GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טלי פלוסקוב: ואני רוצה עוד דבר אחד, חברי הכנסת, להזכיר לכם שבדיון הקודם אנחנו הבנו שכל התהליך התכנוני יהיה לא פחות משנה, למרות שהעירייה עושה את כל המאמצים כדי - - -
שרון דינור: לפני היתר, את מתכוונת.
שרון דינור: זה לפני היתר עוד.
שרון דינור: ייקח לדעתי לפחות עוד שנה, אני מעריכה, עד שהתב"ע תאושר.
טלי פלוסקוב: תכנון?
שרון דינור: כן, כי יש זמנים שקבועים בחוק, צריך לשמוע את המתנגדים, אחר כך יש - - -
שלומית אבינח: אמרו חמש שנים עד שיהיה - - -
טלי פלוסקוב: אני רוצה לאחל לכל חברי הכנסת להישאר חברי כנסת עד שהדבר הזה ייגמר.
שרון דינור: ראינו שהמתנגדים פה לא הולכים לעשות עבודה קלה.
אלכס קושניר: אבל אני חושב שקבועי הזמן האלה, אנחנו חייבים לנסות להסביר לדיירי דיפלומט.
אלכס קושניר: שהם יהיו רגועים שיש להם עוד כל כך הרבה שנים לחיות במקום הזה.
אלכס קושניר: אבל אנחנו גם חייבים לוודא שיש פה המשכיות מבחינה חוזית.
אלכס קושניר: זאת הנקודה.
טלי פלוסקוב: אבל עוד פעם, אלכס, בגלל שאני חילקתי את הדיון לשני חלקים אני לא רוצה להיכנס לנושא הזה.
טלי פלוסקוב: מרינה, רצית להתייחס.
טלי פלוסקוב: חברת מועצת העיר ירושלים לשעבר, פעילה חברתית.
טלי פלוסקוב: למה רצית להתייחס ולהגיד?
טלי פלוסקוב: רגע, מרינה, כל מי שנמצא בזום מדבר רוסית, אני מבינה (מדברת ברוסית).
טלי פלוסקוב: כן, מרינה.
מרינה קונצביה: אתם כבר נגעתם ממש בדקה האחרונה במה שאני רציתי להגיד, שכל התכנון הזה וכל הבנייה הזאת זה לוקח זמן, מינימום שלוש שנים, ואני שמעתי אפילו חמש, עכשיו מישהו אמר.
מרינה קונצביה: אז בזמן הזה, אם אנחנו מדברים על 1,000 אנשים ויגיעו עוד יותר אנשים שיצטרכו את הדיור המוגן, אז בואו נחפש עוד מקומות ופתרונות וגם חלק מהאנשים האלה, שהם נמצאים עכשיו במלון דיפלומט, הם יכולים גם למצוא שם את מקומם.
מרינה קונצביה: דבר שני שאני רציתי להגיד, יש אנשים שיכול להיות שהם לא ירצו לבוא לשם וכמה שאני בדקתי את כל המעמד של מקרה סוציאלי מה שנקרא וכל האוכלוסייה הזאת, עליה אנחנו מדברים היום, הם בדיוק ההגדרה הזאת, אז צריך לדעת איך אנחנו צריכים לטפל בזה.
מרינה קונצביה: אני חושבת שזה נושא מאוד מאוד חשוב.
טלי פלוסקוב: כן, אנחנו נעשה את זה.
טלי פלוסקוב: בסיכום דבריי אני אתייחס לזה.
טלי פלוסקוב: מי נמצא איתנו בזום?
נינה פילצקי: (מדברת ברוסית).
טלי פלוסקוב: (מתרגמת את דברי נינה פילצקי): האישה אומרת כאן שהיא כן הייתה גרה בפסגת זאב בעבר והיא אוהבת את המקום הזה והיא מוכנה לעבור אליו.
טלי פלוסקוב: הנה יש לנו כאן דוגמה של בן אדם שמוכן לעבור לשם.
טלי פלוסקוב: מצוין, אני שמחה מאוד.
אירנה אוזרנויה: (מדברת ברוסית).
מרינה מחטיוק: אני נמצאת במקום שביקרתם בו הבוקר ואני רוצה להראות למי שלא היה, אולי שיתרשם בשידור ישיר אולי מהנוף שנמצא פה.
מרינה מחטיוק: אני אסובב את המצלמה ואנשים יתרשמו, זה יחסוך להם להגיע.
טלי פלוסקוב: כן, עכשיו אנחנו רואים.
מרינה מחטיוק: אני מסובבת את עצמי למקום המיועד - - -
טלי פלוסקוב: טוב, אנחנו היינו עכשיו שם.
מרינה מחטיוק: לא, אבל האנשים של דיפלומט, מי שאמר שהוא לא היה.
טלי פלוסקוב: הבנתי, הם רוצים לראות איפה זה.
מרינה מחטיוק: אז הנה.
טלי פלוסקוב: אוקיי, מרינה, תודה רבה.
אלכס: אני מכיר את מלון דיפלומט כבר 28 שנים ואני מטפל בדיירים ובכל התלונות שלהם.
אלכס: בואו לא נשכח, ב-2009 היה דוח מבקר המדינה לגבי מלון דיפלומט שנכתב שם שחייבים לפנות את דיירי מלון דיפלומט.
טלי פלוסקוב: ב-2009?
אלכס: מבקר המדינה שאל למה כשמאריכים את החוזה אין מכרזים.
אלכס: ב-2009 היה דוח מבקר המדינה, עברו 11 שנה, היה מספיק זמן.
אלכס: ב-2014 נחתם חוזה עם שגרירות ארצות הברית, עברו שש שנים, היה מספיק זמן, המון זמן.
אלכס: ברגע שלא עושים מה שאומר מבקר המדינה, מה שאומרים גורמים אחרים, אנחנו נמצאים בברוֹךְ גם עם ארצות הברית, נמצאים בברוֹךְ גם מבחינה כלכלית, כי מלון דיפלומט עד עכשיו במשך 30 שנה עלה לקופת המדינה כמעט מיליארד שקל.
אלכס: בכסף הזה היה אפשר לבנות עוד הרבה הוסטלים, לתת הרבה פתרונות דיור לאלפי אנשים ויכול להיות שהיום, אם היו מחלקים את הכסף בצורה נכונה, אז הדיירים היו גרים היום במקום אחר ולא היו כל הבעיות.
אלכס: אנחנו גם מדברים על המקום הזה שאנחנו נתקלנו היום ואנחנו לא יודעים מתי יהיה הפתרון, בעוד שלוש, ארבע, חמש שנים, אבל חוזה השכירות נגמר ב-20 ביוני, זאת אומרת היום המלון וגם הדיירים נמצאים במקום ללא חוזה ומשלמים כולם קנסות, גם הדיירים וגם המדינה.
אלכס: אני חושב שהגיע הזמן להקים ועדה בין משרדית, זה גם של הכנסת, שתבדוק למה יש בזבוזים, למה לא מקיימים את דוחות מבקר המדינה ולמה לא מקיימים את כל ההחלטות שהיו עד עכשיו.
טלי פלוסקוב: תודה רבה לאלכס.
טלי פלוסקוב: אני שוב פעם מפנה את תשומת ליבכם.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע את הדיירים ואת התחושות שלהם.
טלי פלוסקוב: כרגע זה מה שעומד על הפרק.
טלי פלוסקוב: מה שאמר אלכס, אנחנו ניקח בחשבון.
טטיאנה קורילוב: (מדברת ברוסית).
טלי פלוסקוב: (מתרגמת מדברי טטיאנה קורילוב): בישראל הרבה יותר טוב ממדינות אחרות, במיוחד מהמדינה שאנחנו עלינו.
שלומית אבינח: (מתרגמת מדברי טטיאנה קורילוב): אם חיים שם ישראלים אחרים אז אנחנו גם יכולים לחיות שם.
שלומית אבינח: זה מציאות ריאלית.
שלומית אבינח: היא אומרת, שאם אנשים ישראלים אחרים אז גם לנו זה מתאים.
טלי פלוסקוב: אז גם אנחנו נוכל שם לחיות.
טטיאנה קורילוב: אני רוצה לפסגת זאב, אני יודעת את האזור הזה, אני חושבת שזה בסדר.
טלי פלוסקוב: ספסיבה, טטיאנה.
טלי פלוסקוב: הנה, אנחנו שומעים דעות שונות של אנשים ולכן באמת הגישה צריכה להיות כנראה - - -
אלכס קושניר: אני חייב לומר משהו, אמרתי את זה באוזן לאנדרי, אני חושב שזה מדהים לראות איך הקשישים שלנו מתחברים לטכנולוגיה ומתחברים לזום.
טלי פלוסקוב: והם היום מדברים איתנו בזום.
אלכס קושניר: באמת, להוריד את הכובע.
מרינה קונצביה: בשביל זה שלחתי לשם בן אדם, הוא עוזר להם להתחבר.
טלי פלוסקוב: טוב שיש אנשים שעוזרים להם להתחבר ומלמדים אותם.
אלכס קושניר: חד משמעית, כל מי שעוזר מבורך.
אלכס קושניר: באמת, כל הכבוד.
שלומית אבינח: לצורך הפרוטוקול, צריך להגיד תודה לאם בית, דיברתי איתה, שלחתי לה את הקישור ואמרתי לה להפיץ לכולם וכל מי שירצה לדבר שידאגו לעזור לו.
טלי פלוסקוב: אנחנו מוסרים תודה רבה לעובדים של המקום, אם הבית, אירנה, אם אני לא טועה קוראים לה, על העזרה.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שאם האנשים שגרים שם היו כל הזמן מחוברים אלינו, גם לכאן, מה שקורה בכנסת, וגם בכל מקום אחר, בחיים הם לא היו מרגישים בודדים.
טלי פלוסקוב: אנחנו ביחד, גם אם אסור היום יותר מדי לצאת למקומות, אבל הנה אנחנו מדברים ואנחנו פה הרבה אנשים ואנחנו שומעים את כולם.
טלי פלוסקוב: באמת יישר כוח לכל מי שעזר לאנשים האלה להתחבר לזום.
טלי פלוסקוב: יש עוד מישהו שרוצה לעלות ולדבר?
אלכסנדר: (מדבר רוסית).
שלומית אבינח: (מתרגמת מדברי אלכס): גר שם עשר שנים.
שלומית אבינח: יש בעיה במקום שצריכים - - - המיקום הוא לא הכי - - -
טלי פלוסקוב: ספסיבה, אלכסנדר.
טלי פלוסקוב: יש עוד מישהו?
טלי פלוסקוב: בבקשה, טניה קושניר.
טניה קושניר: שלום רב לכולם, אני אדבר בעברית ואני אציג את עצמי.
טניה קושניר: שמי טניה קושניר, אני עובדת סוציאלית בדיפלומט, אני עובדת שם כבר 12 שנה.
טניה קושניר: אני רוצה להתייחס להיבט הטיפולי.
טניה קושניר: נכון שאמרתם שיש בעיות במבנה הזה, שמעתי ריח, רעש.
טניה קושניר: בוא נגיד ככה, זה לא דיור מוגן שיש שם כל הזמן צוות.
טניה קושניר: בסופו של דבר אחרי שזה ייבנה, אחרי שאנשים ייכנסו לאכלוס מישהו יצטרך להתמודד עם הבעיות.
טניה קושניר: אני יודעת שלאורך שנים שאני עבדתי בדיפלומט לא הכול פשוט, אנשים לא תמיד מקבלים מענה, עניין הריח, עניין הרעש.
טניה קושניר: השיטה תמיד פחות לייצר בעיות ופחות להיכנס בהן מאשר אחר כך למצוא את האפשרויות לטפל בזה.
טניה קושניר: אני באמת אומרת, עניין של ריח, כמו שאמרתם שהפתרונות זה חלון אטום, אני אגיד לכם, גם מבחינה פסיכולוגית ומבחינת איכות החיים זה מאוד מאוד יטריד את הבן אדם הקשיש, שהוא נמצא לבד, אין לו איש צוות, אין לו אף אחד שיכול לעזור לו באותם רגעים וצוות, אם בכלל יהיה באותה צורה, זה עדיין בשעות מסוימות, לא בסופי שבוע, ובאמת אנשים לא מרגישים מוגנים.
טניה קושניר: גם בדיפלומט זה מאוד מאוד מאוד חלקי ובאמת אין אפשרות לתת מענה לבן אדם.
טניה קושניר: לא כל אחד יכול סתם להתקשר בעברית ל-106 בלילה ולהגיד: מישהו מפריע לי, יש לי משהו.
טניה קושניר: הוא פשוט יסבול בשקט ויסחוב את זה עד הסוף ויחיה בדיכאון ובתסכול.
טניה קושניר: צריך גם להבין, אנשים חולים, הרבה אנשים חולים באסטמה, אנשים משתמשים בחמצן וברגע שאתה אומר שאולי באיזה לילה יהיה לך פה ל"ג בעומר מתחת לחלון, זה נורא יפחיד אותם.
טניה קושניר: אפילו שזה לא יהיה הם יצפו שזה יהיה.
טניה קושניר: ברגע שמקבלים את ההחלטות ואומרים: אנחנו נסביר ונטפל, עכשיו, לפני שאנשים יסכימו והכול, אחר כך הם יישארו בודדים ולבד עם הבעיות שלהם.
טניה קושניר: אנחנו בצורה מאוד מאוד מאוד חלקית יכולים לעזור ולתת מענה.
טניה קושניר: זה מה שרציתי לומר.
טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, טניה.
טלי פלוסקוב: אני מבינה את דאגתך מצד אחד, מצד שני אנחנו מדברים עם אנשים שמבינים ומקבלים החלטות לבד ואנחנו בשום אופן לא רוצים ללחוץ על אף אחד מהם לקבל החלטה לכיוון כזה או אחר.
טלי פלוסקוב: שוב, אני רוצה רק להזכיר לכם שאנחנו מדברים איתכם על הפרויקט שאני מאמינה שעוד ארבע שנים עד שהמבנה הזה יקום.
טלי פלוסקוב: אנחנו כרגע מדברים על האם אפשר באמצעות טכנולוגיות שונות, ופה הועלו כמה סוגיות, לעזור ולהקל על האנשים להתמודד עם כל הדברים האלה.
טלי פלוסקוב: ובשום אופן אנחנו לא מדברים על חלונות אטומים.
טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים על זכוכית שהיא לא שונה מזכוכית אחרת, אבל היא מבודדת, היא יותר עבה.
טלי פלוסקוב: היא עולה למדינה הרבה יותר כסף והיא לא תעביר את הרעש פנימה, אבל הבן אדם בפנים לא ירגיש שיש לו חלון שונה ממישהו אחר.
טלי פלוסקוב: בשום אופן, גם לא הייתי מסכימה לחלונות אטומים, לא על זה אנחנו מדברים.
טלי פלוסקוב: מה שכן, מה שאנחנו נעשה, אני אנסה לסכם את כל הדיון המרתק הזה, בעיניי, גם מצד הסיור וגם מצד הדיון וזה שאנחנו שמענו את האנשים.
טלי פלוסקוב: אחת, אנחנו כן ביקשנו מעיריית ירושלים שתציג לנו את האופציה של גבעת מרדכי.
קריאה: זה היה קרית מנחם.
טלי פלוסקוב: אוקיי, אז אנחנו נבקש מהם.
טלי פלוסקוב: זה לא כדי להחליף, אלא כדי להוסיף.
טלי פלוסקוב: הרי אנחנו מדברים על 1,000 אנשים שממתינים לדיור ציבורי בירושלים.
טלי פלוסקוב: שתיים, אנחנו, כמובן בתיאום עם המשרדים הרלוונטיים, חייבים עכשיו במיידי לחפש פתרונות לאנשים.
טלי פלוסקוב: הפתרונות שיש לנו על המדף, נקרא לזה, לבדוק מה קורה במלון חן, האם יש עוד אופציות, אני יודעת שזה בהרחבה, כמה אנשים אנחנו יכולים להעביר.
טלי פלוסקוב: אני מבינה שיש שם סדר גודל של 50.
טלי פלוסקוב: אם יש אנשים שירצו לעבור למלון חן זה מצוין, זאת אומרת מ-300 הורדנו כבר 50.
שלומית אבינח: מה זה מלון חן?
טלי פלוסקוב: זה גם מקבץ דיור בירושלים.
טלי פלוסקוב: אגב, כשהייתי בסיור שם, אני עשיתי סיבוב ברכב וראיתי, יש שני מקבצים בשכונה, אמנם לא בקו מה שנקרא של הגבול, אבל מקומות מאוד יפים.
שלומית אבינח: טלי, סליחה שאני אומרת בסיכום, אבל השאלה אם מישהו עשה סקר מבין ה-307 מה התוכניות, מה ההיתכנות.
טלי פלוסקוב: זה בדיוק מה שאני רוצה.
טלי פלוסקוב: כל האנשים האלה היום נמצאים באחריות של משרד העלייה והקליטה?
טלי פלוסקוב: אז צריך לבקש מהמשרד, מהעובדים הסוציאליים שנמצאים שם במקום, לעבור אדם אדם ולבדוק באמת מה הוא רוצה.
טלי פלוסקוב: הנה פה גם בזום היום ראינו דעות לכאן ולכאן.
טלי פלוסקוב: אם יש אנשים שכן רוצים להישאר בירושלים וכן רוצים לגור במקום הרבה יותר טוב ממה שהם היו גרים קודם, כי המקום באמת יהיה מאוד יפה, ראינו את ההדמיה, יישר כוח לעמיגור שהיו איתנו בסיור, שהם מקדמים את הפרויקט הזה, אם הם רוצים לגור שם, אנחנו רק נשמח.
שלומית אבינח: פנייה למנכ"ל המשרד?
טלי פלוסקוב: כדי שיעשו פגישות פרטניות עם האנשים כדי להבין.
טלי פלוסקוב: מצד אחד להרגיע אותם שאנחנו לא הולכים להוציא אותם אנחנו לא יודעים לאן, והמנכ"ל כאן בעצם הבטיח לנו בדיון הקודם שזה מה שיהיה, מצד שני האנשים שלא מוכנים בשום אופן בגלל התחושות האישיות, ואפשר להבין גם את האנשים האלה, לחפש פתרונות יום יום ולא רק ברמת ירושלים אלא ברמה של המדינה.
טלי פלוסקוב: אם יש אנשים שמוכנים לעבור למקום אחר ואנחנו כן נותנים להם מקום מגורים ראוי, זכותם, ואנחנו צריכים לתת להם אולי קדימות כדי שהם לא יישארו עם הבעיה לבד.
טלי פלוסקוב: כל הבעיה של האנשים האלה זה אי ודאות, הם לא יודעים איפה הם נמצאים, הם לא יודעים האם יאריכו להם חוזה, איפה הם יהיו מחר, האם באמת לא יגידו להם: תפנו את המקום ותעשו מה שאתם רוצים.
טלי פלוסקוב: לזה אנחנו לא ניתן לקרות.
טלי פלוסקוב: זה מה שאני רוצה שהאנשים האלה ישמעו ויידעו, אנחנו כאן כדי להגן עליכם, אנחנו כאן כדי לתת לכם גיבוי, מצד אחד, מצד שני אנחנו כאן גם כדי לחפש פתרונות שיפתרו את הבעיה המדינית הגדולה שכולנו עומדים בפניה.
טלי פלוסקוב: אני רק רוצה לעדכן אתכם שמאז שאני לקחתי על עצמי את הנושא אני עובדת בשיתוף פעולה עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה ואנחנו שם כבר דנים בנושא.
טלי פלוסקוב: ראש הממשלה גם מעורב, אני מקווה מאוד שעכשיו הדברים ירוצו קצת יותר.
טלי פלוסקוב: אני לא יודעת עד כמה ראש הממשלה היה מעורב עד היום, לפי דעתי לא, אבל היום הוא כן יודע במה מדובר ואנחנו נעשה ישיבת מעקב, אני חושבת שבעוד חודש נעשה ישיבת מעקב, אני גם אעדכן בדברים שהתקדמתי.
טלי פלוסקוב: אני פשוט רוצה כל חודש להזכיר לעיריית ירושלים שהתוכנית הזאת היא בהעדפה מול כל התוכניות.
טלי פלוסקוב: לרוץ.
טלי פלוסקוב: אני הייתי ראש עיר, אני יודעת כמה מהר אפשר לעשות דברים כשרוצים, התוכנית הזאת צריכה להיות תמיד למעלה, גם אם יש הרבה תיקים שצריכים לטפל בהם.
טלי פלוסקוב: אז בעוד חודש אנחנו שוב ניפגש, שוב פעם ניתן אפשרות לאנשים שיכולים לשמוע אותנו ולהיות איתנו בזום, כדי להתעדכן באמת ממקור ראשון.
טלי פלוסקוב: אנחנו גם כמובן נדבר על זה בכל מקום אפשרי.
טלי פלוסקוב: נמצאת איתנו גם יאנה בריסקמן, אני רואה אותה בזום איתנו, היא גם הייתה בסיור, היא בטח תספר גם על החוויות שלה.
טלי פלוסקוב: מה שחשוב לי זה שאתם, הדיירים, תדעו שאנחנו כאן כדי לעזור לכם פה, אנחנו כאן כדי למצוא פתרון, אנחנו כאן כדי לא לתת לאף לפגוע בכם.
טלי פלוסקוב: זה אני רוצה שתדעו.
טלי פלוסקוב: פה יושבים גם נציגים של הקואליציה וגם נציגים של האופוזיציה ונשמע פה קול חד וברור, אנחנו כאן כדי להגן עליכם.
טלי פלוסקוב: שתהיו בריאים, תשמרו על עצמכם, מסכות, בבקשה, בכל מקום שאתם יוצאים.
טלי פלוסקוב: הישיבה נעולה, מיצינו, בעוד חודש אנחנו נפגשים שוב בנושא.
טלי פלוסקוב: ותודה רבה לצוות הוועדה שליווה את הסיור, לערוץ הכנסת, לכל האנשים הטכניים, עשיתם את זה יוצא מן הכלל, למנהלת הוועדה במיוחד.
דוד ביטן: אני פותח את ישיבת הוועדה, הנושא על סדר היום הוא מדיניות רשות האוכלוסין וההגירה בנושא כניסת אזרחים ישראלים בעידן הקורונה.
דוד ביטן: לשם כך הזמנו נציגים מהממשלה וגם כמובן את מנכ"ל רשות האוכלוסין וההגירה, פרופ' שלמה מור יוסף.
שלמה מור יוסף: שלום, בוקר טוב.
דוד ביטן: עולות כל מיני בעיות שקשורות לרשות האוכלוסין.
דוד ביטן: בדיון הקודם נטען על ידך ששיקולי הרשות הם שיקולים מונחי בריאות, למנוע כמה שאפשר להביא לישראל אנשים שיכולים לייבא איתם את הווירוס.
דוד ביטן: ההנחיה הראשונה הייתה שאזרחים זרים לא מורשים כלל להיכנס לישראל.
דוד ביטן: כל מי שאין ברשותו דרכון ישראלי לא רשאי להיכנס לישראל בעידן הקורונה.
דוד ביטן: ברשות האוכלוסין הוקמה ועדת חריגים, נוהל לבחינת מקרים חריגים בהם תיכנס כניסת זרים לישראל.
דוד ביטן: המקרים מתייחסים לזוגות נשואים שאחד מבני הזוג זר, לסטודנטים זרים, לתלמידי ישיבה נשואים, למומחים בתחומים שונים, לאמנים, לספורטאים, לתיירות מרפא, חתונות, בר מצווה, לידות, הלוויות וחיילים בודדים.
דוד ביטן: הנוהל לא מאפשר הגשת בקשות לוועדת חריגים למי שאינו נשוי במרשם האוכלוסין.
דוד ביטן: בני הזוג חייבים להוכיח מרכז חיים בישראל וביקורים בישראל, או שלבן הזוג יש מעמד בישראל.
דוד ביטן: למקרים שהם מוכרים בציבור, בני זוג מאותו מין, לא יכולים להגיש בקשה כלל לוועדת החריגים.
דוד ביטן: חשוב להדגיש שמדינת ישראל צריכה להיות פתוחה ליהודים שאינם חולים בקורונה בכל עת.
דוד ביטן: צריך לעודד ולאפשר עליית יהודים ותושבים חוזרים וכל מי שמעוניין בכך.
דוד ביטן: צריך להקל ולא להקשות, לא להקשיח את הקריטריונים לאזרחים ישראלים שחיים בחו"ל ולעולים חדשים.
דוד ביטן: אתמול, ביום ראשון, ב-12 ביולי, פורסם בתקשורת כי רשות האוכלוסין שינתה את מדיניותה לגבי בני זוג זרים, היא תאפשר הגשת בקשות לבחינת איחוד משפחות.
דוד ביטן: לקראת הדיון הנוכחי נשלחו אליכם שאלות רקע וגם למשרדי הממשלה.
דוד ביטן: אחת, מספר העולים החדשים שהגיעו לישראל בחודש מרץ 2020 ועד היום, מבקש פילוח לפי חודשים.
דוד ביטן: זה לא רק אליך, פרופ' מור יוסף, ופילוח לפי מדינות המקור.
דוד ביטן: ועדת חריגים, מי הם חברי הוועדה, מה השיקולים והקריטריונים לקבלת החלטות הוועדה, כל כמה זמן הוועדה מתכנסת, כמה זמן לוקח מהגשת הבקשה לוועדה ועד לקבלת המענה לפונה, כמה מתוך הבקשות שהתקבלו בוועדת החריגים קיבלו מענה חיובי והתאפשרה כניסתם לישראל.
דוד ביטן: האם התקבל נוהל לשיתוף במשרד הבריאות שיאפשר בתקופה זו כניסתם לישראל של עולים ותושבים חוזרים.
דוד ביטן: האם הופסקה הנפקת אשרות עלייה, אם כן, מה הסיבות לכך.
דוד ביטן: אני אנצל את זה שאתה פרופסור לרפואה, לדעתי במסגרת השיקולים שלך אתה יכול לקחת בחשבון גם את העניינים האלה ולא רק משרד הבריאות.
דוד ביטן: בבקשה, פרופ' מור יוסף.
שלמה מור יוסף: שלום לכולם וצהריים טובים.
שלמה מור יוסף: האתגר הגדול ביותר של רשות האוכלוסין וההגירה בנקודת הזמן הזאת, מה-31 בינואר, היא חסימת הכניסה לישראל מתוך כוונה לשמור על בריאות הציבור.
שלמה מור יוסף: אין פה שום שיקולי הגירה כאלה ואחרים, אין פה שום שיקולי זוגיות כזו או אחרת, יהדות כזו או אחרת, כל המטרה שאזרחים זרים לא יגיעו למדינת ישראל בכדי שאנחנו לא נייבא את הקורונה.
שלמה מור יוסף: אני מדבר איתכם על 31 בינואר, מאז היה הגל הראשון שבאמת הסגירה ההרמטית של המדינה הייתה בין הפעולות החשובות ביותר שסייעו בזה ובהמשך התחיל השחרור הגדול.
שלמה מור יוסף: במסגרת זאת מדינת ישראל לא יכולה להיות אי מנותק מכל קשר עם העולם ובהדרגה ובהנחיית שר הפנים חיפשנו את המקומות שבהם אפשר להקל, חלק בא ביוזמה שלנו, חלק ביוזמת משרד החוץ, על בסיס פניות של אזרחים ושל תושבי חוץ שחשבו שזה חשוב מאוד.
שלמה מור יוסף: אז יש שיקולים שהם שיקולים משפחתיים, יש שיקולים הומניטריים ויש שיקולים של רצף תפקודי של המשק.
שלמה מור יוסף: אנחנו מתכנסים אחת לשבועיים, אנחנו זה נציגי משרד הבריאות, נציגי משרד החוץ ונציגי רשות האוכלוסין וההגירה, אנחנו עוברים על הבקשות ברמה העקרונית, לא ברמה הפרטנית ומנסים לתת להן מענה.
שלמה מור יוסף: כל הדברים האלה מובאים לשר הפנים, שר הפנים הוא הממונה על חוק הכניסה לישראל והוא מאשר או לא מאשר או משנה את חלק מהדברים, בחלק הוא מנחה אותנו בלוחות זמנים כאלה ואחרים.
שלמה מור יוסף: כמובן שברקע נמצא כל הזמן המצב הבריאותי.
שלמה מור יוסף: כשאתה דן כשיש שלושה נדבקים ביום, או כשאתה דן כשיש 1,500 נדבקים ביום, אז כמובן שיש לזה משמעות ויש לזה שינוי.
שלמה מור יוסף: בדיון שעשינו לפני שבועיים ורצינו להיות הרבה יותר מקלים, ותיכף אני אפרט, עצרנו את זה כי אנחנו לא יכולים מצד אחד לסגור אולמות, בתי קפה ובריכות שחייה ומצד שני להביא 20,000, 30,000 ו-40,000 סטודנטים לישראל בנקודת הזמן הזו.
שלמה מור יוסף: אז הדברים האלה הם נשקלים רק על הסקלה הזאת, אין סקלה אחרת.
שלמה מור יוסף: על הבסיס הזה העדכון האחרון שהוצאנו, ויושב ראש הוועדה ציין את זה, היה אתמול.
שלמה מור יוסף: אתמול הוצאנו עדכון, במסגרת העדכון בין השאר כתבנו שכל האמור על נישואים תקף גם עבור ידועים בציבור.
שלמה מור יוסף: כמובן שהוכחת הזוגיות צריכה להתבצע כמו שמוכיחים זוגיות של ידועים בציבור, זה לא לבוא ולהגיד 'אנחנו ביחד, תכניסו אותנו'.
שלמה מור יוסף: יש לזה כללים, יש לזה כללים שיודעים לבדוק אותם בנציגויות של משרד החוץ בחו"ל ויש כללים שיודעים לבחון אותם פה בלשכות רשות האוכלוסין.
שלמה מור יוסף: זה היה נושא מאוד מרכזי וזה נכון, אם נסתכל בלי להיכנס לפרטים, אז קודם כל היה חשוב לנו שיהיה איחוד משפחות, זאת אומרת כמות בני זוג שנמצאים משני עברי האזרחות, נקרא לזה, אחד אזרח ישראלי ואחד שאינו אזרח ישראלי, ולאט לאט שחררנו ובנקודת הזמן הזאת כמעט כל בני הזוג יכולים להגיע בקריטריונים כאלה ואחרים.
שלמה מור יוסף: דבר שני, דאגנו לילדים של המשפחות הגרושות, ילדים שההורים שלהם נמצאים משני עברי המדינות, שיוכלו להיכנס, למרות שאין להם אזרחות ישראלית.
שלמה מור יוסף: בהמשך נתנו לסטודנטים ולתוכניות שונות כמו 'מסע' ונעל"ה שהתחילו את התוכניות והיו צריכים לחזור אחרי חופשה כזאת או אחרת להיכנס חזרה ארצה והם נכנסו חזרה ארצה, ובכללם גם אברכים נשואים שלומדים בישיבות, אני מדבר על שנה שנייה, שלישית, רביעית וכך הלאה.
שלמה מור יוסף: כל נושא המומחים, מומחים שחשובים פה למפעלים שונים ולתפקוד המשק, במידה שיש המלצה של המשרד הרלוונטי, אם זה משרד הכלכלה, אם זה משרד האנרגיה וכו', אישרנו את הכניסה שלהם לארץ.
שלמה מור יוסף: לכל דבר כזה יש תהליך מובנה שאיתו אנחנו עובדים באופן כללי, אני מציין רק את הנושאים העיקריים.
שלמה מור יוסף: בשלב מסוים רצו לפתוח את הליגות בכדורגל ובכדורסל ורצו לאפשר לספורטאים זרים, שהם חלק מהספורט הישראלי, לבוא, אז יחד עם משרד הספורט פתרנו את זה.
שלמה מור יוסף: בהמשך רצו כל מיני אמנים, בתקופה שעוד אפשר היה שאמנים יופיעו פה, היום זה קצת יותר מורכב, אז גם בתיאום עם משרד הספורט והתרבות אישרנו לאמנים.
שלמה מור יוסף: מערכת הרווחה במדינת ישראל והמוסדות של הרווחה בנויים בין השאר על מתנדבים מחוץ לארץ.
שלמה מור יוסף: אם הולכים למוסדות שונים של משרד הרווחה או בית חולים שיקומי כמו רעות ועלי נגב ומקומות מהסוג הזה, הם בנויים על מתנדבים ועל הבסיס הזה אישרנו שמתנדבים למוסדות האלה, במידה שיש המלצה של משרד הרווחה, יהיה אפשרותם להיכנס.
שלמה מור יוסף: נושא תיירות מרפא מנוהל בצמצום רב, רב רב, ובאופן כללי אין אישור לתיירות מרפא.
שלמה מור יוסף: במקרים שמשרד הבריאות מקבל פנייה ממנהל בית חולים ומשרד הבריאות מאשר את תיירות המרפא החולה הספציפי נכנס.
שלמה מור יוסף: ואז התחיל הנושא של השמחות למיניהן.
שלמה מור יוסף: מכיוון שאנחנו, העם היהודי חלקו פה, חלקו במקומות אחרים, אז יש נישואים של ישראלים ולא ישראלים ולנושא החתונות נדרשנו בהתחלה ואפשרנו שלחתונה, כמובן בן הזוג יכול להגיע גם אם הוא לא ישראלי, גם ההורים שלו ושלה, גם הסבים והסבתות שלו ושלה וגם קרובים מדרגה ראשונה עם בני זוגם יכולים לבוא ולהשתתף בחתונה של המשפחה.
שלמה מור יוסף: אותו דבר לגבי בר ובת מצווה על אותו עיקרון.
שלמה מור יוסף: אותו דבר, להבדיל אלף אלפי הבדלות, נושא של הלוויות, אם רוצים לבוא להלוויה, או הלוויה של מישהו שנמצא פה או להביא את הגופה יחד, גם הנושא הזה קיבל פתרון.
שלמה מור יוסף: הנושא הנוסף, שהיו כמה פניות, ראיתי שהבוקר שלחו שהיו גם פניות לוועדה, קיבלנו החלטה שבמידה שיש יולדת כאן שרוצה שההורים שלה יבואו אז אמרנו שהם יכולים לבוא מחודש לפני הלידה עד חודש אחרי הלידה, זה מועד ההגעה, הזמן בדרך כלל לוויזה כזאת הוא שלושה חודשים, ירצו להאריך יש טכניקה להאריך את זה, אבל תאריך הכניסה זה מחודש לפני תאריך הלידה המשוער עד חודש לאחר הלידה שיוכלו הסבים והסבתות של הנולד לבוא, זאת אומרת ההורים של ההורים להגיע.
שלמה מור יוסף: גם הנושא הזה קיבל את פתרונו.
שלמה מור יוסף: גם לגבי חיילים בודדים.
שלמה מור יוסף: חשבנו שאם יש פה חייל בודד שבן המשפחה שלו רוצה לבוא ולהיות איתו ולארח לו לחברה כזאת או אחרת, או שזה בן זוג או קרבה מדרגה ראשונה, הורים ואחים, גם הם יכולים להיכנס.
שלמה מור יוסף: כמו שאתם רואים, מה שתיארתי פה זה מה שנכון לאתמול.
שלמה מור יוסף: במקור, אני מוכרח לציין, הייתה לנו תוכנית גם להכניס לפה סטודנטים לשנת הלימודים הבאה.
שלמה מור יוסף: כמו שאתם יודעים יש הרבה מסגרות חינוכיות שבהן סטודנטים באים לפה וכולנו רואים בזה גם אלמנט של השכלה ושל תרבות וגם אלמנט של חיזוק הקשר עם ישראל.
שלמה מור יוסף: רוב הסטודנטים מהסוגים השונים, תיכף אני אפרט אותם, באים לפה ובין השאר נקשרים לארץ, חלקם נשארים בארץ.
שלמה מור יוסף: כך שאם זה סטודנטים באוניברסיטאות, סטודנטים במכללות, תלמידי ישיבות, בנות אולפנה, מכינות כאלה ואחרות, יש בתי ספר תיכוניים שיש בהם תוכניות בין לאומיות, יש את תוכנית 'מסע' ויש את תוכנית נעל"ה, כל התוכניות האלה, אנחנו רצינו לאפשר את ההגעה שלהם, אבל עם בוא הגל הנוכחי ההחלטה היא בינתיים לחכות שבועיים, לראות לאיפה הדברים האלה הולכים.
שלמה מור יוסף: אנחנו מודעים ללוח הזמנים, אנחנו יודעים שלשנת לימודים יש תאריך התחלה, אבל לא תמיד הקורונה מתחשבת בתאריכים האלה שאנחנו קובעים לעצמנו.
שלמה מור יוסף: אז כל התוכניות האלה בשלב זה ראינו אותן כמקשה אחת, לא החלטנו לתת לזה ולא לתת לזה להיכנס, כל התוכניות האלה שהן תוכניות לימודיות במסגרות השונות שתיארתי, אנחנו רואים אותן כמקשה אחת ואנחנו בהחלט בעוד שבועיים נראה להיכן הרוח נושבת, באיזה מקום תהיה המדינה, האם המדינה תהיה במצב יותר קל או בסגר מלא, כל האופציות פתוחות.
שלמה מור יוסף: אני לא צריך להגיד לכם, כולכם מעורבים, כולכם יודעים מה מתרחש פה ולכן להבדיל מכל מה שאמרתי עד עכשיו, שהכמויות הן יחסית קטנות והן מפוזרות, לגבי סטודנטים בהיבט הרחב הזה זה סדרי גודל של 20,000, 30,000 איש, זה לא נקודתי, ולכן בהחלטות מהסוג הזה אנחנו בינתיים ממתינים לשבועיים הקרובים ולפי זה נקבל החלטה.
שלמה מור יוסף: לגבי עולים חדשים, אין שום מגבלה.
שלמה מור יוסף: לפחות לפי הרישום שלנו בתקופת הקורונה הגיעו ארצה - - -
שלומית אבינח: פרופ' מור יוסף, אפשר שאלות?
דוד ביטן: לגבי הסטודנטים.
דוד ביטן: אתמול החלטתם שהתלמידים של פרויקט נעל"ה לא יגיעו.
דוד ביטן: צריך באיזה שהיא צורה בפרויקטים של הסוכנות, לא מדובר פה על 20,000 או 30,000 איש, זה לא מדויק, בעניין הזה לא לעצור את הנושאים האלה כי זה שלב העלייה בעוד שנה, שנה וחצי.
דוד ביטן: עם כל הכבוד למשרד הבריאות, בינתיים הקורונה משתוללת לא בגלל הסטודנטים ולא בגלל שום דבר, בגללנו, לא בגלל אלה שצריכים לבוא לארץ.
דוד ביטן: אז אני מבקש בעניין הזה לא להמתין שבועות, צריך לבטל את ההחלטה הזאת, לפחות לגבי הפרויקטים של הסוכנות, אחרת מה עשינו פה?
דוד ביטן: אני לא מבין, אנחנו גם מונעים מעולים להגיע, כמעט, גם לא מאפשרים את גל העלייה הבא של נוער איכותי שיגיע לארץ.
דוד ביטן: בעניין הזה אני מבקש שיקול מחדש.
מיכל וונש: אם אפשר להתחבר למה שאתה אומר עכשיו, אדוני היושב ראש, אני לא יודעת אם זה הזמן.
תהלה פרידמן: אני גם רוצה לשאול שאלה.
תהלה פרידמן: שתי שאלות קצרות.
מיכל וונש: יש לי גם למה שהוא ענה.
מיכל וונש: לגבי הנושא שהגיע אלינו והבאנו בפניהם של העולות החדשות.
מיכל וונש: כיוון שאנחנו הרשינו ואפשרנו לנשים יולדות עולות חדשות שמשפחותיהן נמצאות אל מעבר לים להגיע חודש לפני הלידה וחודש אחרי הלידה, עכשיו יש לי הצפה, מכתב של 62 חותמות של מי שילדו לפני שהרשינו להורים להגיע והן נמצאות פה לבד וככל שאנחנו מבינים שנושא הקורונה משאיר את כולן בבדידות אז מי שילדו לפני יותר מחודש כרגע הוריהן אינם יכולים להגיע לבקר לאור ההחלטה של אתמול ויש אתגר מאוד מאוד גדול להסביר אל מול כל העולות החדשות.
מיכל וונש: זו שאלה ספציפית וממוקדת.
תהלה פרידמן: האם נפתרה בעיית האפוסטיל, האישור של היעדר עבר פלילי שהעולים היו צריכים להביא ושבגלל הקורונה אי אפשר להוציא אותו וזה מעכב עלייה של אנשים.
תהלה פרידמן: לוקח שמונה שבועות להוציא אותו.
תהלה פרידמן: שתיים, הייתה כתבה ב'הארץ' השבוע, היו שם עשרה זוגות של אחד יהודי ואחד לא יהודי, האם הבעיות הספציפיות אלה, אזרח ישראלי שנשוי ללא יהודי, האם הבעיה הספציפית הזאת נפתרה.
אלכס קושניר: שתי שאלות, אדוני המנכ"ל.
אלכס קושניר: אחת לגבי מצב שילד ישראלי והוריו או אחד מהוריו נמצא בחו"ל ואין לו שום מעמד בישראל.
אלכס קושניר: זאת אומרת אנשים נישאו בחו"ל, עכשיו אחד מהוריו גר פה עם הילד וההורה השני גר בחו"ל, האם יש לו אישור כניסה לארץ?
אלכס קושניר: אני חושב שזה מאוד חשוב להבין.
אלכס קושניר: דבר נוסף, אתם מתייחסים רק לנישואים שרשומים במרשם האוכלוסין, מה עם תעודות נישואים מחו"ל?