GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהודה סיסו: אנחנו לא מחכים לחקיקה כדי לעשות את זה.
אלכס קושניר: אתם עושים עבודה טובה אבל אנחנו חייבים חקיקה כדי שזה יהיה אחיד.
יהודה סיסו: בעניין הזה, מה שאני אומר, אני לא אומר את זה רק כמנכ"ל תאגיד מים אלא גם כיושב ראש הפורום.
יהודה סיסו: זה נכון לכולם.
יהודה סיסו: בוודאי כאשר מדובר באוכלוסיות רגישות, אנחנו הולכים לקראתם ואנחנו מאפשרים להם להגיע לפריסת חובות.
יהודה סיסו: אני יכול לומר לך שבתקופה הנוכחית, בתקופת הקורונה, בלי קשר לאירוע הזה, אנחנו לא מבצעים אכיפה למעשה מתחילת חודש מארס.
יהודה סיסו: לא עושים פיזית אכיפה.
יהודה סיסו: אנחנו מתריעים על חובות כדי שלא יצטברו חובות ולאנשים אחר כך תהיה בעיה לשלם אותם אבל אנחנו ממש לא עושים אכיפה מחודש מארס עד היום.
אלכס קושניר: יש לי בקשה אליך.
אלכס קושניר: עד שאנחנו נסדיר את הנושא הזה בחקיקה, תעביר לחברי הפורום ולחברי האיגוד עוד קצת רגש.
אלכס קושניר: אני יודע שאתם רגישים.
אלכס קושניר: באמת, אני יודע שאתם עושים מה שאתם יכולים.
אלכס קושניר: אתם רואים חייל בודד, יש להם תעודה מיוחדת, תתייחסו אליהם עוד יותר ברגישות.
יהודה סיסו: נשמח מאוד.
יהודה סיסו: דרך אגב, אני בטוח שגם בלי שאתה אמרת את זה, זה קרה.
יהודה סיסו: אבל אני אדאג גם ליידע אותם.
קרן שילר מסורי: אני יועצת משפטית, הוט מובייל.
קרן שילר מסורי: אנחנו בשיתוף פעולה נהדר עם הרשות לאכיפה וגבייה.
קרן שילר מסורי: יש מחלקה שנקראת חייב מוכר ושם אנחנו מקבלים, בעיקר דרך המיילים, את הנושא של חיילים בודדים, חיילים בכלל וחייבים נזקקים בכלל.
קרן שילר מסורי: כל מקרה כזה נבחן בצורה פרטנית במטרה לסייע לחיילים הבודדים בסגירת חובות בדרך שתאפשר להם להתנהל מבחינה כלכלית מבלי שירבצו עליהם עיקולים של בנקים.
קרן שילר מסורי: אנחנו לא רוצים להגיע למצב כזה.
קרן שילר מסורי: כל מקרה כזה שמגיע, אנחנו בודקים מה יכולת ההחזר שלו מול מש"קית ת"ש או המפקד.
קרן שילר מסורי: בודקים מה יכולת ההחזר ומעניקים הנחות משמעותיות.
קרן שילר מסורי: אני אישית ראיתי מקרים – גם שלחו אלי מספר מקרים לפני ישיבת הוועדה – של הנחות מאוד משמעותיות, גם של 50 אחוזי הנחה.
אלכס קושניר: אתם גובים ריבית?
קרן שילר מסורי: זה משהו שאני באמת אצטרך לבדוק אותו.
אלכס קושניר: אני אשאל את זה אחרת.
אלכס קושניר: מה גובה הריבית שאתם גובים?
קרן שילר מסורי: אני אצטרך לבדוק את הנושא, אם בכלל מוטלת ריבית בעניין הזה כי אנחנו בעצם מדברים על מצב שבו אנחנו פותרים את הבעיה עוד לפני נושא של עיקולים.
קרן שילר מסורי: כהנחיה, כמדיניות בקבוצה, אנחנו לא רוצים להגיע למצב של עיקולים.
קרן שילר מסורי: אני יודעת שהנושא הזה מקבל התייחסות מיוחדת, לא רק לחיילים בודדים אלא גם לנזקקים אחרים.
קרן שילר מסורי: לגבי הנושא של הריית, אני צריכה לבדוק.
קרן שילר מסורי: אשמח לעדכן.
אלכס קושניר: אם תוכלו ליידע את הוועדה אחרי הדיון מה גובה הריבית שאתם גובים.
שלומית אבינח: אביבה גבאי, רשות האכיפה והגבייה.
אלכס קושניר: ספרי לנו מה שלום החיילים הבודדים מבחינתכם.
אביבה גבאי: אנחנו בכובע של רשות האכיפה והגבייה שאמורים לגבות חובות בעיקר, למרות הכול הקמנו בשנת 2014 יחידה שנקראת חייב נזקק שברובה היא כוללת חיילים באשר הם, לאו דווקא בודדים, ויצרנו ממשק מול צה"ל – גלית גולן יודעת – ויש לנו ממשק עם טופס מובנה.
אביבה גבאי: אנחנו נחשפנו לכל מיני חיילים שפנו אלינו וראינו שהם במצוקה כלשהי עם חברות סלולר, עם בנקים, עם חברות תקשורת וכולי.
אביבה גבאי: החלטנו לקיים ישיבה עם צה"ל, לקיים ממשק, ויצרנו את זה ב-2014.
אביבה גבאי: יש לנו טופס מובנה מולם, יש לנו נוהל וזה מפורסם בכל צה"ל ביחידות הת"ש.
אביבה גבאי: הם פונים אלינו עם הטופס ואנחנו פונים לכל החברות.
אביבה גבאי: יש לנו אנשי קשר בכל החברות, בנקים, חברות סלולר, תקשורת וכולי.
אלכס קושניר: אתם פונים ומה השלב הבא?
אביבה גבאי: אנחנו פונים אליהם והם די באים לקראת עם הפחתות מאוד משמעותיות ועם הסדרים מאוד טובים.
אביבה גבאי: כמו שאני שומעת כרגע, אני אשמח מאוד אם תחוקק חוק להוריד את הריביות.
אלכס קושניר: שאלה.
אלכס קושניר: כדי לעזור לנו להכין את החוק הזה, האם את יכולה לשלוח לנו סטטיסטיקה של השנתיים האחרונות לגבי חובות מקוריים וחובות שהגעתם להסדרים?
אלכס קושניר: כדי שנבין מה הממדים של התופעה.
אלכס קושניר: של חיילים בכלל וחיילים בודדים בפרט.
אלכס קושניר: האם זה אפשרי?
אביבה גבאי: כן.
אביבה גבאי: אני אנסה להוציא רק את החיילים הבודדים.
אביבה גבאי: אתם לא רוצים את כלל החיילים?
אלכס קושניר: הוועדה עוסקת בחיילים בודדים.
אביבה גבאי: בסדר.
אביבה גבאי: אני אשתדל לעשות זאת.
אביבה גבאי: אתם רוצים לדעת גם מי הנושים.
אביבה גבאי: כן?
אלכס קושניר: מי הנושים וגם לאיזה הסדרים הצליחו להגיע, כדי שנבין את גודל התופעה.
שלומית אבינח: מהידע שלך, בלי בדיקה מעמיקה, מי הנושים העיקריים?
אביבה גבאי: בעיקר חברות סלולר.
שלומית אבינח: יש עוד מישהו ב-זום שרוצה לדבר?
שלומית אבינח: אני חושבת שכל המוזמנים דיברו.
טימור ממדוב: אנחנו רצינו לדבר.
טימור ממדוב: תוכנית לחיילים בודדים.
אלכס קושניר: בבקשה.
טימור ממדוב: אני מתוכנית לחיילים בודדים של נפש בנפש ו-FIDF.
טימור ממדוב: שתי הצעות.
טימור ממדוב: כמו שאמרתי גם בפגישה הקודמת, הנגשת מידע.
טימור ממדוב: אם נמצאים כאן רגולטורים של חברות סלולר ובנקים, להנגיש מידע בשפות לחיילים בודדים עולים בפרט ולחיילים בודדים בכלל כי במיוחד העולים לא יודעים על מה הם חותמים.
אלכס קושניר: הנגשת מידע.
טימור ממדוב: לא מוסבר להם על מה הם חותמים ועל מה הם מתחייבים.
טימור ממדוב: הצעה שנייה היא לגבי המשכורת הצבאית.
טימור ממדוב: לדעתי היא לא מספיק גבוהה וחיילים בודדים עולים מקבלים – להבדיל מחיילים ישראלים – תוספות ממשרד הקליטה וממשרד השיכון.
טימור ממדוב: אנחנו מציעים לבטל את הדבר הזה ושהמשכורת תבוא מגורם אחד שזה צה"ל.
טימור ממדוב: לקבוע משכורת בסיס של 4,000 שקלים לכל חייל בודד, לאשר תוספת לשכר דירה – נגיד 1,300 שקלים כמו שזה היה – כך שחייל בודד ששוכר דירה ומשרת כחייל עורפי, יקבל משכורת מינימום של המשק וזה יכול לתת לו להתקיים בכבוד בלי להיכנס לחובות.
טימור ממדוב: העולים בדרך כלל גם עוזרים להורים.
טימור ממדוב: זה ייתן לו גם אפשרות עדיין לשלוח כסף להורים.
אלכס קושניר: הבנו.
עודדה פרץ: היה איילון בנימין מהפיקוח על הבנקים בהקשר לחינוך הפיננסי אבל הוא התנתק.
אלכס קושניר: אנחנו נקיים דיון נפרד לנושא הזה של החינוך הפיננסי ובכלל על כל הנושאים הרכים כמעטפת.
עודדה פרץ: כי יש לנו גם פעילות בנושא הזה.
מיכל וונש: אם נקיים דיון על הנושאים הרכים כפי שאתה קורא להם, אני חושבת חשובים לא פחות מהחוק עצמו, אבל אני חושבת שהדיון כאן היה באמת גם פרודוקטיבי וגם אני מקווה שיוביל באמת לאיזשהו הסדר הוליסטי.
מיכל וונש: תודה על כל המידע ועל עבודת הקודש שאתם עושים ביום יום שלכם.
מרב שיבק: אם אפשר להוסיף מילה שקצת מסכמת את הכול.
מרב שיבק: בסוף בסוף המטרה של חקיקה, אם תצא מהוועדה הזאת, היא לייצר את התנאים בהם אנחנו יכולים לנהל משאים ומתנים עבור החיילים ולמנוע את הכניסה שלהם להליכי גבייה, בין אם זו חדלות פירעון שלכולם ברור שזה אסון גדול עבור צעיר שמתחיל את דרכו כך, ובין אם זה אפילו פתיחת הליכי הוצאה לפועל נגדו שגם הם מסמנים אותו וגם הם מתחילים לדרדר אותו כי צוברים עלויות, צוברים שכר טרחה וזה ברור.
מרב שיבק: לכן החקיקה צריכה להיות כזאת שמאפשרת את כל התנאים של גידור החוק – דיברו כאן על ריביות ודיברו על כל מיני אפשרויות – וצריך לגדר את החוק וצריך לייצר תנאים שבהם ברור לאנשים שעושים את המשא ומתן שהולכים לקראת החיילים בכל דרך אפשרית ככדי למנוע את ההידרדרות שלהם להליכים.
מרב שיבק: אחת הבעיות היא שלחיילים אין את המקורות כדי להגיע להסדרים.
מרב שיבק: דיברו כאן על חיסכון לכל ילד כמשהו שמאפשר, כמובן הפיקדון, אבל צריך לוודא שלא שוללים דווקא לאנשים שהכי צריכים את זה, את ההטבות האלה.
מרב שיבק: ואולי יש גם קרנות – ואני יודעת שיש כל מיני רעיונות של קרנות – שיהיו ייעודיות לדבר הזה, שיאפשרו לחיילים הבודדים והמתקשים להגיע להסדרים ולהתחיל את חייהם ברגל ימין.
אלכס קושניר: שלומית?
שלומית אבינח: מבחינתי דיברו כולם.
אלכס קושניר: אני אתחיל כנראה מהסוף.
אלכס קושניר: אחרי שיחה של שעה וחצי, אני חושב שלי לפחות מאוד ברור שאין שום דבר שמסדיר את התהליכים.
אלכס קושניר: זאת אומרת, כל אחד פועל פחות או יותר במנותק מהאחר.
שלומית אבינח: מחווה של רצון טוב.
אלכס קושניר: רשות הגבייה, תאגידי המים ששמענו, חברת חשמל, ביטוח לאומי, גם חברות סלולר וגם משרד התקשורת.
אלכס קושניר: שמענו את כולם.
אלכס קושניר: שוב, אני אומר שאני בטוח שלכולם יש את הרגישות החברתית.
אלכס קושניר: העניין הוא שברגע שזה לא מוסדר, החייל לא יודע על כך והחייל מטורטר.
אלכס קושניר: תודה רבה שבאתם לדיון, גם הכנתם את הדיון ואתם באמת עושים עבודת קודש.
אלכס קושניר: אני חושב שצריך לשלם חובות ואנחנו צריכים להיות זהירים מאוד ולא לקחת את המטוטלת לכיוון הלא נכון כדי שהחיילים פתאום ירגישו שהם יכולים לעשות מה שהם רוצים לפני השירות ובמהלך השירות ויסלחו להם על הכול.
אלכס קושניר: זה לא המצב.
אלכס קושניר: יחד עם זאת, אני חושב שתוך כדי שירות צבאי, חייל לא צריך לשלם שום דבר – לאקרן ולא ריבית – ואחרי השירות הצבאי הוא בטוח לא צריך להגיע לשלם את הריבית אלא רק את הקרן והוא צריך לפני שהוא מגיע לבקו"ם לצאת עם הסדר חוב מסודר.
אלכס קושניר: זה מה שאנחנו צריכים לעשות בחוק הזה.
אלכס קושניר: אני אפנה לדוד ביטן כדי שייתן לנו את האור הירוק לקדם את החקיקה הזאת כוועדה, לא כוועדת משנה אלא כוועדת העלייה והקליטה ואני חושב שלא תהיה בעיה.
אלכס קושניר: מבחינת הנושאים הנקודתיים עליהם דיברנו.
אלכס קושניר: הנושא הראשון הוא כל הממשק שבין הבנק לחייל, וכאן אני פונה אליך, עודדה.
אלכס קושניר: אנחנו צריכים לוודא שהחוק במדינת ישראל הוא חוק מתבצע ואני מבין שלשם כך אתם צריכים איזושהי אינדיקציה.
אלכס קושניר: אנחנו נחבר אותך לאל"מ גלית גולן ואני מקווה שתוך שבועיים אתם תבשרו לנו שהעסק עובד ומסודר והבנקים מבינים מי החייל.
עודדה פרץ: אמרנו שנקבל מכתב מגיא.
אלכס קושניר: לפני כן אתם תקבלו מכתב מגיא.
אלכס קושניר: גיא, אני מבקש לכתב את חברי הוועדה.
אלכס קושניר: לגבי סעיף 58, איחוד תיקים.
אלכס קושניר: צריך לעשות כאן התאמה ואנחנו נפנה ליועצת המשפטית של הוועדה כדי שתעזור לנו בנושא הזה, כדי שתוכל לייחד את החיילים הבודדים כי אני מבין שהדבר הזה בא לפתור בעיה של מישהו אחד ובדרך בלי לשים לב פגעו במישהו אחר.
מרב שיבק: צריך לומר שיש תיקון על הפרק.
מרב שיבק: הוא לא מספיק טוב לגבי חיילים בודדים.
מרב שיבק: אם רוצים, אפשר לעשות עוד קצת אם הוועדה תפנה בעניין.
מרב שיבק: הדבר כבר נמצא בתהליך של תיקון.
אלכס קושניר: על ידי מי?
מרב שיבק: על ידי ייעוץ וחקיקה, רשות האכיפה, מקדמים תיקון.
אלכס קושניר: אני מבקש מכם שיתוף פעולה מול מירב ישראלי, היועצת המשפטית של הוועדה, כדי שאנחנו נוכל לקדם את זה.
אלכס קושניר: כתבתי לי כאן להתייחס לביטול ריבית ענישתית, אבל כבר אמרתי את זה.
אלכס קושניר: כל הנושא של הסדרת נתונים בין צה"ל לביטוח לאומי בכל הממשקים, גם בנושא של גביית חובות של חיילים שהתגייסו והם מעל לגיל 21, וגם הנושא של חיסכון לכל ילד.
אלכס קושניר: את זה צריך לפתור בין צה"ל לבין הביטוח הלאומי.
אלכס קושניר: גלית, אנחנו נפנה במכתב גם לאלה וגם לאלה על מנת שיוכלו להתחבר.
שלומית אבינח: כדי לא לטרטר את החיילים לסניף.
אלכס קושניר: צריך להבין שחייל שנמצא בצבא גם אין לו זמן, גם אין לו קשב וגם כשיש לו זמן, כולנו מעדיפים שהוא יעסוק בדברים אחרים.
אלכס קושניר: כל הנושא של דירוג אשראי.
אלכס קושניר: אני חושב שזה צריך להיות חלק מאותו חוק שאנחנו נעשה, של חנינה כלכלית.
אלכס קושניר: אני לא רואה איך אפשר לעשות את זה כמשהו קטן בנפרד.
אלכס קושניר: אז גם חברת חשמל, גם חברות סלולר וכולם, כולם ייכנסו שם.
אלכס קושניר: שוב, העיקרון המסדר שאני רואה הוא שחייל תוך כדי שירות לא צריך לשלם שום דבר וכשהוא יוצא, כשהוא משתחרר מהצבא, יש לו הסדר חוב ברור, אם זה באמצעות פיקדון או כל דבר אחר כאשר הוא מחויב לשלם אך ורק קרן ולא ריבית ענישתית כי כולם מבינים שבמהלך השירות הצבאי הוא לא יכול לעשות זאת.
טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לכם שההדמיות שאני ראיתי מאוד הרשימו אותי.
טלי פלוסקוב: השאלה עכשיו, בואו נראה איפה אנחנו רוצים להקים את הדבר היפה שהכינו בעמיגור, האם באמת התחושה של התושבים שצריכים לעבור לכאן לגור מוצדקת, לכן החלטתי לצאת לכאן ולראות במה מדובר, איפה הסכנה.
טלי פלוסקוב: אני מקבלת אין ספור הודעות עם תשדירים מפחידים.
טלי פלוסקוב: אנדרי, אתה תספר לנו בתור כתב לשעבר, מה אתה יודע על זה, אולי כולנו גם נלמד.
טלי פלוסקוב: המטרה של הביקור היא להבין האם המקום מתאים מבחינת האכלוס על ידי האזרחים הוותיקים שלנו, ניצולי שואה.
טלי פלוסקוב: בואו ניקח בחשבון שהאנשים האלה עברו חוויות לא נעימות בחיים שלהם, האם זה מוסרי להעביר אותם לכאן אחרי כל מה שהם עברו, אם, עוד פעם, אם יוכח שהמקום הוא באמת כזה מסוכן וכזה מפחיד, ואני לא יודעת מה קורה שם, אני אשמח כמובן גם לשמוע אתכם.
טלי פלוסקוב: ברגע שאמרו שזה על הגבול והגדר ופה, אמרתי שאין יותר טוב מלצאת לכאן ולראות את זה בעיניים שלנו ואז באמת להוביל את התהליך למקום הנכון.
טלי פלוסקוב: אני באמת מעריכה את עיריית ירושלים שנמצאים איתנו.
טלי פלוסקוב: שרון, את מהנדסת?
שרון דינור: אני אדריכלית, רציתי להציג לכם את התוכנית.
טלי פלוסקוב: אז עכשיו, בבקשה, תספרי לנו למה דווקא בחרתם במקום הזה, מה לקחתם בחשבון, האם יש חלופות, האם באמת חשבתם שזה מיועד לאנשים מבוגרים ואיך זה ישפיע על איכות חייהם?
שרון דינור: אני רציתי להתחיל קודם כל - - -
טלי פלוסקוב: את יכולה להניח את זה על הרצפה, שכולם יראו.
שרון דינור: זה מה שנקרא המסמכים של התב"ע.
שרון דינור: אנחנו כולנו עומדים כרגע פה ומסתכלים על המגרש שהוא מיועד לדיור מוגן.
שרון דינור: זה המצב הקיים, לפני שינוי.
שרון דינור: המקום הזה שהוא גדול הוא מיועד לדיור מוגן כבר משנת 91'.
טלי פלוסקוב: את מדברת עכשיו על ייעוד קרקע.
שרון דינור: על ייעוד הקרקע.
שרון דינור: זאת אומרת לא היה פה איזה שהוא מצב שלכבוד הדיירים של דיפלומט בחרו את המקום הכי נורא שיש בעולם ושם מיקמו אותם בסוף של העולם, מה שנקרא.
שרון דינור: לא, ממש לא, זה כבר המון שנים כאן המקום.
שרון דינור: לפני שאני אעבור להסביר לכם את התוכנית אני רוצה להגיד לכם שבעקבות הדיון בכנסת, אני הצטערתי שאז לא אמרתי את זה, נכנסתי לאתר מדלן בשביל לבדוק את הערכים של הדירות פה, כי אני הסתובבתי פה והסתכלתי ועברתי ממש, אתם בטח הגעתם כולכם עם הרכבים הפרטיים, אבל אני הגעתי מהרכבת הקלה ברגל, אגב אני מבינה שקשישים לא יכולים לעשות את זה כנראה ברגל, אבל זה מרחק שהמבקרים שלהם יוכלו לעשות בקלות, 500 מטר הליכה, אבל מה שרציתי להגיד לכם, שהמחירים של הדירות פה מעידים הרבה מאוד על הערך של השכונה.
שרון דינור: זו לא שכונה זולה, הדירות פה נמכרות בשני מיליון.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שאף אחד לא אמר את זה, זה לא הנושא.
קריאה: את מטעה אותם.
טלי פלוסקוב: אני לא יודעת מי האנשים, אבל אנחנו בדיון כרגע של הוועדה, אז קודם כל אם אתם רוצים להגיד משהו נא לפנות או אליי או למנהלת הוועדה ולא להיכנס באמצע הדברים כשמדברים.
טלי פלוסקוב: תודה רבה לכם על ההבנה.
טלי פלוסקוב: זה קצת שונה מהכנסת, אבל בואו ננסה לשמור על הכללים.
שרון דינור: תיכף אני רוצה שגם ליאת, שהיא מתכננת הרובע, תגיד לכם משהו על הקרבה - - -
טלי פלוסקוב: אני רק רוצה לתקן אותך, ברשותך.
טלי פלוסקוב: אנחנו לא מדברים על ערך הבתים, זה לא בתים שאנשים רוכשים, אני כרגע מדברת אך ורק על דבר אחד, אני רוצה לאנשים האלה, שהם בני 80 ו- ויש כאלה בני 90 ו-, שהם יוכלו לחיות חיים רגועים.
טלי פלוסקוב: כמה נשאר להם?
טלי פלוסקוב: אבל ניתן להם את השלווה, את הנוף.
שרון דינור: כן, תאמיני לי, זה ההורים של כולנו.
טלי פלוסקוב: אני חוזרת ואומרת, האנשים האלה עברו שואה, אין דבר יותר גרוע מזה, ואנחנו צריכים בהם דווקא להתחשב קצת יותר מכל אוכלוסייה אחרת.
טלי פלוסקוב: לכן אני כרגע לא מדברת על אותה דירה פה, אני לא באתי לקנות פה דירה, אני רוצה שהאנשים האלה יגורו פה ושהם ירגישו שהם בטוחים.
טלי פלוסקוב: זה מה שחשוב.
שרון דינור: אני רציתי להגיד שאני בדקתי את ערך הדירות לא כי מעניין אותי בכמה מוכרים פה דירה, מעניין אותי להראות לכם שהסכנה הזאת שאנחנו מדברים עליה, כנראה שלא מדובר פה בשכונה כל כך קשה כי השכונה הזאת, הדירות פה נמכרות בהרבה כסף, זה מעיד משהו על השכונה.
טלי פלוסקוב: טוב, בואי תראי לנו ואחר כך אנחנו נמשיך.
אלכס קושניר: אפשר לשאול שתי שאלות?
טלי פלוסקוב: כן, אתה חבר כנסת.
אלכס קושניר: שאלה ראשונה, האם יש פה מישהו שמייצג את הביטחון של עיריית ירושלים, שיכול להגיד לנו האם היו פה מקרים של פח"ע בתקופה האחרונה?
שרון דינור: אני חושבת שהכי טוב, הבאתי לכם שני אנשים שהם הכי מקצועיים, מכירים כל פיפס בשכונה, זו מתכננת הרובע שלנו, שהיא יכולה לספר לכם, ומנהל הרובע.
שרון דינור: אני אגמור להציג וניתן להם לדבר.
טלי פלוסקוב: כן, בואו נראה קודם כל את התכנונים ההנדסיים ואחר כך נעבור אליהם.
שרון דינור: התכנון עצמו לוקח את כל המגרש פה, כל מה שאנחנו רואים.
טלי פלוסקוב: מה שמגודר?
שרון דינור: לא, אפילו קצת מעבר לזה.
קריאה: סליחה, ביקשת לא להפריע, רק משפט אחד.
קריאה: אני קצין משטרה בכיר לשעבר, אני גם דייר פה, יש לי פה הקלטות של רעשים ויריות שכל לילה זה קורה.
טלי פלוסקוב: תודה, לקחתי בחשבון, בסדר גמור.
קריאה: יש לי גם קליע, אם אתה רוצה.
שרון דינור: התכנון פה הוא באמת על כל השטח עד בוא נגיד איפה שהשיחים שם, כולל את הדרך.
שרון דינור: היום מהנדס העיר, אגב אני אומרת את זה אוף דה רקורד, בוחן אפשרות לשלב את הכביש הזה, שהוא לא כביש חוקי, כדי לתת מענה לדיירים פה שהם מגיעים מהחלק האחורי, זה עוד לא הוכרע הנושא הזה.
קריאה: על איזה שביל את מדברת?
שרון דינור: יש כאן שביל עפר שיורד למטה, הוא שביל אספלט, אבל הוא לא שביל סטטוטורי מה שנקרא.
שרון דינור: התכנון פה הוא, אתם רואים, זה מין בניין כזה שהוא סביב חצר, אנחנו עומדים כרגע מולו, בעצם יש פה בינוי שמלווה את הטופוגרפיה, תשע עד עשר קומות.
טלי פלוסקוב: האנשים שיגורו פה והחלונות שלהם יופנו לכאן, בעצם הם יראו את כל הנוף שאנחנו רואים עכשיו בצד השני.
שרון דינור: נכון.
טלי פלוסקוב: ואין שום דבר שמפריד ביניהם לנוף שאנחנו רואים פה, נכון?
שרון דינור: נכון, זה הנוף שהם יראו, כן, כמו כל הדיירים פה ברחוב.
טלי פלוסקוב: לא, זה לצורך הבהרה.
שרון דינור: בשביל להשוות את זה לדיפלומט אנחנו נגיד שדיפלומט נמצא במקום שהוא הרבה יותר קשה מבחינת נגישות.
שרון דינור: המקום הזה הרבה יותר נגיש מבחינת תחבורה - - -
קריאה: הוא שקט יותר.
שרון דינור: אני לא אמרתי שקט יותר.
קריאה: אני אומר.
שרון דינור: אני אומרת שבואו נזכור שחצי מהעיר ירושלים בנויה מול שכונות שהן שכונות של מזרח העיר ירושלים, זה חלק מהטבע של החיים בירושלים.
שרון דינור: אני לא יודעת כמה מכם ירושלמים, איך אני אומרת תמיד?
שרון דינור: השכל לא נמצא בצד אחד, יובל, כולנו דואגים לאנשים, ההורים שלנו והסבים והסבתות שלנו עברו את הדברים האלה, להגיד שאנחנו לא חושבים על הדברים זה יהיה טעות, אז אנחנו באמת חושבים שזה בינוי שסך הכול נותן מענה.
שרון דינור: אני לא יודעת כמה מגרשים כאלה דומים יש בעיר.
שרון דינור: ירושלים זו עיר שהיא בנויה כמעט קומפליטלי.
טלי פלוסקוב: מה הגודל של המגרש?
שרון דינור: הגודל של המגרש 3.3 דונם.
שרון דינור: זה מגרש שהוא כולו מיועד לייעוד הזה של דיור מוגן.
שרון דינור: זה לא משהו שהוא זמין, אני לא יכולה להגיד שיש לי מבחר של 50 מגרשים, אני חושבת שעמיגור בחנו את הנושא הזה ביחד עם עיריית ירושלים ולא מצאו מקום אחר שמתאים לזה.
שרון דינור: זאת אומרת אפשר לחכות לשכונות חדשות שייבנו יום אחד, אבל כרגע אין לנו את הדברים האלה.
שרון דינור: זה מגרש, כמו שאמרתי, שמשנת 91' הוא מאושר בנושא הזה, הכי מתאים, כמו כפפה, מבחינתנו.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע את מנהל הרובע.
שרון דינור: מתכננת הרובע.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע אותה ואני באמת רוצה שמישהו כאן יתייחס לאורח החיים כאן.
טלי פלוסקוב: מה אומרים האנשים שגרים פה?
טלי פלוסקוב: אתה גר פה?
קריאה: אני גר פה ברחוב הזה למטה ואני מייצג את כל האזור הזה.
אנדרי קוז'ינוב: אבל שנייה, לפני שאתה מדבר, תן לה לדבר.
קריאה: אני עונה לה.
קריאה: אני רוצה לדייק, המידע שנמסר פה הוא - - -
טלי פלוסקוב: נעבור אליכם, בואו נשמע קודם כל את העירייה ואחר כך כמובן אני רוצה לשמוע אתכם.
ליאת בכור: בעצם השטח הזה הוא בשוליים של פסגת זאב, אנחנו פונים מעבר למ"פ שועפט, או יותר נכון האזור הזה הוא לא מ"פ שועפט, הוא שכונה שקוראים לה ראס חמיס, היא שכונה יחסית יוקרתית שצמודה למ"פ שועפט.
טלי פלוסקוב: יוקרתית בשביל מי?
ליאת בכור: בשבילם.
ליאת בכור: מ"פ שועפט - - -
קריאה: זה מחנה פליטים, גברת.
ליאת בכור: מחנה הפליטים ממשיך קצת יותר באליהו מרידור.
ליאת בכור: ההמשך של מחנה הפליטים הוא הרבה יותר בעייתי מאשר הנקודה הזו.
קריאה: למה היא אומרת דברים לא נכונים?
טלי פלוסקוב: חברים, אני מבקשת, אני לא יכולה להוציא אתכם מהאולם, אז תכבדו אותנו, בבקשה.
קריאה: שידברו עובדות.
ליאת בכור: אגב, עיקר הבעייתיות שאנחנו רואים פה הוא בבנייה הבלתי חוקית, היא קרתה מאז הגדר, מאז 2007, לפני כן תסכימו איתי גם, היו פה קוטג'ים, הגדר באמת שינתה את האזור הזה, וגם מבחינת שפיכת פסולת, שאם נזוז קצת נראה אותה.
ליאת בכור: עדיין הנקודה הזאת ספציפית יחסית לשאר הרחוב היא יותר טובה מאשר האזור מול מ"פ שועפט, שם יש לנו הרבה הרבה יותר צרות, גם יותר זבל, גם בנייה מאוד מאוד מסיבית וצמודה לגדר.
טלי פלוסקוב: כמה זה מכאן?
ליאת בכור: ממש לאורך כל הרחוב, לאורך כקילומטר, יש מפנה אל מול מ"פ שועפט ומיד אחרי זה ענאתא אלה האזורים היותר מוחלשים.
ליאת בכור: פה יש לנו גם את אלי תבין, שזו עוד שכונה יהודית שהיא איכשהו בקו התפר בין לבין.
שרון דינור: האי הזה שאתם רואים פה, יש פה אי כזה של בינוי שהוא נראה קצת מנותק משאר השכונה - - -
ליאת בכור: בנייה יהודית.
קריאה: הוא מנותק, מה זה הוא נראה?
קריאה: הוא מנותק מהשכונה.
ליאת בכור: הוא מנותק, עדיין הוא buffer.
טלי פלוסקוב: יש פה תוכניות להמשיך לבנות פה?
ליאת בכור: כן, אפשרי, זה בבעלות פרטית, אם הם ירצו הם יכולים, בוודאי.
ליאת בכור: מעבר לזה, יש פה את ואדי ענאתא, ואדי יפה, עם צבאים, עם הכול.
שרון דינור: יש פה מעל 200 צבאים, חופשי, לא בגן חיות.
ליאת בכור: אנחנו עתידים לפתח את האזור הזה, שבילי אופניים והכול.
ליאת בכור: בשנים הקרובות.
ליאת בכור: אנחנו עכשיו מתחילים עם ואדי זמרי, אנחנו נמשיך לאורך התוואי.
ליאת בכור: אגב, חלק מההתנגדות של התושבים פה זה בגלל הכניסה לוואדי, זו הכניסה בין יחידות שלהם לוואדי והם מאוד נהנים ל - - -
טלי פלוסקוב: יש התנגדות גם של התושבים של השכונה לבנייה כאן?
שרון דינור: התוכנית עוד לא הגיעה לשלב של ההתנגדויות.
ליאת בכור: התושבים מתנגדים, בהחלט.
ליאת בכור: מעבר לזה, כל פסגת זאב, מזרח השכונה, מרכז השכונה, צפון השכונה שחשופים לשכונות מ"פ שועפט, ראס חמיס, בית חנינא ושועפט סובלים כל לילה בעיקר בתקופת החתונות והחופשים.
טלי פלוסקוב: זאת אומרת את כן אומרת שיש פה קושי, שיש פה בעייתיות לחיים רגועים.
ליאת בכור: תראי, 20,000 תושבים שגרים במזרח השכונה חיים את זה יום יומי.
טלי פלוסקוב: בסדר, אם 20,000 סובלים זה לא אומר שאני צריכה לתת לעוד 200 לסבול.
אלנה ז'רובסקי: אנחנו גרים בירושלים.
טלי פלוסקוב: בסדר, מה שאני אומרת, אני רוצה שיהיה ברור, אני מבינה מה זה ירושלים, אני רוצה לתת לאנשים האלה לבחור, מי שרוצה להישאר בירושלים בתנאים של ירושלים, לצורך העניין, הוא יבחר להישאר פה, מי שלא, אנחנו צריכים למצוא להם פתרונות.
שרון דינור: אני לא בטוחה שמדיפלומט לא שומעים את צור-באחר.
שרון דינור: חתונות זה לא משהו שמאפיין רק את מ"פ שועפט, זה משהו שיש לנו בכל מזרח העיר, אנחנו שומעים את המסגדים, אנחנו שומעים - - -
אנדרי קוז'ינוב: תעשו לי טובה, אתם רוצים לקיים ועדת משנה?
אנדרי קוז'ינוב: תעשו את זה אחורה, כי אי אפשר לשמוע פה כלום.
שרון דינור: אני רק רוצה להגיד, אני מצטערת, אני לא התכוננתי לזה שאני אצטרך עכשיו להתמודד עם התנגדויות.
שרון דינור: עוד לא הגענו לשלב הזה.
טלי פלוסקוב: אני מבקשת, עוד פעם אני אומרת, אני מבקשת מהנציגים של השכונה, הבנתי מי נמצא איתנו פה, אני גם אתן לכם להביע את עמדתכם, אבל לא להפריע וחס וחלילה לא לפגוע באף אדם שנמצא פה שדעתו שונה משלכם, בסדר?
קריאה: רק שהם לא יציגו אותה בתור הנציגה שלנו.
טלי פלוסקוב: לא, אני אומרת עוד פעם, אני אתן לך לדבר.
ליאת בכור: אני נציגת עיריית ירושלים, עד כמה שאני זוכרת.
טלי פלוסקוב: בסדר, אנחנו ממשיכים.
ליאת בכור: הסבל הוא סבל של רעש, כמובן גם מבהיל כי יש גם זיקוקים, גם יריות ומואזין בכל שעות היממה.
ליאת בכור: זה מנת חלקנו.
ליאת בכור: בארבע-חמש השנים האחרונות, חלק מהיריות, אנחנו מוצאים תרמילים בתוך הבתים של התושבים, אני חושבת שסיקרו את זה בטלוויזיה פעמים רבות.
אנדרי קוז'ינוב: לא תרמילים, קליעים.
ליאת בכור: כן, קליעים, אתה צודק.
קריאה: בבתים שלנו זה קורה.
ליאת בכור: כן.
קריאה: קליע בתוך המרפסת שלי.
טלי פלוסקוב: איפה אתה גר?
קריאה: במרפסת.
קריאה: בהמשך, רחוק מפה.
קריאה: עוד רחוק מפה אני גר, אלה שבחזית יאכלו אותה פי שמונה.
אנדרי קוז'ינוב: זה קליע של אקדח.
קריאה: ילד נפצע מזה גם.
ליאת בכור: אנחנו לא יודעים לאבחן בדיוק אם זה חלק מהחתונות והגיע לפה, או ירי מכוון, אבל זה קיים.
ליאת בכור: זהו.
ליאת בכור: באופן כללי השכונה היא שכונה חזקה יחסית, מעמד סוציואקונומי 8-7.
טלי פלוסקוב: מנהל הרובע.
מנהל הרובע: אני חושב שהיא סקרה באמת את כל הבעיות.
טלי פלוסקוב: מי מדבר מהדיירים?
טלי פלוסקוב: ואני אבקש אחד, תבחרו אתם מי, שיהיה שם כי אנחנו רושמים את זה בפרוטוקול.
טלי פלוסקוב: מקובל על הדיירים שהנציגה היא הגברת?
טלי פלוסקוב: את גרה איפה שהוא באזור?
מרינה מחטיוק: פה למטה.
מרינה מחטיוק: אנחנו גרים פה 25 שנה ובאמת עכשיו חקרנו את הנושא עד אחורה, עד 91', כמו שאמרו מהעירייה.
מרינה מחטיוק: זה היה מיועד, ממש רשום בתוכניות, לשטח חום, בית אבות או יותר מאוחר מה שקראו לזה דיור מוגן בגובה של בתים ליד, כלומר שלוש-ארבע קומות.
מרינה מחטיוק: ככה זה התחיל.
מרינה מחטיוק: זה שלא בנו עד עכשיו, כנראה לא היה צורך.
מרינה מחטיוק: בשנת 2000 יש תוכנית שנקראת 'ירושלים 2000', שמאושרת לבנות בין שש ל-12 קומות.
מרינה מחטיוק: ככה הגענו, נפתח פתח לעשר קומות.
טלי פלוסקוב: מתי עשיתם שינוי ייעוד כזה?
שרון דינור: זה לא שינוי ייעוד, תב"ע חדשה - - -
מרינה מחטיוק: יש גם שינוי ייעוד כי מבקשים שינוי תב"ע כי עכשיו זה נקרא דיור מיוחד, שזה הגדרה שלא הייתה קיימת עד עכשיו.
טלי פלוסקוב: מה ההבדל בין דיור מיוחד ל - - -
מרינה מחטיוק: אין חניות, 440 אחוזי בנייה.
ליאת בכור: אין הבדל, זה נותן לנו יותר אחוזי בנייה.
טלי פלוסקוב: אוקיי, הבנתי, להגדיל אחוזי בנייה.
מרינה מחטיוק: 440 אחוזי בנייה, 80% תכסית, זה אומר, אם אמרו לך שתופסים את כל המגרש, בדרך כלל זה 40%-30% מהמגרש, יש לנו פה בקו הזה, בציר הזה, ומי שגר פה, שני דיור מוגן, אחד בכניסה לשכונה, אחד מול הסופר.
טלי פלוסקוב: מה רע בזה?
מרינה מחטיוק: מעולה.
קריאה: מעולה, אנחנו בעד, לא נגד.
מרינה מחטיוק: אנחנו בעד, בניין של ארבע קומות, פרופורציונלי לשכונה, בלב השכונה, באמת נגיש לרכבת ונגיש לסופר.
מרינה מחטיוק: פה, מי שהלך ברגל, זה 1,000 צעדים, אני הייתי הולכת לרכבת כשהייתי עובדת במרכז העיר, המרכז המסחרי הקרוב הוא גם ברדיוס דומה.
מרינה מחטיוק: עכשיו, לגבי מה שקרה פה בשנים האלה בשכונה, כשאנחנו קנינו זה לא היה, זה באמת בנייה בלתי חוקית שהתקרבה אלינו.
מרינה מחטיוק: הגדר זה משהו שנוסף.
מרינה מחטיוק: אנחנו חיים את המציאות הזו יותר חמור בשנים האחרונות.
מרינה מחטיוק: נורא מחמיא לי שערך הדירה שלי הוא שני מיליון, אבל זה על הנייר.
מרינה מחטיוק: אם אני היום באה למכור זה לא יהיה שווה את זה.
מרינה מחטיוק: ובאמת כאילו אני פה, זאת עובדה.
מרינה מחטיוק: אני לא באה להתבכיין וזו לא מטרת ה - - -
טלי פלוסקוב: לגבי המיקום שרוצים פה לבנות?
מרינה מחטיוק: אנחנו משעה חמש כל יום, זה לא רק מואזין, זה קריאות של הסתות.
מרינה מחטיוק: מי שמכיר איך זה נשמע.
מרינה מחטיוק: זה רמקול שצועק והמון שעונה להם.
מרינה מחטיוק: זה מה שאני שומעת אצלי בגינה.
מרינה מחטיוק: היו המון תוכניות בערוץ 12, לא אנחנו הזמנו אותם, לא אנחנו הבאנו אותם, לא ביימנו אותם, זאת מציאות שקורית פה.
קריאה: זה כל יום.