GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טלי פלוסקוב: בעיניי, אם אני מדברת על מדינת ישראל, יש מקום אחד שהוא מוזנח, וזה המקום של הדיור הציבורי לאזרחים הוותיקים, לקשישים, שהגיעו ארצה בנושות ה-90'.
טלי פלוסקוב: הם עדיין ללא קורת גג.
טלי פלוסקוב: הסיוע שהם מקבלים מהמדינה, לצערי הרב, עם כל התוספות ששמענו והיו, זה עדיין רחוק מהסכום שהם צריכים לקבל.
טלי פלוסקוב: אם אנחנו מדברים על עוני במדינת ישראל, זה האנשים האלה.
טלי פלוסקוב: אני שמחה מאוד שאתה היום – לא רק אנחנו אלה שמייצגים את האינטרס של הקהילה דוברי הרוסית ושל כל העלייה.
טלי פלוסקוב: היום אתה אדם חדש, ותיחשף לדברים שעד היום לא שמעת אותם, ואני רוצה שתלמד אותם, כי אני יודעת שכשתבין את הסוגיה הזו, תתחיל יחד אתנו לחפש פתרונות.
טלי פלוסקוב: זה אנשים שאין להם מה לאכול כי אין להם קורת גג.
טלי פלוסקוב: מדינת ישראל התחייבה בפניהם שתדאג להם לקורת גג, ואין להם.
טלי פלוסקוב: ושוב – אם יש אנשים שבוחרים בין תרופה למזגן, זה האנשים האלה, כי סיוע בשכר דירה שהם מקבלים ממדינת ישראל, זה לא מספיק.
טלי פלוסקוב: 800, 900 שקל לאדם שגר בראשון?
טלי פלוסקוב: למה הוא צריך לגור בערד?
טלי פלוסקוב: גם בערד היום לא מספיק, אבל למה הוא צריך לגור בערד, כי הילדים שלהם גרים בראשון?
טלי פלוסקוב: כי שם זה עולה פחות?
טלי פלוסקוב: מה שקורה בערד – היום אני הולכת לשווק את זה לכל המדינה.
טלי פלוסקוב: שבערד – מי שרוצה להגיע – אני גרה שם, נהנית שם, ואפשר ליהנות שם חבל על הזמן, מי שיודע לעשות את זה.
טלי פלוסקוב: אז נעשה את זה.
טלי פלוסקוב: אבל כמדינה אנו חייבים לחשוב על שינוי המנגנון.
טלי פלוסקוב: 60,000 אזרחים ותיקים מקבלים היום סיוע לשכר דירה.
טלי פלוסקוב: יש הרבה אנשים שלא הולכים אפילו להירשם לדיור ציבורי, כי מבינים שאין להם סיכוי לקבל את זה, אבל הם זכאים.
דוד ביטן: מקבצים, אין משהו אחר.
חביב קצב: אבל הם ממשיכים לקבל סיוע בשכר דירה.
טלי פלוסקוב: אני לא אומרת שהם לא מקבלים, אבל זה מאוד נמוך.
טלי פלוסקוב: שתיים, נכון שהמדינה היום לא עושה את הפרויקט הזה של יזמים פרטיים שבונים.
טלי פלוסקוב: אין את זה.
טלי פלוסקוב: אולי צריך לחדש את זה.
דוד ביטן: אני לא מבין - אם יזם עושה את זה, מה של המדינה?
דוד ביטן: הרי גם ככה אתה מסייע לו בשכר דירה, לאותו אדם.
שלומית אבינח: מה עם הפרויקט של קרקע חומה?
חביב קצב: קבלן, יזם שעושה את העבודה, הוא מצפה לקבל שכירות ותשואה.
חביב קצב: זה מה שאנחנו עושים.
דוד ביטן: אבל אתה לא נותן לאותו דייר את הסיוע בשכר דירה – אתה נותן אותו ליזם.
דוד ביטן: הם משתתפים במשהו מעצמם?
טלי פלוסקוב: 10% מההכנסה שלהם.
חביב קצב: בסביבות 300, 350 שקל.
דוד ביטן: למשל, עולי אתיופיה, אתה נותן להם 350 שקל מענק.
דוד ביטן: המענק הזה, אתה לא צריך להביא אותו.
טלי פלוסקוב: רק יוצאי אתיופיה מקבלים, ויוצאי ברית המועצות לא מקבלים את זה.
דוד ביטן: לא נכנס לזה.
טלי פלוסקוב: אני לא רוצה לקחת ממישהו חלילה.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לתת.
דוד ביטן: ניקח מקבץ לעולי אתיופיה, לצורך העניין.
דוד ביטן: המדינה חסכה, אז זה היה צריך להיות חלק מהעלות.
חביב קצב: בסוף זה מתקזז.
חביב קצב: אנחנו משלמים את הדלתא.
דוד ביטן: לכן למה לא לעשות 30 מקבצי דיור?
דוד ביטן: כולם יבנו.
טלי פלוסקוב: המדינה לא יכולה לשלם את זה, אז הקשישים משלמים את זה.
דוד ביטן: השקעה שולית.
דוד ביטן: חסר מי שיהיה שם?
דוד ביטן: לא חסר כלום.
דוד ביטן: אגב, אם יהיה מצב עוד 15, 20 שנה, שלא יהיה מי שיגור, הופכים את זה לבתי אבות.
טלי פלוסקוב: יהיה.
חביב קצב: אבל אנחנו בעד זה.
טלי פלוסקוב: הטענות לא אליך אלא למצב במדינה, ואנחנו לא מוצאים פתרונות.
יואל רזבוזוב: בהמשך למה שאמרה חברת הכנסת פלוסקוב על שינוי המנגנון, אני גם הצעתי - הלכתי אפילו לבג"ץ עם זה.
יואל רזבוזוב: כמובן שבג"ץ העיף אותנו לכנסת חזרה, כי אנו צריכים לפתור את הבעיות האלה כאן.
יואל רזבוזוב: אבל נכון להיום, כפי שגם טלי אמרה, שה-2,000 יחידות האלה מקבץ הדיור, אנחנו שומעים על זה הרבה זמן.
יואל רזבוזוב: המדינה היום לא מסוגלת להרים דיור ל-30,000 איש.
יואל רזבוזוב: מה שהמדינה מסוגלת לעשות, וזאת האוכלוסייה שמה שמקבלים מהמדינה, מהקצבאות, כל זה הולך להם לשכירות.
יואל רזבוזוב: הם נשארים בלי מזון, בלי כלום.
יואל רזבוזוב: הפתרון המיידי שאנו יכולים לתת להם זה תוספת לשכירות.
יואל רזבוזוב: לתת להם עוד אלף ₪.
יואל רזבוזוב: כלומר על ה-800 ₪ שהם מקבלים, לתת להם עוד אלף ₪.
יואל רזבוזוב: העלות של זה ל-30,000 איש - בסביבות 300 מיליון ₪ בשנה.
יואל רזבוזוב: זה הרבה כסף.
טלי פלוסקוב: אבל זה 66,000 זכאים.
דוד ביטן: 22,000 מתוכם קשישים.
דוד ביטן: יש מתוכם גם שניים שגרים בבית.
יואל רזבוזוב: 27,000 זוגות עומדים בתור.
יואל רזבוזוב: אתה מוסיף אלף שקל.
יואל רזבוזוב: זה 300 מיליון ₪ שאתה פותר את הבעיה הזאת.
טלי פלוסקוב: 300 מיליון לא מספיק.
חביב קצב: אלה זכאים.
חביב קצב: אתה חייב לתת לכל הזכאים.
חביב קצב: אלה שנרשמו לממתינים לדיור דיבורי זה 22,000, אבל הם מתוך 66,000 יחידות שמקבלות סיוע בשכר דירה, שמחר כל אחד שאתה מארגן את הסיוע בשכר דירה, אתה צריך לתת גם לו את הסיוע.
יואל רזבוזוב: לכמה אין לך פתרון?
חביב קצב: אמרה חברת הכנסת טלי בצדק – אם יידעו שמחר יש פתרונות, המספר 22,000 יכול להפוך תוך חודשיים ל-44,000.
דוד ביטן: אתה מדבר על חצי מיליארד שקל.
יואל רזבוזוב: הפתרונות שאנחנו חושבים עליהם זה הרבה יותר כסף, הרבה יותר זמן.
דוד ביטן: לא נכון, כי זה על חשבון היזמים.
יואל רזבוזוב: היזמים – אמרתי לפני שנים, שצריך להאיץ את זה.
יואל רזבוזוב: הבעיה, כפי שטלי אמרה, יש בעיה עם ראשי ערים.
דוד ביטן: את זה אפשר לפתור.
דוד ביטן: לא חייבים לשאול אותם כל דבר, עם כל הכבוד.
דוד ביטן: כל השיטה במדינה שאתה חייב אישור שלהם על כל שטות, אינה נכונה.
דוד ביטן: זה לא קרקעות שלהם אלא זה קרקעות ציבורית.
דוד ביטן: אתה יכול להקצות את זה לבד.
דוד ביטן: אתה לא צריך אותם.
דוד ביטן: מה הם יכולים לעשות – לא לתת היתר בנייה?
טלי פלוסקוב: זה מה שהם עושים.
דוד ביטן: יש לזה פתרון.
דוד ביטן: ראש עיר שעושה בעיות- - -
טלי פלוסקוב: ואני רוצה לדעת מי ראשי הערים שעושים בעיות.
טלי פלוסקוב: התושבים שלהם צריכים לדעת מי ראשי הערים.
דוד ביטן: אני לא עושה את זה, אבל להקצות קרקע לא צריך את ראש העיר.
דוד ביטן: אפשר לעקוף אותו.
דוד ביטן: לתת היתר – אפשר לתת אותו דרך ועדה מחוזית.
דוד ביטן: לא שואלים אותו.
דוד ביטן: מה זה השטויות האלה שהוא לא רוצה?
דוד ביטן: שיהיה ראש עיר בעיר אחרת.
דוד ביטן: עליי זה לא מקובל.
דוד ביטן: כל הסיפור של הדיור שצריכים לשאול אותם והיו צריכים לעשות הסכמי גג שייצרו מצב של מיליארדי שקלים על כל דירה, ובסופו של דבר לא עשו כלום.
דוד ביטן: אי-אפשר כל דבר לשאול אותם.
דוד ביטן: בלתי-אפשרי.
טלי פלוסקוב: דיברת על פתרונות.
טלי פלוסקוב: אני מכירה את היכולות שלך.
טלי פלוסקוב: ברור לנו שמייד אלף שקל לא נעזור להם.
טלי פלוסקוב: אבל אם נוכל, ואני יודעת שאתה מסוגל – כמה עלה לנו ה-300 שקל?
טלי פלוסקוב: 60 מיליון?
דוד ביטן: אבל זה לא פותר את הבעיה.
דוד ביטן: נתת להם עוד כמה מאות שקלים.
טלי פלוסקוב: זה פותר.
טלי פלוסקוב: לאדם הזה אתה נותן לקנות עוד לחם וחמאה.
טלי פלוסקוב: על מה אתה מדבר?
טלי פלוסקוב: לאנשים האלה כל 100 שקל חשובים.
טלי פלוסקוב: אבל בואו נפתור הדרגתי.
טלי פלוסקוב: זה מקל.
דוד ביטן: זה מקל.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: אני מנכ"ל קעליטה, עולי צרפת.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: גם שלחתי את זה בכתב – יש שלוש קבוצות בעולים.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: יש כאלה שלא צריך בכלל מה שחביב דיבר, וצריך לומר גם הכרת הטוב במשרד על כל מה שהוא אומר, ואני לא בטוח שטוב לתת לאנשים את הסיוע בשכר לדירה למי שלא צריך את זה.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: ברור שזה דורש השקעה וכוח אדם שיבדוק את הדברים האלה, אבל יש היום אנשים שלא צריכים את זה.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: צרפת בסיפור הזה היא הדוגמה הכי טובה.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: יש בצרפת אולי 30% מהאנשים שלא צריכים כלום מהמדינה, אפילו לא סל קליטה.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: זה משהו אחד.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: יש 70%, לפחות מצרפת, שחלקם זה מעמד בינוני.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: חלקם זה מעמד נמוך.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: הם צריכים לפחות עזרה בשכר דירה.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: יש הדיון על הנצרכים.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: רוב הדיון בינתיים זה על הנצרכים.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: יש דיון אחר על אנשים שזה מעמד בינוני או בינוני מינוס – עוד לא נצרכים.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: הם צריכים את העזרה בשכר דירה, זה 70% מהם.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: מתוך 40,000 היום לפחות 30,000 מעשר השנים האחרונות זה מעמד בינוני ומינוס.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: חביב יתקן אותי, אם איני מדייק בנתונים – היום, בגדול, עזרה בשכר דירה זה 25,000 שקל פרוסים על ארבע שנה – מסוף שנה ראשונה עד סוף שנה חמישית.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: כשאומרים פה 800 שקלים, אבל זה בהתחלה 800 שקלים.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: אחר כך זה רגרסיבי - בשנה החמישית זה 100 שקל בחודש, אם איני טועה.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: חביב, נראה לי שאני מדייק, בגדול.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: למה זה חשוב – כי בסופו של דבר, יש לומר תודה אבל זה לא תמיד סמלי, הסיפור הזה.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: אני אומר הפוך - אם הכסף הקיים, נכון שלאוצר זה לפרוס את זה אחרת, וזה חישובים ומה עושים עם הכסף, אבל אותם 25,000 שקל, במקום לפרוס את זה על חמש שנים, אולי צריך לפרוס את זה על שנתיים, ועוד לא הגענו למרכז הקליטה.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: לפרוס את זה אחרת.
דוד ביטן: אמרת לי בפגישה שאתם מסוגלים, למשל, להביא תרומות כדי לתת מאצ'ינג.
דוד ביטן: נושא מקצבי דיור, נגיד, לעולי צרפת.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: לפני מקצבי הדיור, יש פה 25,000.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: אחת, לא לתת לכולם אלא למי שצריך.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: ושתיים, לפרוס את זה אחרת.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: זה כל כך פשוט, שבשנה החמישית 100 שקל בחודש לא עוזר לאף אחד.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: אז ניתן את זה על שנתיים.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: זה גם קשור לעידוד עלייה.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: עכשיו יש 50,000 מצרפת שרוצים לבוא.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: לא נחלק להם דירות.
דוד ביטן: למה אתם לא עושים את זה בתקופה יותר קצרה, ולתת יותר כסף?
חביב קצב: בסוף אתה חוזר לעלות התקציבית השנתית.
חביב קצב: כל דבר שאתה עושה זה מכפלות.
חביב קצב: אם הגיעו 35,000 עולים, אתה לא יכול לעשות את זה רק לעולי צרפת.
חביב קצב: אם הגיעו בשנה 35,000 עולים, תעשה את המכפלות על פני חמש שנים, כמה הגיעו, זה כבר 200,000.
חביב קצב: כשאתה עושה את המכפלות, אתה רוצה לתת להם תוך שנתיים או שלוש את העלות היותר גדולה.
דוד ביטן: אבל 100, 200 שקל בשנה, אין לזה משמעות.
חביב קצב: לכן אמרו – זה סיוע אוטומטי ללא מבחן הכנסה, שבסוף יגיע למצב שנצמצם אותו לשלוש שנים, אין לי ספק, אבל עיקר העיקרים זה הסיוע לאנשים שנזקקים.
חביב קצב: יש פה לאורך כל הדרך, ברמת הסיוע שממשלת ישראל נותנת, מחולק לרמה של ללא מבחן הכנסה, אחר כך לזכאי מבחן הכנסה – שוב, כל הנושא של מה שאריאל מדבר על הנושא של רמת הביניים, ברמה הזו יש בעיה.
חביב קצב: זה לא רק בנושא הזה.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: אתה מכיר את זה.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: יש פה היום, מכל עידוד העלייה, רוב היהודים בצרפת, הם לא גרים במערב פריז.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: הם גרים באזורים של מזרח פריז, אזורים מאוד קשים.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: 80% מהרשויות האלה זה דיור ציבורי בכלל.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: לא צריך פה לתת להם דיור ציבורי.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: לא יקבלו.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: אבל אם האדם משלם בצרפת היום 500 אירו שכר דירה באזורים האלה, ואתה אומר לו: אתה תגיע לישראל – בשנתיים הראשונות תקבל את העזרה הזו, ובזמן הזה הוא יכול ללכת לאולפן ולקבל הכשרה תעסוקתית כמו שצריך, אז זה הרבה יותר חכם, ואני מבין מה שאתה אומר.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: יש לי גם תואר בראיית חשבון.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: את השיקולים של התקציב - לחמש שנים, שנתיים – אני מבין.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: אבל זה יעזור.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: אל תיתן לעשירים – זה יחסוך ממך הרבה, ובסוף יש פה פתרון מצוין להרבה מאוד אנשים של מעמד בינוני.
דוד ביטן: אם אתה מחתים את העולה, שהוא מסכים לצמצם את זה, במקום 5 ל-3, יש בזה משהו.
דוד ביטן: הבעיה היא רק תקציבית, נכון.
דוד ביטן: כמה העלות התקציבית של זה?
יואל רזבוזוב: המדינה רוצה לפרוס את זה.
דוד ביטן: אז שיפרסו את זה ל-25 שנה.
דוד ביטן: בנושא הדיור, אנחנו צריכים את ראש אגף תקציבים, מרידור.
דוד ביטן: אני מציע שנכין את הדברים, ונעשה ישיבה עם מרידור עצמו, כי זה תלוי בו.
דוד ביטן: יש פה פתרונות, שאם אותו עולה יחתום, ואנשים יכולים להחליט ככה.
שלומית אבינח: שזה יהיה אופציונלי, לא חובה.
דוד ביטן: מי שלא רוצה, ההצעה שלו לא תופסת.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: הגיע הזמן שגם בסל קליטה, תנו לאנשים – אולי זה קשה - למי שלא רוצה, שלא יקבל.
דוד ביטן: זה לא טיעון.
דוד ביטן: מה לגבי מקצבי דיור לעולי צרפת?
דוד ביטן: אמרת שאין לך בעיה לעשות מאצ'ינג.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: אמרתי את זה, ואני עומד על זה.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: יש היום יזמים – זה פילנתרופיה יזמית.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: אנשים שלא מכירים את הסיפור הזה.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: אפילו לא יודעים.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: אפשר היום להזמין אנשים לישיבות עבודה, ולומר: יש אפשרות למקבצי דיור, להזמין יזמים ולקבל שטחים בכל מיני רשויות.
דוד ביטן: אתה צריך לעשות את זה במכרז.
דוד ביטן: מה המאצ'ינג שהעמותה שלכם, של עולי צרפת, יכולה לעשות?
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: נשב, תוכנית עבודה.
דוד ביטן: תן לי, שאשב עם האוצר ואוכל לבוא אליהם עם הצעה, שלא יהיה רק דיבורים.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: זה לא רק דיבורים.
דוד ביטן: אם אנחנו מקימים מקבצי דיור לעולי צרפת, האם אתם מסוגלים להביא תרומות כדי שנוכל לרבע את המעגל?
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: כן.
דוד ביטן: אז תכין נייר עבודה לקראת הישיבה עם מרידור.
<< דובר_המשך >> אריאל קנדל: בסדר.
דוד ביטן: יובל פרנקל.
יובל פרנקל: עמיגור היא חברה סוכנותית, אבל עובדת כמובן עם משרדי השיכון והקליטה.
יובל פרנקל: יש לנו 6,000 יחידות דיור לקשישים, ובדרך כלל בשנה מתפנות כ-400 יחידות.
יובל פרנקל: מה שביקשו – וחבל שאיני יכול להראות את התמונות – אנחנו מדברים על מפעל בנייה.
יובל פרנקל: וזה לא שמדברים – לבנות לוקח זמן, אבל על מפעל בנייה של 2,650 יחידות.
יובל פרנקל: 1,150 כבר בבנייה.
יובל פרנקל: מי שיכול לנסוע בדרך השלום, יראה 180 בתל אביב, 181 יחידות שאנחנו בשלב טופס 4.
יובל פרנקל: עוד 471 יחידות באשקלון, אנחנו כבר בקומה ה-20 בשלושה בניינים.
יובל פרנקל: במרס-אפריל ימסרו את הדירות, אנחנו בבנייה באשדוד – 221 יחידות, בבאר שבע 111, בהרצליה פיתוח, כי שם יש לנו מגרש – 111 יחידות.
יובל פרנקל: בסך הכול 1,150 יחידות בבנייה.
יובל פרנקל: היום אנחנו מתחילים בבנייה של עוד 625 יחידות בנתניה, שזו עיר עם ביקוש עצום, וקיבלנו היתר לעוד 100 יחידות בתל-אביב.
יובל פרנקל: זה תהליך שבבנייה.
יובל פרנקל: עוד 600 בתכנון מאוד מתקדם.
יובל פרנקל: מי שיראה את הבתים, שבסטנדרט גבוה מאוד, זה פרויקט משותף של משרד השיכון, ממשלת ישראל, משרד הקליטה והסוכנות היהודית.
יובל פרנקל: מגויסת לזה גם הלוואת ענק וגם תרומות גדולות שהסוכנות וקרן היסוד מגייסים בעולם כולו.
יובל פרנקל: ביוזמה של האנשים שיושבים פה, חביב ואנשי הסוכנות היהודית, היתה פגישה בשבוע שעבר עם משרד השיכון והוקם צוות לדבר על עוד אלף או אלפיים יחידות דיור.
יובל פרנקל: השיטה היא שלוקחים קרקעות סוכנותיות זמינות – זה יכול להיות בחצר של בית, זה מאוד מקשה על הדיירים לתקופה מסוימת, אבל התוספת היא גדולה.
יובל פרנקל: זה קרקע זמינה.
יובל פרנקל: אפרופו עיריות - יש עיריות כמו פתח תקווה, שמוכנה לתת קרקע.
יובל פרנקל: אנחנו נתקלים בשלבי התכנון בקשיים גדולים מאוד מול העיריות, אבל אני רואה פה הרבה יוזמה ורצון טוב.
יובל פרנקל: לסוכנות היהודית ולמשרד השיכון ולמשרד הקליטה יש רעיונות שאפשר יהיה במהירות להתחיל לבנות עוד בין אלף לאלפיים יחידות דיור נוספות.
יובל פרנקל: כל הדברים האלה זה לא חלום; אפשר לראות את הבתים בבנייה בכל המקומות בארץ ובאזורי ביקוש.
יובל פרנקל: אני רוצה לומר משהו לחברת הכנסת פלוסקוב, כמו חברי כנסת אחרים, שיושבים פה, ומכירה כמעט כל בית או כמו חביב קצב, שמכיר כל דירה.
יובל פרנקל: כשדירה מתפנית, זה עניין של שבועיים-שלושה לקבל דירה במקום אחר, כך שהאכלוס הוא מיידי.
יובל פרנקל: הדירה משתפצת מייד, ומייד נכנס מועמד של משרד הקליטה או של משרד השיכון לדירה.
יובל פרנקל: אלה הדברים, הפוטנציאל שהסוכנות היהודית עם משרד השיכון והקליטה יכולים להציע, הוא גדול מאוד, ואם יאפשרו לנו, נוכל לצאת לדרך במהירות האפשרית כמו בפרויקט הקודם, שאושר בקדנציה הקודמת, נדחף על-ידי כל שרי השיכון ושר האוצר במלוא העוצמה.
דוד ביטן: מה זאת אומרת, קרקע של הסוכנות?
יובל פרנקל: מדובר בקרקע שעומד עליה מבנה סוכנותי קטן שניתן אולי להרוס אותו, ואז היא זמינה לבנייה.
יובל פרנקל: למשל, היום ממש כעת אנו מתחילים בהריסה של בניין ברחוב הרב קוק בנתניה.
יובל פרנקל: היו שם 40 יחידות, ואנחנו רוצים לבנות על אותו מקום 325 יחידות.
יובל פרנקל: היינו מפעילים את ראש קבינט הבנייה זאב ביילסקי ברמה יום-יומית כדי לקצר הליכים, כדי לקדם אותם בכל התהליכים, את חבב קצב ואת שרי השיכון באופן יום-יומי.
יובל פרנקל: הרצון קיים.
יובל פרנקל: היכולת קיימת.
יובל פרנקל: יכולת גיוס התקציבים ויכולת גיוס התרומות קיים.
יובל פרנקל: אני יודע שאני יושב פה מול ראש ועדה שהוא בולדוזר ומול חברי ועדה שיודעים לעשות.
יובל פרנקל: אפשר לקדם את הדברים האלה בצורה מאוד משמעותית.
דוד ביטן: מה הבעיה לקבל קרקעות מהמינהל?
יובל פרנקל: את השאלה הזאת אתה לא צריך להפנות אליי.
יובל פרנקל: אגב, יש מקום שגם זה קרה – בירושלים.
יובל פרנקל: גם בזה אנחנו זמינים ומוכנים.
יובל פרנקל: אין לנו שום בעיה.
יובל פרנקל: אבל השאלה היא לא אליי.
יובל פרנקל: אנחנו יכולנו להציע, והסוכנות היהודית – יושב שם שי פלבר וחביב מכיר את זה באופן יום-יומי, שהוא אדריכל, עם אנשי משרד השיכון.
יובל פרנקל: בצורה דרמטית הנושא הזה יכול להתקדם, על כל קרקע שנקבל.
יובל פרנקל: לגבי קניית הדירות, כי שלחו לי את זה אנשי משרד השיכון – נקנו בשנים האחרונות 2,600.
דוד ביטן: מה עלות ההשקעה שלכם הממוצעת בדירה?
יובל פרנקל: זה תלוי במקום, במספר הדירות ובדרישות גדולות של העיריות.
יובל פרנקל: אז יש מקום שאתה בונה את הדירה ב-480,000, 450,000 שקל, ויש מקום שאתה בונה ב-560,000, 600,000, בעיקר אם אתה צריך להלביש את זה על בניין קיים ובגלל דרישות נוספות של הרשויות המקומיות.
יובל פרנקל: אלה סדרי הגודל.
דוד ביטן: מה העלויות היטלי הפיתוח שאתה משלם לעירייה?
יובל פרנקל: קודם כל, אני מוכרח לומר לזכות המערכת ביוזמה של ראש קבינט הדיור זאב ביילסקי והשר הקודם, המינהל פטר אותנו.
יובל פרנקל: לפרויקט שלנו המשמעות של זה – 100 מיליון שקל.
יובל פרנקל: אין פה היטלי השבחה – אנחנו משלמים רק אגרות.
יובל פרנקל: גם זה הרבה פעמים מאבקים עם הערים בנושא הזה במעורבות של הממשלה, אבל עד היום שילמנו רק אגרות בנייה ברוב המקרים.
דוד ביטן: אגרות בנייה זה סכום מאוד נמוך.
יובל פרנקל: אני מסכים, לכן אני אומר את זה.
יובל פרנקל: היו ערים שביקשו לקבל על זה היטלי השבחה, ואני שמח שבהתערבות משרדי הממשלה, הסוכנות היהודית וקבינט הדיור הנושא הזה בשלב זה ירד מהפרק.
דוד ביטן: אני מבין שהוא מוכן לבנות עוד.
דוד ביטן: שי, בבקשה.
שי פלבר: שלום וברכה.
שי פלבר: הסוכנות היהודית מפעילה, למעט מרכזי קליטה לעולים מאתיופיה, שבעה מרכזי קליטה שמיועדים לקהל שמגיע מהמערב, דרום אמריקה, אירופה, דרום אפריקה וכו'.
שי פלבר: רוב המשתתפים היום במרכזי קליטה הם תוכניות לעולים צעירים שמגיעים או כזוגות או לבד, חבר'ה צעירים עד גיל 35.
שי פלבר: מרכזי הקליטה הם ישנים ברובם, דירות קטנות.
שי פלבר: לכן פחות מתאימים למשפחות, אבל כמובן מי שמבקש ועל סמך זמינות של מרכזי הקליטה, אנחנו מאפשרים לכל אחד להיכנס למרכז הקליטה לתקופה של חמישה חודשים.
שי פלבר: בתקופה זו יש לו אולפן עברית, הסתגלות לשוק התעסוקה בישראל, ואחרי חמישה חודשים הוא מסיים ועובר קדימה.
שי פלבר: לגבי הפתיחה של מרכזים חדשים – גם בדיון שקיימתי עם היו"ר, אנו מבינים את הצורך לעודד פתרונות דיור זמניים לעולים שמגיעים.
שי פלבר: הרבה מאוד מהעולים היום הולכים לקליטה ישירה, כי רוב מרכזי הקליטה שם הם בפריפריה.
שי פלבר: בדרך כלל עולה ילך למקום שבו יש לו תעסוקה וגם חינוך.
שי פלבר: עם זאת, אנחנו כן בוחנים אפשרויות של פתרונות קליטה נוספים, זמניים ברובם.
שי פלבר: למשל, פונים אלינו לא מעט קבלנים ויזמים שנתקעו עם מלאי דירות, שלא מצליחים למכור אותן, ומוכנים לקחת אותן להשכרה לטווח ארוך לעולים חדשים, למשל.
שי פלבר: בתוך זה אנו מתנהלים.
שי פלבר: גם יחד עם הממשלה, לאור גל העלייה הצפוי, בכוונתנו להגיש מסמך מסודר יחד עם משרד העלייה והקליטה לתוכנית רב-שנתית, חמש שנים קדימה לעלייה וקליטה של עולים חדשים.
שי פלבר: נושא הדיור הוא חלק מרכזי מהתוכנית הזו.
דוד ביטן: יש שאלות לסוכנות?
דוד ביטן: אני רואה שאתה מקשיב לבקשותינו.
דוד ביטן: זה טוב.
דוד ביטן: יעל לינדנברג, אגף תקציבים, משרד האוצר.
יעל לינדנברג: שלום, אני רכזת שיכון באגף התקציבים, כלומר אמונה על הצד של הדיור הציבורי, הטיפול בדירות.
יעל לינדנברג: יש לי היכולת להתייחס לסוגיות שעלו.
דוד ביטן: תסבירי לנו, למה אי-אפשר להוציא עכשיו 30 מכרזים לקבלנים, יזמים פרטיים שיבנו מקבצי דיור וישכירו למדינה?
דוד ביטן: העלויות הן שוליות.
דוד ביטן: למה אי-אפשר לעשות את זה, ולהכין אותם לגל העלייה שצריך לבוא?
יעל לינדנברג: אחדד.
יעל לינדנברג: כיום משרד השיכון מטפל בכל הנושא של הדירות של הדיור הציבורי, גם בסוגיה של העולים וגם בסוגיה של אנשים שזכאים לדיור ציבורי תוך קריטריונים אחדים.
יעל לינדנברג: מקבצי הדיור מנוהלים כיום על-ידי משרד הקליטה, לכן אני פחות יכולה להתייחס לזה.
יעל לינדנברג: כן עשיתי בדיקה של הנושא.
יעל לינדנברג: כמובן, יש פה עלות תקציבית משמעותית.
דוד ביטן: שולית.
דוד ביטן: אתם לא משקיעים בבנייה שקל.
יעל לינדנברג: כרגע לא היתה פנייה קונקרטית מהמשרד לאגף התקציבים בנושא.
יעל לינדנברג: ככל שתהיה, נוכל לדון בזה.
דוד ביטן: אין לנו זמן לדון.
דוד ביטן: אנו רוצים שתבדקי, מה העלות התקציבית שמשקיעים במקבץ דיור שנבנה על-ידי יזם פרטי מבחינת המדינה.
דוד ביטן: אני מבקש לדעת, למה לא ניתן להוציא כבר עכשיו 30 מכרזים כאלה, במכה אחת?
דוד ביטן: תבדקי את זה.
דוד ביטן: את לא חייבת לתת לנו תשובה כעת.
יעל לינדנברג: בסדר, אבדוק את היכולת היישומית של זה ואת השאלה התקציבית.
דוד ביטן: תבדקי את זה לישיבה הבאה.
דוד ביטן: נעשה ישיבה מהר מאוד, אז תהיו מוכנים.
דוד ביטן: שנית, למה לא ניתן לצמצם את הזמן שנותנים מענקי שכירויות - במקום חמש שנים לפחות מזה?
דוד ביטן: למי שרוצה.
דוד ביטן: אין טעם לתת לו עוד חמש שנים 200 שקל.
דוד ביטן: זה דבר שהוא צריך אותו היום.
דוד ביטן: למה לא ניתן לצמצם את התקופה הזאת?
דוד ביטן: תבדקי גם את זה בבקשה, כי אנו מצפים שזה כן ייעשה.
יעל לינדנברג: נבדוק את שתי הסוגיות.
דוד ביטן: יש להבין – על-מנת שגל העלייה שיבוא, ויבוא, לא צריך לתת פתרון לגלה העלייה הזה מבחינת דיור אלא לאלה שמחכים כבר בתור כדי שאלה שיבואו, ייכנסו לתור.
דוד ביטן: אבל קודם כל צריך לגמור את המאגר שכבר היום מחכה לפתרונות דיור.
דוד ביטן: יש היום המון אנשים שמחכים, וכשיבואו עוד, בכלל זה יהיה תוהו ובוהו.
דוד ביטן: אתם צריכים לתת פתרונות מהירים לאלה שמחכים היום, כדי שכשיבוא גל עלייה – הם ייכנסו להמתנה, ואז לא נהיה בבעיה.
יוסף טייב: זה גם ייתן מענה רחב יותר.
יוסף טייב: אני מתחבר למה שאמר אריאל קנדל, אני אומר את זה מינואר – לצמצם את החזר השכירות לזמן יותר קצר.
יוסף טייב: ניתן את האפשרות שאותם עולים ייכנסו לשוק הפרטי.
יוסף טייב: יש אנשים שיש להם דירות ריקות.
יוסף טייב: הייתי בחריש, אנשים שהשקיעו, דירות ריקות, עיר רפאים.
יוסף טייב: מה הבעיה?
יוסף טייב: בואו נגדיל את שכר הדירה לחודש.
דוד ביטן: אנו מבקשים ממך לבדוק את העניין.
דוד ביטן: איזו השקעה יש למדינה כשיזם פרטי בונה מקבץ דיור?
דוד ביטן: שום השקעה.
דוד ביטן: השקעה מיידית אין לו.
דוד ביטן: יש לו השקעה בטווח יותר רחב בנושא השכירויות, אבל בעניין הזה אתם נותנים בכל מקרה סיוע לאנשים.
טלי פלוסקוב: אבל זה לא מספיק.
טלי פלוסקוב: מעניין אותי לדעת, כמה משלמים.
דוד ביטן: מי שערירי, ערירי, אבל מי שיש לו משפחה בארץ, גם היא יכולה להשתתף, בדיוק כמו בית אבות, משפחה יכולה להשתתף באלף שקל בחודש, למשל.
דוד ביטן: אפשר למצוא פתרונות.
טלי פלוסקוב: נכון, גם אני אומרת.
דוד ביטן: במקום שההורים יגורו איתם, הם יגורו במקבץ, והם ישתתפו באיזה סכום, לא קרה כלום.
טלי פלוסקוב: גם זו אופציה.
דוד ביטן: עוד שאלות לאנשים?
דוד ביטן: קושניר, בבקשה.
דוד ביטן: אתאם פגישה עם מרידור לח"כים בלבד.
דוד ביטן: נבקש ממנו פתרונות לכמה דברים.
דוד ביטן: יש להכין את העלויות התקציביות בעניין.
דוד ביטן: אני מאמין שהוא ילך לקראתנו.
דוד ביטן: אני יודע שהוא מבין עניין.
דוד ביטן: יש לי ניסיון טוב מאוד אתו.
דוד ביטן: כשהייתי יושב-ראש הקואליציה, דברים נסגרו אתו בלי שום בעיה.
דוד ביטן: אני רוצה שייצאו ל-30, 50 מכרזים.
דוד ביטן: מה ההשקעה פה?
דוד ביטן: לא צריך להגזים.
דוד ביטן: יש קבלנים, מחכים בתור - תביאי להם את העבודה.
דוד ביטן: הם יבנו.
דוד ביטן: סך הכול נותנים להם חוזה לעשר שנים.
דוד ביטן: ואחר כך אם יהיה פיל לבן - זה לא יקרה, אבל אם כן, ייתנו, יכולים לקחת את זה ממקבץ דיור לבית אבות.
דוד ביטן: בית אבות - מינימום 300 יחידות.
דוד ביטן: אתה לא יכול לעשות בית אבות על 100 יחידות.
דוד ביטן: היום במגזר הפרטי, אם אין לך 300 יחידות – אני יודע – כשהייתי בראשון, הנושאים האלה עלו.
דוד ביטן: פחות מ-300 יחידות דיור – קשה מאוד.
דוד ביטן: גם 220 זה על גבול הכלכלי.
דוד ביטן: יש לקחת בחשבון, כשבונים כבר את העתידי, כלומר שאפשר יהיה בעתיד, שיהפכו את זה לבית אבות, לבנות על שטחי שירות, ואז אין בעיה – הוא בונה, אחרי עשר שנים מוכר את זה, עושה את זה בית אבות, ונגמר הסיפור.
דוד ביטן: זה קל מאוד.
דוד ביטן: אם לא יהיה ביקוש, אבל יהיה ביקוש.
דוד ביטן: תמיד תהיה עלייה.
אלכס קושניר: אני מתנצל שלא הגעתי בתחילת הדיון – הייתי בוועדת הכספים.
אלכס קושניר: אבל אני מכיר את הנושא, היות שעסקתי בו קצת.
אלכס קושניר: אני חושב שיש לחלק את הדיון לשני חלקים: אחת, בכל הקשור לדור הקיים של הדיור הציבורי.
אלכס קושניר: יש לנו כ-20,000 קשישים וכ-5,000 משפחות זכאיות.
אלכס קושניר: פה יש לעשות את ההפרדה.
אלכס קושניר: הקשישים – צריך לנסות לאכלס אותם באותם מקבצי דיור או פתרונות מרוכזים של דיור.
אלכס קושניר: זה גם נותן הרבה מאוד פתרונות שקשורים למניעת בדידות וכו'.
אלכס קושניר: יחד עם זאת, את המשפחות צרי לנסות לאכלס בקהילה, כלומר בדירות עמידר ועמיגור, אם קיימות.
אלכס קושניר: חשוב גם להבין את ההבדלים.
אלכס קושניר: המשפחות שאינם קשישים נמצאות בזכאות זמנית, כלומר ברגע שהילדים גדלים, הם יוצאים מסל הזכאות.
אלכס קושניר: לכן גם כך יש להתייחס לזה, ואולי פה אפשר לפתור את הבעיה לא בהקצאת דירה אלא בהגדלת סיוע בדיור ציבורי לאותן משפחות.
אלכס קושניר: לגבי הבנייה, 20,000 קשישים עומדים בתור.
אלכס קושניר: עם כל הרצון והמקצועיות שיש במשרד הקליטה – ואני אומר את זה כאחד שהיה שם - יש שם גם רצון וגם מקצועיות.
אלכס קושניר: משרד הקליטה לבד לא יכול לפתור את הסוגיה.
אלכס קושניר: כל הניסיונות שלנו לאורך השנים לנסות לרתום את המשרדים האחרים וגם את משרד האוצר וגם את ראש הממשלה לעניין הזה, לצערי הרב, לא צלחו.
אלכס קושניר: אני מקווה שאתה, שידוע כבולדוזר, תצליח לרתום את כל המערכת, כי אפשר למצוא פה הרבה פתרונות, החל מבניית מקבצי דיור והסבת מבנים והרבה פתרונות - רק צריך שמישהו יפתח את הראש.
אלכס קושניר: בקדנציה הקודמת היתה יוזמה של לגור בכבוד – תוכנית מאוד גדולה, שיזם אותה חגי רזניק, אז מנכ"ל משרד השיכון.
אלכס קושניר: אני לא מסכים שם עם כל הפתרונות, אבל היא נתקלה בקיר ברזל של ויכוח בין כחלון לגלנט.
אלכס קושניר: בסופו של דבר היא לא התקדמה לשום מקום.