GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סרחיו גולדשטיין: המון המון מוסדות יהודיים קיבלו ואנחנו שמחים שזה עוזר, אבל זה לא מציל אותם ואנחנו קצת חוששים מה הולך להיות ברגע שזה ייפתח, באיזה צורה הקהילות יחזרו לפעילות, אם זה בתי ספר בעיקר, שההורים לא התפרנסו, הם לא יוכלו לשלם דמי שכר לימוד, שזה פרטי.
סרחיו גולדשטיין: יש חשש אמיתי בקרב הקהילות הגדולות, הקהילות הקטנות טיפה יותר חזקות, אורוגואי, צ'ילה, פרו, אבל הקהילות הגדולות בברזיל ובארגנטינה, אין ספק שזו מכה מאוד קשה בכנף.
סרחיו גולדשטיין: הסוכנות היהודית יזמה ויוזמת בימים האלה הטסות, כמו שהיה בשבוע שעבר ממקסיקו, שזו יוזמה מבורכת מאוד, יוזמה של תנועת הנוער הציונית, תנועה מאוד פעילה באמריקה הלטינית, שהביאה לכאן לא רק עולים, אלא מתנדבים ופעילים במסגרת 'מסע'.
סרחיו גולדשטיין: אני מברך את ממשלת ישראל על המשך מתן אשרות לתוכנית 'מסע' כי זה חיבור לישראל שנשאר לנצח.
סרחיו גולדשטיין: בתקופה הזאת שהיהדות עוברת דרך המסך להביא לפה צעירים שלומדים, שעובדים, שחשים את מדינת ישראל, זה באמת נכס לעתיד של הקהילות, אבל גם של מדינת ישראל.
סרחיו גולדשטיין: במדינות אחרות לא הצלחנו לגייס טיסה שלמה, אבל כן טיסות עם הרבה הרבה קושי, לפעמים דרך מדינות שלישיות או רביעיות, למשל עולה מצ'ילה צריך להגיע לסאו פאולו מסאן פאולו לאדיס אבבה ומאדיס אבבה לתל אביב.
סרחיו גולדשטיין: לפעמים מספיק שאחת מהטיסות האלה מבוטלת ואין עלייה.
סרחיו גולדשטיין: אין עלייה למישהו שמכר את הבית, עזב את העבודה וכו' זה באמת באמת מצב קשה.
סרחיו גולדשטיין: אנחנו עושים את כל המאמצים כדי להביא את כל מי שפותח תיק עלייה ומביא את רצונו לעלות לארץ וזה עיקר פעילותנו.
סרחיו גולדשטיין: נושא אחרון, תנועות הנוער היהודיות או הציוניות שפעילות בשטח הן בהחלט חבר מחבר ומחזק יהדות בקרב אוכלוסיות פחות מחוברות לפעמים לקהילות הגדולות, לקהילות הדתיות, אבל זה בהחלט חיזוק לזהות היהודית דרך ישראל, דרך הציונות, דרך הפעילות החברתית בקרב הקהילות ואנחנו מחזקים בהחלט את תנועות הנוער הציוניות בשטח.
סרחיו גולדשטיין: תודה רבה.
דוד ביטן: עוד מישהו רוצה לדבר פה בשולחן הזה?
דוד ביטן: תגיד שם.
מאיר לב: מריו לב, מאיר, אני יושב ראש התאחדות עולי אמריקה הלטינית בישראל ויושב ראש של מועצת ארגוני העולים.
מאיר לב: אני מברך על הישיבה ועל כל הישיבות שאתה כמעט כל יום עושה ומביא כל מיני נושאים מאוד חשובים לגבי העולים.
מאיר לב: אני חושב שצריכים להרחיב את הנושא.
מאיר לב: הנושא של מקסיקו מאוד חשוב, בגלל זה התחלנו לעבוד עם מקסיקו, עם קבוצה של עולים ותיקים, פתחנו את בית מקסיקו בהתאחדות, אחר כך מישהו ידבר גם, ומנסים לעזור להם.
מאיר לב: אנחנו עוזרים מאוד לזוגות צעירים שבאים מאמריקה הלטינית, בעיקר מארגנטינה, שהם זוגות צעירים חרדים שמגיעים לירושלים ובדרך כלל חסר להם המון דברים ואנחנו משיגים להם רהיטים ודברים לבתים ומחפשים להם עבודה.
מאיר לב: אבל מה שלי מפריע, מה קורה?
מאיר לב: כל הקהילות האלה שאנחנו מדברים עליהם הם בידיים שלנו, הם בבתי הכנסת, בארגונים, במוסדות, אבל הרוב של הקהילה נמצא בחוץ, ברחוב, הילדים נמצאים ברחוב, לא מקבלים חינוך יהודי, לא הולכים לבית הספר, לא הולכים לשום מקום, לא לתנועות נוער, להורים אין כסף לשלוח אותם לפעילות ואנחנו שוכחים אותם, וזה הרוב בכל המדינות.
דוד ביטן: באיזה קהילות?
מאיר לב: בארגנטינה למשל.
מאיר לב: אנחנו מדברים שיש 200,000, 220,000 יהודים.
מאיר לב: על זכות לעלייה מדברים על 400,000 או יותר, של או זוגות מעורבים, או שמישהו התחתן עם לא יהודי ועבר גיור, אם מכירים או לא מכירים זה סיפור אחר, אבל הילדים שלהם הם ברחוב.
מאיר לב: לפני כמה חודשים התחלנו להקים בית ספר לא פורמלי עם אברייקה בארגנטינה, עם ההסתדרות הציונית, עם מחלקת העלייה של ההסתדרות הציונית שאני חבר בהנהלה.
מאיר לב: ניסינו לעשות את זה, בדיוק הגיעה הקורונה, היו לחצים, אבל בבית הספר היינו מתחילים עם 500 ילדים שהם ברחוב, שהם לא בקהילה, שהם מחוץ לכל המערכת, ולהם צריכים לתת חינוך יהודי, חינוך ציוני, ואנחנו שוכחים אותם.
מאיר לב: זה נושא שלא עולה באף ישיבה, שיש רוב יהודי שלא נמצא בקהילות, שהוא מנותק מהעם היהודי.
דוד ביטן: אז מה אתה מציע?
מאיר לב: אני חושב שצריכים להשקיע מחשבה עם הארגונים היהודיים, עם הארגונים כאן בישראל, עם הסוכנות, משרד הקליטה, לראות איך אנחנו מגיעים אליהם, איך אנחנו עושים מה שהיו עושים פעם בתנועות נוער, שהיינו הולכים בית בית ודופקים על הדלת ושואלים אם יש ילד יהודי כדי להביא אותו לתנועת נוער.
מאיר לב: יש רשתות, יש שמות, יש בקהילה בארגנטינה, בבואנוס איירס, ב-AMIA, בטוח שיש רשימות של היהודים בקהילה, אבל הם לא משלמים דמי חבר, הם לא משתתפים, הם לא בקשר.
מאיר לב: חברים שיכולים להיות, שיש להם קרובים, חברים, משפחה, שהם לא בקהילה, לא בקנטרי, לא בשום מקום, ולהגיע אליהם אחד אחד.
מאיר לב: אין ברירה.
חגי אליצור: שלום.
חגי אליצור: קודם כל אני מברך על הדיון כי הוא באמת חשוב, אנחנו לא תמיד נותנים פוקוס נכון, אנחנו מסתכלים על יהדות התפוצות, שמונה מיליון אנשים, ומדברים בכלליות וזה נכון לפרק את זה, אפילו פה, מרכז אמריקה ודרום אמריקה שונות, יש כאן הרבה שונויות, אבל עדיין אני מאוד מברך על זה, אני חושב שזה נכון, לכל דוברי נגיד ספרדית ופורטוגזית יש מאפיינים דומים בגדול למרות השונויות.
חגי אליצור: אני אגיד כמה דברים.
חגי אליצור: אחד, בקשר למה שמאיר אמר, אני חושב שזה מאוד מאוד נכון.
חגי אליצור: בעצם האתגר הוא לתת מענה לשני סוגים של קהילות.
חגי אליצור: אני לא מתעסק בעולם של עלייה וקליטה, זה משרד העלייה והקליטה, אני מתעסק יותר בעולמות של חינוך וקהילה ואני אגיד ככה, שיש כמה דברים שמדינת ישראל מעורבת בהם וחשוב שנדע, אחד זה 'מסע' שהוזכר פה קודם, על ידי הסוכנות, ויש לנו גם הנושא של gap year וגם נושא של מנהיגות נוער, בעיקר מתנועות הנוער וכו', שזה מאוד מאוד חשוב וממשלת ישראל משקיעה בזה באופן עקבי כבר הרבה שנים דרך תוכנית 'מסע'.
חגי אליצור: לגבי כל הנושא של חינוך פורמלי, דווקא אחד המאפיינים של הקהילה היהודית במקומות האלה זה שיש אחוז גבוה יחסית לקהילות אחרות של ילדים שכן באים לבתי ספר יהודיים ואין מתאם, כמו שאתה מוצא בצפון אמריקה, בין נגיד ה-affiliated או כמה היהודים האלה פעילים לבין זה שהם באים לבתי ספר יהודיים, כלומר יש הרבה ילדים שבאים לבתי ספר יהודיים ולפעמים זה הקשר היחיד שלהם, אפילו הקשר היחיד של המשפחה נעשה דרך זה ויש כאן הזדמנות מאוד גדולה.
חגי אליצור: אנחנו משקיעים בזה בשנים האחרונות באופן מאוד אינטנסיבי, יש כ-70 בתי ספר במרחב הזה, בתי ספר יהודיים, אני מדבר על בתי ספר יומיים, אנחנו עובדים עם כולם, גם בתוכניות עבודה ספציפיות לכל בית ספר והשקענו בזה הרבה עם פילנתרופיה מקומית וגם בפעולות רוחב, שאני עוד שנייה אסביר, כי זה גם קשור מאוד לקורונה.
חגי אליצור: עוד שני נושאים מאוד חשובים.
חגי אליצור: כל נושא הקמפוסים, גיל הקמפוסים, אחרי שהנוער יוצא דווקא מבתי הספר והולך פתאום למקום שבו אין מסגרת, אז אנחנו עובדים על פעילות לזהות יהודית וקשר עם ישראל דווקא עם הפחות משויכים שמגיעים למוסדות האלה בשיתוף של הלל המקומי, חב"ד המקומי, חב"ד קמפוסים ועולמי, כמה אלפי סטודנטים בכל שנה אנחנו מביאים במרחב הזה לפעולות שאחר כך גם יכולות להתחבר לתגלית ולמסע, איזה שהוא משהו שקורה בין לבין.
חגי אליצור: ועוד נושא חשוב זה שנקרא 'הקהל', שזה קהילות פחות קונבנציונליות, דווקא לקהל הפחות משויך שלא מגיעים, עושים את זה עם - - - ובמקומות כאלה, יש כ-40 קהילות כאלה במרחב ותומכים בהם.
חגי אליצור: והנושא האחרון, יש 24 קהילות שכיום משרדי הממשלה עובדים איתן, של קהילות קטנות דווקא, שיש בהם הרבה פחות מוסדות והתשתית הקהילתית המקומית נמוכה יחסית ודווקא אפשר באמצעות משלחות מהארץ שאנחנו עובדים, גם עם הסוכנות היהודית וגם עם אור תורה סטון, לדבר הזה, לחזק שם את התשתיות הקהילתיות.
חגי אליצור: אני אדבר על הקורונה, כי זה מאוד חשוב ובזה אני אסיים.
חגי אליצור: במעבר לקורונה, הפרויקט של יונייטל של חינוך פורמלי, הכשרנו במהלך החודשים האחרונים 450 מורים לעבודה דיגיטלית, לאיך עובדים בדיגיטל.
חגי אליצור: שוב אני רק מזכיר לעצמנו ששנת הלימודים בחצי הכדור הדרומי נפתחת במרץ, לפעמים קצת קשה לנו פה להבין את זה, זאת אומרת שהיא לא נפתחה בכלל, ששנת הלימודים מבוטלת לגמרי, היא קורית רק בדיגיטל, לא כמו שקרה לנו פה, שהתחלנו רגיל ואז עברנו לדיגיטל.
חגי אליצור: הכשרנו כ-450 מורים בהכשרות מאוד אינטנסיביות למה בכלל הכלים הדיגיטליים שקיימים בשפות ספרדית ופורטוגזית ואיך עובדים בדיגיטל.
חגי אליצור: זה בעצם גרם להרבה מאוד בתי ספר לשדרג מאוד את כל הנושא - - -
שלומית אבינח: בתי ספר יהודיים?
חגי אליצור: בתי ספר יהודיים למורים ליהדות, לא למורה לפיזיקה בבית הספר, למורים ליהדות בישראל, עברית, כל הדברים שקשורים בעולם הזה, וגם עשינו ביחד עם ההסתדרות הציונית כמה וכמה כנסים למורים.
חגי אליצור: דבר אחרון, ברשותך, יש את כל הנושא של מה עושים בחירום, חוסן קהילתי.
חגי אליצור: עכשיו פתאום הקהילה בקריסה וכו', יש הרבה ידע בזה בארץ ועשינו הרבה מאוד הכשרות גם לעובדים סוציאליים, רבנים וכו' לאיך אפשר להשתמש בידע שפותח פה לחוסן קהילתי.
שלומית אבינח: הרב אניג'ר.
עמרם אניג'ר: שלום, ברשות היושב ראש.
דוד ביטן: מאיפה אתה?
עמרם אניג'ר: מאשדוד.
עמרם אניג'ר: ההורים מטנג'יר, מרוקו, אנחנו נמצאים כבר בחו"ל 25 שנה, בדרום אמריקה, כרב קהילה, ונצואלה, עכשיו מקסיקו.
עמרם אניג'ר: הבעיות בדרום אמריקה ובקהילות, אני שנמצא שם כל כך הרבה זמן מכיר לעומק, יודע את הבעיות, יודע את הצרות.
עמרם אניג'ר: לי יש את העבודה השחורה לטפל בכל אלה שנפלו לסמים, אלה שמתרחקים, אלה שמתבוללים, זו העבודה הכי קשה וזו העבודה הכי חשובה.
עמרם אניג'ר: לפני שש שנים הבנתי שכל העבודות האלה, אם לא יעברו למחשבים, לסייבר, לאינטרנט, אנחנו נאבד את כל האנשים, את כל הצעירים, כי כולם נמצאים שם ודרך זה אפשר להגיע לכולם.
עמרם אניג'ר: לכן בנינו קהילה וירטואלית שבקהילה הווירטואלית הזאת אנחנו מאגדים את כולם ואת כל המוסדות, דרך הקהילה הווירטואלית הזאת.
עמרם אניג'ר: עשינו שני ערוצי טלוויזיה כדי להעביר תכנים בלי סוף, תכנים גם מאישיויות שמגיעים מהארץ למקסיקו, לדרום אמריקה, אם זה היה בוגי יעלון שדיבר שם, או ראש המוסד עמי איילון, כל מי שמגיע, כל חבר כנסת, כל אחד שנוחת יש לו ריאיון ופרסומת לכל דרום אמריקה, שיידעו מיהו ומה הוא עושה.
עמרם אניג'ר: אם זה ארגונים יהודיים, כמו הסוכנות, כמו קק"ל, כל מי שמגיע מקבל פרסומת לכל דרום אמריקה דרכנו.
עמרם אניג'ר: הערוץ של הילדים נעשה - - -
שלומית אבינח: אתה אומר שהערוץ פעיל לכל הגילאים?
עמרם אניג'ר: לכל הגילאים, ניסינו לתפוס את כולם כדי שאף אחד לא יתבולל.
דוד ביטן: זה ערוץ שמגיע לכל הבתים היהודיים?
עמרם אניג'ר: כן.
עמרם אניג'ר: היום הוא מופיע גם באפל טי וי.
דוד ביטן: אבל זה בכסף?
דוד ביטן: צריך לקנות אותו.
עמרם אניג'ר: לא, לא קונים, זה בחינם.
עמרם אניג'ר: הכול חינם.
דוד ביטן: זה מתחבר ל-?
עמרם אניג'ר: לאינטרנט.
קריאה: יש לינק, כבודו יכול להיכנס.
עמרם אניג'ר: יש אפליקציות, זה ברמה מטורפת, זה משודר מהארץ, הכול עובר לארץ ומשם זה יוצא.
עמרם אניג'ר: ברוך ה' דרך הערוץ נתנו מענה לכל הצרכים של כל האנשים.
עמרם אניג'ר: דוגמה קטנה, אם אנחנו רוצים לעודד עלייה, לעודד ציונות, לעודד זהות יהודית, אנחנו שמים את כל האנשים הרלוונטיים כדי שידברו.
עמרם אניג'ר: או יותר חשוב מזה, יש לנו הרבה נוער נושר ונוער מתרחק שאין לו זיקה בכלל למדינה, למשל אחרי שהם גומרים לימודים יש מה שנקרא הכשרה.
עמרם אניג'ר: הכשרה זה הטיול שהם עושים מדרום אמריקה, הציפייה הייתה לארץ, הם מגיעים לאירופה וחוזרים, הרבה מהם, אין זיקה למדינה.
עמרם אניג'ר: אנחנו דרך משה זוננה שנמצא בזום, מביאים קבוצות כל השנה לפה, אם זה פסח, אם זה מצעד החיים, אם זה בר מצוות, הכול פה, כדי שיהיה קשר עם המדינה.
עמרם אניג'ר: אם זה דרך ליז, שנמצאת שם, אנחנו מאגדים בין כל הקהילות, לא רק מקסיקו.
עמרם אניג'ר: למשל אם עשינו סמינר למניעת התבוללות אז אנחנו מחברים צעירים מפנמה דרך אלי אברהם, שגם נמצא, ודרך יהודים במיאמי ודרך יהודים בארגנטינה ומנסים שיכירו ביניהם כדי שלא יתבוללו.
מיכל וונש: תוכניות ההכשרה ממקסיקו מתקיימות, או בגלל הקורונה לא מתקיימות?
עמרם אניג'ר: בגלל הקורונה אנחנו הפכנו להיות הכלי היחיד שיש למידע, כי בתי הכנסת סגורים אז אין מידע לאנשים.
מיכל וונש: אבל הם לא מגיעים לארץ גם?
מיכל וונש: החבר'ה הצעירים לא מגיעים לארץ להכשרה או מגיעים?
עמרם אניג'ר: הם לא מגיעים.
קריאה: שבוע שעבר - - -
עמרם אניג'ר: לא, בשבוע שעבר הטיסה, ארגן אותה מוייזס זוננה שנמצא פה על הקו, זה משהו אחר, זה נסיעות שהן על ידי פיתיון גדול של מחיר של 'מסע' ו'תגלית', אז אנשים אומרים: יאללה, נו, זה חינם, בואו.
עמרם אניג'ר: אבל אם סתם בא לו לנסוע הוא אומר: מה לי בארץ?
עמרם אניג'ר: אני הולך לדיסקוטקים באירופה וחוזר מבסוט.
עמרם אניג'ר: חסרה זהות יהודית.
עמרם אניג'ר: אם אנחנו רוצים לשמור על כל היהודים שנמצאים בצד ההוא של כדור הארץ צריך לחזק להם את היהדות.
עמרם אניג'ר: לגבי עלייה, המון מגיעים לעשות עלייה ונראה לי שאחוז היורדים הכי גדול נמצא אצלנו, כי הם חוזרים בחזרה, הם לא מתאקלמים פה, למה?
עמרם אניג'ר: חסרה להם הזהות הציונית פה.
מיכל וונש: השתלבות, אדוני היושב ראש.
עמרם אניג'ר: גם השתלבות.
יוסף טייב: יש לנו נתוני ירידה של דרום אמריקה?
דוד ביטן: טוב, תודה.
דוד ביטן: חבר הכנסת מלכיאלי, רצית להגיד כמה דברים?
מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב ראש, על קיום הדיון.
מיכאל מלכיאלי: ברשותך אני רוצה להגיד משהו שאני מסופק בו, בטח אתה בקי ממני בעניין הזה, כיושב ראש הוועדה, אבל עושה הרגשה שמדינת ישראל כאילו הזניחה חלק אחד מהעולם.
מיכאל מלכיאלי: יש מדינות, ואנחנו שמחים שככה, שמדינת ישראל משקיעה המון המון כספים, המון המון תשומת לב, אם זה בארצות הברית, אם זה בצרפת ועוד מדינות, שיש המון השקעה שם, גם של הסוכנות וגם של משרד התפוצות וכו'.
מיכאל מלכיאלי: האזור הזה של דרום אמריקה, אומר לך את האמת, גם לי זה היה חדש, אבל מאז שהכרתי את הרב אניג'ר - - -
דוד ביטן: מה לא משקיעים?
מיכאל מלכיאלי: לא משקיעים כמו שמשקיעים במקומות אחרים.
דוד ביטן: מאיפה אתה מביא את זה?
מיכאל מלכיאלי: אני אתן דוגמה.
יוסף טייב: הסוכנות טוענת ש-60% מההשקעה מגיעה לשם, מקרן הסיוע.
מיכאל מלכיאלי: השאלה למי מגיע.
מיכאל מלכיאלי: אני אומר ככה, מאז שהכרתי את הרב אניג'ר ואני דיברתי מאז עם עוד כמה רבני קהילות, לדוגמה הטלוויזיה שהוא עושה, התוכניות שהוא עושה, זה מקום שמאחד בין אלפי אלפי יהודים.
מיכאל מלכיאלי: רק למשל שיעור בתשעה באב שהרב מסר היה מעל 40,000 אנשים שמקשיבים באון ליין, ואחרי זה עוד.
מיכאל מלכיאלי: דבר כזה מדינת ישראל צריכה לקחת ככלי, לא אומר לממן את כולו, אבל ודאי לקחת חלק ביישום ובהוצאות.
מיכאל מלכיאלי: עד היום היהודי הזה מעולם לא הגיע לבקש כסף, הוא אומר שהיה לו את הכסף, שהוא ידע להסתדר.
מיכאל מלכיאלי: הקורונה פגעה בכולם, גם בנו, אבל הוא אומר שהוא לא יודע להמשיך להתקיים.
מיכאל מלכיאלי: האם מדינת ישראל יודעת להגיד לארגון הזה, אוקיי, אז תסגרו, תורידו את השלטר?
מיכאל מלכיאלי: מה יהיה עם אותם אלפי י הודים?
מיכאל מלכיאלי: אגב, גם אנשים ישראלים, פה, דוברי השפה, צופים בערוץ הזה.
מיכאל מלכיאלי: אני חושב שכן כדאי לעשות שולחן עגול עם משרד התפוצות, עם משרד הקליטה, בוועדה יחד עם האנשים הנפלאים שנמצאים פה על מנת לקחת חלק.
מיכאל מלכיאלי: זו החובה שלנו, זו הזכות שלנו, חלק מהקיום של המשרד זה הפצת זהות, העמקה של הזהות היהודית גם בדרכים האלה.
דוד ביטן: עד היום התוכניות שמדינת ישראל השקיעה אלה תוכניות שגורמות לאנשים לעלות לישראל, 'מסע', 'תגלית', זה מה שישראל השקיעה, עכשיו השתנתה הגישה קצת ואנחנו כן נסייע לקהילות בחוץ לארץ ולכן גם הממשלה אישרה תקציב מיוחד למשרד התפוצות, 50 מיליון שקל, כדי לסייע לקהילות.
דוד ביטן: להשקיע בארגונים בגלל דברים שהם עושים זה פחות, אנחנו נצטרך את זה פחות כיום.
דוד ביטן: אין מה לעשות, מי שיש לו פחות תרומות אז שיעשה פחות, אבל אנחנו צריכים לסייע לקהילות כקהילות, לא לארגון מסוים שיש לו הרצאה כזו או אחרת, זה לא משנה לי מי.
מיכאל מלכיאלי: לא, אתה צודק במיליון אחוז, אבל ברגע שבא איזה ארגון גג שמאגד בתוכו עשרות ומאות קהילות, זה הרבה יותר מאשר לגעת בקהילה או בפעילות כזו או אחרת.
מיכאל מלכיאלי: בסוף אפשר לספור צפיות, אף אחד לא יכול לשקר, בסוף אתה סופר כמה כניסות יש ואתה רואה שיש עשרות אלפי כניסות, אתה מגייס פה קהילה וירטואלית, אבל בסוף אתה מגיע לכל בית.
מיכל וונש: אני כן אומר בנושא הזה, יש משהו שחייבים להבין, ארגוני הגג של הקהילות הם ארגוני גג שאנחנו יודעים לאורך שנים לאמוד את ההצלחה שלהם ואת ההגעה שלהם.
מיכל וונש: אני מסכימה עם אדוני היושב ראש, אנחנו צריכים לקחת אחריות ולצד הקורונה יש לנו אחריות מאוד גדולה, מי שאומר עניי ביתך קודמים, אלה עניי עירנו, גם מי מעבר לים, אנחנו ממש לא אומרים את זה, אבל לתעדף לאלה מהארגונים בתוך כל קהילה, אנחנו יכולים להתחיל עכשיו לתמוך, אני לא חושבת שזה מקומנו.
מיכל וונש: אני חושבת שהדבר הנכון הוא באמת חלוקה - - -
דוד ביטן: אני בעד למשל בית ספר יהודי בפרגוואי שלא מצליחים לקיים אותו אני בעד שם להשקיע.
מיכל וונש: נכון, אני מסכימה.
דוד ביטן: אבל לא בארגון שמפיץ - - -
מיכאל מלכיאלי: זה בית ספר של בתי ספר.
מיכאל מלכיאלי: אין פה איזה שהיא עמותה - - -
מיכל וונש: אנחנו לא נצליח לצאת מזה ראש.
דוד ביטן: עוד לא נכנסנו לדיונים במה צריך להשקיע ובמה לא צריך להשקיע, אבל אני - - -
מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב ראש, זה לא איזה בית ספר שרוצים לדאוג לו נקודתית, יש כאן משהו שצריכים לחשוב מחוץ לקופסה.
מיכאל מלכיאלי: אם יש מקום שאני יודע, אני יכול לאמוד את זה, שהוא נוגע, הוא נותן שיעורים.
מיכאל מלכיאלי: הרי בתי הספר היהודיים בדרום אמריקה - - -
דוד ביטן: בסדר, בוא נגיד עד עכשיו לא הייתה קופסה, עכשיו יש קופסה אז צריך לדאוג.
דוד ביטן: אבל צריך קודם כל לדאוג לקהילות.
דוד ביטן: לארצות הברית אני לא צריך לדאוג, נכון?
דוד ביטן: למרות שגם שם תהיה מאוד ירידה בתרומות ונהיה סלט, אבל לקהילות קטנות אני בטח חייב ל דאוג, אין לי ברירה.
שלומית אבינח: הרב יוסף גרמון רוצה לדבר.
דוד ביטן: בסדר, ניתן לכולם לדבר, אין בעיה.
יוסף גרמון: אדוני היושב ראש, קודם כל בוקר טוב.
יוסף גרמון: הייתי רוצה להוסיף פן קצת אחר בכל הנושא שמדברים.
יוסף גרמון: אני גרתי במקסיקו כמה שנים, עבדתי שם בקהילות, אחרי זה הייתי רב בקולומביה.
דוד ביטן: מה זה הקהילה ההומניטרית?
יוסף גרמון: כיום יש לנו קואליציה הומניטרית שמורכבת מעשרות אלפי מתנדבים, אנחנו עובדים ב-19 מדינות ומגישים עזרה הומניטרית בלי כסף, רק עם מוצרים.
יוסף גרמון: בארץ שמעו על זה הרבה, בנינו עיר שלמה שקראו לה ירושלים אחרי אסון הר הגעש בגואטמלה.
יוסף גרמון: אשתו של ראש הממשלה הייתה אצלנו.
דוד ביטן: לחלק אוכל, דברים מהסוג הזה?
יוסף גרמון: אוכל, תרופות, אנחנו עכשיו בונים בית חולים באל סלוודור ועוד הרבה פרויקטים הומניטריים, שזה בעצם אנחנו עושים הסברה לישראל דרך עשייה הומניטרית ולא דרך דיבורים.
דוד ביטן: הכול מתרומות?
יוסף גרמון: הכול מתרומות של ארגונים פרטיים.
יוסף גרמון: לא בשביל זה באתי.
דוד ביטן: לא, אני שואל בשביל לדעת.
יוסף גרמון: אנחנו מתעסקים עם ארגונים פרטיים, יהודיים ולא יהודיים, בעיקר לא יהודיים, ובעצם מחברים בכל מיני מקומות בעולם, גם עם מדינות ערביות, כמו כורדיסטן למשל, ומקימים שם אנשים אוהבי ישראל על בסיס עשייה הומניטרית.
דוד ביטן: איפה אתם יושבים?
יוסף גרמון: המשרדים בגואטמלה, אני הייתי הרב הראשי של גואטמלה ארבע שנים, עד עכשיו כמעט.
יוסף גרמון: אחרי האסון הר הגעש יצאנו לחלק אוכל בכל מיני כפרים מנותקים, הגענו ל כפר שלא היה בו חשמל אפילו, יצאה אישה, אולי בת 70, היא אומרת לי, אני אף פעם לא יצאתי מפה, אני לא מכירה את העולם, אבל אני אוהבת את ישראל.
יוסף גרמון: זה דבר נוגע עמוק מאוד.
יוסף גרמון: לרעב ולזה אין פוליטיקה וברגע שאתה עושה באמת זה אור אמיתי שמגרש את החושך.
יוסף גרמון: העשייה ההומניטרית הזאת בכל העולם, אנחנו מדברים על אנטישמיות ואני משתתף בהרבה מאוד כנסים של אנטישמיות, הייתי באו"ם ובכל מיני מקומות, ובעצם הכול נגמר בדיבורים, אין מעשים שממשיכים הלאה.
יוסף גרמון: אני הגעתי לפה לדבר על הרב אניג'ר, כי אני מכיר אותו כבר יותר מעשור, והערוץ הזה הוא לא רק דיבורים של תורה, של הרצאות וחיבורי יהדות, הערוץ הזה מביא לכל אמריקה הלטינית, הלא יהודית גם, כי בכניסה לערוץ אפשר להיכנס גם לא יהודים, זה לא מוגבל, וההסברה של מדינת ישראל כמדינה באותם מקומות שמראה את הארגונים שעושים עשייה הומניטרית בכל המקומות זה דבר שאי אפשר לאמוד את התרומה שלו של אמריקה הלטינית למדינת ישראל.
יוסף גרמון: אני רוצה לציין נקודה היסטורית קטנה.
יוסף גרמון: אמרו לי כמה חברי ממשלה בעבר שבאמריקה הלטינית יש שם בערך 400,000 ומשהו יהודים, זה בסדר, זה נחמד, אבל זה לא עכשיו שנשתגע וזה, יש לנו הרבה יותר יהודים להציל ולסדר.
יוסף גרמון: אז אמרתי להם קודם כל תבחנו את זה בפרספקטיבה היסטורית, אנחנו מדברים על הצבעה באו"ם ב-1947 שש מדינות נמנעו באמריקה הלטינית ו-11 בעד.
יוסף גרמון: תחשבו מה היה קורה אם 17 המדינות האלה היו נגד.
יוסף גרמון: זה קרה הרבה בגלל השגריר של גואטמלה, חורחה גרסיה גרנדוס הוציא על זה ספר, לאמריקה הלטינית יש תרומה משמעותית מאוד למדינת ישראל והרבה בזכות הקהילות הקטנות היהודיות.
יוסף גרמון: כשאתה אומר קהילה קטנה יהודית של 1,000 יהודים בגואטמלה, זה נכון לגבינו כשאנחנו עובדים סטטיסטית מספרית, אבל כשאתה שואל נהג מונית בגואטמלה כמה יהודית יש הוא יגיד לך 200,000.
יוסף גרמון: הנשיא של גואטמלה, שהיה פה, אני תרגמתי לראש הממשלה את הדברים שלו, הוא אמר: יש לנו קהילה גדולה מאוד של יהודים בגואטמלה שתורמת, כמה עשרות אלפים.
יוסף גרמון: הנשיא.
יוסף גרמון: אנחנו 1,000 יהודים, אבל הרעש הוא חיובי.
יוסף גרמון: במקסיקו תשאל כמה יהודים יש הוא יגיד לך חצי מיליון.
יוסף גרמון: הרעש החיובי שהיהודים עושים באמריקה הלטינית הוא חזק מאוד, הוא גדול מאוד, אי אפשר להעריך אותו במילים ובמספרים ולהגיד שיש לנו רק ככה יהודים.
יוסף גרמון: זאת אומרת יש לנו פה תרומה מאוד מאוד חשובה.
יוסף גרמון: אמרו לי עוד דבר, ובזה אני אסיים, שבאמריקה הלטינית אין אנטישמיות, זה בסדר, אוהבים אותנו, אוונגליסטים וזה, אוהבים אותנו.
יוסף גרמון: אני מסתובב על בסיס קבוע בכל המדינות באמריקה הלטינית כל חודש, עכשיו קורונה, אז לא, אני עובד גם עם אור תורה סטון ומשרד התפוצות, אני מסתובב בכל הקהילות הקטנות, בארגנטינה, באיה בלנקה, טוקומן, קורדובה, בצ'אקו, בכל מיני מקומות שאף אחד לא הגיע אליהם, אנחנו מגיעים לפעמים ל-50 יהודים, המקומות הקטנים האלה, כל המקומות האלה והנקודה הזאת של התרומה, לחבר את היהודים הקטנים האלה בכל מיני מקומות למדינת ישראל היא עצומה, היא חשובה מאוד למדינה כמדינה והיא חשובה מאוד לקיים את הקהילות האלה שעושות הסברה.
יוסף גרמון: אני מסתובב באוניברסיטאות ושם הצעירים כבר לא כל כך אוהבים את ישראל, הם גם שואלים למה אנחנו הורגים ילדים פלסטינאים, הם גם שואלים כל מיני שאלות שהבורות הזאת אחרי זה מיתרגמת לאנטישמיות, ובעצם מה שעושה הרב אניג'ר עם הערוץ, אני, איך שאני רואה את זה, כנשיא הקואליציה ההומניטרית, ועל זה אני מדבר, זו תרומה מאוד מאוד גדולה למדינת ישראל, להסברה של מדינת ישראל, למניעת אנטישמיות, כמובן למניעת התבוללות והפנים הדתיים שדיברו כאן, אבל אני לא בא לדבר כפן דתי.
יוסף טייב: הרב גרמון, רק שאלה אחת.
יוסף טייב: אתה מדבר על הסברה, זה משהו שמתבצע בפועל או שאתה אומר שאפשר להשתמש בעתיד בכלי הזה כהסברה למדינת ישראל?
יוסף גרמון: בפועל.
יוסף גרמון: הייתי במקסיקו באירוע בוויה הרמוסה, מקום שאין יהודים בכלל, יש שם אוניברסיטה אלפא אומגה, יש להם בערך 10,000 סטודנטים, דיברתי איתם על כל מיני דברים, ישראל, הסברה וכו' והיה שם מישהו שהתחיל לשאול קצת שאלות נגד מדינת ישראל ואחרי זה מישהו ענה לו, אני לא עניתי עדיין, מישהו קם וענה לו, לא, יש את הארגון 'קדנה' שעושה ועושה ועושה.
יוסף גרמון: אחרי זה ניגשתי לבן אדם ושאלתי אותו מאיפה הוא יודע על 'קדנה', הוא אומר לי: אני ראיתי באינטרנט וזה התגלה שזה בעצם הערוץ.
יוסף גרמון: הערוץ היום, אני לא מדבר על משהו שאולי, אני מדבר על משהו שהיום, גם עושה הסברה, גם מגלה כמה הקהילות היהודיות תורמות לחלק הלא יהודי וזה דבר שמדינת ישראל חייבת, גם באמריקה הלטינית.
יוסף גרמון: את אירופה, יש אומרים שקצת הפסדנו, אמריקה אנחנו באמצע, אמריקה הלטינית אנחנו בזמן שאפשר להציל אותה, אנחנו בזמן שאפשר לקדם אותה.
יוסף גרמון: אנחנו בזמן שאפשר להציל, לא רק את ההתבוללות, גם את האנטישמיות וזה חשוב מאוד.
יוסף גרמון: ראינו את התפקיד ההיסטורי של אמריקה הלטינית בהקמת מדינת ישראל, המדינה היחידה אחרי ארצות הברית שהעבירה את השגרירות שלה לירושלים זה גואטמלה, אחריה הונדורס שפתחה משרד פה.
יוסף גרמון: אני הייתי עם הנשיא של הונדורס כמה פעמים, אנחנו עוזרים להם במיליוני דולרים בתרופות, באוכל, בכל מיני דברים, והעשייה הזאת, האנשים מוקירים אותה אוטומטית, זה דבר שאי אפשר לאבד אותו.
יוסף גרמון: תודה רבה.
דוד ביטן: מעניין אותי העניין הזה של שיעור ההתבוללות בדרום אמריקה, עזבו רגע את מקסיקו, הוא מעל 50%, זה אותי מפתיע.
דוד ביטן: זאת אומרת אני ראיתי יותר בארצות הברית התבוללות, אבל בדרום אמריקה התבוללות?
עמרם אניג'ר: אני אסביר לכם.
עמרם אניג'ר: הבעיה בהתבוללות היא כשאין אף אחד שאחראי לקחת את הילדים מאז שהם קטנים ולהעצים להם את הזהות ברמות שהוא יודע שאם הוא מתבולל הוא מפסיד.
עמרם אניג'ר: מרגע שאין לו ציונות, לא קהילה ולא דת, אז אין לו מה להפסיד אם הוא מתבולל, בין כה אין לי כלום ולך אין כלום, אז בואי נתחתן.
עמרם אניג'ר: ברגע שאתה מעצים אותו ושם לו שלוש גופיות, איך שאומרים לו שם, והוא יודע שהוא צריך להפשיט אותן כואב לו וקשה לו.
עמרם אניג'ר: לאחוז ההתבוללות במקסיקו יש סיבה, סיבה שאפשר להתווכח איתה, אצלם יש עונש אם מישהו מתחתן עם אחת שהתגיירה כדת וכדין על ידי הרב הראשי לישראל.
עמרם אניג'ר: אפילו אז.
מיכל וונש: אדוני היושב ראש, אין לנו פה את כל הנציגים של כל הקהילות.
מיכל וונש: אני רוצה לומר לגבי השאלות - - -
מיכל וונש: כן, אני מבינה, אבל אנחנו שומעים מפרספקטיבה, אני לא רוצה להיות שיפוטית, אבל נורא חשוב גם - - -
דוד ביטן: לא, אני שאלתי.
שלומית אבינח: זה נתונים של הסוכנות היהודית.
דוד ביטן: מיכל, זכותי לשאול מה שאני רוצה.
מיכל וונש: לא, אדוני - - -
דוד ביטן: אני לא צריך להמתין לרפורמים שהם יהיו פה על מנת לשאול.
מיכל וונש: לא, אבל אנחנו מדברים על כל הקהילה.
דוד ביטן: מפריע לי שיש 50% התבוללות בדרום אמריקה, אני חשבתי שהרוב זה בארצות הברית, לא בדרום אמריקה.
שלומית אבינח: אלה נתונים רשמיים, זה לא נתונים - - -
יוסף טייב: על מה זה מתבסס?
עמרם אניג'ר: בדרום אמריקה יש חוסר בסמינרים לפי דעתי, שגורמים לכל הנוער הזה להיפגש במדינות שלהם.
עמרם אניג'ר: נכון ש'תגלית' מביאה ו'מסע' מביא, אבל לפני שהם מגיעים, מאז שהם צעירים, ואנחנו מתעסקים בזה יום יום, מגיל 15 סמינרים של זהות, הזהות הזאת קודם כל מכירה ביניהם מגיל צעיר, שתיים, גורמים להם להבין, וזה לא משנה עכשיו אם הוא חרדי או לא חרדי.
מיכל וונש: אז זה אני אשמח לשמוע, זה לכולם?
עמרם אניג'ר: זה לכולם.
מיכל וונש: זה פתוח לכולם?
מיכל וונש: זה מגיע לכולם?
עמרם אניג'ר: קודם כל זה ודאי, מסיבה אחת פשוטה, אי אפשר להבדיל ביניהם כי לא כתוב להם על המצח שום דבר.
עמרם אניג'ר: אם אני מוציא מודעה, יש סמינר ומגיעים 2,000 חבר'ה, על המצח לא כתוב לו מה הוא.
מיכל וונש: כן, אבל השאלה אם זה מגיע אליהם.
מיכל וונש: זאת אומרת מראש אם זה מגיע אליהם.
עמרם אניג'ר: יפה, דרך האינטרנט אין הגבלות, זה הולך בווטסאפ, זה הולך בפייסבוק, זה הולך בטוויטר.
דוד ביטן: אני רואה את ההתבוללות בדרום אמריקה יותר קשה מאשר בארצות הברית, למה?
דוד ביטן: בארצות הברית יש התבוללות, אבל יש גיור, לא משנה עכשיו גיור רפורמי, גיור קונסרבטיבי, בארגנטינה ובמדינות האלה אם מתחתנים זוג מעורב, יהודי ולא יהודי, אין גיור.
דוד ביטן: זאת אומרת הבעיה בדרום אמריקה יותר קשה מאשר בארצות הברית מבחינתנו כיהודים.
עמרם אניג'ר: ה - - - של במקסיקו זה שהיות שאין אצלה התבוללות אז קל לעשות דברים חזקים מאוד בזהות.
עמרם אניג'ר: אם מדינה מסוימת, נשיא הקהילה שלה מתבולל ואתה בא אליו לדבר איתו: בוא נעשה משהו על זהות יהודית, הוא דוחה את זה כי אצלו בבית זה לא קיים.