים הולכים לאיבוד.
אלכס קושניר: UPS מרוויחים כאן הרבה כסף.
מיכל וונש: אני עשיתי אתמול סיור בגלובל סנטר, מי שבעצם מאפשר את כל הדבר הזה, כדי שאנחנו נבין את כל החסמים ויכול להיות שצריך לקיים דיון של הוועדה שם.
דוד ביטן: בארצות הברית?
מיכל וונש: כאן.
מיכל וונש: בסוכנות אצל שי.
מיכל וונש: אני חושבת שמהדברים שעולים כאן
מיכל וונש: זה יאפשר לנו לעלות בפני הוועדה וגם בפני מי שאינם נמצאים בדיון כרגע, את הנושאים כפי שהם עולים לבסיס הנתונים הקיימים אצל שי.
מיכל וונש: בסוף צריך להתכנס לתוך הדבר הזה של העלייה.
מיכל וונש: אנחנו אמנם מתמקדים בצפון אמריקה וזה חשוב לחזור לשם כיוון שצריך לזהות את כל החסמים.
דוד ביטן: ראיתי חסם אחד.
דוד ביטן: איזה עוד חסמים יש?
דוד ביטן: אני שואל את נציגי העמותה.
דוד ביטן: איזה חסמים אתם מזהים?
רונן פוקסמן: החסמים לעלייה או אחרי העלייה?
דוד ביטן: לעלייה.
דוד ביטן: נתחיל עם זה.
רונן פוקסמן: הנושא של האפוסטיל כמובן הוא מאוד מאוד ידוע.
רונן פוקסמן: העלינו כאן את נושא הקונסוליות.
רונן פוקסמן: באמת יש עומס ואנחנו רואים את זה כל יום.
רונן פוקסמן: גם בנושא של בני זוג שרוצים להגיע, למשל בן זוג זר שנשוי לישראלית, הקונסוליות מתקשות מאוד לעמוד בעומס, במיוחד בניו יורק שהיא כמובן הקונסוליה העמוסה ביותר אבל אנחנו גם רואים שקונסוליות שונות מתמודדות באופן שונה ואז לפעמים יש אי אחידות בנוהל.
מיכל וונש: זה לא טוב.
רונן פוקסמן: זה בהחלט לא טוב.
דוד ביטן: מה זה אי אחידות בנוהל?
רונן פוקסמן: אני אתן לך דוגמה אחת שאנחנו עוסקים בה הרבה.
רונן פוקסמן: עולים שהגיעו ויצאו מישראל בתוך 90 ימים מיום עלייתם.
רונן פוקסמן: הם לא זכאים לדרכון ישראלי.
רונן פוקסמן: אחרי שהם רוצים לחזור, הם חייבים אישור כניסה לישראל כי הם אזרחים ישראלים אבל הם לא נושאים דרכון ישראלי.
רונן פוקסמן: בקונסוליות מסוימות דורשים הנפקת דרכון.
דוד ביטן: כמה זמן הוא כבר לא זכאי לדרכון?
רונן פוקסמן: במשך 90 ימים מיום עלייתו, עולה לא מקבל דרכון ישראל.
רונן פוקסמן: רק אחרי 90 ימים הוא זכאי להוציא דרכון.
שלומית אבינח: אם הוא עלה, למה הוא עוזב את המדינה?
רונן פוקסמן: להרבה עולים זה גרה לפני הקורונה.
רונן פוקסמן: העולים עלו ונסעו כדי למכור את הבית או לסגור את העסק ואז הם נתקעו שם.
רונן פוקסמן: זה קורה הרבה.
רונן פוקסמן: או שהם עובדים.
דוד ביטן: בארצות הברית.
רונן פוקסמן: ין להם דרכון ישראלי.
רונן פוקסמן: כדי להיות זכאים להיכנס, כי הם אזרחים ישראלים, הם לא צריכים אישור חריג, הם רק צריכים איזושהי תעודה.
רונן פוקסמן: חלק מהקונסוליות אומרות להם שהם צריכים להנפיק דרכון, שזה מסלול אחד.
רונן פוקסמן: קונסוליות אחרות אומרות, לא, רק צריך איזשהו דף שידביקו להם בתוך הדרכון האמריקאי או הבריטי או מה שזה לא יהיה.
מיכל וונש: חוסר אחידות.
דוד ביטן: אין נוהל אחיד?
רונן פוקסמן: זה יכול לעכב במשך חודשים.
דוד ביטן: אבל אין הרבה כאלה.
זאב גרשינסקי: צריך לדעת שהיום בניו יורק לוקח שבועיים להנפיק אשרת עלייה.
זאב גרשינסקי: מהיום שהם מקבלים את הדרכון ועד שמחזירים עם המדבקה שנקרא אשרת עלייה, זה אורך שבועיים.
זאב גרשינסקי: אחרי כל התהליך שהעולה עבר במשך חודשים בגלל הסיפור של האפוסטיל והכול, הוא צריך להמתין עוד שבועיים ורק אחרי שהוא מקבל את האשרה, הוא יכול להזמין את טיסת העלייה שלו.
זאב גרשינסקי: התהליך אורך עוד יותר מהרגיל.
דוד ביטן: מצאו איזה זיוף ביהדות צפון אמריקה?
שי פלבר: לגבי אפוסטילים?
דוד ביטן: צריך לראות שהמסמך מהימן.
דוד ביטן: אתה יכול לומר לי, מתוחך 100,000 עולים היה איזשהו זיוף?
שי פלבר: לא.
שי פלבר: אני אתייחס בכמה מלים למה שאמר זאב.
דוד ביטן: אני רוצה לדעת סטטיסטית.
דוד ביטן: היה או לא היה?
שי פלבר: לא שאני זוכר שהיה בתקופה האחרונה.
דוד ביטן: אז אני לא מבין מה הם רוצים ברשות האוכלוסין.
שי פלבר: אני אתייחס.
שי פלבר: אני חייב לומר שאני מסכים עם מה שאומר זאב.
שי פלבר: הפוטנציאל כרגע מצפון אמריקה הוא אדיר.
שי פלבר: רק כדי לסבר את האוזן, בחודש יוני 2020 נפתחו, אנשים שרצים לעלות פתחו תיקי עלייה, 3,359 תיקים לעומת 504 ב-2019.
שי פלבר: גידול של 566 אחוזים.
שי פלבר: בחודש יולי 2,378 לעומת 557, גידול של 327 אחוזים.
שי פלבר: בהחלט הנתונים האמפיריים אתנו.
שי פלבר: אגב, חשוב לומר שמבחינת פותחי התיקים אנחנו רואים קהלים מגוונים – אורתודוכסים, חרדים, חרדלים, מהתנועה הרפורמית, מהתנועה הקונסרבטיבית.
שי פלבר: לאור הביקושים, אנחנו בסוכנות נערכנו לתוספת כוח אדם.
שי פלבר: הוספנו עכשיו ב-גלובל, הכפלנו את מספר העובדים שמטפלים בפניות.
שי פלבר: אתמול התחילו את ההכשרה שלהם שלושה אנשים לעומת החמישה שהיו.
שי פלבר: הוספנו מראיינים בארץ והוספנו צוותים בחוץ לארץ.
שי פלבר: בנוסף, כסוכנות יהודית, לקחנו את חברת.
שי פלבר: ..
שי פלבר: שהתחילה אצלנו עכשיו תהליך קצר של שבועיים לעזור לנו לראות איפה אפשר בתהליך העלייה לעזור ולצמצם פערים עבור העולים.
שי פלבר: פשוט עבודה מהירה ומיידית כדי להקל.
שי פלבר: לגבי האפוסטיל.
שי פלבר: אני אומר לכם שאנחנו קיבלנו תעודות באפוסטיל שמגיעות מה-FBI.
שי פלבר: לצערי אני חייב לומר שהן תעודות שקל לזייף אותן.
שי פלבר: אדם בלי טכניקות מסובכות יכול לזייף את התעודות של ה-FBI.
שי פלבר: האפוסטיל נדרש כי התעודות האלה – בדקנו אותן, איך הן מגיעות – בעבודה קצרה אפשר לשנות.
שי פלבר: אנחנו מבינים ואנחנו מסכימים שהדבר הזה הוא בהחלט מעכב אנשים.
דוד ביטן: אתה מדבר על האישור של ה-FBI.
דוד ביטן: האישור על כך שאין לו עבירות פליליות.
שי פלבר: שאין לו עבר פלילי.
מיכל וונש: גם פדופיליה.
שי פלבר: חשוב גם לומר למה זה חייב להיות רק מוושינגטון ולא מתורגם בטקסס או בפלורידה.
שי פלבר: מכיוון שאם אתה עובר ממדינה למדינה, אין רישום.
שי פלבר: המקום היחידי בו יש רישום פדרלי, זה בוושינגטון.
שי פלבר: בשבועיים האחרונים "נפש בנפש" העלו רעיון מאוד יצירתי וגם קידמו אותו מולנו.
שי פלבר: אנחנו ניהלנו בשבועיים האחרונים שיחה עם משרד החוץ ועם רשות האוכלוסין, תכף נתייחס לזה, וההצעה שעלתה מ"נפש בנפש" היא שה-FBI ישלח את התעודה ישירות לסוכנות היהודית ואז זה מייתר את האפוסטיל.
שי פלבר: רעיון מצוין.
דוד ביטן: האפוסטיל היא רק בשביל התעודה מה-FBI?
שי פלבר: זה לכל התעודות אבל כל האפוסטיליםה אחרים, קל לקבל אותם.
שי פלבר: ב-FBI אפשר לקבל רק בוושינגטון.
שלומית אבינח: השאלה אם משרד החוץ מסכים.
שי פלבר: אפוסטילים הם על כל המסמכים אבל קל לקבל אותם.
שי פלבר: מה-FBI, יש כרגע עומס בוושינגטון.
שי פלבר: לכן הרעיון שזה יגיע בצורה ישירה אלינו מבחינתנו זה מקובל.
שי פלבר: אנחנו בנויים וערוכים לזה.
דוד ביטן: פניתם ל-FBI?
שי פלבר: משרד החוץ הישראלי פנה באמצעות משרד החוץ בוושינגטון, הקונסוליה בוושינגטון, ל-FBI בבקשה שיעבירו את זה או לסוכנות היהודית או אפילו אם צריך, לקונסוליות.
שי פלבר: אם ה-FBI יאשר, אנחנו מאוד נשמח.
שי פלבר: זה בהחלט יקל על העולים ולכן התחיל תהליך מסוים.
שי פלבר: אנחנו מקווים שהוא יאושר.
שי פלבר: בנוסף, ביחד עם רשות האוכלוסין, כן יש לנו את האפשרות במקרים מיוחדים, אני חייב לומר שזה לא באופן גורף, לתת לאנשים אשרת א/1, זו כניסה זמנית לישראל ללא כל התנאים הנלווים.
דוד ביטן: תנו לו אשרת תייר ואחרי כמה חודשים הוא מביא את כל האישורים.
מיכל וונש: אבל מדובר בסל הקליטה שלו, באולפן שלו וכולי.
אלכס קושניר: להביא את האישורים תוך כמה חודשים, כרגע זה בלתי אפשרי.
שי פלבר: יש לנו אפשרות כזאת.
דוד ביטן: אבל הם לא עושים את זה.
שי פלבר: מעטים מכיוון שלא מקבלים את כל הזכויות.
שי פלבר: אני מאוד מקווה שהתהליך מול ה-FBI יניב פירות.
שי פלבר: זה כרגע מהלך של משרד החוץ.
דוד ביטן: כמה זמן יחסוך התהליך הזה מול ה-FBI?
שי פלבר: להערכתי יכול לחסוך חודש וחצי.
מיכל וונש: זה מאוד משמעותי.
מיכל וונש: גם אנשים לקראת פתיחת שנת לימודים ועכשיו יש גל מאוד מאוד גדול שהפתרון הזה, אם הוא יהיה מיידי, יכול להיות משמעותי.
מיכל וונש: אבל אפשר ליישם את הפתרון הזה לכל שאר המסמכים הרשמיים של ארצות הברית?
מיכל וונש: תעודות לידה, תעודות נישואין וכולי.
שי פלבר: זה לא חסם.
שי פלבר: היום אין בעיה לקבל אפוסטיל על כל המסמכים בכל העולם.
שי פלבר: הסיפור של ה-FBI, רק מקום אחד, בוושינגטון, יכול להנפיק.
דוד ביטן: למשל, כמה זמן זה לוקח ברוסיה?
שי פלבר: אין בעיה לקבל ברוסיה, בצרפת, בדרום אפריקה.
דוד ביטן: אתה מקבל את זה מיד?
שי פלבר: תוך כמה ימים.
שי פלבר: אתה הולך פיזית ומקבל את זה.
שי פלבר: למעשה האפוסטיל מאמת את המסמכים שאתה האדם אליו המסמכים שייכים.
שי פלבר: אנשים לפעמים מנסים לזייף.
שי פלבר: בעבר היו גורמים פליליים, לא מסיבות אחרות, שמנסים להיכנס לישראל.
שי פלבר: לכן יש חשיבות לאפוסטיל.
שי פלבר: אני מאוד מקווה שה-FBI יסכימו למהלך.
שי פלבר: ברגע שמשרד החוץ פנה בצורה פורמלית, יש לזה משקל.
שי פלבר: אני גם חייב לומר שמשרד החוץ הסכים שאם הסוכנות לא תקבל את האישור, הם מוכנים לקחת את זה על עצמם.
שלומית אבינח: להעלות את סטלה?
דוד ביטן: אני לא רוצה להעלות את משרד החוץ.
דוד ביטן: אני מאוד כועס עליהם, על ההתנהגות שלהם.
דוד ביטן: הם לא פותרים שום בעיה.
דוד ביטן: הם רק מערימים בעיות.
דוד ביטן: כשבאים אליהם ואומרים להם קחו כוח אדם כדי שתעשו את זה מישראל על מנת לפתור את הבעיות, הם לא רוצים.
דוד ביטן: מצד אחד היא עומדת כאן ואומרת שאין לה כוח אדם בקונסוליות, אז אומרים לה קחי כוח אדם, אבל היא לא מוכנה.
דוד ביטן: זה דבר שלא יאמן הסיפור הזה.
דוד ביטן: כבר נמאס לי מהעניינים האלה.
דוד ביטן: הפקידות הזאת יוצרת את כל הבעיות.
מיכל וונש: אדוני היושב ראש, אני חושבת שאולי כדאי כן לשמוע אותה.
דוד ביטן: לא רוצה לדבר אתה.
דוד ביטן: לא יכול להיות שהפתרון יבוא מאתנו.
דוד ביטן: הוא צריך לבוא מהם.
דוד ביטן: עד שהם לא יבואו עם פתרונות, אין לי מה לדבר אתם.
דוד ביטן: אם לא, אני אביא לכאן את שר החוץ ואני רוצה לראות שלא יפתרו את הבעיות.
דוד ביטן: לפתור את הבעיות, זה התפקיד שלהם ולא שלנו.
מיכל וונש: יכול מאוד להיות שיש טעמים שאנחנו לא מצליחים לרדת לסוף דעתם כיוון שהם עובדים לילות כימים.
דוד ביטן: אני לא רוצה לשמוע אותם.
דוד ביטן: לא יעזור לך כלום.
מיכל וונש: לא יעזור לי?
דוד ביטן: לא, לא יעזור לך.
דוד ביטן: כל עוד אני נותן לה פתרון והיא לא מוכנה לקבל אותו בגלל שיקולים של יוקרה, היא לא מעניינת אותי.
דוד ביטן: לא סטלה ולא אף אחד אחר.
דוד ביטן: איך יכול להיות דבר כזה שהם לא יכולים לפתור את הבעיות האלה?
דוד ביטן: זאת בושה וחרפה.
מיכל וונש: אולי נשמע אותם.
דוד ביטן: חודשים על מנת לקבל את האישורים האלה.
דוד ביטן: אישור לעלות לישראל חודשים?
דוד ביטן: באמת, את כל העניינים האלה צריך לפתור תוך חודש.
דוד ביטן: אני אומר שזה מכוון על מנת שהאוצר לא ישים תקציבים לעלייה.
דוד ביטן: הדבר הזה פשוט מכוון.
דוד ביטן: כך אני רואה את זה.
דוד ביטן: הם מונעים את העלייה.
דוד ביטן: הם מווסתים אותה.
דוד ביטן: שהעלייה לא תהיה יותר מ-50,000, מ-40,000 אנשים בשנה.
דוד ביטן: אני אומר לך שזה דבר מכוון על ידי האוצר, על ידי משרד החוץ ועל ידי כל הפקידות.
דוד ביטן: גם רשות האוכלוסין, למה צריך מלחמת עולם על כל שטות?
דוד ביטן: שייתנו אשרת תייר ואחר כך ייתנו להם את האשרה הנכונה, אחרי שלושה חודשים.
דוד ביטן: אם הם רוצים, הם צריכים לעלות מיד ואת האישורים האלה, כל הקשקוש הזה יעשו בשלושת החודשים כשהם בארץ.
דוד ביטן: הבעיה תהיה עם מענק העלייה, אז ייתנו את מענק העלייה כמה חודשים מאוחר יותר.
מיכל וונש: אולי בכל זאת רק נשמע כדי שנוכל לדעת היכן אפשר לפתוח את צוואר הבקבוק הזה.
מיכל וונש: יכול להיות שיש טעמים שאנחנו לא מודעים להם, שכוח האדם דרוש במקומות אחרים.
מיכל וונש: אולי נבין.
דוד ביטן: אני לא רוצה לדבר אתה.
דוד ביטן: דברו אתה אתם באופן אישי.
דוד ביטן: אני לא מקבל עלי להעלות מישהי לכאן ב-זום כשהיא אומרת דברים ואחר כך היא חוזרת בה מהדברים שהיא אמרה.
דוד ביטן: הדבר הזה אצלי לא יהיה.
שי פלבר: אני רוצה, ברשותך, לומר לגבי אפוסטיל.
שי פלבר: אני חייב לומר שגם משרד החוץ וגם רשות האוכלוסין פנו.
דוד ביטן: אל תיבהל ממה שאתה אומר.
דוד ביטן: אני רואה שעכשיו נכנסת ללחץ.
דוד ביטן: משרד החוץ ורשות האוכלוסין, הם צוואר הבקבוק של העניין הזה.
דוד ביטן: ראש רשות האוכלוסין, פרופסור מור יוסף, נענה לחלק מהבעיות שביקשנו והוא עשה זאת.
דוד ביטן: אבל מזה לא צריך להיות לפי בקשה שלנו אלא הם צריכים עכשיו להתכנס ולראות איך פותרים את הבעיות בשנה וחצי האלה.
דוד ביטן: בעוד עשר שנים, שיעשו מה שהם רוצים.
שי פלבר: חשוב לומר שלפחות האשרות, היה דיון עם שרת העלייה והקליטה, עם המשרד, והם לפחות התחייבו שכל הנושא של האשרות יטופל.
דוד ביטן: אני אומר כהחלטה ראשונה שהם צריכים לצמצם את משך ההמתנה לעלייה לפחות ב-80 אחוזים מהזמן.
דוד ביטן: שהם יעבירו תוכנית שאומרת איך מצמצמים.
דוד ביטן: אני לא רוצה לשמוע ממנה.
דוד ביטן: עזבי אותי.
דוד ביטן: שלא תעשה לי טובה.
דוד ביטן: הם צריכים לצמצם את משך העלייה.
דוד ביטן: ב-80 אחוזים מהזמן.
דוד ביטן: אני לא יודע איך הם יעשו את זה.
דוד ביטן: אם צריך, שיאשרו אשרת תייר לאלה שצריכים לעלות ותוך חודשיים-שלושה הם יביאו את האישורים הנכונים.
דוד ביטן: מספיק עם זה.
דוד ביטן: הם מעכבים את העלייה בכוח.
דוד ביטן: הם מווסתים את העלייה משיקולים תקציביים.
דוד ביטן: זה המצב היום.
דוד ביטן: הם לא רוצים יותר מ-40,000 אנשים בשנה.
דוד ביטן: מאוד מצטער.
מיכל וונש: אולי נשמע את רשות האוכלוסין?
דוד ביטן: כרגע אני לא רוצה לשמוע אף אחד.
מיכל וונש: גם לא את יואל ליפובצקי?
דוד ביטן: הם יצטרכו לפתור את הבעיה.
דוד ביטן: לא אני צריך להתחנן אליהם לפתור את הבעיות.
דוד ביטן: אני מאשים אותם שהם רוצים לווסת את העלייה והם לא רוצים כרגע עולים.
דוד ביטן: הם לא רצים מעל 40,000, 50,000 אנשים בשנה.
דוד ביטן: הם לא רוצים, הם לא מעוניינים מכל מיני שיקולים.
דוד ביטן: מה שהם מווסתים אצל יהדות אתיופיה, הם עכשיו מווסתים גם ביהדות העולם.
דוד ביטן: הם לא רוצים עולים.
דוד ביטן: אני לא אשמע אותם.
דוד ביטן: את סטלה בטוח אני לא אשמע.
דוד ביטן: תכף נראה לגבי רשות האוכלוסין, אם נשמע אותם או לא.
דוד ביטן: אני עוד לא יודע.
דגנית סנקר: אדוני היושב ראש, אני מוכנה להוסיף רק משפט, אם אפשר.
דוד ביטן: משרד הקליטה, דברי.
דגנית סנקר: אני אדבר רק על משרד העלייה והקליטה.
דגנית סנקר: ראשית, אני באמת אומר שבאמצע יוני התקיים דיון עם כל הגופים כולל משרד החוץ, כולל רשות האוכלוסין, שהם שותפים שלנו בתוך הדבר הזה, ואני חושבת שקצת הצלחנו.
דוד ביטן: איפה השותפות שלהם?
דוד ביטן: על ידי זה שהם מעכבים חצי שנה עד שבן אדם מקבל אישור עלייה?
דוד ביטן: זוהי השותפות הגדולה?
דוד ביטן: בגלל כל מיני חסמים בירוקרטיים?
דגנית סנקר: אני לא אומרת שאין היכן להשתפר, יש הרבה להשתפר.
דוד ביטן: למה הם צריכים אותנו?
דוד ביטן: שיעשו את זה.
דגנית סנקר: אני רוצה ללכת לאזורים אחרים.
דגנית סנקר: אני רוצה לדבר על המסמך שמדבר גם על השותפות שלנו עם רשויות מקומיות.
דגנית סנקר: אני אומרת שאנחנו נמצאים כאן במצוקה תקציבית.
דוד ביטן: אנחנו עוברים לדיון על הקליטה בארץ, נכון?
דגנית סנקר: אני רק אומר שבסיפור הזה של איזה רשויות מקומיות רוצות את העולים, אחת המחשבות שלנו במסגרת אותה תוכנית חומש, זה לבדוק מי הרשויות שרוצות ומוכנות לשים תקציבים, משאבים ומאמצים ולשם לכוון.
דגנית סנקר: נגב גליל, אבל עם איזה מאמץ חזק יותר גם של הרשות.
דגנית סנקר: אני רוצה לומר מילה על צפון אמריקה כי אתה הזכרת אולפנים מקוונים.
דגנית סנקר: אני אומרת שאנחנו על אוכלוסיית המהגרים דוברי רוסית, שהיא אכן מרוכזת סביב ניו יורק וסביבותיה, יש כאן כל מיני מספרים, מ-750,000 ועד מיליון ו-200,000, אבל נעזוב את זה לרגע, אני אומרת לוועדה שאנחנו ביחד עם ההסתדרות הציונית העולמית מפעילים מאמצים של עידוד עלייה לאוכלוסייה הזאת בשפתה, מעסיקים אנשים, אישרנו השנה 27 אולפנים למהגרים דוברי רוסית בצפון אמריקה.
דגנית סנקר: אגב, אם זה מעניין, שמונה מתוכם עובדים ועובדים מלא גם בתקופת הקורונה.
דגנית סנקר: הדבר האחרון שאני רוצה לומר, אני רוצה להזכיר כאן
דגנית סנקר: בשולחן הזה כי אחד הדברים שעסקנו אתו הרבה הוא כל מה שקשור בגרעין צבר שהיו אמורעם להגיע ולא ידענו איך הם יגיעו, ונעשה כאן מאמץ עילאי גם של הסוכנות וגם של "נפש בנפש" לנסות ולהביא את כולם בזמן הנכון וברגע הנכון שהסתנכרן עם הגיוס שלהם וכך קרה.
דגנית סנקר: על זה אני רוצה כן לפרגן למי שצריך לפרגן לו.
דגנית סנקר: בשורה התחתונה אני רוצה לומר שאנחנו רואים את המספרים, רואים את הגידול ומבחינת אתגרי הקליטה, אני מניחה שיש לנו את היכולת לפעול.
דוד ביטן: תוסיפי שאנחנו מבקשים מהשר אלקין.
שלומית אבינח: לא קיבלנו מחזי מענה כי הוא אמר שזה תלוי תקציב.
שלומית אבינח: אני כל הזמן בקשר.
דוד ביטן: אני מדבר על הנושא של נתיב.
דוד ביטן: רצינו נציג אחד בניו יורק.
אלכס קושניר: ניו יורק, זה מספיק.
דוד ביטן: נציג של נתיב.
דוד ביטן: צריך לצמצם את הזמנים האלה.
מיכל וונש: אדוני היושב ראש, אם אני יכולה בכל זאת לומר.
דוד ביטן: אני לא רוצה לשמוע את משרד החוץ.
מיכל וונש: אני קודם כל רוצה את רשות האוכלוסין כי אני רוצה לדעת מה קורה עם היולדות שלנו ואם זה נדחף קדימה, כי אז אני אשמח לנצל את ההזדמנות שהם כאן כדי לשאול מה קורה עם 200 היולדות שילדו מה-1 באפריל, שההורים שלהן רוצים לבוא לבקר.
מיכל וונש: זה בכל זאת גם חלק מהדיון הזה.
שי פלבר: אני מציע להעלות גם את אייל סיסו ממשרד החוץ.
דוד ביטן: אני לא רוצה.
דוד ביטן: אני בכלל לא רצה לשמוע את משרד החוץ.
דוד ביטן: הם יצטרכו לתת לנו פתרונות ולא אנחנו לתת להם.
דוד ביטן: כל היום אנחנו רצים אחריהם לתת להם פתרונות.
דוד ביטן: זה לא התפקיד שלהם?
דוד ביטן: זה התפקיד של חברי הכנסת?
דוד ביטן: מה זה הדברים האלה?
דוד ביטן: נמאס כבר.
דוד ביטן: כאילו אני מתחנן שיענו לי.
דוד ביטן: תעלי את רשות האוכלוסין.
שלומית אבינח: שלום יואל.
יואל ליפובצקי: כן.
דוד ביטן: אני מאוד מאוד כועס גם על משרד החוץ וגם עליכם.
דוד ביטן: אתם צריכים למצוא פתרונות לעליית העולים בתקופה הזאת.
דוד ביטן: אני מאוד מצטער אבל אני לא צריך להתחנן אליכם לשום דבר.
דוד ביטן: אני מרגיש כאילו אני מתחנן אליכם.
דוד ביטן: אתם חלק מהמזימה, ואני רואה את זה כמזימה, למנוע מעולים להגיע למדינת ישראל.
דוד ביטן: לווסת אותם כך שהתקציבים בעלייה לא יהיו גדולים.
מיכל וונש: אני רוצה להתחבר לנושא של הדיון שלנו כיוון שהגשנו כמה בקשות אחרי שהורחבו הקריטריונים גם לחיילים בודדים, גם לבנות שירות וגם ליולדות שנמצאות בארץ לבד, שההורים שלהן יוכלו להגיע לביקורים.
מיכל וונש: הגשנו בקשה נוספת לאפשר להרחיב את הנושא של היולדות שיכולות לקבל ביקור מהורים, כאלה שנמצאות בארץ לבד ואנחנו ממתינים למענה לגבי כל מי שילדה מה-1 באפריל.
מיכל וונש: זאת אומרת, זאת קבוצה מצומצמת.
מיכל וונש: מאוד נשמח לדעת היכן זה עומד.
מיכל וונש: אני מקבלת פניות כמעט על בסיס יום יומי וחשוב לי לדעת איפה זה עומד.
מיכל וונש: אגב, אני רק אומר שזה מתחבר לנושא הגדול שיושב ראש הוועדה מתוסכל ממנו כיוון שהתפקיד שלנו, כמי שמפקח על ביצוע הנושאים הללו, הוא באמת לאפשר את גל העלייה הזה, באמת לזהות את הרגע ההיסטורי.
מיכל וונש: ההורים של כל האנשים שעכשיו מניתי, שהם בעצמם עולים חדשים ועולות חדשות, הם העולים הפרוספקטיביים, העתידיים שאנחנו צריכים להסביר את פנינו אליהם לטובתנו ולא לטובתם.
מיכל וונש: לא כי אנחנו עושים את זה כאיזשהו חסד אלא זכות להבין שמי שכבר עלו ארצה והשאירו את הכול מאחוריהם, ומי שיכולים עוד להצטרף אליהם, יש לנו תפקיד מאוד גדול בדבר הזה, לזהות את רגע השעה עכשיו ולא בדיעבד ולבכות על כך שלא זיהינו את גודל השעה.
יואל ליפובצקי: אני אשמח להתייחס.
יואל ליפובצקי: קודם כל, אנחנו רואים בעלייה כדבר הכי חשוב שיכול להיות.
יואל ליפובצקי: אני עצמי הייתי עולה חדש עת הייתי ילד וכל המשרד שלנו מגויס לנושא.
יואל ליפובצקי: צר לי לשמוע את הדברים שנאמרים כאן.
יואל ליפובצקי: רשות האוכלוסין אישרה לסוכנות היהודית לעשות בדיקות זכאות ב-זום.
יואל ליפובצקי: זה משהו שלא היה, זה משהו יצירתי, זה משהו שלא היה קיים עד היום, אז לבוא ולהאשים ולומר שאנחנו מנסים לשים רגליים לעלייה, במלים כאלה או אחרות, אני חושב שזה לא במקום.
יואל ליפובצקי: גם אנחנו וגם משרד החוץ, גם הסוכנות, גם "נפש בנפש", כולנו עושים ככל שרק אפשר כדי לתת פתרונות.
יואל ליפובצקי: פתרון נוסף – ואני מתחבר למה שאמר היושב ראש – הוא כניסה לישראל.
יואל ליפובצקי: שיקבלו אשרת תייר לשלושה חודשים.
יואל ליפובצקי: אני יכול לומר לך אדוני היושב ראש שהלכנו יותר רחוק.
יואל ליפובצקי: אישרנו לתת אשרת א/1, שזה אומר תעודת זהות לכל דבר עד שיקבלו את כל המסמכים ועד שיסיימו את כל מה שהם צריכים.
יואל ליפובצקי: זה כבר מיום הכניסה ולא כפי שאמרת, כתיירים אלא ממש באשרה א/1.
יואל ליפובצקי: הלכנו עוד צעד אחד קדימה כי למרות שלקבל אשרת א/1 צריך תעודת יושר מאומתת כדין אבל ויתרנו על תעודת היושר כתנאי לקבלת אשרת א/1.
דגנית סנקר: אבל בלי סל קליטה ובלי ביטוח רפואי.
יואל ליפובצקי: תנו לי לנסות לסיים.
יואל ליפובצקי: שמעתי את הטענות של "נפש בנפש" ואני לא מסכים אתם.
יואל ליפובצקי: ביטוח רפואי, גם כל תייר שמגיע לכאן עושה ביטוח רפואי וכל ישראלי שטס לכל מדינה בעולם עושה ביטוח רפואי.
יואל ליפובצקי: אם מדברים על תעודת יושר, אני בניגוד ל"נפש בנפש" לא רואה בזה חסם.
יואל ליפובצקי: מדובר קודם כל על שלום הציבור.
יואל ליפובצקי: יש סייג בחוק השבות שמדבר על שלום הציבור ושלום כל מי שיושב כאן ליד השולחן הזה.
יואל ליפובצקי: על שלום ילדינו.
יואל ליפובצקי: אף אחד לא רוצה שייכנסו פדופילים ולצערי זה קרה, לא רוצים שייכנסו עבריינים כאלה ואחרים, אנסים, רוצחים וכולי.
יואל ליפובצקי: אפשר לסגור עיניים ולומר שזה לא חשוב אבל אני חושב ששלום הציבור זה הדבר הכי חשוב שיש לנו כאן במדינה הזאת.
יואל ליפובצקי: הדרך היחידה שיש לנו בצפון אמריקה וארצות הברית היא תעודת יושר פדרלית שכפי ששמעתם אם היא בלי אפוסטיל, היא לא שווה דבר.
יואל ליפובצקי: אפשר מאוד בקלות לזייף אותה.
יואל ליפובצקי: אני יודע שגם היום, ועובדה, בתחילת הדיון "נפש בנפש" ציינו את מספר העולים שהגיו לכאן בתקופה הזאת, אלה עולים שהציגו הכול כולל החודשים הכי קשים שהיו בזמן הקורונה.
יואל ליפובצקי: אז לבוא ולומר שזה חסם?
יואל ליפובצקי: אני לא מסכים.
יואל ליפובצקי: מבדיקה שאני עשיתי, היום אורך בערך בין שבועיים לחודש לקבל את התעודה הזאת עם האפוסטיל כאשר אל תשכחו שמי שמבקש לעלות, לא עולה תוך יום מרגע שהוא פנה ל"נפש בנפש".
יואל ליפובצקי: הליך העלייה, רילוקיישן כזה, בטח כשיש ילדים ורוצים לרשום אותם לבתי ספר, מתחילים את ההיערכות חודשים רבים לפני.
יואל ליפובצקי: המצג ש"נפש בנפש" אומרים שמהרגע שהוא מבקש את תעודת היושר, תוך שבוע הוא רוצה להיות בישראל – הוא לא נכון, וגם אם כן ויש כאלה, נתנו להם את הפתרון להגיע בינתיים עד שיקבלו את התעודה.
יואל ליפובצקי: לכן אני לא חושב שזה חסם.
יואל ליפובצקי: עושים הכול במקביל.
יואל ליפובצקי: זה לא שאומרים לאותו עולה שיתחיל מתעודה אחת וכשהיא תהיה, תחזור אלינו ותעבור לשלב שני, תסיים אותו ותעבור לשלב שלישי.