GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דמיטרי אפשטיין: אני מבקש מכם מיידית לעשות את הפתרון בצורה של או העברה תקציבית או התחייבות, אחרת אנחנו לא נתקדם.
דמיטרי אפשטיין: אם אתם רוצים לסיים עניין של הגעת עולים לפריפריה, זה מה שאתם תעשו ללא העברת הכספים האלה.
דמיטרי אפשטיין: תודה.
אלכס קושניר: אייל, אני יודע שאתה צריך ללכת.
אלכס קושניר: אני מבקש ממך שתעבירו איזושהי התחייבות למשרד הקליטה כדי שיוכל להעביר גב אל גב התחייבות לרשויות המקומיות.
אלכס קושניר: אתה שומע ואני יודע שאתה מכיר את הנושא, אבל הנושא הזה הוא כל כך קריטי וכל כך חשוב ואני חושב שאתם יכולים למצוא דרך ולמצוא 13 מיליון שקל כדי לפתור את העניין הזה.
אלכס קושניר: אני באמת לא מבקש ממך תשובה עכשיו כי לפי העיניים שלך רואה שאתה רוצה להגיד לי לא, אז אני מבקש שתחשוב על זה ושתיתן לנו תשובה תוך שבוע ימים על הנושא הזה, בסדר?
אלכס קושניר: רומן גישור, סגן ראש עיריית חדרה, בבקשה.
רומן גישר: שלום לכולם, נאמר פה כמעט הכול אבל אנחנו בלי פרוייקטורים מחודש מרץ.
רומן גישר: להיות בלי פרוייקטורים בעיר שקולטת עלייה זה כמו לקחת אימא ואבא מהתינוק.
רומן גישר: אנחנו כמובן מנסים ואנחנו עוזרים ועושים הכול בשביל זה, אבל לי ברור שהמצב לא יכול להימשך ככה.
רומן גישר: מה שאנחנו מבקשים זה התחייבות.
רומן גישר: לא צריך כסף פיזית שתיתנו לנו כסף היום.
רומן גישר: התחייבות זה מה שמספיק בשביל להחזיר את הפרוייקטורים.
רומן גישר: יש בכמה רשויות פרוייקטורים שממשיכים לעבוד.
רומן גישר: אצלנו הפרוייקטורים הם בחוץ, מחכים עד שאנחנו נחזיר אותם ובשביל זה אנחנו חייבים התחייבות שלכם.
רומן גישר: אני מבקש לעשות את זה כמה שיותר מהר כי כולם מחכים לגל העלייה.
רומן גישר: אני לא צריך להגיד עד כמה זה חשוב לכל עיר ולמדינת ישראל, לכן בבקשה תעשו מאמץ, תנו לנו התחייבות.
אלכס קושניר: גיורא צ'שקין, סגן ראש עיריית כרמיאל וגם מנהל מחלקת קליטה בקריית ים.
גיורא צ'שקין: אכן כך.
גיורא צ'שקין: שלום לכם, מיותר לציין כי לפרוייקטורים לעידוד העלייה ישנם תרומה משמעותית מאוד ומכרעת במימוש קליטתם המוצלחת של העולים מכל רחבי העולם.
גיורא צ'שקין: עמיתיי אמרו כמה זה מהותי, דברים שהם טריוויאליים עבורנו, לפתוח חשבון בנק, ללכת לקופת חולים, לתרגם מסמכים, לשלוח קורות חיים לעולים חדשים.
גיורא צ'שקין: אלו דברים מאוד לא פשוטים בלשון המעטה.
גיורא צ'שקין: אני מבקש לחדד נדבך נוסף, שעבודה נכונה ומקצועית מצד הפרוייקטור גורמת לכך שהאינטגרציה של העולה בישראל טובה ובטוחה יותר.
גיורא צ'שקין: זה מאוד מאוד מהותי.
גיורא צ'שקין: העולים מרגישים מחוזקים, יש להם כתובת, הם לא אובדי עצות, הם לא הולכים לאיבוד, מתקדמים צעד אחר צעד במדינת ישראל והם הופכים להיות - - -
אלכס קושניר: גיורא, לא שומעים אותך טוב, יש לך בעיה בקו.
אלכס קושניר: תן לי רגע להעלות מישהו אחר ואז אני אחזור אליך.
אלכס קושניר: נטע כ"ץ, "נפש בנפש", בקשה.
נטע כ"ץ: שלום לכולם, אדוני היושב-ראש, נציגים אחרים של משרד הקליטה, שאר הרשויות.
נטע כ"ץ: אין לי הרבה להוסיף.
נטע כ"ץ: אני חושב שרוב הדברים נאמרו כאן גם על ידי ראשי הרשויות וגם על ידי ראשי הפרוייקטורים.
נטע כ"ץ: אנחנו עובדים בצמוד לרוב הרשויות, במיוחד הרשויות שהם קולטים עלייה, מארצות דוברות אנגלית.
נטע כ"ץ: אנחנו עובדים ממש בצמוד לפרוייקטורים בכל התחומים שנדרשים ואנחנו גם רואים כמובן את הצורך הענק בפרוייקטורים האלה.
נטע כ"ץ: זה באמת מסייע לקליטתם בארץ של העולים והם נחוצים.
נטע כ"ץ: אין לי מה להגיד בנוגע לתקציב, זה לא התחום שלי.
נטע כ"ץ: כמובן התחום התקציבי קשור לרשויות עצמן, אבל מודה לכולם על הוועדה החשובה הזאת.
נטע כ"ץ: באמת זה נושא שחשוב מאוד שייפתר ואני אשמח לעקוב.
אלכס קושניר: כן, פיני.
פיני גלינקביץ: אני רוצה להגיד, התקציב של משרד העלייה והקליטה לקליטה בשכונות מצטמצם מדי שנה.
פיני גלינקביץ: הזכרתי שהקליטה נעשית ברשויות המקומיות.
פיני גלינקביץ: התקציב של המשרד לנושא הזה מצטמצם.
פיני גלינקביץ: דיברו איתנו משנה שעברה לשנה זו על קיצוץ של לפחות 40%-30%.
פיני גלינקביץ: אנחנו יודעים לנהל את הקיצוץ הזה.
פיני גלינקביץ: אנחנו לא מסכימים, לא מקבלים אבל יודעים לנהל אותו, אז אנחנו עושים פחות נסיעות, פחות הסעות, פחות סדנאות.
פיני גלינקביץ: מנסים לנהל את זה.
פיני גלינקביץ: זה רק מחדד את סדרי העדיפויות שלנו בקטע של הפרוייקטורים למרות הקיצוץ הגדול וזה בהסכמה עם המשרד.
פיני גלינקביץ: זה סדר העדיפויות הכי מרכזי שיש היום.
דגנית סנקר: אני אומר גם שהמשרד רואה את הפרוייקטורים בסדר עדיפות עליונה כפי שהצהיר על זה גם המנכ"ל.
אלכס קושניר: חבר הכנסת טייב, בבקשה.
יוסף טייב: תראו, אני אתמול הייתי בסיור בשטח ונפגשתי גם עם ראש עיריית נהריה וגם עם ראש עיריית חדרה.
יוסף טייב: הדבר הזה של הצורך בפרוייקטורים עלה לא רק בפרוייקטורים חדשים, אלא כל שכן גם בפרוייקטורים שכבר קיימים.
יוסף טייב: אמיר העלה את זה מקודם, אני חושב שכדאי לחזור על הדברים.
יוסף טייב: מדובר פה על מעל 120 פרוייקטורים שהסכנה לפיטורים שלהם היא ממשית, היא מיידית.
יוסף טייב: אני לא רואה את ההבדל בין אותם אולפנים או מה שאנחנו הכנסנו באמת בפול של ה-80 מיליון לאותם פרוייקטורים.
יוסף טייב: הדבר לדעתי נפל בין הכיסאות ונדרש כרגע או שיוציאו כמו שאמרת אדוני היושב-ראש, אישור מיידי, התחייבות למשרד שהמשרד בד בבד יעביר את ההתחייבות הזאת לרשויות או שיכניסו את זה בתוך הפול הזה של ה-80 מיליון, אז שיכניסו 93 מיליון.
יוסף טייב: אני חושב שהפרוייקטורים האלה הם אבן דרך לקליטת עלייה ברשויות.
יוסף טייב: המשרד יודע את זה.
יוסף טייב: זה פרוייקט מבורך.
יוסף טייב: הוא לא מספיק.
יוסף טייב: אני הייתי מגדיל עוד את מספר הפרוייקטורים ברשויות אבל אני אומר, בואו לפחות ממה שקיים, אנחנו נחזיק את הדבר הזה.
יוסף טייב: רשויות חזקות כמו תל אביב, ירושלים, יחסית, אומרים לכם, אנחנו לא יכולים לעמוד בזה.
יוסף טייב: כל שכן עיריות קטנות כמו חדרה, נהריה שאומרים, אנחנו מבינים שצרפתים לצורך העניין מגיעים, אמריקאים מגיעים, ברית המועצות מגיעים אלינו ואין לנו דרך לטפל בדבר הזה.
יוסף טייב: הדבר הזה של הפרוייקטורים חייב להיות פה מייד על השולחן.
יוסף טייב: פתרון צריך להיות מיידי מול אגף התקציבים, מול ועדת הכספים.
יוסף טייב: שיעלו את זה היום לוועדת הכספים, שיכניסו את זה בפול של ה-80 מיליון באופן מיידי או שיוציאו התחייבות.
יוסף טייב: אין דרך אחרת.
דגנית סנקר: חבר הכנסת קושניר מכיר את זה אבל אני אומר, יש לנו עוד כמה קולות קוראים שבהם יש כוח-אדם שמטפל, כמו יוצאי קווקז, כמו בני מנשה, כמו יוצאי אתיופיה.
אלכס קושניר: אני מאמין שהרשויות המקומיות שסופגות במשך שנה שלמה כבר את העלויות האלה, אם תיתנו להם תקווה בדמות הפרוייקטורים, אני חושב שבשאר המשרות הם ידעו פחות או יותר להסתדר ולספוג בתקווה שבאמת משרד האוצר מתישהו יעביר את העודפים.
אלכס קושניר: אני רוצה בבקשה לסכם את הדיון.
אלכס קושניר: קודם לגבי 80 מיליון - אני אגיד את זה שוב ואני אמרתי את זה בתחילת הדיון.
אלכס קושניר: בוועדת הכספים כרגע הנושא הזה לא עולה.
אלכס קושניר: מה שמרב אמרה עכשיו, שזה נמצא בחוק הגדלת התקרה, אני לא ראיתי שם כסף צבוע ואני מרים פה דגל אדום.
אלכס קושניר: אנחנו נצטרך לוודא שבאמת ה-80 מיליון האלה קיימים והם צבועים לאותם נושאים שדיברנו עליהם כאן בוועדה.
אלכס קושניר: עכשיו לנושא הפרוייקטורים.
אלכס קושניר: אני שמעתי כאן את שרת הקליטה שהציגה את פעילות המשרד והתכנונים שלה קדימה.
אלכס קושניר: היא דיברה הרבה מאוד על הרשויות המקומיות, אז אני חושב שהגיע הזמן לעבור מהצהרות לפעולות ולמצוא את ה-13 מיליון האלה.
אלכס קושניר: אני פונה לשרת הקליטה כדי שתמצא את ה-13 מיליון האלה על מנת לתת התחייבויות לרשויות.
אלכס קושניר: רשויות לא מבקשות כסף, רשויות מבקשות התחייבות ואני חושב שאפשר לעשות את זה.
אלכס קושניר: אני לפחות מזהה שתי דרכים: אחת, זו איזושהי התחייבות של אגף התקציבים למשרד הקליטה בגובה של 13 מיליון שקלים כדי שהם יוכלו לעשות את אותה התחייבות גב אל גב אל מול הרשויות המקומיות, ובגלל זה פניתי לנציג אגף התקציבים וביקשתי ממנו תשובה תוך שבוע.
אלכס קושניר: דבר נוסף, אני פונה גם למשרד הקליטה לבדוק בתקנות הקיימות בתקציב של המשרד, בתקציב הקיים האם אפשר לבצע העברה תקציבית בין תקנות על מנת להמציא את אותה התחייבות.
אלכס קושניר: אני אומר לכם גם כחבר ועדת הכספים, במידה ותמצאו דרך כזאת, אני חושב שאנחנו נוכל להעלות את זה בוועדת הכספים במהלך הימים הקרובים על מנת שהנושא הזה ייפתר.
אלכס קושניר: בכל מקרה גם מכם אני מבקש תשובה תוך שבוע ימים כדי שנדע איפה אנחנו עומדים.
אלכס קושניר: לגבי ה-80 מיליון, חבר הכנסת טייב, אני חושב שכדאי להשאיר את ה-80 מיליון לאותם נושאים שדיברנו עליהם, כי אם ניקח משם 13 - - -
יוסף טייב: לא, אמרתי להוסיף 13.
יוסף טייב: לא ביקשתי לקחת משם.
אלכס קושניר: אני חושב שזה נמצא בידיים של אגף התקציבים וזו אחת האופציות.
אלכס קושניר: אם יוכלו להגדיל ל-93 מיליון, אני כמובן לא אתנגד.
אלכס קושניר: תודה רבה, הישיבה נעולה.
דוד ביטן: הנושא: הצעה לדיון מהיר בנושא מתן הקלות בקבלה לעבודה בבתי החולים לעשרות אחיות עולות מצרפת.
דוד ביטן: זה לא עניין של מתן הקלות.
דוד ביטן: שיקלטו אותן.
דוד ביטן: הוועדה קיימה בשבוע שעבר דיון בנושא הכרה, שקילה ורישוי תארים אקדמיים של העולים החדשים לתושבים חוזרים.
דוד ביטן: בדיון זה תוארה הסחבת והביורוקרטיה שקיימים בנושא ההכרה והרישוי במקצועות הרפואה וההנדסה שמדינת ישראל כה צריכה עובדים אלה.
דוד ביטן: מגישי ההצעה ציינו את הקשיים הביורוקרטיים הכבדים השוללים את קבלתן לעבודה של עשרות אחיות עולות מצרפת בעלות הכשרה, העומדות בתקנים המחמירים של האיחוד האירופי.
דוד ביטן: במדינת ישראל קיים מחסור באחיות.
דוד ביטן: תוספת אחיות למצבת כוח-האדם בבתי החולים תוכל לסייע לקליטה מיטבית שלהן ושל משפחותיהן בארץ ותקל על העומסים הכבדים בבתי החולים.
דוד ביטן: עצם ההכרה וההקלה בביורוקרטיה תגרום לעידוד עלייה של אחיות נוספות ומשפחותיהן בישראל.
דוד ביטן: חשוב לזכור שכל עשייה בנושא צריכה להתבצע תוך שמירה קפדנית על איכות הרפואה בישראל והעוסקים בה.
דוד ביטן: ב-26 בפברואר 2020 הוגש בג"ץ על ידי עמותת קעליטה נגד משרד הבריאות בנושא אחיות מצרפת.
דוד ביטן: בג"ץ דחה על הסף את דיוני עמותת קעליטה בנושא אחיות בצרפת.
<< אורח >> אריאל קנדל: אני משכתי את זה.
<< אורח >> אריאל קנדל: לא דחו.
דוד ביטן: אז עכשיו יבואו האחיות, יגידו, הנה בג"ץ לא רוצה, אז מה עכשיו?
<< אורח >> אריאל קנדל: החזירו אותי לשר הבריאות דאז, הרב ליצמן, שהוא כבר לא שר הבריאות.
<< אורח >> אריאל קנדל: אנחנו נדבר עכשיו על זה.
דוד ביטן: הכרת האחיות מחו"ל לא מייחדת רק את האחיות מצרפת.
דוד ביטן: גם אחיות מארצות הברית נתקלות בבעיות דומות.
דוד ביטן: אני מבין, יש לשכת רואי החשבון, לשכת המהנדסים, אבל אחיות?
דוד ביטן: לא ידעתי שיש דבר כזה.
דוד ביטן: הגזמתם הפעם.
דוד ביטן: אם היא עבדה, סתם דוגמא, עשר שנים כאחות בבית חולים בפאריז, אז היא צריכה לעבור קורס?
דוד ביטן: היום תשלחי אותי לקורס במשפטים, אני לא עובר את הבחינה.
דוד ביטן: זה לא רציני הדברים האלה.
דוד ביטן: אתם נתפסים בחוק?
דוד ביטן: מדובר בלמידה מקוונת.
דוד ביטן: לאחר מבחן רישוי ממשלתי ניתן רישיון זמני לשנה ולאחר מכן רישיון קבוע.
דוד ביטן: רישוי והכרה באחיות מחו"ל מתבצע באגף ייעודי לכך במשרד הבריאות, מינהל הסיעוד בראשות ד"ר שושי גולדברג.
דוד ביטן: מדור באגף נפרד לאגף רישוי מקצועות רפואיים.
דוד ביטן: אנחנו מבינים שאחיות זה ארגון רציני.
דוד ביטן: זה כמו ארגון המורים.
דוד ביטן: שר החינוך זה ארגון המורים, אז פה אותו דבר, שר הבריאות תלוי בכם.
דוד ביטן: אם אתן לא רוצות, אז לא יגיעו, אבל עדיין יש לכם איזושהי אחריות לאומית.
דוד ביטן: בשנת 2018 הוגשו 93 בקשות לפתיחת תיקים, 10 נדחו.
דוד ביטן: בשנת 2019 הוגשו 110 בקשות לפתיחת תיקים, 15 נדחו.
דוד ביטן: בשנת 2020 הוגשו 24 בקשות לפתיחת תיקים, ארבע נדחו.
דוד ביטן: בשנת 2018 - 105 קיבלו היתר עיסוק.
דוד ביטן: בשנת 2019 - 124 קיבלו היתר עיסוק.
דוד ביטן: בשנת 2020 - 79 קיבלו היתר עיסוק.
דוד ביטן: היתרי עיסוק ניתנים גם על בסיס פתיחת תיק בשנה קודמת.
דוד ביטן: זמן ממוצע לטיפול בקשות - 34 יום.
דוד ביטן: לפי הנתונים שהגיעו, בשנים 2019-2010 הגיעו 1,954 אחיות ואחים לפי הפילוח הבא: ארצות דוברות אנגלית - 306, ארצות דוברות צרפתית - 106, ארצות דוברות ספרדית - 63, ארצות דוברות רוסית - 1,416, אמהרית - 5.
דוד ביטן: יש כאלה שלמדו אחיות באתיופיה?
דוד ביטן: מעניין.
דוד ביטן: 58 אחיות במדינות אחרות.
דוד ביטן: בשנת 2019 פנו 270 אחים ואחיות, מתוכם 212 ממדינות דוברות רוסית.
דוד ביטן: מדינות דוברות אנגלית - 37 וצרפתית - 7.
דוד ביטן: אולי הירידה במספר האחיות ממדינות דוברות אנגלית וצרפתית מעידה על מגמה מסוימת, שלאור נתונים אלה לא מעוניינות יותר להגיע לישראל בגלל הקשיים הביורוקרטיים.
דוד ביטן: בבקשה, חברי הכנסת.
מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, אני חושבת שאולי אני אענה לך על חלק מהשאלות.
מיכל וונש: לפי מה שאני מבינה, אנחנו שוב בזום-אאוט.
מיכל וונש: אני אמנם הצטרפתי לדיון שנוגע לאחיות הצרפתיות אבל אני חושבת שיש לנו עוד פעם בעיה מערכתית, ואתה מומחה להסרת חסמים מערכתיים.
מיכל וונש: אני מחזיקה בידי וגם יש איתנו מי שמייצגת עולות דוברות אנגלית.
מיכל וונש: יש כבר 750 כאלה שעלו ארצה, דוברות אנגלית.
מיכל וונש: יש חסמים מאוד משמעותיים לעלייתן של אחיות ארצה.
מיכל וונש: כמובן שאנחנו יוצאי נפסדים.
מיכל וונש: דרך "נפש בנפש", רק כדי לדעת, עלו 200 אחיות מקנדה בשנים האחרונות.
מיכל וונש: כשאנחנו חושבים על הנתונים ועל מה שחסר, חלק גדול מהן השתלב דווקא במערך הבריאות הישראלי.
מיכל וונש: הנושא שאנחנו מדברים עליו שוב ושוב בוועדה הזאת, בטח ובטח בעת הזו שאנחנו צופים את גל העלייה ואת אתגרי הקורונה זה הסרת חסמים.
דוד ביטן: חברת הכנסת וונש, מה הטענה?
דוד ביטן: לפי מה שאני רואה, רוב הבקשות אושרו.
מיכל וונש: אז קודם כל זה לא נכון.
מיכל וונש: אני אומר לך איך שזה קורה.
מיכל וונש: הבעיה היא בעיה מנגנונית.
מיכל וונש: פונות אחת-אחת, אין שקיפות של מה הם הכללים לגבי כולן ואין הנגשה של המידע ואין תהליכים ראויים, שעל זה אנחנו מדברים כל הזמן בהסרת החסמים.
מיכל וונש: זאת האחריות שלנו.
מיכל וונש: אנחנו רואים את זה בכל מיני הקשרים.
מיכל וונש: כשאנחנו מגישים מקרה-מקרה, זה גם לא יעיל, זה גם מרחיק אנשים, זה גם לא מאפשר את הוודאות שאנשים צריכים לעשות, בטח כשהם עומדים להגר, ויש כל מיני נושאים נוספים - - -
דוד ביטן: הטענה שלך שאין שקיפות?
דוד ביטן: זה לא טענה.
דוד ביטן: אתם טוענים לגבי הביורוקרטיה, לגבי הקורס שהם צריכים לעבור.
דוד ביטן: לגבי אלה שנדחו, הנימוקים לא מספיק טובים?
מיכל וונש: קודם כל יש נושא שנגענו בו, זה גם נושא של ההכרה בתארים השונים, כיוון שיש לפעמים הכשרות שונות שלא מוכרים בארץ.
מיכל וונש: זה אתגר מספר אחד.
מיכל וונש: הדבר הנוסף שאני מכירה אותו זה הנושא של רישיון זמני.
מיכל וונש: נותנם איזשהו רישיון זמני שהן חייבות לעבוד תחתיו ורק ככה הן יכולות בעצם לגשת לקורס על בסיס כל מיני נתונים נוספים.
מיכל וונש: חוסר ההגינות פה הוא ממש פגיעה בחופש העיסוק, גם הוודאות שלהן, גם שכר שזה בא שוב לידי ביטוי וגם כמובן הפסד גדול למערכת, כי במקום שאחות עם ותק מקצועי וידע בתחום ספציפי תוכל להשתלב בעבודה, אז היא צריכה להתעכב שנה ויכול מאוד להיות שהיא גם לא באה.
מיכל וונש: הדבר הנוסף זה אחיות מומחיות שנדון כבר כמה פעמים.
דוד ביטן: מה זה אחיות מומחיות?
מיכל וונש: המערכת בישראל כרגע זה פחות לצרפתיות, יותר מצפון אמריקה.
מיכל וונש: המערכת בארץ לא ערוכה לקבל אותן.
מיכל וונש: הם לא מכירים בהכשרה שלהן ולכן היא צריכה לעבור את כל השלבים.
דוד ביטן: אין בישראל מושג כזה?
מיכל וונש: אין, ולכן היא צריכה לעבור בעצם את כל השלבים.
דוד ביטן: אם אין מושג כזה בישראל, לא יכולים לקלוט אותן כמומחיות, קולטים אותן כאחיות.
מיכל וונש: לא, אבל צריך לדעת מה הוא הניסיון שלהן.
מיכל וונש: כשדיברנו על החסם של הכרה בתארים, אמרנו, לא יכול להיות שבגלל שאין בארץ הכשרה מסוימת, אז לא נכיר בה כאילו היא לא קיימת, כי היא קיימת.
דוד ביטן: לעניין המשכורת את מדברת?
מיכל וונש: זה הכול.
דוד ביטן: אין בישראל אחות מומחית בבית חולים, אז איך יקלטו אותה?
מיכל וונש: שושי תיגע בחסם הזה.
מיכל וונש: בעצם אנחנו צריכים בנושא הזה לפעול ולהבין איפה הם החסמים באופן כללי, גם לאחיות העולות החדשות מצרפת וגם מרחבי העולם, כי מי שיוצא נפסד זו מערכת הבריאות הישראלית.
דוד ביטן: טייב.
יוסף טייב: אתה רואה את הנתונים שהוגשו.
יוסף טייב: יש עוד מאות אחיות בצרפת שפשוט כבר לא מגישות בגלל הביורוקרטיה, בגלל הסחבת.
יוסף טייב: אני קיבלתי פניה של אחות, אני אתן לך את השם שלה כדי שהדברים יהיו מאומתים, אליזבט רנסיה.
יוסף טייב: היא ביקשה ממני להגיד את השם שלה.
דוד ביטן: אני לא מבין את זה עדיין.
דוד ביטן: בא אדם, מגיש בקשה.
דוד ביטן: תאר לי את הסחבת.
יוסף טייב: המבחנים, עלות המבחנים, התרגום של אותם דברים.
דוד ביטן: בגלל תרגום של 200 שקל היא לא רוצה להיות אחות?
יוסף טייב: זה 400 שקל ועוד 1,800 שקל.
יוסף טייב: אתה יודע בדיוק מה העלות ומה ההחזר שכירות, ודיברנו על זה בשבוע שעבר שהוא מינימלי.
יוסף טייב: גם הניסיון לצורך העניין בבית חולים בצרפת, והיא באה לפה ורוצה לעבוד בבית חולים, נותנים לה לעבוד לצורך העניין רק בקופות החולים.
יוסף טייב: אנחנו מדברים על שמונה שנים של בן אדם שהגיע לארץ ולא מצליח לעבוד בתחום.
דוד ביטן: אבל אולי הוא מאלה שנדחו.
אופיר סופר: קודם כל תודה רבה על הדיון.
אופיר סופר: אני אגיד שבעיניי זה דיון חשוב ואני חושב שהטיימינג הוא טיימינג מצוין כי חסרים אחיות ואנחנו צריכים את זה כרגע פה במדינת ישראל.
אופיר סופר: אני אעשה את העסק מאוד פשוט.
אופיר סופר: אחיות צריכות להיבחן, אחיות שהן תפקדו ועבדו בצרפת למעלה מחמש שנים.
אופיר סופר: יש להן ניסיון.
אופיר סופר: הרפואה בישראל כל כך שונה מהרפואה בצרפת?
אופיר סופר: נפגשתי בשבועיים האחרונים עם אחת הדמויות היותר בכירות במערכת הבריאות.
אופיר סופר: הוא אמר לי חד משמעית, הכול פוליטיקה.
אופיר סופר: הוא לא מצליח להבין.
דוד ביטן: מי אמר לך את זה?
אופיר סופר: אני לא יכול להגיד.
אופיר סופר: אני מסנן את המילים שהוא אמר.
אופיר סופר: אני אגיד בצורה פשוטה, אין פה שום דבר ענייני בזה שאחיות שעבדו בצרפת חמש שנים ושהן יכולות לעבוד בכל האיחוד האירופי ובקנדה, לא יכולות לעבוד בישראל.
דוד ביטן: על זה אין ויכוח.
אופיר סופר: אין שום דבר ולכן כל ההסבר לא צריך להיות אצלנו, אצל חברי הכנסת.
אופיר סופר: אנחנו לא רופאים, לא אחיות.
אופיר סופר: אני טוען לחוסר ענייניות.
דוד ביטן: אתם אומרים טענה ראשונה, שלא יכול להיות שאחיות שהגיעו מהארצות המפותחות, שעובדות בכל תקן שהוא, לא יתחילו לעבוד מייד בישראל.
דוד ביטן: לפחות ניסיון.
דוד ביטן: יכולים לעבוד חצי שנה ולראות איך הן.
דוד ביטן: לא חייבים לעשות קורס.
דוד ביטן: זו טענה ראשונה.
דוד ביטן: טענה שנייה, שיש בעיה של ביורוקרטיה שגורמת להן להתייאש מהעניין.
דוד ביטן: טענה שלישית, של האחיות המומחיות, נכון?
דוד ביטן: עכשיו נעבור אליכן.
דוד ביטן: למה אתן לא מקבלות מישהי שלמדה בצרפת ועבדה?
דוד ביטן: מילא, אם היא לא עבדה בכלל, את צודקת.
דוד ביטן: אם מישהו לא עשה אישור עבודה וסתם גמר תואר וישב בבית עשר שנים, אז ברור שהוא צריך איזה ריענון, אני לא מתווכח על זה, אבל כאלה שעבדו, מה הסיפור?
סימה אזולאי: אני חייבת ברשותך להגיד משפט מקדים.
סימה אזולאי: אחות מוסמכת בישראל בעצם לומדת להיות במתאר טיפולי, ילדים, פסיכיאטריה.
סימה אזולאי: יש בעולם מגוון של תוכניות של אחות מוסמכת, באמת מגוון עצום לפעמים באותה מדינה.
סימה אזולאי: אנחנו מטפלים בלמעלה מ-50 מדינות בעולם.
סימה אזולאי: יש מגוון תוכניות הכשרה של אחיות מוסמכות.
דוד ביטן: מה זה מגוון?
סימה אזולאי: מגוון של תוכניות, למשל, אפילו אם אני אתייחס לתוכנית של צרפת, לא כל האחיות למדו פסיכיאטריה.
סימה אזולאי: כיוון שבישראל האחות שלנו, האחות המוסמכת לומדת את כל התחומים האלה כחובה, יש מה שאנחנו קוראים תוכנית ליבה.
סימה אזולאי: אנחנו מחייבים אותה בעצם להכיר את כל תחומי הידע כדי שהיא תוכל להיות בכל מתאר.
דוד ביטן: בכל מחלקה.
סימה אזולאי: כן, בכל המתאר הטיפולי.
דוד ביטן: תנו לה אישור לעבוד ותחייבו אותה בקורסים.
סימה אזולאי: אין לנו בעיה, אנחנו מכירים את התוכניות האלה של האחיות מצרפת.
סימה אזולאי: בגלל שהם עולים חדשים, אנחנו לא מכירים אחד לאחד.
סימה אזולאי: ב-80% אפילו אם אנחנו רואים שהתכנים נלמדו, אנחנו מכירים.
סימה אזולאי: למה זה חשוב?
סימה אזולאי: כי בעצם אנחנו רוצים לשמור על בטיחות הציבור, על הנושא של טיפול שאנחנו חושבים שהוא ראוי.
סימה אזולאי: אין לנו בעיה, אנחנו מכירים ב-80%.
דוד ביטן: יש כאלה שלמדו 60%?
סימה אזולאי: כן.
דוד ביטן: באיזה מדינה?
סימה אזולאי: בכל מיני מדינות העולם.
אופיר סופר: את יכולה להתייחס ספציפית לצרפת?
מיכל וונש: כרגע אנחנו מדברים על צרפת.
מיכל וונש: הייתי מוסיפה ארצות וקנדה כדי שנתמקד.
מיכל וונש: מדינות מערביות.
דוד ביטן: יש לכם בדחיות כאלה שלמדו בצרפת, ארצות הברית, אנגליה, בלגיה?
רינה שימונוב: יש כאלה שנדחו כי לא היה להם את המסמכים המתאימים, זאת אומרת שלא היה להם תעודת גמר של לימודים.
דוד ביטן: לא סיימו ללמוד.
רינה שימונוב: או לא סיימו ללמוד.
דוד ביטן: הם לא המציאו את זה או שהמציאו את זה אחר כך?
רינה שימונוב: יש להם אפשרות להמציא את הנתונים אחר כך ולהוסיף את מה שחסר להם.
רינה שימונוב: יש אנשים שלא הביאו את כל המסמכים הנדרשים להכרה הבסיסית, אז הם נדחים.
רינה שימונוב: יש אנשים שסיימו לימודים לפני 30 שנה ולא עבדו יום אחד, אז גם הם נדחים.
מיכל וונש: לא נראה לי שאנחנו מדברים על המקרים שאתן מתארות אותן.
אופיר סופר: גברת אזולאי, אחות שעבדה בפאריז חמש שנים, מגיעה לארץ, היא צריכה להיבחן?
אופיר סופר: אני אקח את אחד ממשרדי עורכי הדין הכי טובים שיש בארץ, אני אתן לו מחר לעבור בחינות לשכה, את חושבת שהוא יעבור את זה בקלות?
סימה אזולאי: אני לא יודעת לגבי - - -
אופיר סופר: אני מבקש שאחות שעבדה חמש שנים בפאריז, שיכולה לעבוד בכל האיחוד האירופי ובקנדה, תעבוד גם בישראל.
אופיר סופר: יש בזה גם ציונות, יש בזה גם קליטת עלייה ויש בזה גם סיוע למשבר הקורונה.
אופיר סופר: עומדת מולי אחת הדמויות הבכירות במערכת הבריאות, שהתפתחה מלמטה, לא הונחתה מלמעלה, אומרת לי, הכול קשקוש.
אופיר סופר: אני לא מצליח להבין למה יש התנגדות.
אופיר סופר: אני מתאפק מלחשוף את המילים שהיא אמרה.
אופיר סופר: אתם לא מצליחים לנמק מבחינה עניינית למה כשיש עכשיו משבר ומחפשים אחיות בנרות, אתם לא מצליחים להכניס אותן.
דוד ביטן: לגבי אוקראינה, מה המצב שם?
סימה אזולאי: אותו דבר.
סימה אזולאי: אנחנו מסתכלים על כל תוכנית לימודים, ורינה היא כאן אחראית על הנושא הזה.
סימה אזולאי: אם יש מישהו שצריך לעשות השלמה, אנחנו דואגים לו להשלמה פרטנית.
דוד ביטן: תנו לו את ההשלמה כשהוא כבר עובד.
דוד ביטן: תנו לו לעבוד ותגידו לו, אתה חייב לעשות קורס א', קורס ג'.
דוד ביטן: אם הוא לא עושה, תפטרו אותו.
רינה שימונוב: לוקחים את הבן אדם יד ביד.
רינה שימונוב: אם הוא מחסיר לימודים של השלמה שהוא לא משלם עליה, הוא מקבל עליה החזר של נסיעות - - -
דוד ביטן: אין בעיה החזר אבל תנו לו להתחיל לעבוד.
דוד ביטן: הוא יכול להמשיך לעבוד אם הוא יעשה את הקורס.
דוד ביטן: מה זה הסיפור הזה של האחות מומחית?
סימה אזולאי: משנת 2013 התחילה בעצם הכרה באחות מומחית, אבל אחות מומחית היא קודם כל אחות מוסמכת בישראל.
סימה אזולאי: היא חייבת להיות אחות מוסמכת שמכירה את העבודה של האחות המוסמכת.
דוד ביטן: יש אחות מומחית בארצות הברית שהיא לא מוסמכת?
סימה אזולאי: יש בתחומים מאוד מסוימים.
סימה אזולאי: מומחיות דורשת הכרה.
דוד ביטן: אבל היא עדיין אחות.
סימה אזולאי: קודם כל היא חייבת להיות אחות.
דוד ביטן: אז ההכרה לאחות מומחית זה קשור למשכורת?
סימה אזולאי: אני לא מתעסקת במשכורת.
דוד ביטן: אם היא כבר עובדת כאחות, מה זה כבר משנה אם היא מומחית או לא מומחית?
דוד ביטן: לגבי הביורוקרטיה?
רינה שימונוב: לגבי הביורוקרטיה, הוקראו פה נתונים ולדעתי קצת נעשה מישמש עם הנדסאים, עם משרד החינוך.
שלומית אבינח: איזה מישמש?
רינה שימונוב: יש שני גופים שאחראים על מקצועות פארא-רפואיים.
שלומית אבינח: זה מה שנאמר.
רינה שימונוב: אנחנו מדברים על מינהל הסיעוד.
רינה שימונוב: אני לא יודעת על איזה סחבת מדברים.
רינה שימונוב: במינהל הסיעוד התיקים והמסמכים מתקבלים באופן מיידי.
רינה שימונוב: ניתן מענה אישי ופרטני.
רינה שימונוב: אני יודעת בשמות, אני יודעת את מספרי הטלפון של העולים מצרפת, של הילדים שלהם, של האימהות ושל כל בני המשפחה.
רינה שימונוב: אנחנו מדברים על תפעול של 34 ימים מתחילת הגשה של המסמכים.
דוד ביטן: ד"ר אנדוארס, כן בבקשה.
קארין אנדוארס: אני לא יכולה לדבר בעברית.
דוד ביטן: יש לנו מומחית באנגלית, לא?
דוד ביטן: תרגמי אותה.
קארין אנדוארס: (דבריה מתורגמים על ידי חברת הכנסת מיכל קוטלר-וונש).
קארין אנדוארס: היא מייצגת 767 אחיות שעלו ארצה, אחיות מכל הסוגים מ-14 מדינות שונות כולל צרפת.
קארין אנדוארס: היא מלמדת בהדסה בבית ספר לרפואה, בגלל זה היא מייצגת את האחיות.
קארין אנדוארס: כל מטרת הקבוצה היא בעצם לקדם את הקשיים שהאחיות חוות בעלייה.
קארין אנדוארס: הם עבדו גם עם משרד הבריאות, גם עם "נפש בנפש" לנסות לשפר את הקליטה של האחיות.
קארין אנדוארס: לוקח כמה שנים וחלק נדרשות לחזור ללמוד שנה.
קארין אנדוארס: זה הנושא של ההכרה בתארים האקדמיים.
קארין אנדוארס: אין סטנדרטים קבועים כשמגיעים ממדינות שונות כשמנסים להמיר את התואר.
קארין אנדוארס: זה יכול לקחת חודשים ואז חוזרות ללמוד כדי להשלים את הקורסים שלכאורה חסרים בהשלמה שלפי התארים שלנו.
קארין אנדוארס: אין תוכנית אחידה.
דוד ביטן: הם אומרים, 80% לא צריכים קורסים.
מיכל וונש: הדבר הכי חשוב זה שזה אחיות עם המון ניסיון שמגיעות הנה והן חוזרות אחורה במקום ללכת קדימה.
מיכל וונש: תודה קארין.
רינה שימונוב: אני לא יודעת מאיפה הנתון הזה של שנה.
רינה שימונוב: לצורך העניין אני רוצה לתת דוגמא של שני עולים שעלו לפני חמישה ימים מצרפת.
רינה שימונוב: הם כבר הוכרו, הם כבר יודעים מה המעמד שלהם.
רינה שימונוב: לאחד מהם יש חסר בתוכנית לימודים.
רינה שימונוב: הוא כבר יודע מהבית שהוא משלים אותה באמצעות זום בישיבה בבית, את תוכנית הלימודים העיונית.
דוד ביטן: זאת אומרת, אין מצב שאדם צריך ללמוד שנה.
מיכל וונש: אנחנו מספרים סיפורים אנקדוטליים במקום שיהיו לנו נתונים, אדוני היושב-ראש.
<< אורח >> אריאל קנדל: סתם אנשים מתלוננים?
<< אורח >> אריאל קנדל: צריך פשוט להתעורר.
<< אורח >> אריאל קנדל: אנשים עושים עלייה, אחרי שנתיים עוברים את המבחן הזה, 80% נכשלו במבחנים האלה עד שהגשנו את הבג"ץ ואז פתאום כולם התחילו להצליח במבחנים האלה.
<< אורח >> אריאל קנדל: היו 83% נכשלים ואז הגשנו בג"ץ ואז פתאום כולם הצליחו.
קריאה: אני מאוד מצטערת, זה השמצות בוטות ללא שום בסיס.
קריאה: אני מבקשת את הזכות לדבר.
שלומית אבינח: לאה לוי ואז שושי גולדברג.
לאה לוי: שלום, אני יושבת-ראש של ארגון ספיר, ארגון רפואי דוברי צרפתית בישראל.
לאה לוי: אני עולה חדשה מצרפת, שנתיים בישראל וברוך השם לרופאים זה לא כמו אחיות.
לאה לוי: אני לאחר חודש וחצי כבר ישבתי במרפאה וקיבלתי אנשים וכבר הייתי עצמאית, ותוך שנה קיבלתי שתי מומחיות שלי.
לאה לוי: הרמה של הרפואה והציוד הוא אותו דבר בצרפת, וברוך השם אנחנו עוזרים למטופלים.
לאה לוי: לקהילה של רופאים דוברי צרפתית אנחנו צריכים את התמיכה של אחיות פעילות בישראל, אבל כבר אין.
לאה לוי: התיקים שאתם רואים זה רק החלוצים, כי אף אחד לא רוצה אפילו להיכנס לסוכנות היהודית, למה?
לאה לוי: כי הם יודעים.
לאה לוי: רופאים מייד יודעים, תהיה לי עבודה, אני אוכל לצאת מהאולפן ולקבל עבודה.
לאה לוי: אחיות מגיעות, הן לא יודעות אם יקבלו.
לאה לוי: לגבי מה שהם לומדים, אני מדברת עם הרבה אחים ואחיות שעושים עלייה, ממש אנשים חזקים.
לאה לוי: דווקא להם מאוד קשה, למה?
לאה לוי: כי אומרים, לא למדתם את זה, לא למדתם את זה.
לאה לוי: תראו, אם היו קורס לאחר קורס, מה שאנחנו למדנו ברפואה, גם בכל האוניברסיטאות זה שונה.
לאה לוי: הם לומדים לפעמים לאחר הרפורמה לפי מערכת אבל אין שום אח שלא למד פסיכיאטריה, שלא למד רפואת נשים, שלא למד רפואת ילדים.
לאה לוי: לפעמים לומדים לפי מערכות, זאת אומרת שיוצאים לסוכרת, יש קורס על סוכרת של ילדים ויש קורס על סכרת של מבוגרים אבל זה לא אומר שהם לא למדו.