GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סרחיו גולדשטיין: קודם יש גיורים בדרום אמריקה, גם רפורמיים, גם אורתודוקסיים וגם פיראטים.
דוד ביטן: מה זה פיראטי?
סרחיו גולדשטיין: מה זה פיראטי?
סרחיו גולדשטיין: רב לא אמיתי.
סרחיו גולדשטיין: אנשים שמסתמכים על תשלום ועושים גיורים, אנשים תמימים חושבים שדרך הגיור הזה - - -
דוד ביטן: כן, אבל לא ברמה כמו בארצות הברית.
סרחיו גולדשטיין: לא, זה מדובר על תופעות המוניות, לא מדובר על אחד או שניים.
סרחיו גולדשטיין: יש עכשיו רב בברזיל שעושה גיורים המוניים, מאות אנשים מתגיירים, מאמינים שהם שייכים לקהילה, מאמינים שיוכלו לעלות לארץ והגיור הזה לא מקובל.
סרחיו גולדשטיין: אבל זה על סף ה-, נקרא לזה פשע יהודי.
סרחיו גולדשטיין: אני מדבר על הרפורמים והקונסרבטיבים, הם עושים גיורים, לפעמים כדי לסדר את המשפחות האלה שהם חצי חצי, אבל כשזוג מעורב מתחתן 50% שיישאר בקהילה או 50% שלא יישאר בקהילה, אנחנו לא יודעים באיזה שלב הוא מתנתק.
סרחיו גולדשטיין: כשהוא לא יכול לשלם את גן הילדים, כשהוא לא יכול לשלם בית ספר, כשיש מסיבת יום הולדת והילד לא יכול לעמוד במתנה כמו האחרים ואז ההורים מעדיפים להתנתק.
סרחיו גולדשטיין: להיות יהודי בחו"ל זה עסק יקר, זה לא פשוט, האוכל הכשר יקר, בית הספר היהודי יקר, ולכן יש התבוללות לאורך הזמן.
סרחיו גולדשטיין: זה לא שהוא מתחתן ולמחרת הוא מתבולל, זו לא תעודת התבוללות, אין כזה דבר, התופעה היא לאורך השנים.
סרחיו גולדשטיין: התופעה יותר מחמירה כשאין אנטישמיות.
סרחיו גולדשטיין: ככל שהילדים יותר דומים לסביבה, וזה פחות קורה במקסיקו, מסיבות אתניות, בדרום אמריקה הדרומית האוכלוסייה המקומית היא פחות אינדיאנית, היא יותר אירופאית, היהודים מרגישים יותר בנוח.
דוד ביטן: איפה יש את ההתבוללות הכי גדולה, בארגנטינה וברזיל?
סרחיו גולדשטיין: כן.
דוד ביטן: בקהילות הקטנות לא.
דוד ביטן: פרו?
דוד ביטן: אורוגואי?
סרחיו גולדשטיין: באורוגואי פחות, אבל זו עדיין תופעה כללית.
סרחיו גולדשטיין: בקהילות הקטנות יותר קל לחזק אותן ולממן אותן.
דוד ביטן: כשהייתי במסגרת הסוכנות היינו בארגנטינה אז שם העלו לנו בעיה, רוב המורים בקהילות היהודיות בכל דרום אמריקה מוכשרים בהכשרה שמקבלים בארגנטינה ושם יש בעיה מאוד חמורה של כסף, זאת אומרת יש בעיה לממן את זה, ואז יוצא שאם לא נעזור להם אז לא יהיה מי שילמד את הקהילה היהודית בדרום אמריקה.
דוד ביטן: אתם נכנסתם לזה?
חגי אליצור: אנחנו נכנסנו לזה, באמת ראינו שזו אחת הבעיות.
חגי אליצור: אגב לא רק שם, כלומר כל הכשרת המורים, בעיקר למקום קטן שקשה לו להתארגן על זה, עשינו ביחד עם משרד החינוך פרויקט הכשרת מורים, יש היום כבר כיתה אחת עם 22 מורים שמקבלים תעודת הוראה של מדינת ישראל שנקראת 'מורה לתפוצות', עושים 900 שעות, זה מאוד מאוד רציני, גם פדגוגית וגם בזהות יהודית ודברים אחרים.
חגי אליצור: יש 22 מורים, כיתה נוספת של 22 מורים נפתחת.
דוד ביטן: מה זאת אומרת שתי כיתות?
דוד ביטן: מאיפה, מארגנטינה?
חגי אליצור: מכל המרחב של דרום אמריקה, כיתה דוברת ספרדית.
שלומית אבינח: הלימודים בזום?
חגי אליצור: הם עושים שני סמסטרים מקוון וסמסטר אחד בארץ.
דוד ביטן: מה הם מקבלים?
דוד ביטן: תעודה של מה הם מקבלים?
חגי אליצור: בעצם עושות את זה מכללות להכשרת מורים בישראל והם מקבלים תעודה ממש, מי שיש לו תואר אקדמי, כמו פה, הסבת אקדמאים להוראה מה שנקרא.
דוד ביטן: אבל אתם צריכים להגדיל את זה, זה לא מספיק.
חגי אליצור: זו התחלה, התחלנו את זה השנה, שנפתחה כיתה אחת ויש עוד כיתה שתיפתח, יש גם שתי כיתות באנגלית וכיתה אחת ברוסית, אנחנו נכנסים לעולם הזה של הכשרות מורים בגלל האתגר הגדול של מקום מקומי לעשות את זה.
חגי אליצור: אנחנו מאוד מאמינים בזה, זה חלק מהפרויקט של - - -
דוד ביטן: אז אתם לוקחים את זה בחשבון.
חגי אליצור: אנחנו לוקחים את זה בחשבון וגם מתכוונים להגדיל את זה.
חגי אליצור: בעצם השנה זה התחיל בדרום אמריקה.
דוד ביטן: באיזה תקציב אתם עושים את זה?
חגי אליצור: יש לנו כרגע חמישה מיליון שקלים לזה, שזה לכל חמש הכיתות שאמרתי.
דוד ביטן: תקציב מיוחד לעניין?
חגי אליצור: תקציב מיוחד, אבל אנחנו - - -
שלומית אבינח: זה לא הכול בספרדית, אתה אמרת גם ברוסית.
חגי אליצור: פתחנו את זה השנה, יש כיתה אחת - - -
דוד ביטן: איך רוסית?
דוד ביטן: זה הרי בדרום אמריקה, מה זה יעזור?
חגי אליצור: לא, זה פרויקט עולמי, יש לו שתי כיתות עכשיו, כיתה אחת בספרדית ועוד אחת שנפתחת, שתי כיתות באנגלית וכיתה ברוסית.
דוד ביטן: יש שם מעין מדרשה להכשרת מורים בארגנטינה, שהולכת לכל הקהילות.
דוד ביטן: זה קיים, רק צריך לסייע להם טיפה, זה הכול.
חגי אליצור: אנחנו עובדים איתם, עם כל הקהילות, אנחנו לא עושים את זה בלי הקהילות, אבל הרבה פעמים זה חלק משלים.
דוד ביטן: בשיתוף עם הסוכנות?
חגי אליצור: בשיתוף עם הסוכנות וגם עם ההסתדרות, בהחלט.
דוד ביטן: הסוכנות וההסתדרות זה אותו דבר מבחינתי.
חגי אליצור: בסדר גמור.
חגי אליצור: אני רק אומר עוד הערה אחת, שבהשקעה הכללית של מדינת ישראל, כי הייתה כאן קודם הערה שלא משקיעים באמל"ט, יש השקעה פרופורציונאלית בכל המקומות, נגיד בנושא של חינוך פורמלי יש יותר אפילו לאמל"ט כי זה יותר חזק שם, גם ב'תגלית', גם ב'מסע', גם ב - - -
דוד ביטן: למשל משרד התפוצות משקיע בתנועות נוער, או שנותנים את זה לתנועות הנוער?
חגי אליצור: תנועות נוער זה נושא שאנחנו עוד לא נכנסנו אליו, גם בדרום אמריקה ספציפית יש את הנושא של הספורט שהוא מאוד משמעותי בכניסה לפאנל, לאיזה שהוא משפך כזה של זהות, נקרא לו, אבל אנחנו בהחלט עובדים שם גם בצורה אסטרטגית ויש לנו שם סדרי עדיפויות וכו' ולא משקיעים פחות באמל"ט.
חגי אליצור: משקיעים בחלק מהמקומות יותר, בחלק פחות, תלוי לפי הנושא, אבל גם בחינוך פורמלי, גם בחינוך בלתי פורמלי, גם בקהילות משימתיות, הכשרות מורים, כל הדבר הזה, יש דגש מאוד משמעותי באמל"ט.
דוד ביטן: טוב, מישהו בחדר רוצה לומר משהו לפני שאני עובר לזום?
יוסף טייב: אני הייתי רוצה לשאול שתי שאלות.
יוסף טייב: אחת, הסיפור הזה של הקורונה תפס אותנו לא מוכנים.
יוסף טייב: אני יוצא בדיוק הבוקר מוועדת חינוך, אתה רואה שפתאום כשאנחנו צריכים לעבור ללמידה מרחוק אנחנו רואים את הבלגן שהולך שם ורכישת מחשבים וטלפונים וגם סתם הכשרה ללמד מרחוק, לא כל מורה יכול ללמד - - -
דוד ביטן: לא עשינו את זה אף פעם.
יוסף טייב: יפה, לא עשינו את זה אף פעם.
דוד ביטן: בקנדה עושים את זה, אבל פה לא.
יוסף טייב: אני ברמה האישית רואה פה הזדמנות.
יוסף טייב: אני רואה פה תשתית שיכולה לתת מענה, לדעתי הייתי מציע גם למשרד התפוצות, גם לסוכנות וגם להסתדרות, תחשבו את הצעדים מחדש כי חבל שאנחנו נגיע עוד עשר שנים ואנחנו נגיד איי, כשיכולנו לעשות את זה.
יוסף טייב: ויש פה איזה שהיא תשתית, וזה לא משנה מי יעשה אותה, אני לא בא לייצג פה גוף מסוים, במקרה הוא נמצא פה, יכול להיות שמחר יהיה גוף אחר ישראלי שיבוא וקיימות תשתיות כאלה, גם בצרפת קיימות תשתיות כאלה, בצרפת לצורך העניין אני יודע שמשקיעים בתשתיות האלה יותר ויותר.
יוסף טייב: הסיפור של בית ספר ביום ראשון, אפשר מהר מאוד, יש לך פה היום שלושה-ארבעה חודשים שתלמידים לא מגיעים לבית הספר, אפשר בכלום להקים תשתית, לא משנה אינטרנטית או טלוויזיונית - - -
דוד ביטן: מה, ללימודי עברית?
יוסף טייב: כן, לימודי עברית, לימודי ציונות.
יוסף טייב: יש לנו פה תשתית ולדעתי חבל שאנחנו לא - - -
דוד ביטן: בוא נגיד שאנחנו בישראל קודם נלמד את הנושא, פה בישראל לא עושים את זה.
יוסף טייב: בסדר, אז אני אומר, יש פה מישהו שמכיר את הנושא, בואו ניתן יד.
יוסף טייב: הפוך, אני אומר שיכול להיות שהסוכנות יכולה במיזם משותף לנסות לעשות איזה שהוא פיילוט ולראות איך הדבר הזה מתקדם ולראות תוצאות.
יוסף טייב: אפשר לשים מטרות ויעדים ולמדוד את זה מהר מאוד.
יוסף טייב: השאלה השנייה שיש לי זה לרב אניג'ר.
יוסף טייב: לדעתי זו נקודה שאנחנו צריכים לשים עליה את הדגש, אני מאמין גדול בווירטואלי אבל, ויש פה אבל גדול, האם יש לכם נתונים שהווירטואלי מביא בסופו של דבר לתוצאות ולחיבור של אותם אנשים שמתחברים לקהילות קיימות ברמה פרונטלית, לארגוני נוער וכו', ברמה הקהילתית.
יוסף טייב: כי להישאר בווירטואלי זה טוב, זה נחמד, השאלה עד כמה בסופו של דבר אנחנו מצליחים לתרגם את זה לעידוד עלייה וקליטה.
דוד ביטן: צריך שילוב.
דוד ביטן: קוטלר, יש לך משהו להגיד לפני שאני עובר?
מיכל וונש: אני רק רציתי לומר, מתוך היכרות קצת של העולם בצפון אמריקה שאני חושבת שמאוד חשוב שכך או כך כדי לרתום את כולם סביב השולחן, את כל הקהילות, ולא לוותר על אף אחד מראש, מאוד חשוב לא לבוא בצורה שיפוטית מבחוץ ושחלילה אנחנו נשית את הדעה שלנו על כאלה או אחרים ועל דרך שאנשים בוחרים לחיות.
מיכל וונש: אני חושבת שאנחנו לא יודעים, כשאנחנו מסתכלים מבחוץ, לא משנה מה תחליט מדינת ישראל, דרך הסוכנות, כיצד נתמוך וכיצד ניזום, ואני מסכימה עם חבר הכנסת טייב שלצד המשבר יש גם הזדמנות מאוד גדולה לחשוב איך למשל תוכנית השינשינים יכולה לסייע בלימוד עברית, למצוא כל מיני דברים, אבל בסופו של דבר בעיניי מה שהכי חשוב, אדוני היושב ראש, זה לוודא שיש לנו את כל הקהילה סביב השולחן, לא לבוא בשיפוטיות שלנו כפי שאנחנו רואים אותה.
מיכל וונש: אפילו המילה שאתה משתמש בה, התבוללות, המציאות בדרום אמריקה כמו בצפון אמריקה היא לא מוכרת לנו, אנחנו לא מבינים את האתגרים וצריך מאוד מאוד להיזהר מלהרחיק את האנשים שאנחנו אנחנו באים לקרב.
דוד ביטן: מי יהיה הראשון בזום?
שלומית אבינח: מוייזס זווננה.
שלומית אבינח: שלום.
מוייזס זווננה: שלום שלום, בוקר טוב, פה שעה חמש במקסיקו, אבל זה כבוד בשבילנו להיפגש, תודה על ההזמנה.
מוייזס זווננה: אני רק רוצה להגיד מה שאנחנו עושים.
מוייזס זווננה: אני חושב שנכון שבדרום אמריקה, אולי מקסיקו, פנמה, כל היהודים הולכים לבית ספר יהודי, יש הרבה קשר עם הרבה דברים של יהודים, אבל המטרה זה איך עושים את הקשר נכון בשביל יותר דברים של הארץ, יותר הסברה טובה והכול.
מוייזס זווננה: בגלל זה המוסדות שלנו עושים מתלמידים של 15 עד מבוגרים קשר עם מדינת ישראל כל הזמן.
מוייזס זווננה: מה זאת אומרת?
מוייזס זווננה: אנחנו עושים תוכניות בתוך בתי הספר, כשהתלמידים 15 שנים, במקסיקו, הולכים לתוכניות חינוכיות במדינת ישראל לחודש בקיץ, כל התלמידים ממקסיקו.
מוייזס זווננה: אחרי זה אנחנו עובדים גם עם 'מסע', עם אונגוורד, עם 'תגלית', עם הרבה ארגונים פה בארץ בשביל לא רק לעשות את הטיול לעשרה ימים או לחודש או לשישה חודשים עם 'מסע', גם לפני שהם נוסעים לארץ וגם כשהם חוזרים לעשות קבוצות, לעשות דברים כי אחרי הטיולים יש הרבה דברים שאנחנו מבינים.
מוייזס זווננה: אנחנו עושים גם הרבה קבוצות להביא לארץ, אבל גם לפולין, בשביל לראות מה קרה בשואה, לספרד בשביל לראות את כל הדברים של היהדות שם, ואחרי כל הטיסות שלנו זה נגמר במדינת ישראל, בארץ.
מוייזס זווננה: אנחנו חושבים שכל זה, גם לגבי התוכניות החינוכיות, אבל גם הפרטים זה חשוב, איך יכולים לעשות את הכול, שכל המשפחות יוכלו להגיע לארץ ויראו באמת מה הארץ נתנה לכל קהילות היהודים בדרום אמריקה.
מוייזס זווננה: גם אנחנו מארגנים בערך 250-200 בר מצוות ממשפחות בדרום אמריקה בארץ כל שנה, אבל המטרה שלנו זה לא רק לטייל במדינה, גם עושים קשר עם ארגונים חשובים בכל מדינה ורואים למה מדינת ישראל זו המדינה החשובה לכל היהודים בעולם.
מוייזס זווננה: אז יש הרבה דברים שאנחנו עושים, גם אנחנו, כמו שהרב אניג'ר אומר, אנחנו, החברה, דרך הנוער הציוני, הסוכנות היהודית, קרן היסוד, לפני כמה ימים כשהגיע הצ'רטר ממקסיקו אנחנו מארגנים את כל הלוגיסטיקה של זה.
מוייזס זווננה: אבל אני לא רוצה לדבר על החברה, אלא שהמטרה שלנו זה שכל היהודים מדרום אמריקה יכולים לעשות קשר עם מדינת ישראל, עם היהדות, לא פעם אחת בחיים ב'תגלית', אלא זה 'תגלית' אחרי 'מסע', אחרי אונגוורד, אחרי בר מצווה אחרי הרבה דברים וזה אנחנו חושבים שיכולים לעשות יותר פוש עם כל האנשים.
יוסף טייב: מוייזס, אני מבין שבמשך השנים יזמתם איזה שהיא תוכנית שדרך בר מצווה ודרך חיבור ותנועות נוער וכו', בסופו של דבר הבאתם את אותם נערים, את אותם סטודנטים, ל'מסע', 'תגלית' וחלקם נשארו בישראל והצלחתם את המסע הארוך.
יוסף טייב: כיום, לאור מצב הקורונה, אנחנו מבינים ש'מסע' ו'תגלית' מצטמצם, קיים, אבל מצטמצם, האם יש לכם רעיון כקהילות בחו"ל שנמצאים בשטח, איך אתם רואים את עצמכם מובילים את הדבר הזה, לא רק שומרים על הקיים, אלא גם מגדילים את הקיים כדי בסופו של דבר כן גם בנושא של ההסברה וגם בנושא של הציונות וזהות יהודית, איך אתם משמרים את הקהילות האלה, לאור המצב שאנחנו רואים, שבתי כנסת סגורים, בתי ספר סגורים, אנשים לא מגיעים לקהילות?
יוסף טייב: איך אתם מתמודדים עם הדבר הזה?
מוייזס זווננה: זה זמן קשה, אבל יש הרבה רעיונות ואופציות.
מוייזס זווננה: אחת, כמו שאמרתם, 150 תלמידים הגיעו לארץ לפני שבוע בשביל תוכניות 'מסע', בעוד שבועיים יתחילו 200 דרך 'תגלית'.
מוייזס זווננה: אנחנו עושים כל מה שצריך בשביל לא לאבד את כל הפרויקטים של הארץ ושלנו.
מוייזס זווננה: הדבר השני, כל הדברים הווירטואליים, כמו שאומר הרב אניג'ר, זה באמת חשוב, אנחנו מארגנים לדוגמה פסטיבל ישראל במקסיקו סיטי, אבל לא בתוך הסינמה, אלא וירטואלי.
מוייזס זווננה: עכשיו כל הדברים שצריכים לעשות זה חשוב, אבל גם אנחנו, הפורום, אני חושב שצריכים לעשות משהו בשביל שכל היהודים מכל העולם יוכלו להיכנס לארץ בזמן הקרוב.
מוייזס זווננה: אבל כן, זה זמן קשה בשביל לעשות את זה, אבל כל יום אנחנו חושבים על רעיונות.
שלומית אבינח: ליז.
שלומית אבינח: היא מדברת בספרדית, הרב אניג'ר, אתה מתרגם אותה?
עמרם אניג'ר: אני אתרגם.
עמרם אניג'ר: אני אתן לכם הקדמה, היא אחראית על כל הארגונים שעשינו בצורה פרטית כדי שעניים יקבלו אוכל מעשירים, כדי שזה יתרום לזה, עשינו פרויקט שיש בו בערך 82 פרויקטים קטנים של יהודים למען יהודים בכל דרום אמריקה, ביניהם נשמרים ונעזרים.
ליז שעיו משען: (מדברת בספרדית).
עמרם אניג'ר: (מתרגם תרגום חופשי את דברי ליז): המטרה היא להשאיר את כולם בתוך הקהילה על ידי עזרה של אחד לשני.
עמרם אניג'ר: המטרה היא שהצעירים האלה, צריכים לתת רעיונות לקהילה איך לשמר את הדברים.
עמרם אניג'ר: עשינו 50 סמינרים על הנושא הזה, בסוף 50 הסמינרים עשינו יריד שבו אנשים באו ושמו תוכניות עזרה אחד לשני, למשל אני רוצה לעזור לכל האבלים שאין להם מי שייתן להם נחמה, אני רוצה למלא תיקים לילדים בארץ, כדי לקחת להם כשאני נוסע לארץ עם הטיול תיק של בגדים, תיק של משחקים.
עמרם אניג'ר: וככה עשו 82 תוכניות ביריד אחד ענק שכולם באו והשתתפו, אלה נתנו את הפרויקט ואלה החליטו להיות מתנדבים בכל מיני פרויקטים.
עמרם אניג'ר: (המשך תרגום): התפקיד שלה זה לקחת את מי שהביא את הפרויקט, לבדוק אם הוא יודע לעשות אותו, לעזור לו כספית, לעזור לו עם מתנדבים ולגרום שהפרויקט ייצא לאור.
עמרם אניג'ר: עד שהפרויקט לא יצא לאור היא לא עוזבת אותו.
שלומית אבינח: מאיפה המימון?
עמרם אניג'ר: אז ביריד עצמו אנשים באו, ראו 82 תוכניות של יריד, אני הולך ביריד ואני אומר וואו, זה מעניין, אני רוצה להיות מתנדב פה, תגידו לי מה אני צריך לעשות.
עמרם אניג'ר: אתה צריך למלא את הקופסאות.
עמרם אניג'ר: אני יש לי כסף, אני רוצה לתרום לבן אדם.
עמרם אניג'ר: אז היו אלה שהציגו את הפרויקט, אלה שתרמו לפרויקט ואלה שהתנדבו בפרויקט, אז הייתה הצלחה מאוד גדולה.
יוסף טייב: כמה אנשים משתתפים בפרויקט הזה?
עמרם אניג'ר: זה 82 ארגונים, בוא תכפיל כל אחד בחמישה, שישה, שבעה אנשים שעובדים איתו, זה המון אנשים.
עמרם אניג'ר: עכשיו, מה היופי בזה?
עמרם אניג'ר: כשאנחנו מעלים את זה לאתר, לטלוויזיה, מעתיקים את זה במדינות אחרות ואומרים וואו, רגע, גם אנחנו בארגנטינה רוצים את זה, אז אנחנו עכשיו בתוכנית.
עמרם אניג'ר: בגלל הקורונה לא הצלחנו, ללכת לארגנטינה ולעשות את זה שמה, ללכת לפנמה לעשות את זה שם.
עמרם אניג'ר: גרסיאס, ליז.
שלומית אבינח: עכשיו הרב אלי אברהם גלמן מפנמה.
אלי אברהם גלמן: שלום לכם.
אלי אברהם גלמן: שמי אלי אברהם, כמו שהזכרתם, אני גר בפנמה ואני פשוט רוצה להגיד משהו מאוד קצר וגם תוך זה שדיברתם אז חשבתי ממש לכל מיני כיוונים.
אלי אברהם גלמן: ראשית כל אנחנו פה קמנו מאוד מאוד מוקדם בבוקר ואתמול שאל הבן שלי: פאפי, איך אתה תקום בשעה הזאת?
אלי אברהם גלמן: אני עניתי לו: תשמע, שני דברים, או שאני לא ישן או שאני אקום באמצע הלילה, כי כדי לפעול למען להציל יהודים ולמנוע התבוללות אין לזה מחיר ואין לזה השתדלות שהיא קשה.
אלי אברהם גלמן: אני כאיש ביטחון בעבר בוונצואלה וכמתנדב גם בצבא בארץ אם יש התקפה, אז קמים באמצע הלילה, אז גם בשביל דבר כזה חשוב אנחנו קמים באמצע הלילה.
אלי אברהם גלמן: אני רוצה להגיד שהפעילות שלנו במשך 20 שנה, ואני מכיר את הרב עמרם אניג'ר מאז שהוא בא לוונצואלה, כמו שהזכרתם, אני מזכיר, אני היום כבר 16 שנה בפנמה ואנחנו בפעילות מאוד חזקה.
אלי אברהם גלמן: זה לא בכדי שפנמה ומקסיקו אלה המקומות הכי חזקים היום שיש ביהדות, בזהות היהודית, ועם ההתבוללות הכי פחותה שיש בעולם, לא רק בדרום אמריקה.
אלי אברהם גלמן: זה הכול רק בגלל ההשקעה שעשינו עם סמינרים לצעירים ולזוגות ובכל התחומים ששם פעלנו ביחד על מאות אנשים.
אלי אברהם גלמן: ברוך ה' היום האתר והפעילות שעושה הרב עמרם אניג'ר זה ממש פלא ואני רוצה להגדיר משהו חשוב מאוד.
אלי אברהם גלמן: אני בכל הנושאים האלה מתנדב, חוץ מזה יש לי את העסקים שלי, אבל אני בתור רב מרגיש את הצורך ממש למציאות עם ישראל ולכן כל דבר מהנושאים הללו נוגע ללב ולנשמה שלי ואני רוצה להגיד שמה שעושים דרך האתר, הרצאות מכל הסוגים ולכל הגילאים, זה דבר נפלא ביותר ויש בו כוח עצום שאם אנחנו חשבנו שוואו, הגענו לסמינר של 500 איש, הגענו להרצאה של 700 איש, היום זה כבר קטן עלינו.
אלי אברהם גלמן: אנחנו מגיעים דרך האתר הזה למאות אלפי יהודים שכמובן זה מחזק את הזהות היהודית שלהם ומונע התבוללות ופשוט רק מקשר אותם בין הקהילות, בין היהודים מחו"ל לארץ ישראל.
אלי אברהם גלמן: אני חושב שזה חובה עלינו, אני מדבר על עצמי ואני מדבר על כולנו, לתמוך בדבר כזה שרק מוביל לחיזוק הקהילות.
יוסף טייב: אני רוצה לשאול אותך, אתה אמרת שהקהילות בפנמה חזקות מאוד, ואנחנו יודעים את זה, איך לשכפל את מה שקרה בפנמה בקהילות אחרות בעולם?
יוסף טייב: עוד פעם, בסדר, אני שומע שהווירטואלי הוא טוב והוא יכול להיות כלי עזר, אבל בסופו של דבר איזה עצה אתה יכול לתת לשאר הקהילות?
יוסף טייב: אני מאמין שיש בזום קהילות אחרות בדרום אמריקה, מה הטיפ שאתה יכול לתת להם כדי שבסופו של דבר אנחנו באמת נחזק את החיבור הזה גם לציונות, גם למדינה, התרומה שלהם למדינה, לחיבור וגם לזהות היהודית בכלל?
אלי אברהם גלמן: אני רוצה להגיד שני דברים.
אלי אברהם גלמן: דבר ראשון, אם הנתונים הם נכונים, כי אי אפשר פשוט למחוק אותם, אז פנמה ומקסיקו, הדבר הבולט הוא שיש זהות יהודית תורנית.
אלי אברהם גלמן: זה מקשר ומחזק אותם, לכן לא בא לי להתבולל כי יש לי זהות יהודית.
אלי אברהם גלמן: זהות יהודית אמיתית.
אלי אברהם גלמן: דבר שני, אני חושב שהתופעה של הקורונה לא באה עכשיו ופתאום להתעלם, כל הווירטואל, כל העולם הווירטואלי, אם זה בביזנס ואם זה בחינוך, הוא פשוט יישאר איתנו.
אלי אברהם גלמן: אני פשוט רואה בו חוזה, ברב אניג'ר, הוא היה מעלינו, כאילו הוא חשב על זה לפנינו והראיה שזה מצליח.
אלי אברהם גלמן: אבל כמובן שזה כמובן וכפול עוד יותר עם כל הקורונה וזה פשוט עלה לגג.
יוסף טייב: תודה, תודה, יש לנו הרבה אנשים להעלות, אנחנו מתנצלים על כך.
דוד ביטן: טייב, רצוי שהשאלה לא תהיה ארוכה מהשאלה
יוסף טייב: זהו, זה מה שקורה.
יוסף טייב: אנחנו מודים לך מאוד, תודה רבה.
דוד ביטן: הרב בלטר מהתנועה המסורתית.
מאוריסיו בלטר: שלום לכולם.
מאוריסיו בלטר: האמת שאני מופתע, אני נולדתי באורוגואי, גדלתי בארגנטינה, כמו מר סגן ראש העיר מירושלים, אבל אני עליתי לארץ לפני 25 שנה ואמריקה הלטינית שאתם מתארים זה לא אמריקה הלטינית שאני דורך בה כל הזמן.
מאוריסיו בלטר: אני המנכ"ל של התנועה המסורתית הקונסרבטיבית, רוב הקהילה היהודית באמריקה הלטינית שייכת לתנועות הליברליות, גם קונסרבטיבית, גם רפורמית, אצלנו יש 85 קהילות.
מאוריסיו בלטר: אני לא יודע מי אמר שהיה בקהילה בטוקומן, קהילה קטנה, אז כנראה שהוא לא מכיר כל כך את הקהילה.
מאוריסיו בלטר: את הרב שלה, ב-83', יש נוכחות של רבנים קונסרבטיביים שם יותר מ-40 שנה.
מאוריסיו בלטר: יש לנו תנועת נוער לתפארת, נוע"ם, תנועת סטודנטים מרו"ם, 18 סניפים של נוע"ם, המחנה האחרון של נוע"ם בקיץ האחרון היה עם יותר מ-1,000 חניכים, עם שליחים מהארץ שאנחנו שולחים כל שנה.
מאוריסיו בלטר: התנועה שלנו היא תנועה ציונית.
מאוריסיו בלטר: את המילה ציונות לא שמעתי כל כך כאן.
מאוריסיו בלטר: אנחנו צריכים להבין שאם אנחנו רוצים קשר אמת עם מדינת ישראל זה רק דרך חינוך ציוני, זה לא רק לקשר עם ישראל, זה לא לתת תמיכה לארגונים שמביאים את הצעירים שלהם לסמינרים בניו יורק, זה ממש להשקיע בחינוך ציוני, במוסדות של הכשרת מורים כמו שיש לנו בבואנוס איירס, מכון אברבנאל וסמינר - - - עם סניפים בברזיל ובצ'ילה שלא מקבל תמיכה עד עכשיו ממדינת ישראל.
מאוריסיו בלטר: אז אם אנחנו באמת רוצים להיות כנים ודואגים לעם היהודי ולהוציא את החולצה של קבוצת כדורגל, שכל אחד מכם הביא פרסומת מאוד יפה שלה, אנחנו צריכים לחשוב בצורה יותר פלורליסטית ויותר כוללת.
מאוריסיו בלטר: העם היהודי באמל"ט, יש לו הרבה מה להשקיע, צריכים להשקיע יותר בהכשרת מורים, צריכים להשקיע יותר בתנועות נוער ציוניות מגשימות, צריכים להשקיע יותר בחינוך פורמלי שתמיד היה, בעיקר בחלק הדרומי.
מאוריסיו בלטר: דיברו הרבה על פנמה ומקסיקו, זו מציאות אחרת לגמרי מהמציאות שיש בדרום.
מאוריסיו בלטר: בדרום צריכים להשקיע הרבה בחינוך פורמלי, בתי ספר יהודיים יום יומיים זקוקים לתמיכה, אם לא, הילדים לא ימשיכו להיות, לא יהיה להם כסף, ושם הזהות היהודית הייתה מובנית על ידע בשפה העברית והקשר האמיתי, נסיעות לישראל והכול.
מאוריסיו בלטר: אנחנו מביאים כל שנה מאות צעירים לכל התוכניות לארץ, כמו שגם כן דואגים שיהיו שליחים מהארץ שיחנכו לציוניות וגם שינשינים בכל אמל"ט וגם מוצ'ילרוס.
דוד ביטן: ד"ר יזהר הס, בקצרה.
דוד ביטן: שמענו את התנועה המסורתית, אתה בקצרה.
יזהר הס: אני רוצה לשפוך קצת צוננים על הדיון, ברשותך, אדוני היושב ראש.
יזהר הס: אני כמובן מברך עליו, אבל אני תוהה איך מסתבר לדעתך, אדוני היושב ראש, שבדיון כל כך חשוב, כל כך מהותי על הזהות היהודית בדרום אמריקה יושבים סביב השולחן גורמים מקצועיים, אני מתכוון לפעילים שם, שהם כולם שייכים לזרם אחד, כולם שייכים ליהדות האורתודוקסית ובדרך כלל גם ליהדות האורתודוקסית החרדית.
יזהר הס: תסתכל סביבך על אלה שיזמו את הדיון ועל אלה שדיברו בו מטעם ארגונים או מוסדות פעילים ותראה שהיהדות הנורמטיבית הקיימת בדרום אמריקה, שהיא היהדות המסורתית, כמעט שלא מיוצגת, זולת אני והרב בלטר שמדברים עכשיו בזום.
יזהר הס: יש פה יד מכוונת.
יזהר הס: יוזמי הדיון רצו ללמד אותנו מהי יהדות נכונה.
יזהר הס: חבר הכנסת טייב ממפלגת ש"ס רצה ללמד - - -
יוסף טייב: כל מי שרצה להשתתף בדיון הוזמן להשתתף.
יוסף טייב: לצערי חבריך לא הצטרפו, שאר אנשי הקהילות שרצו להשתתף השתתפו.
יזהר הס: - - - אני לא רק מצר על כך, אני חושב שזה לא מקצועי לקיים דיון באופן הזה ואני מבקש למחות על כך.
מיכל וונש: אבל זה ממש לא בסדר, יזהר, כיוון ש - - -
דוד ביטן: רק רגע, אתה מוחה לא לעניין כיוון שיש לנו מגבלה כמה אנשים יכולים להשתתף כאן פיזית, אבל בזום זה כאילו אתה יושב פה, אז אני לא מבין מה אתה רוצה, באמת שאני לא מבין.
דוד ביטן: הרי החבר שלך דיבר חמש דקות רצוף והוא דיבר חמש דקות רצוף, אין שום הבדל, בין בזום ובין להיות נוכח כאן.
דוד ביטן: אז עזוב את הביקורת ואת כל הדברים האלה, היא לא במקום במקרה הזה.
דוד ביטן: עוד משהו יש לך חוץ מהביקורת או שסיימת את הדברים?
מיכל וונש: ואני רק רוצה לגבי חבר הכנסת טייב, שיזם את הדיון הזה, יזהר, ופה באמת פספסת בגדול, כיוון שאני יושבת פה בוועדה עם חבר הכנסת טייב ולצדו מתוך דאגה אמיתית וכנה לכל יהודי התפוצות באשר הם, ללא שיוך כזה או אחר, אז בבקשה, אני מקבלת את התנצלותך - - -
דוד ביטן: יש לך משהו להגיד לעניין?
יזהר הס: אז על כך אני רק ארצה להגיב במשפט אחד, כמו שלא היה עולה על דעתך שגברים ידברו במקום נשים על בעיות של נשים, כך אני מבקש את הזכות לטעון על - - -
דוד ביטן: אבל אתה מדבר.
מיכל וונש: אבל, יזהר, אני התעקשתי ש - - -
יוסף טייב: חוץ מפרובוקציה אין פה כלום.
יזהר הס: אם אפשר להוסיף משהו חשוב.
דוד ביטן: לא, אני לא רוצה לשמוע יותר.
דוד ביטן: זהו, שמעתי, קיבלת את הזמן שלך.
מיכל וונש: הרי אנחנו התעקשנו שיישמעו כל הקולות.
דוד ביטן: הוא מדבר חמש דקות על משהו אחר.
מיכל וונש: About us not without us נאמר במקרה על ידי וביקשתי שיישמעו גם הקולות שלכם, אז זה ממש לא לעניין, זה פשוט היה מיותר בעיניי.
דוד ביטן: התנועה המסורתית, כל דבר יש לכם רק ביקורת על האורתודוקסים.
דוד ביטן: מה שמעניין אותי כרגע, אתם בסוכנות ומשרד התפוצות, בעיקר הסוכנות, מספר העולים בחמש השנים האחרונות מדרום אמריקה הוא מאוד קטן, 8,400 זה כלום.
סרחיו גולדשטיין: זה בהתאם לכמות היהודים בשטח.
דוד ביטן: בסדר, אבל זה מעט מאוד.
דוד ביטן: 8,400 זה שום דבר, הפוטנציאל שם הרבה יותר גדול.
סרחיו גולדשטיין: נכון, הפוטנציאל הוא גדול.
דוד ביטן: אני רוצה לדעת איך אנחנו משפרים את המספר הזה.
סרחיו גולדשטיין: תמיד יש היסטורית בעיה של שפה וההסתדרות הציונית מקימה עכשיו 60 אולפנים ביבשת, אולפנים ללימוד עברית ואנחנו מקווים שזה יעזור.
סרחיו גולדשטיין: אבל נושא התעסוקה בארץ, הקליטה בארץ והדיור בארץ - - -
דוד ביטן: מה, התעסוקה פחות טובה מארגנטינה?
דוד ביטן: לא תשכנע אותי בזה.
סרחיו גולדשטיין: לא הבנתי אותך.
דוד ביטן: בישראל יש יותר מקומות עבודה מבחינת יחס אוכלוסייה ומקומות עבודה לעומת מארגנטינה.
דוד ביטן: זו לא סיבה לא לעלות לישראל.
סרחיו גולדשטיין: כשאתה מביא בעל מקצוע והוא מוכר בחנות בגדים אז הוא לא מחזיק שם הרבה מעמד.
סרחיו גולדשטיין: נושא התעסוקה הוא חיוני לקליטת עולים, בעיקר בבעלי מקצועות.
יוסף טייב: מה החסם?
יוסף טייב: בעלי המקצועות?
סרחיו גולדשטיין: בעלי המקצועות, כן.
דוד ביטן: אבל כשאתה עונה לי, בתור מה אתה עונה לי, אורתודוקסי או זה, בשם מי אתה עונה?
עמרם אניג'ר: בתור יהודי.
דוד ביטן: יפה, אז תענה.
דוד ביטן: שלא יהיה לנו ביקורת בצד השני.
עמרם אניג'ר: קודם כל עם כל הכבוד לכל החברים, כל אחד צריך לריב על מה שהוא מאמין בו ואני מאמין בצורה שאנחנו מנהלים את החיים ואני חושב שצריך לתת מקום לכולם, גם להם וגם לנו.
עמרם אניג'ר: לגבי השאלה שלכם, היושב ראש, אני חושב שזה חוסר אינפורמציה, צריך לדרבן לעלייה.
עמרם אניג'ר: אני אתן לכם דוגמה פשוטה, לפני חודשיים ראיינתי את הרב הראשי לישראל, הרב יצחק יוסף, בזום לכל קהילת דרום אמריקה.
עמרם אניג'ר: להפתעתי, לא היה מוכן, הוא סיים את השיעור ואמר: ואני קורא לכל היהודים במקסיקו, תעשו עלייה.
עמרם אניג'ר: היושב ראש, נגמר השיעור, נפתח זום נרשמו 375 משפחות, אם אני עולה הם באים איתי, ונמצא פה נשיא בית העולה של מקסיקו עם הרשימה.
דוד ביטן: לא, רגע, מקסיקו זה שונה מארגנטינה.
עמרם אניג'ר: לא, אני אומר - - -
דוד ביטן: שנייה רגע, אתם נותנים לי דוגמה, שם היהדות יותר אורתודוקסית, מסורתית, כמו בישראל ושם הקהילה מאוד מאוד עשירה.
מיכל וונש: וגם הציונות, אדוני היושב ראש, זו קהילה ציונית מאוד.
דוד ביטן: דווקא שיש עלייה ממקסיקו אני מתפלא, לעומת זאת בארגנטינה, ברזיל וזה צריכה להיות יותר עלייה כי שם האנשים יותר עניים.
דוד ביטן: במקסיקו כולם עשירים.
עמרם אניג'ר: כבוד היושב ראש, הכול עניין של פרסומת, הכול עניין של מודעות, לזה הבאתי את הדוגמה.
דוד ביטן: לא עזרת לי בעניין הזה, אבל בוא נמשיך.
סרחיו גולדשטיין: היה יריד עכשיו, יריד וירטואלי בברזיל עם 7,000 משתתפים, אנשים שמתעניינים נרשמו מראש כדי לשמוע.
דוד ביטן: אז עכשיו בגלל הקורונה יש עלייה במספר הנרשמים?
סרחיו גולדשטיין: יותר נרשמים, עדיין יש חסמים להשגת מסמכים, משרד הפנים הקשה קצת את התנאים כדי לעלות לארץ וזה בנוסף למחסומים שיש בתוך המדינות, להשיג תעודת לידה אתה צריך לצאת החוצה אתה צריך אישור של הממשלה לצאת מהבית שלך, הדברים האלה לכן - - -
דוד ביטן: טוב, זו הבעיה – אנחנו מנסים לפתור אותה בלי קשר.
סרחיו גולדשטיין: אנחנו מצפים ב-2021 לעלייה מאוד גדולה מאמריקה הלטינית.
דוד ביטן: למה אתם מצפים?
סרחיו גולדשטיין: לפחות 50% לעומת – 2020 לא נחשבת כי אין טיסות, יש בעיות עם מסמכים, לעומת 2019 לפחות 50% יותר, שזו עלייה משמעותית.
סרחיו גולדשטיין: צריכים לקחת בחשבון שלהביא משפחה, לעזוב את הכול ולבוא.