GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד ביטן: מי שלא יעשה את זה הן לא יילכו לשם.
דוד ביטן: לא ישלחו מתנדבות לשם.
דוד ביטן: לא רוצים לא צריך.
דוד ביטן: יש כאלה שירצו, תאמינו לי, בצורה טובה.
דוד ביטן: עכשיו נשמע עוד אחת ואז ניתן לחברי הכנסת.
דוד ביטן: מי הבאה?
טלי רונית נחמנוביץ': שלום, בוקר טוב, תודה.
טלי רונית נחמנוביץ': קוראים לי טלי נחמנוביץ', אני בת שירות בבית חולים שערי צדק.
טלי רונית נחמנוביץ': קודם כל אני גם עליתי לפני תשעה חודשים מקוסטריקה.
טלי רונית נחמנוביץ': אני דרום אמריקאית.
טלי רונית נחמנוביץ': אני גם באתי לעשות שירות כי זה גם חלק מהחלום שלי, כל החיים שלי הייתי בבית דתי אז זה היה חלק מזה והגעתי עם החלום לעשות שנה או אולי שנתיים למדינה הזאת שאני ממש אוהבת ולעזור במה שאני יכולה.
טלי רונית נחמנוביץ': אני ממש גאה על העבודה שאני עושה וכמו שנויה אמרה, אנחנו עושות יותר מהעבודה שלנו, אנחנו נותנות יותר ממה שאנחנו עושות ולא בגלל שמבקשים, כי זה גם מה שאנחנו רוצות.
טלי רונית נחמנוביץ': בחוויה שלי היה לי מאוד טוב, יש לי צוות טוב, הם עוזרים לי ובטח שעם העברית זה קשה, אבל יש דברים שאנחנו יודעות שזה דרך קשה.
טלי רונית נחמנוביץ': בוא נגיד, כמו שהיא אמרה, הבית, הדירה, פסח, קורונה.
טלי רונית נחמנוביץ': בקורונה אמרו לנו שאנחנו לא חוזרות לשירות.
דוד ביטן: איפה את מתנדבת?
טלי רונית נחמנוביץ': בשערי צדק, אמרתי.
דוד ביטן: בתור מה?
דוד ביטן: באיזה תפקיד?
טלי רונית נחמנוביץ': דיאליזה מבוגרים.
דוד ביטן: יפה מאוד.
טלי רונית נחמנוביץ': כן, זו מחלקה מאוד קשה.
דוד ביטן: מה, בית החולים לא יכולים לדאוג לה בפסח?
דוד ביטן: ליל סדר או משהו?
טלי רונית נחמנוביץ': לא רק את זה.
טלי רונית נחמנוביץ': אני יכולה לדבר לגבי הדירה שלי.
טלי רונית נחמנוביץ': אני הגעתי וקניתי את כל הדברים, דברים שאני צריכה, פשוטים.
טלי רונית נחמנוביץ': גם הרכזת שלי, היא רכזת של 150 בנות, אם בנות השירות בודדות היא לא יכולה לדאוג לבנות שירות בודדות, זה מאוד קשה.
טלי רונית נחמנוביץ': אני התחלתי את השירות בלי הפטור, כי אמרו לי שאני צריכה לחכות שלושה חודשים, אז הלכתי לצבא וביקשתי שלוש פעמים עד שהם נתנו לי.
טלי רונית נחמנוביץ': האם בית, הבעיות, אישה שנכנסת לבניין שלנו והיא גונבת דברים שלנו.
דוד ביטן: מי גונבת?
קרן ריצמן: מישהי מהרחוב.
טלי רונית נחמנוביץ': יש אישה שבאה מהרחוב והיא יכולה להיכנס לבניין שלנו.
שלומית אבינח: הדירה פתוחה?
שלומית אבינח: היא לא נעולה?
טלי רונית נחמנוביץ': יש קוד בתוך הבניין, אבל יש דלתות שפתוחות.
דוד ביטן: אבל הדירה נעולה, אז איך היא נכנסת?
טלי רונית נחמנוביץ': לא, יש בנות שלא סוגרות את הדירה.
רונן פוקסמן: היא נמצאת בדירה עם 12 בנות.
טלי רונית נחמנוביץ': אני גרה עם 12 בנות.
טלי רונית נחמנוביץ': אני הגעתי עם ארבע מזוודות ואני גרה עם 12 בנות.
דוד ביטן: 12 בנות בדירה?
דוד ביטן: זה כמו בבית סוהר כמעט.
רונן פוקסמן: טלי, כמה שירותים ומקלחות יש בדירה?
טלי רונית נחמנוביץ': יש לנו שתיים והן לא טובות.
טלי רונית נחמנוביץ': לא רק זה.
קרן ריצמן: והבית, בעיה של בידוד.
קרן ריצמן: פחד של בידוד.
טלי רונית נחמנוביץ': בידוד.
טלי רונית נחמנוביץ': אני גם עובדת בשערי צדק, יש להן פחד, היה להן פחד שאני עובדת עם מטופלים שאולי יש להם חשש וזה.
טלי רונית נחמנוביץ': זה מאוד קשה להגיע.
טלי רונית נחמנוביץ': או הייתה תקופה שעבדתי 12 שעות, אחרי 12 שעות שאתה עובד עם מסכה, חלוק, כל מיני דברים, אתה רק רוצה לנוח ואני לא יכולה, 12 בנות.
דוד ביטן: 12 בנות בדירה זה מוגזם.
טלי רונית נחמנוביץ': זה קשה.
דוד ביטן: ככה זה, זה הכלל?
דוד ביטן: 12 בדירה?
ראובן פינסקי: עד, זה תלוי באיזה מקומות.
ראובן פינסקי: יש ועדת תעריף שדנה בזה, שזה האוצר, אנחנו ועוד נציג של משרד השיכון.
ראובן פינסקי: זה עוד לפניי.
דוד ביטן: זה מוגזם 12 בדירה.
ראובן פינסקי: זה תלוי בגודל הדירה, כמה חדרים יש.
דוד ביטן: אתם עושים להן טובה שאתם לוקחים אותן?
דוד ביטן: זה נראה כאילו אתם עושים להם טובה.
טלי רונית נחמנוביץ': אני יכולה להגיד על עצמי שאין לי מקום לדברים שלי.
טלי רונית נחמנוביץ': אני ביקשתי מהאגודה לשים את הדברים שלי במחסן והתשובה שלהם הייתה ככה: את יכולה לשים, אבל כשקורה משהו זה לא יהיה – כאילו הרבה אנשים עוברים שמה.
טלי רונית נחמנוביץ': אין להם אחריות על זה.
דוד ביטן: התקנות האלה צריכות לבוא לאישור ועדת העבודה והרווחה?
דוד ביטן: בתוך התקנות רשום משהו על מספר הדיירים?
ראובן פינסקי: אני מסתכל.
טלי רונית נחמנוביץ': אין להם אחריות עלינו, הם לא דואגים לנו, הם לא יודעים מה קורה.
טלי רונית נחמנוביץ': זה מאוד קשה.
טלי רונית נחמנוביץ': ועדיין אני רוצה להמשיך את השירות שלי, אני עדיין רוצה לעשות עוד שנה, אבל זה מאוד קשה.
טלי רונית נחמנוביץ': בוא נגיד גם שאני רוצה אני לא יכולה לטוס למדינה שאני באה ממנה.
דוד ביטן: יש משהו על זה?
ראובן פינסקי: לא בתקנות, בדוח של ועדת התעריפים.
דוד ביטן: אז למה לא להכניס את זה לתקנות?
ראובן פינסקי: מספר מקסימלי?
דוד ביטן: כן, המספר המקסימלי לא יכול להיות יותר משישה.
דוד ביטן: זה לא הגיוני 12.
דוד ביטן: לא הגיוני.
טלי רונית נחמנוביץ': גם זה לא הגיוני - - -
דוד ביטן: יש להם מישהו שבודק מה קורה איתם?
ראובן פינסקי: כן, אנחנו - - -
דוד ביטן: אז למה היא אומרת שיש להן בעיות?
ראובן פינסקי: אני לא מכיר את הבעיה הספציפית.
דוד ביטן: יש לך אדם לכל כמה אנשים?
שלומית אבינח: באיזה אגודה את?
טלי רונית נחמנוביץ': להתנדבות.
טלי רונית נחמנוביץ': אני יכולה להגיד לך, ראובן, שאני ביקשתי - - -
דוד ביטן: רגע, מה, העמותה עושה את זה?
דוד ביטן: העמותה שוכרת?
ראובן פינסקי: העמותה שוכרת את הדירה.
ראובן פינסקי: זה עובד ככה, הרשות היא הרגולטור של הכול וקובעת גם את התעריף.
ראובן פינסקי: ועדת התעריף יחד עם האוצר קבעה את כל רכיבי התעריף שיש בתוכו הרבה הרבה פרטים כולל כמה אנשים יהיו בדירה.
ראובן פינסקי: אם זה דירה גדולה, אם זה בית - - -
דוד ביטן: 12?
דוד ביטן: זה הגיוני 12?
דוד ביטן: בחייכם, איזה מין ועדת תעריף זאת?
דוד ביטן: זאת ועדת תעריף?
דוד ביטן: כמה יש, 180, לחלק לשש, זה 30 דירות.
דוד ביטן: 30 דירות כפול - - -
ראובן פינסקי: לא, זה כמו כל הדיור.
דוד ביטן: כמה חדרים בדירה שלכם?
טלי רונית נחמנוביץ': ארבעה, בכל חדר יש שלוש בנות בערך.
דוד ביטן: גם בסלון יש ארבע בנות?
טלי רונית נחמנוביץ': לא, אין סלון.
טלי רונית נחמנוביץ': זה מטבח קטן.
טלי רונית נחמנוביץ': המקרר, איפה שאתה מבשל וזהו, אין סלון.
דוד ביטן: עשו מהסלון גם חדר.
טלי רונית נחמנוביץ': כן, נראה לי שכן.
יוסף טייב: יחידות דיור, דרום תל אביב.
דוד ביטן: אז איפה אתן יושבות כשאתן רוצות סתם לדבר?
טלי רונית נחמנוביץ': יש שולחן קטן וזהו.
דוד ביטן: וחברים וחברות מגיעים?
טלי רונית נחמנוביץ': עכשיו אסור.
טלי רונית נחמנוביץ': אבל אין לך מקום.
טלי רונית נחמנוביץ': בוא נגיד, חברה שלי שהיא בת שירות והיא רוצה לעזור לי, היא צריכה לבוא לשבת על המיטה שלי.
טלי רונית נחמנוביץ': זה המקום שלי, המיטה.
דוד ביטן: האמת, זה לא נראה לי.
ראובן פינסקי: אני רק אומר, זה לא רק לגבי העולות הבודדות.
ראובן פינסקי: זה נכון לרוחב, זאת אומרת כל בנות השירות.
שלומית אבינח: אבל הן בודדות, אין להן הורים פה.
טלי רונית נחמנוביץ': זה הבית שלנו.
ראובן פינסקי: כ-5,000 בנות שירות בדירות.
דוד ביטן: למשל חייל בודד, אתם נותנים לו סיוע בשכר דירה, נכון?
ראובן פינסקי: נותנים לו סיוע בשכר דירה.
דוד ביטן: אז תנו גם להן.
דוד ביטן: תראו, אי אפשר.
דוד ביטן: אתם נותנים סיוע בשכר דירה, הם לוקחים עוד שניים, עוד שלושה ויש להם דירה.
דוד ביטן: פה 12 בדירה?
דוד ביטן: למתנדבות בודדות?
דוד ביטן: אז במקום זה תנו להן סיוע.
דוד ביטן: מה זה 12?
דוד ביטן: כמה מקבלים החיילים הבודדים?
דוד ביטן: 1,000 שקל, נכון?
קריאה: הם מקבלים 1,300.
דוד ביטן: ואז הם מתאחדים עם עוד שניים ושוכרים דירה.
דוד ביטן: הגיוני.
רונן פוקסמן: החשש שלי מזה, יושב ראש הוועדה, שאז האבזור גם יהיה עליהן וזה קשה כשהיא באה רק לשנה.
דוד ביטן: יש דירות מרוהטות, תהיה רגוע.
רונן פוקסמן: לא, אני רגוע, אבל אני חושב - - -
דוד ביטן: הן יחפשו דירות מרוהטות, אין בעיה.
דוד ביטן: מה זה אבזור?
רונן פוקסמן: לא, אני חושב שנויה וטלי אולי יראו את זה יפה מדי, אבל מסיפורים שראינו ומתמונות, ואני חושב שגם ראובן מכיר, יש דירות שהמצב שם קשה.
רונן פוקסמן: אין wi fi, או wi fi חלש.
רונן פוקסמן: אנחנו מדברים על בחורה שרוצה להתקשר הביתה להורים שלה, המינימום זה wi fi חזק, זה מקרר טוב.
רונן פוקסמן: אני חושב שזה חלק מהעניין.
רונן פוקסמן: יש יותר מדי, כמו הביטוי באנגלית, יותר מדי טבחים במטבח.
רונן פוקסמן: יש פה גוף מממן ויש גוף מפעיל ויש גוף מוכר ויש הרשות ואין מישהו אחד שמתכלל.
דוד ביטן: אין השתתפות לגופים שמקבלים את המתנדבות?
דוד ביטן: כלום?
ראובן פינסקי: יש, הם משלמים את התעריף לגוף המוכר, הגוף המוכר אמור לדאוג לכל היתר, לדיור וכו'.
שלומית אבינח: אז הם חוסכים בדירות הזולות, בטח צורכים דירות זולות.
ראובן פינסקי: לא, התעריף של הדיור הוא גירעוני.
דוד ביטן: לא, זה לא בא בחשבון הדבר הזה.
דוד ביטן: מה זה תעריף?
דוד ביטן: איזה תעריף הם משלמים?
ראובן פינסקי: הם לא נותנים לבנות, יש תעריף - - -
דוד ביטן: נותנים לכם ואתם שוכרים.
ראובן פינסקי: לא, נותנים לגוף מוכר.
דוד ביטן: לעמותות?
ראובן פינסקי: עמותת שירות.
דוד ביטן: אז העמותות, עם כל הכבוד, משהו לא בסדר בעמותות, איך הן לא מציפות את הבעיה?
ראובן פינסקי: או שהתעריף נמוך מדי.
דוד ביטן: למה הן לא מציפות את הבעיות האלה?
ראובן פינסקי: הן מציפות.
ראובן פינסקי: שהתעריף לא מספיק לדיור הן מציפות, אבל זאת הייתה ההחלטה.
רונן פוקסמן: אבל זה גם באמת קשור למפתח, כי המפתח הוא - - -
דוד ביטן: מי אחראי על התעריף?
דוד ביטן: רק משרד האוצר?
ראובן פינסקי: האוצר יחד איתנו.
שלומית אבינח: רועי חן.
דוד ביטן: תעלו את רועי חן.
רועי חן: כן.
דוד ביטן: שמעת פה את הדיון?
דוד ביטן: זה נראה לך הגיוני הדבר הזה, שאתם שמים 12 בדירה ואין להן תנאים ואין להן שום דבר?
דוד ביטן: אתה היית מוכן שהבת שלך תהיה בתנאים האלה?
רועי חן: היושב ראש, אני אתייחס לעניין הצפיפות בדירות.
רועי חן: אני אומר שהסוגיה הזאת טרם הוצגה לנו עד כה.
רועי חן: ועדת התעריף התכנסה לאחרונה לא מזמן, הנושא לא הועלה שם.
רועי חן: כמובן ככל שהנושא הזה יוצף אנחנו נדון בו.
דוד ביטן: הנה, הוא מוצף.
דוד ביטן: מה זה 'ככל'?
דוד ביטן: הוא מוצף עכשיו.
רועי חן: לא, אין שום בעיה, צריך לבחון את המשמעויות של זה ולראות מה ההשלכות.
דוד ביטן: אז תבחן.
דוד ביטן: יש לך שבועיים ימים, תבחן בבקשה, תחזור אלינו.
דוד ביטן: עוד שבועיים אנחנו עושים ישיבת המשך.
דוד ביטן: לא יותר משישה בדירה, לא יותר, ודירה עם תנאים מינימליים שצריכים להיות להם ומישהו שיפקח על מה שקורה שם.
דוד ביטן: אם העמותה לא עומדת בפיקוח אל תיקחו אותה, תעיפו את העמותה הזאת מבחינתכם.
דוד ביטן: זה לא מעניין אותי.
דוד ביטן: זה לא יכול להיות דבר כזה, אני מאוד מצטער.
דוד ביטן: אם צריכים להגיד למגן דוד או לבית החולים לתת יותר כסף על מנת שהם יחיו באופן סביר אז הם ישימו יותר כסף.
דוד ביטן: אתם תשימו קצת, הם ישימו קצת והכול יהיה בסדר.
דוד ביטן: מה זה, בחורה שנתיים ימים גרה בדירה עם עוד 12?
דוד ביטן: מה, היא בבית סוהר?
דוד ביטן: מילא, בתי כלא, אתם שמים 20 בתא, הבנתי, גם זה בית המשפט העליון ביקר את העניין הזה, אבל פה?
דוד ביטן: מתנדבות שבאות מחו"ל רוצות להתנדב לשירות לאומי, אתם לא נותנים להן תנאים מינימליים?
ראובן פינסקי: רק, אדוני היושב ראש, הייתי מפריד קודם כל את העולות משאר הדיון, כי הצורך של עולה עם הציוד שלה הוא קצת יותר.
דוד ביטן: נכון, יותר.
ראובן פינסקי: אז בואו לא נדבר כרגע על כל - - -
שלומית אבינח: אבל זה הדיון, על עולות בודדות.
ראובן פינסקי: כן, אבל מה שהוא מדבר הוא נכון לכל השירות הלאומי ואני הייתי מציע – כי גם הפתרון הוא יותר פשוט אם זה רק לעולות.
ראובן פינסקי: דבר אחד.
ראובן פינסקי: דבר שני, כשאתה אומר להטיל את זה על הגוף המפעיל, אנחנו צריכים להיזהר לא לייצר אינסנטיב שלילי.
ראובן פינסקי: מד"א רוצה 100 מתנדבים, אם מדינת ישראל רוצה לעודד עלייה מדינת ישראל לדעתי צריכה לממן את ההפרש, ולא מד"א ולא בית הספר.
ראובן פינסקי: זה ייצר להם מצב שהם יגידו: הבנתי, אני מעדיף שלא יבוא אליי עולה.
ראובן פינסקי: את ההפרש בין התעריף הרגיל לבין התעריף המיוחד שנעשה לעולים, אם זה דיור, שעכשיו רועי אמר שהוא ישמח לדון איתנו, ואם זה ההבדל בדמי הכיס וכל שאר הדברים, את ההפרש צריכה לממן, לדעתי, מדינת ישראל, אחרת אני מייצר מצב שמד"א ואחרים לא ייקחו עולים.
ראובן פינסקי: להבדיל, אנשים עם צרכים מיוחדים, מדינת ישראל מממנת את מלוא התקן.
ראובן פינסקי: הגוף המפעיל מקבל את התקנים האלה בחינם כי מדינת ישראל אמרה שהיא רוצה לסייע לאנשים האלה להשתלב.
יוסף טייב: כמה תקנים יש לעולים?
ראובן פינסקי: 160.
יוסף טייב: וזה המקסימום?
ראובן פינסקי: לא, יכול לעלות עוד, שיעלו עוד, בעזרת ה' יהיו יותר.
שלומית אבינח: אם ישנו את התנאים אז הם בטח - - -
ראובן פינסקי: אני לא מדבר על כל עלות התקן, אבל ההפרש בדיור, ההפרש, כל הדברים שמדברים פה.
ראובן פינסקי: הרי הם צודקים במאה אחוז, מי כמוני מסכים שבת שירות – אשתי, אדוני היושב ראש, עלתה לארץ כבת שירות בודדה.
ראובן פינסקי: הייתה בת שירות בשערי צדק, עלתה מאנגליה, חלום חייה היה להיות בת שירות בשערי צדק וכך היא עלתה לארץ.
ראובן פינסקי: אין מישהו שהדבר הזה יותר חשוב, אני חושב, ושמבין אותו מאשר עבדכם הנאמן.
ראובן פינסקי: הנקודה היא שצריך לפתור את הבעיה ואם נטיל את זה בסוף על הגופים שגם ככה לממן את התקנים של השירות הלאומי, נכון שזה זכות וכו', אבל הוא יעדיף לקחת תקן רגיל.
ראובן פינסקי: את ההפרש צריכה לממן המדינה.
ראובן פינסקי: זה גם לא אירוע תקציבי ענק, זה אירוע של מיליונים בודדים בסוף.
ראובן פינסקי: אם זה באמצעות לתת להם לשכור דירות.
ראובן פינסקי: אני לא בטוח שזה כדאי, כי אין אגודה למען החייל שמטפלת בשכירות הדירה ועד שהן יתארגנו על דירה הן כבר יהיו חודשיים בארץ.
ראובן פינסקי: לייצר מצב שהדירות יותר מרווחות ושמקבלים יותר דמי כיס ושמקבלים את כל הסיוע הנוסף, אני מאוד בעד, אבל אני בעד שהמדינה תממן את זה ולא הגופים המפעילים.
יוסף טייב: אין היום רגולטור שמפקח, שעוקב אחרי הדבר הזה?
יוסף טייב: אתם הרגולטור?
ראובן פינסקי: אנחנו, כן.
יוסף טייב: אתם שולחים לשם פיקוח?
יוסף טייב: איך זה עובד?
ראובן פינסקי: כל דירה שאנחנו מקבלים עליה תלונה נשלחת חברת בקרה לבדוק ולצלם לשלוח.
יוסף טייב: בלי תלונה.
יוסף טייב: אחת לרבעון יש איזה שהוא סיור, ביקור, בקרה, משהו.
ראובן פינסקי: גם יש.
ראובן פינסקי: יש, לא רק על עולים, באופן כללי.
דוד ביטן: עוד מישהי רוצה להגיד משהו?
קרן ריצמן: שלום.
קרן ריצמן: שמי קרן ריצמן, אני עובדת בארגון 'נפש בנפש' עם עולים חדשים כבר 14 שנה, בזכותי גם לנהל את התוכנית 'אורי' לבנות שירות בודדות.
קרן ריצמן: לפני שאני אתחיל רק רציתי לציין, גם נויה וגם טלי ועוד הרבה בנות, אם אנחנו עושים השוואה בין חיילים ובנות שירות, בזמן האחרון, בתקופת הקורונה, הן ממש היו בחזית, קרבי, אני יכולה להגיד קרבי.
קרן ריצמן: בהתחלה אפילו לא היו מסכות כמו שצריך, בכל העולם, זה לא היה בעיה רק שלנו, והן היו עם פחדים, אבל עם נחישות להגיע ולתרום.
קרן ריצמן: וגם עם העברית, כמה שהן עבדו שתהיה להן עברית טובה, מספיק טובה.
קרן ריצמן: נויה היום עוזרת לבנות לשנה הבאה שיהיו יותר מוכנות בעברית שלהן, עוד שלוש או ארבע בנות בודדות מגיעות לתרום במד"א והיא עושה להן את ההכנה.
קרן ריצמן: זה רק רציתי לציין.
קרן ריצמן: אבל להמשיך.
קרן ריצמן: כמו שאנחנו הישראלים אומרים, אין לי ארץ אחרת, אילו בנות שיכולות להגיד: אין לי בית אחר פה בארץ.
קרן ריצמן: זה הבית שלהן.
קרן ריצמן: אין להן פה משפחה וכמה שאני גאה שהן לא רק באו עם כל החלום, כמו שהן אמרו, הציוני לתרום לעם ישראל, כדי לעשות את זה הן עולות, בגיל כל כך צעיר, בגיל 19-18 הן עולות עם כל הפרוצדורה של העלייה שהיום היא לא הכי קלה.
קרן ריצמן: והן עושות את ההחלטה הגדולה בגיל כל כך צעיר, לכל החיים שלהן, לעתיד שלהן, אבל כדי לתרום ובלי משפחה.
קרן ריצמן: אז כמה שאני חושבת עליהן ודואגת להן זה פשוט – יש לי מאות סיפורים, אני בקשר מאוד פעיל עם כל הבנות דוברות האנגלית ויש לנו גם רכזת לצרפתיות, או שאני מדברת איתן בעברית, אבל הן פשוט גיבורות בעיניי, בעינינו.
קרן ריצמן: כולנו פה, אני יודעת שאנחנו באותו דף.
קרן ריצמן: רק אני אציין דבר אישי, בתחילת הקורונה, כשהייתי בקשר עם כל בת וההורים שלהן ומה לעשות והעולם שלנו מצטמצם ואי אפשר לצאת 100 מטר מהבית ופתאום פסח מתקרב והיו כל כך הרבה פחדים ומה יעשו בבידוד, אי אפשר לעלות באוטובוס, אי אפשר להגיע: יש לי דודה באפרת, אבל אסור לי להגיע, כל זה ובאותה תקופה הבן שלי התגייס לצנחנים.
קרן ריצמן: וכמה הגעגועים שהוא יגיע הביתה, וסגר וקשיים, לא הייתה אותה דאגה לבן שלי בצבא כי הכול היה מסודר לו.
קרן ריצמן: הוא היה בבסיס, הוא לא דאג לאוכל, הוא לא דאג שאם תהיה לו חשיפה מה הוא יעשה בבידוד.
קרן ריצמן: כי חס וחלילה אם הייתה בעיה הוא היה מגיע אליי הביתה.
דוד ביטן: רציתי לשאול, מבחינת אוכל וזה, הן לבד מסתדרות?
ראובן פינסקי: כן, זה חלק מדמי הכיס.
דוד ביטן: לפני שאתה מציג לנו את הקרנות, חברי הכנסת רוצים להגיד משהו?
דוד ביטן: נתחיל לפי הסדר.
דוד ביטן: חבר הכנסת טייב.
יוסף טייב: אני קודם כל מלא הערכה כלפי אותן בנות ובאמת הן עושות משהו מרצון.
יוסף טייב: צריך להבין, זה משהו שעוזבים את המשפחה, עוזבים את החברים.
יוסף טייב: כאחד שעלה לארץ ונכנס לצה"ל אני מכיר את הנושא הזה מקרוב.
יוסף טייב: אני פשוט מופתע מהתנאים שבהם הם חיים.
יוסף טייב: אני גם שומע עכשיו שהאוכל יוצא להן מדמי הכיס, איך בדיוק מהסכום הזה מצליחים?
דוד ביטן: לא, אל תשכח שהם הרבה חבר'ה.
דוד ביטן: כל אחד נותן משהו ואז עושים.
יוסף טייב: בסדר, אנחנו הרי לא רוצים שהם יהיו 12 בדירה, אנחנו רוצים - - -
דוד ביטן: תיכף אנחנו נתקן את זה.
יוסף טייב: לדעתי צריך לחשוב גם על הסיפור הזה של האוכל, איך באמת נותנים להן את המענה הנכון.
יוסף טייב: הייתי כן מצפה לראות, אדוני המנכ"ל, מבחינת
יוסף טייב: כם כרגולטור, אני לא בא אליכם בטענות, יכול להיות שהטענות צריכות לבוא לאוצר ולאותה ועדת תעריפים וכו', אבל אני כן חושב שכגוף רגולטור תנסו לקדם את הדבר הזה.
יוסף טייב: אני מבחינתי, ואני מאמין שגם היושב ראש, נעשה הכול כדי לנסות לקדם את הדבר הזה, אבל אתם מבחינתכם כן תדחפו את הדבר הזה קדימה, תעלו את הנושא לסדר היום ואנחנו ננסה להביא את המענה הנכון והדחוף באופן בהול.
דוד ביטן: בוא נראה, התחלנו לדון בזה, נקווה שנוכל לשפר.
דוד ביטן: זה התחום שלכם, לא?
אופיר סופר: תודה רבה על הדיון החשוב.
דוד ביטן: ו-?
דוד ביטן: אז למה אתם נתתם ל-12 בנות להתגורר בדירה אחת?
אופיר סופר: כי הליכוד לקח על זה אחריות.
דוד ביטן: הליכוד לקח את זה עכשיו ועכשיו נהיה 12?
אופיר סופר: והוא בסוף שולח את האחריות לבריטניה.
דוד ביטן: אני שואל אותך באמת.
דוד ביטן: מי היה השר האחראי בקדנציה הקודמת?
דוד ביטן: שר החקלאות, לא?
אופיר סופר: לא הקשבתי בדיוק לעניין של ה-12, אבל יש לי הרבה מה לומר.
דוד ביטן: בחייך, אני לא מבין את זה.
דוד ביטן: אם הייתי שר לא הייתי נותן בחיים לדבר כזה לקרות.
דוד ביטן: לא, בשום פנים ואופן.
אופיר סופר: אני רוצה בדיוק להתייחס לעניין הזה, ולא לקמפיין בחירות.
דוד ביטן: לא שייך לקמפיין, אני אומר באופן כללי.
דוד ביטן: זה תפקיד השר לעשות את זה.
יוסף טייב: אין בחירות, אופיר.
דוד ביטן: גם אם יש בחירות זה לא יהיה האישיו בבחירות.
אופיר סופר: אדוני היושב ראש, אני יכול לדבר?
אופיר סופר: אני רוצה להגיד כזה דבר, נושא השירות הלאומי במדינת ישראל הוא נושא שצריך שדרוג מפה ועד אחר כך בהסתכלות עליו.
אופיר סופר: אתה יודע מה?
אופיר סופר: הצעת חוק שתמיד יושבת לי בראש והנה, אני לא תכננתי לומר את זה, אבל אני אגיד, אני לא צריך שהבת שלי תבקש פטור בשביל ללכת ולשרת את מדינת ישראל בשירות לאומי, כי היא לא עושה משהו בדיעבד, היא לא מפסידה מד"ס בוקר, היא עושה משהו מלכתחילה.
אופיר סופר: היה ראוי בכלל שתהיה הסללה של כל בנות החמ"ד לשירות לאומי.
דוד ביטן: כן, אבל זה לא נושא הדיון שלנו.
דוד ביטן: נושא הדיון זה התנאים של אלה שכבר משרתות בזה.
אופיר סופר: אני יודע, אני מגיע לזה.
אופיר סופר: זה לא נושא הדיון, אבל בגלל שאנחנו מתייחסים לשירות הלאומי בצורה הזאת כלאחר יד והכול נבנה במודל חאפרי, סליחה על הביטוי, כיוון שהכול נבנה בצורה הזאת וזה היחס, אז כשמדברים על החיילים הבודדים שוכחים את בנות השירות הלאומי הבודדות.
אופיר סופר: משם הנקודה הזו מתחילה.
אופיר סופר: אני ישבתי גם עם מנכ"ל המנהלת ואני יודע על התוכניות שהוא מתכוון לעשות ואני יודע על היוזמות המבורכות שלו ואני אומר שאנחנו צריכים לדעת, אני לא יודע כמה נצליח סביב הקורונה, שזה שינוי מהותי שצריך לעשות.
אופיר סופר: מכאן אני רוצה לעבור לבנות השירות הלאומי הבודדות.
אופיר סופר: כשנפגשנו אז ב'נפש בנפש' ואמרו לי: תקשיב, יש לי בת שירות לאומי שהיא צריכה להיכנס כרגע לבידוד ואין לה איפה להיות.
אופיר סופר: זאת המצוקה.
אופיר סופר: אני חושב שאחרי שאמרנו את הדברים האלה כל הדיון הוא מיותר, זאת אומרת שאנחנו חייבים להירתם.
אופיר סופר: בדיוק כמו שאנחנו נרתמים לסוגיה של החיילות אנחנו צריכים להירתם לבנות השירות הלאומי.
אופיר סופר: כן, אין פה מנגנון מספיק מסודר, מספיק ממוסד, בשביל לתמוך את המערכת הזאת.
אופיר סופר: זאת הערה שהיא ספציפית עכשיו, לתת פתרון נקודתי לסוגיה הזאת, אבל זה קשור לכל השירות הלאומי כמערך ולכן אנחנו נצטרך לתת לפינסקי כמעט כל דבר שהוא מבקש.
יואל רזבוזוב: אני רק עכשיו נחשף לפרטים אלה, כמובן שגם אני לא מאמין שזה קורה, באמת, שמי שבא לשרת את המדינה לא זוכה לתנאים והמדינה לא מחבקת את הבנות הללו.
יואל רזבוזוב: היושב ראש אמר פה דבר מאוד נכון, אנחנו בכל פעם מתעוררים בכל דיון ורואים משהו, סכום מאוד זעום למדינה, שהוא לא מושקע במקומות הנכונים או באותם העולים, לא משנה על איזה תחום אנחנו מדברים, היום אנחנו מדברים על השירות הלאומי ולמה השרים שלפני כן, זה לא משנה מאיזה מפלגה, לא עשו את זה לפני כן.
יואל רזבוזוב: באמת זה פינטס, זה כסף מאוד מאוד קטן.
יואל רזבוזוב: חבל שזה קורה.
יואל רזבוזוב: ועכשיו, כמו שאמרתי, זו תרומה למדינת ישראל, טוב שהנושא עלה לסדר היום כי אני נגיד לא הכרתי אותו בכלל, לא ידעתי שזה קורה.
יואל רזבוזוב: אני בטוח שמהוועדה הזאת ייצא משהו וכן נוכל לעזור לאותן הבנות שבאות לתרום לישראל.
דוד ביטן: חבר'ה, ניתן למי שמטפל בזה גם להגיד משהו, לא?
דוד ביטן: תן לנו הסבר על התקנות שאתה הולך להציג, שהשר הולך לחתום ונראה, אולי צריך איזה תוספת קטנה פה ושם לפני שחותמים עליהן.
ראובן פינסקי: אז קודם כל תודה רבה על הדיון הזה, זה חשוב, הכנסת יודעת למצוא את הלאקונות שהרשות המבצעת עדיין לא סיימה לטפל בהן כמו שצריך ולתקן, אז תודה רבה.
ראובן פינסקי: אני אומר בשם השר שלנו, השר צחי הנגבי, שהנחה אותי לעשות כל דבר שאפשר לסייע לגשר על הפער הזה.
ראובן פינסקי: לשמוע את הדברים האלה זה אכן דברים קשים, לא נעים לשמוע אותם, ובכל זאת צריך להגיד דבר אחד.
דוד ביטן: שנייה רגע, בוא ניתן לחברת הכנסת קוטלר להגיד כמה מילים, כי היא צריכה ללכת.
מיכל וונש: אני מתנצלת, אני השארתי פה דיווח מהשטח, אני יודעת ש-12 בנות גרות בדירה ואני יודעת שזה כמו בכלא, אדוני היושב ראש, ואני מודה לך, כרגיל, על העלאת נושא כל כך חשוב לסדר היום.
מיכל וונש: זה מתקשר לכל הדיונים שלנו, כיוון שאנחנו מדברים כל הזמן על ההכרח להבין שלמדינת ישראל יש אחריות בקליטת עלייה.
מיכל וונש: כמי שעלתה למדינת ישראל כחיילת בודדה, ולי לא אכפת אם זה שירות צבאי או שירות לאומי, זאת הדרך היחידה והבטוחה והנכונה לאתה יודע מה, להבטיח השתלבות.
מיכל וונש: אנחנו חייבים להבין את הנקודה הזאת.
מיכל וונש: הן עובדות בציונות ובמסירות ובכל מה שאנחנו יכולים להגיד, אבל אנחנו חייבים כמדינה לייצר פה מנגנון שקוף, ברור, לאחד את המדיניות כלפי כולם, כל מי שעוזבים את הכול מאחור.
מיכל וונש: אי אפשר לייצר איפה ואיפה, חייבים להכיל את זה בצורה שוויונית, לא משנה, כמו שאמרתי, מבחינתי שירות לאומי שווה לשירות צבאי.
מיכל וונש: אני לא מדברת על אורך הזמן והדברים הטכניים, חייבים להתחיל להבין את זה.
מיכל וונש: אני אגיד ככה, מעבר למהות יש פה עניין של נראות ועניין של יעילות ועניין של שקיפות ובסוף גם רגישות כלפי הבנות האלה.
מיכל וונש: כיוון שההכרח שלהן להיאבק על כל מה שמגיע להן בזכות ולא בחסד זה בלתי נסבל.
מיכל וונש: האפליה, פשוט מאוד אפליה, וזה כיוון שאין להן את ה – אני לא יודעת אם זה, לא יפה להגיד, הגופים האלה הסקסיים, שהיא לא לוחמת, היא לא שוכבת בשוחות, היא לוחמת בבית חולים שערי צדק בשוחות.
מיכל וונש: וזה שאנחנו עונים לעצמנו שאין לזה תרומות, אנחנו לא מתביישים?
מיכל וונש: אני כאזרחית משלמת מסים מתביישת לשמוע שאין עמותות שמוכנות לתמוך או לתרום במה שזה אחריותי, חובתי, מחויבותי להגשים את חזון מדינת ישראל.
דוד ביטן: יש עמותות.
מיכל וונש: גם אם יש עמותות זה לא התפקיד שלהם.
מיכל וונש: זה אקסטרה, זה בנפיט, שייתנו להן מתנות מצדי, שזה מה שהעמותות יעשו, זאת אחריות מדינת ישראל.
מיכל וונש: אדוני היושב ראש, אני מבקשת ממך שהוועדה בראשותך תיקח את הדבר הזה כחלק ממה שאנחנו עושים בצורה עקבית.
מיכל וונש: זה לא רק פה, זה לא רק בנושא הזה, ושזה לא יעבור רנדומלית, לבנות ספציפיות, בפסח, בקיץ הגדול לגבי הדירה, לגבי חמש המזוודות.
מיכל וונש: עקביות ושקיפות בנושא הזה והשוואת תנאים.
מיכל וונש: חד וחלק.
ראובן פינסקי: אז אני אמשיך מאיפה שעצרתי.
ראובן פינסקי: בהחלט בתקופת הקורונה הלשכה שלי אישית מטפלת בכל מקרה של בידוד או מחלה.
דוד ביטן: מה אתם עושים בבידוד באמת?
ראובן פינסקי: בבידוד, למרות שלא שמים בבידוד הצלחנו לקבל מלוניות, הצלחנו לקבל דיור בדירה בתוך שערי צדק.
ראובן פינסקי: אני חושב שזה היה, או הדסה, אחד מהם.
רונן פוקסמן: אני באמת רוצה לציין פה לחיוב את ראובן שלפני כמה זמן היה מקרה של מישהי שהייתה צריכה לעשות בידוד בדירה, מיד התקשרתי לראובן והוא פשוט שלף אותה למלונית.
ראובן פינסקי: אנחנו מטפלים בזה ישירות.
ראובן פינסקי: למרות שאין כאילו אפשרות וכו', מצאנו תמיד פתרונות לדבר הזה.
דוד ביטן: יש לך תקציב מיוחד לדברים האלה או שאין לך?
ראובן פינסקי: לא, יש תקציב רווחה מיוחד, על כל בת שירות בתוך התעריף יש תקציב רווחה של העמותות והעמותות גם הן נרתמות לזה, אם זה להסיע בנות במוניות ספיישל חזרה לבתים שלהן, אני לא מדבר רק על עולות, בזמן של בידוד, אם אין למשפחה אוטו וכו' וכו'.
ראובן פינסקי: אנחנו על זה באופן מלא, בקשר מתמיד עם העמותות, אבל יש פה כמה דברים עקרוניים.
ראובן פינסקי: אחת, אין מספיק תקציב כרגע, אנחנו לא מתקצבים מספיק את הנושא של הדיור של עולות בודדות.
ראובן פינסקי: מה שאתה הצעת, שיהיו שש, שיהיה זה, זה דבר אחד.
ראובן פינסקי: הדבר השני זה התוספת של דמי הכיס ואולי התוספת של המזון.
ראובן פינסקי: אני מסכים לגמרי עם חברת הכנסת, אני מסכים לגמרי שזו צריכה להיות אחריות של מדינת ישראל.
ראובן פינסקי: את ה-goodies הנוספים אם יביאו מתרומות זה יהיה מצוין.
ראובן פינסקי: נכון להיום אין לזה מענה תקציבי ולא יהיה נכון להטיל את זה על בית חולים שערי צדק ואחרים.
דוד ביטן: אבל היום הם משלמים את התעריף שקבעה הוועדה.
ראובן פינסקי: בדיוק.
דוד ביטן: אם הוועדה תגדיל את התעריף הם ישלמו גם אותו.
ראובן פינסקי: נכון, אבל אם אתה תשנה את התעריף בין עולה לבין בן אדם שהוא לא עולה, שהוא אזרח ישראלי, הגוף המפעיל יגיד שהוא ייקח אזרח ישראלי, שהוא צריך בסוף אנשים בשערי צדק, ומה שיקרה זה שלא יקבלו את העולים האלה למד"א ולשערי צדק ולמקומות האלה.
ראובן פינסקי: הם לא צריכים לעלות יותר, המדינה צריכה להתפשר על הדבר הזה.
רונן פוקסמן: וייצא שכרנו בהפסדנו.
ראובן פינסקי: זה אירוע תקציבי קטן ואני חושב שאנחנו יכולים לעמוד בו ואם תקבעו פה דיון מעקב אנחנו נביא את זה לפה.
דוד ביטן: מה האירוע התקציבי פה?
ראובן פינסקי: אני אבחן אותו.
דוד ביטן: אז תבדוק לנו את זה.
ראובן פינסקי: בהחלט, אנחנו נבדוק.
שלומית אבינח: עוד שבועיים ישיבת מעקב.
ראובן פינסקי: עכשיו, לגבי השוואת התנאים.
דוד ביטן: לא, לגבי התקנות, מה יש בהן?
ראובן פינסקי: בתקנות יש את כל תקנות התעריף שבתוכו אנחנו בעצם לראשונה מגדירים מהו מתנדב בודד.