GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל נודלמן: במדינה אין מספיק תקציבים, אבל זה לא שייך לאנשים האלה.
מיכאל נודלמן: דיברו כאן על יבוא שחקנים מרוסיה וממדינות שונות.
מיכאל נודלמן: בארצות-הברית יש חוק לגבי אומנים מקומיים כאשר גובים מס ומסכום המס מקימים קרן לאומנים.
מיכאל נודלמן: כאן מסתובבים מכל המדינות, ועושים רווח גדול.
מיכאל נודלמן: אני מסכים שמשרד התרבות צריך לפעול.
מיכאל נודלמן: יש כמה קריטריונים שהם מפורסמים וידועים, לפיהם מקבלים תקציבים גדולים למרות שגם תקציבים אלה לא מספיקים לתיאטראות אלה.
מיכאל נודלמן: אם קם פה תיאטרון או אופרה ברמה גבוהה, אתם צריכים לחשוב איך לממן אותו כי את האופרה לא רק העירייה צריכה לממן.
מיכאל נודלמן: אני חושב שאחרי כל הדיונים אין כיוון ברור לפתרון הבעיה כי הבעיה היא לא רק של האופרה באשדוד אלא יש את אותה בעיה בבאר-שבע.
מיכאל נודלמן: אני אומר שאנחנו צריכים לשבת יחד עם נציגי משרד התרבות, באווירה יותר שקטה, ולחשוב איזה חוקים אנחנו צריכים לצורך זה.
לאוניד פטשקה: אני לא רוצה לדבר על הפרוייקטים שקיימים, או שרוצים לסגור אותם, או שהם בדרך לסגירה, או בדרך ללידה של פרוייקט חדש אלא אני רוצה לדבר על המצב כפי שהוא בארץ ואני מתכוון למצב מבחינת האומנים.
לאוניד פטשקה: דוגמה קטנה.
לאוניד פטשקה: חוץ מזה שאני עושה פרוייקטים, אני עושה כל מיני פסטיבלים, אבל זה לא חשוב ברגע זה.
לאוניד פטשקה: לפני שבועיים היה קונצרט ילדים אותם אני מנהל וילד שניגן קלרינט תפקיד ראשון לא הגיע.
לאוניד פטשקה: צלצלתי לאימא שלו ושאלתי למה הילד לא מגיע לקונצרט כל כך חשוב כשהוא מנגן שם תפקיד ראשון, אבל אימא שלו אמרה שהוא לא מגיע בגלל שיש לו מבחנים פסיכומטריים וכבר שבועיים שהוא יושב ולומד לקראתם.
לאוניד פטשקה: הרגשתי כאילו אני לא נציג אומנות כאן בארץ אלא כאילו אני – סליחה על הביטוי – איזשהו סמרטוט שמקבלים אותי או לא מקבלים אותי והכל תלוי בהתייחסות לאומנות פה בארץ.
לאוניד פטשקה: אני דווקא שמח שהוזמנתי לכאן אבל אני רוצה לומר להם שהמצב של האומנים הוא מאוד קשה.
לאוניד פטשקה: אני לא מדבר על הכסף שהם מקבלים.
לאוניד פטשקה: שמעתי שהאופרה קיבלה כל כך הרבה כסף, דבר שלא ידעתי עליו, אבל אני למשל לא קיבלתי אגורה אחת.
לאוניד פטשקה: מה שנותנים, תודה רבה, אבל העניין הוא בכלל אחר.
לאוניד פטשקה: השאלה היא למה אמן שנותן קונצרט, אחרי חצי שנה במקרה הטוב הוא מקבל את כספו.
לאוניד פטשקה: יש לנו גג וזה אתם שיושבים בכנסת ומישהו צריך להתערב בתופעה הזאת.
לאוניד פטשקה: עיריית ראשון לציון, אני נותן שם קונצרטים דרך העירייה שרוצה לעשות עבודה אתי ביחד, בא קהל, יש יוקרה, על הנייר כתוב אומן שנתן קונצרט מקבל סכום מסוים, אבל אותו סכום מגיע אחרי חצי שנה ויותר.
לאוניד פטשקה: לפעמים אני מסתכל ביומן ורואה שנתתי קונצרט בתאריך מסוים וכבר שכחתי שמגיע לי כסף עבורו.
לאוניד פטשקה: אני כעצמאי משלם כסף רב למס הכנסה ולמס ערך מוסף, אבל אני משלם כסף ואני רואה שאין לי כסף לשלם כי החשבוניות שיצאו עוד לא כוסו.
לאוניד פטשקה: אני לא לבד במקרה הזה ואני בטוח שכל האומנים נמצאים במצבי.
לאוניד פטשקה: אני לא מדבר על הפרוייקטים שאנחנו מבצעים אלא אני מדבר על קונצרטים שמזמינים אותנו להופיע בהם.
לאוניד פטשקה: הגיע הזמן שאומנים יוכלו לחיות בכבוד ולהרגיש כמו בני-אדם ולא כמו סמרטוטים.
מרק נשפיץ: לפני ארבע שנים פתחנו 35 מרכזי תרבות.
מרק נשפיץ: אנחנו הסדרנו שזה יהיה בית חם לאומנים.
מרק נשפיץ: הוקמה ועדת היגוי ארצית לאומנים שהיא זו שמחליטה לדוגמה ששחקנים מתל-אביב צריכים לנסוע לאופקים, מאופקים צריכים לנסוע למקומות אחרים וכולי.
מרק נשפיץ: זה היה בקדנציה הראשונה של יולי אדלשטיין, אבל אחר-כך נעצרה התוכנית.
מרק נשפיץ: כאמור, יש מרכזי תרבות ויש תקציבים.
מרק נשפיץ: כשאנחנו עושים הסכם עם רשויות מקומיות ויש תקציב שניתן ממשרד הקליטה ויש מצ'ינג שנותנת העירייה, בדרך כלל לעירייה אין כסף אבל במקום כסף היא נותנת לנו מקום שווה כסף.
שרה ליסובסקי: העניין של גופי האומנות של העולים, אני חוזרת ואומרת שזו בעיה אבל אותה בעיה קיימת עם ישראלים.
שרה ליסובסקי: אם צריך לתת עדיפות, היא יכולה להיות רק בחקיקה או באיזושהי מסגרת שתאפשר מתן עדיפות כי אחרת זה לא יעבוד.
שרה ליסובסקי: לפי דעתי חייבים לטפל בקטע של היבוא כי הוא מפריע לכל חלקה טובה של מה שקורה בארץ.
שרה ליסובסקי: יש פה כמה אנשים שמכירים אותי וכמעט לא נעלם ממני תיאטרון בארץ, אבל כאן יושבות כמה קבוצות שלא שמעתי עליהן.
שרה ליסובסקי: אפשר להיכנס לעשרה דיונים על עשרה נושאים בכל הנושא הזה, אבל אני חוזרת ואומרת שאם מישהו בנושא תיאטרון צריך עצה או משהו, אין לי שום בעיה.
שרה ליסובסקי: הפתרון צריך להיות במערכת פורמלית שתיתן תשובה.
שרה ליסובסקי: כרגע יושבים כאן רק עולים מרוסיה, אבל לנו יש בעיה למשל עם תיאטרון אתיופי שלא נמצא כאן אבל מדובר בעולים כמו כל האחרים ויש להם הרבה מאוד בעיות ודרך המרכז לקליטת עולים הצלחנו שם לפתור למשל את בעיית השנתיים.
מתן איתן: לגבי הקרנות.
מתן איתן: קרן היא כמו קביים וקביים משמשים להתחלה כאשר בשלב מסוים צריך ללכת לבד.
מתן איתן: תיאטרון צילינדר אפיין את הבעיה.
מתן איתן: יש מוצרים מצוינים.
מתן איתן: אני הייתי בבלט פאנוב וראיתי דברים פשוט יוצאים מן הכלל, אבל יש בעיה של שיווק בשני מגזרים כאשר המגזר האחד הוא המגזר של העולים החדשים דוברי הרוסית.
מתן איתן: אנשים יהיו מוכנים לשלם מאות שקלים על מופע שמגיע מחבר העמים לשעבר אבל לא מוכנים לשלם ארבעים-חמישים שקלים עבור מופע מצוין שמתבצע ברוסית בארץ, ואני לא מבין למה כי הרי מכירים אותם משם.
מתן איתן: המגזר האחר זה המגזר של הישראלים שצריך להיחשף לנושא הזה.
מתן איתן: אני לוקח את פאנוב כי אנחנו רוצים לעשות מאמץ לגביהם.
מתן איתן: יש בלט קטן, קומפקטי ומתנייד ואנחנו עושים עכשיו מאמץ לחדור לשוק של הישראלים.
מתן איתן: שני דברים אופרטיביים.
מתן איתן: יש לנו באומנות לעם ועדת רפרטואר שמורכבת גם מאומנים עולים כאשר ברפרטואר יש לנו עשרות אומנים עולים.
מתן איתן: אני מבקש להציג כאן את המנגנון הזה.
מתן איתן: המשמעות של המנגנון הזה היא להיכנס לרפרטואר אומנות לעם כמיטב יכולתנו בתחום השיווק, אם לא יקצצו אותנו.
מתן איתן: אנחנו מחוברים לכל הרכזים ועומדים בזה לגבי אומנים בודדים.
מתן איתן: אני מעכב כסף ל"קאמרי" אבל לא מעכב כסף לאומן בודד או להרכב ואת זה אני עושה בעיקרון.
מתן איתן: דבר נוסף שאני ממליץ עליו.
מתן איתן: הפרוייקט של "דרך התיאטרון" הוא פרוייקט לחשיפת העולים החדשים לתיאטרון ישראלי מקורי.
מתן איתן: יש פה גם קצת פוליטיקה שאני לא רוצה להיכנס אליה.
מתן איתן: יש ועדה מקצועית שבוחנת, אבל יש מישהו שמטיל גם וטו.
מתן איתן: אני לא רוצה להיכנס לנושאים האלה כי אני לא פוליטיקאי.
מתן איתן: אותו רעיון אנחנו מסוגלים להריץ.
מתן איתן: לקחת חומרים, לעשות סדרה של תיאטרון דובר רוסית, של מחול רוסי, ולהפיץ אותם ב12- ישובים באותו מנגנון עם המשרד לקליטת העלייה ובסבסוד.
מתן איתן: היום סדרת מינויים ל"דרך התיאטרון" עולה תשעים שקלים להצגות הכי טובות.
מתן איתן: היום קיבלתי אישור ל"דרך התיאטרון" לשנת 2002 על 450 אלף שקלים.
מתן איתן: אותו דבר יכול להיות לגבי פרוייקטים עולים ואני מוכן לקחת את זה על עצמי החל מהשיווק וההפצה.
מתן איתן: צריך לעשות סדרה של פרוייקטים של עולים ולהריץ אותה בכל הארץ בסבסוד ואז נוכל להגיד לאנשים שלא ידברו על הזיכרונות שלהם מרוסיה ועל זה שהם מכירים את האומנים משם אלא שיבואו לראות אותם כאן.
מתן איתן: כל מי שבא מחבר העמים אומר שאלה אומנים שהוא מכיר אותם משם ושם כולם הלכו לראות אותם, אבל השאלה היא למה אתה לא רואה אותם כאן.
מתן איתן: אני אומר שאם מחר משרד לקליטת העלייה מביא כסף, תוך שלושה חודשים אנחנו נרים פרוייקט עם פרסומים בעיתונות, עם פרסומים ב"רקע" ועם החשיפה הכי מסיבית לקהל העולה מחבר המדינות.
גלינה זלצמן: אני אומר במה מסייע משרד הקליטה, פרט לסיוע שאנחנו נותנים בשותפות עם משרד התרבות, שזה מרכז לקליטת אומנים עולים ששם רוב הכסף הוא שלנו.
גלינה זלצמן: זה לא כל כך נכון שהכסף מגיע חצי ממשרד התרבות וחצי מאתנו כי משרד התרבות מעביר 35 אחוזים, אבל זה לא משנה כי השתתפות משרד התרבות היא בהחלט מכובדת ומבורכת ואנחנו נהנים כבר 12 שנה משיתוף פעולה מלא.
גלינה זלצמן: כסיוע אינדיבידואלי, פרט למענקים, אני רוצה להזכיר סיוע מאוד חשוב כאשר מדובר בהשתתפות במשכורת במקום העבודה.
גלינה זלצמן: בשפה המקצועית שלנו אנחנו קוראים לזה קידום העסקה.
גלינה זלצמן: כל שנה יש לי תקציב למאה מלגות, כאשר כל מלגה מהווה חצי משכר המינימום במשק וזה משתנה אם שכר המינימום עולה.
גלינה זלצמן: נכון להיום מדובר בסכום של 1,633 שקלים כאשר מהמעסיק אנחנו דורשים לשלם מינימום את אותו הסכום.
לבנה דנקר: אנחנו עזרנו לתיאטרון "נטאלה" של האתיופים שהוא עמותה שהגישה לנו את כל המסמכים הדרושים.
לבנה דנקר: העמותה קיבלה אתנו תקציב של שלושים אלף שקלים לרכישת מסך לתיאטרון.
לודמילה לבוש: מה שקשור לאומנים, הבעיה כאילו הייתה יותר פשוטה משום שיש מרכז לקליטת אומנים עולים, אבל אנחנו כבר לא עולים אלא אנחנו כבר עשר או 12 שנים בארץ ולכן אין לנו למי לפנות, חוץ מדרך אחת: ועדת תמיכות וכאן נוצרת הבעיה.
לודמילה לבוש: אין ניהול.
לודמילה לבוש: האופרה נסגרה לא משום שאנחנו לא נתנו כסף או גלינה לא נתנה, אלא משום שאין ניהול תקין, אין דוחות בזמן, אין קבלות וכולי כי זו חברה עירונית.
לודמילה לבוש: לכן ועדת התמיכות זה דבר מיושן שנדרש לערוך בו שינוי.
לודמילה לבוש: כבוד השר יזם הקמת מועצה תרבותית עליונה שזה רעיון מיוחד.
לודמילה לבוש: המועצה אכן הוקמה.
לודמילה לבוש: מדובר בגוף מאוד מצומצם שכולל 18 אנשים שנותן במה תרבותית.
לודמילה לבוש: השתדלתי להכניס לגוף זה שני אנשים שמייצגים אנשים עולים ויודעים מה קורה ברחוב הרוסי וזאת במטרה להסדיר את הדברים.
לודמילה לבוש: זאת אומרת, המועצה לתרבות תהיה הגוף שיקבע גם מדיניות של המשרד, גם ראייה רחבה וגם באמצעות חוק שיעבור בכנסת איך לעזור לאומנים העולים ואיך לחלק את הכספים.
לודמילה לבוש: אתם יודעים שלתיאטראות אנחנו נותנים את רוב התקציב לתרבות ואילו המחול מקבל תקציב קטן.
לודמילה לבוש: למה?
לודמילה לבוש: פחות מגיע לבלט פאנוב?
לודמילה לבוש: ודאי שמגיע יותר, אבל אין והתקציב מקוצץ מאוד.
לודמילה לבוש: ל"הבימה" לתיאטרון "גשר" התקציב הרבה יותר גדול.
לודמילה לבוש: אם כן, המועצה תקבע את המדיניות ואני מקווה שמשנת 2003 המועצה תקבע איך לחלק את התקציב.
לודמילה לבוש: לפי דעתי ולפי דעת הקהל שבדקנו – והיו הרבה דיונים – הדבר הזה כנראה יצליח כי אין דרך אחרת.
סופה לנדבר: נבקש ממשרד התרבות וממשרד הקליטה לסייע לאומנים העולים בסמינר, לקחת אנשים מקצועיים ואתם מאוד מקצועיים.
סופה לנדבר: תדריכו אותם ותאמרו להם לאן הם צריכים לפנות ומה הם צריכים לעשות.
סופה לנדבר: אנחנו מבקשים שבסמינר זה תסייעו להם בהקמת עמותות.
סופה לנדבר: אני רואה שחלק שייך לעיריות, חלק שייך למתנ"סים וכולי.
סופה לנדבר: זאת אומרת, העסק פרוץ.
סופה לנדבר: אם דרישת כל המשרדים היא לעמותות, צריך לסייע להם בהקמת העמותה.
סופה לנדבר: מלבנה דנקר נבקש לפנות לחברי הוועדה בבקשה לסייע לאומנים עולים שיפנו לקרן ולהקל בפניות על-מנת לעזור להם.
סופה לנדבר: אני רואה שהם לא יכולים בקלות לפנות לקרן הכנסת בבקשה לסיוע.
סופה לנדבר: נחשוב על חקיקה.
סופה לנדבר: אם יש רעיונות לחקיקה הזאת שתסייע לאומנים עולים, אני מבקשת לפנות אלינו ואנחנו כחברי כנסת ניקח את זה עלינו.
סופה לנדבר: ממשרד הקליטה אני מבקשת בקשה אישית.
סופה לנדבר: קחו את הפרוייקט של האופרה כי אני רואה שהעסק לא כל כך פשוט.
סופה לנדבר: קחו את זה כפרוייקט מיוחד ואל תיתנו שהאופרה תיסגר.
סופה לנדבר: אני מאוד מודה לכם.
זבולון אורלב: בוקר טוב לכולם.
זבולון אורלב: הפרוייקט הוטל מלכתחילה על מינהלת נעל"ה שהיתה במסגרת האגודה לקידום החינוך, ואנחנו חושבים שמפעל ציוני כל-כך מפואר וכל-כך מצליח ראוי היום לציון מיוחד בכנסת, בישיבה חגיגית משותפת של ועדת החינוך והתרבות וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
זבולון אורלב: אני שמח שמשתתפים אתנו חברי כנסת מסיעות שונות ואני מקדם בברכה את סגן השרה חבר-הכנסת משולם נהרי, שיהיה אתנו במהלך הדיון.
זבולון אורלב: במהלך הדיון הזה אנחנו נציין, כמובן, את היפה, הטוב ואת ההישגים הגדולים, אבל גם נדבר על הקשיים, שלצערי מתעוררים מעת לעת.
זבולון אורלב: היה איזה שהוא ניסיון הפרטה, או מכרז, והיה חשש שכל המפעל הנפלא הזה ייפול לידיים פרטיות.
זבולון אורלב: אנחנו שומעים בשורות קשות ביחס לקיצוצים מרחיקי-לכת, ואנחנו לא מאמינים שרוצים לקצץ בציונות, שהיא באמת גולת הכותרת של מדינת ישראל.
זבולון אורלב: על כל הדברים האלה, ואחרים, אנחנו נדון.
זבולון אורלב: ישעיהו יחיאלי, בבקשה.
ישעיהו יחיאלי: יש לי הזכות והעונג לנהל את תוכנית נעל"ה מאז הקמתה, עם הפסקה.
ישעיהו יחיאלי: תוכנית נעל"ה התחילה לפני כעשור, כאשר בברית-המועצות לשעבר נוצר מצב חדש שהאימפריה בעצם מתפרקת והמסר של הרבה מאד משפחות היה, או מבחינה פוליטית או מבחינה כלכלית או מבחינה לימודית, שאין שם עתיד לילדיהם וראוי לחפש אותו במקום אחר.
ישעיהו יחיאלי: השאלה היתה איך עושים את זה.
ישעיהו יחיאלי: היו כל מיני דעות.
ישעיהו יחיאלי: היתה אפשרות להביא בבת-אחת אלפי ילדים ולראות אתם מה יקרה פה.
ישעיהו יחיאלי: העיקרון שקבענו אז, בהנהגתך כמנכ"ל משרד החינוך באותה עת, היה שהעיקרון המנחה יהיה עיקרון טובת הילד.
ישעיהו יחיאלי: זאת אומרת, אנחנו ניקח את אותם ילדים שלבוא לארץ זה טוב בשבילם ולא לבוא לארץ יכול להיות עוד יותר טוב בשבילם, כי לא כל ילד בן 15 בשל לעזוב את הבית לשלוש שנים.
ישעיהו יחיאלי: קבענו לעצמנו ארבעה יעדי הצלחה.
ישעיהו יחיאלי: מינימום נשירה.
ישעיהו יחיאלי: אסור שילד שבא לארץ יחזור, אלא צריך לעשות הכל שמי שבא - ולא כל אחד בא, מיד נזכיר את זה – יישאר.
ישעיהו יחיאלי: אלה ילדים שבאים ללמוד והיעד הוא להביא את כל הילדים לתעודת בגרות.
ישעיהו יחיאלי: בנתונים שהכין לכם מרכז המחקר של הכנסת תראו שלמעלה מ-90% מילדי נעל"ה זכאים לתעודת בגרות בתום לימודיהם.
ישעיהו יחיאלי: נפש בריאה בחברה בריאה.
ישעיהו יחיאלי: הילדים צריכים לשמור על בריאות נפשם.
ישעיהו יחיאלי: לצורך הענין הקמנו בתוכנו יחידה קלינית, שנציגיה נמצאים כאן, שתפקידם לעסוק בעיקר במניעה כדי לשמור על בריאותם של הילדים.
ישעיהו יחיאלי: וחלילה, אם קורות תקלות, לתפוס אותן בזמן, ואם חלילה המצב מחמיר, גם להחזיר אותם.
ישעיהו יחיאלי: הדילמה שעמדה בפנינו היתה אם להביא כל אחד, או לא.
ישעיהו יחיאלי: בסופו של דבר סיכמנו להביא רק ילדים מתאימים לתוכנית.
ישעיהו יחיאלי: לא כל אחד מתאים לעזוב את הבית בגיל צעיר.
ישעיהו יחיאלי: לא כל בית-ספר בארץ, גם אם הוא רוצה לקבל ילדי נעל"ה מתאים לקלוט אותם.
ישעיהו יחיאלי: לכן נבחרו בקפידה בתי הספר שאליהם באו ילדי נעל"ה.
ישעיהו יחיאלי: בשנה הראשונה חיפשנו 14 פנימיות שאין בהן מקום, כי פנימיות שיש בהן מקום אולי הן פחות אטרקטיביות.
ישעיהו יחיאלי: איפה שאין מקום יצטופפו ויקבלו ילדי נעל"ה.
ישעיהו יחיאלי: מי יש לנו בארץ?
ישעיהו יחיאלי: כיום אנחנו מדברים על 2,300 ילדים, 90% מהם באים ממה שהיתה ברית-המועצות, ובשנתיים האחרונות נפתחה התוכנית גם למדינות אחרות.
ישעיהו יחיאלי: היום 6%, כ-130 ילדים מארגנטינה והאזור כבר בארץ, ו- 3% ממדינות אחרות.
זבולון אורלב: מה זה "מדינות אחרות"?
ישעיהו יחיאלי: צרפת, גרמניה, רומניה, הונגריה, מכסיקו, קולומביה, פרגוואי.
ישעיהו יחיאלי: ברוך השם, 28 מדינות כמנין כח, ועוד יש מקום.
ישעיהו יחיאלי: איפה הם נקלטים בארץ?
ישעיהו יחיאלי: ההורים בוחרים לילדיהם את זרם הלימוד.
ישעיהו יחיאלי: כתוצאה מכך שני-שלישים מהילדים נמצאים בזרם הממלכתי, שליש מהילדים, על-פי בחירתם נמצאים בזרם הדתי – לשני גווניו: הזרם הממלכתי-דתי והזרם המוכר שאינו רשמי.
ישעיהו יחיאלי: החלוקה היא בערך – חצי-חצי – 18% בממלכתי-דתי, 15% במוכר שאינו רשמי.
ישעיהו יחיאלי: במינה
ישעיהו יחיאלי: לת נעל"ה פועל גם אגף בוגרים שמטפל בצעירים שיושבים מאחוריי מרגע שהם הגיעו לכתה י"ב ובו הם צריכים להחליט אם הם נשארים בארץ, כן או לא, זאת החלטה שלהם.
ישעיהו יחיאלי: כפי שציינתי, לפני כשנתיים הוחלט במשרד החינוך, בעצה אחת עם הסוכנות היהודית, להפוך את נעל"ה לתוכנית עולמית.
ישעיהו יחיאלי: דהיינו, לא רק דוברי רוסית אלא גם מדינות אחרות.
זבולון אורלב: זו החלטה שנתקבלה בתקופה שחבר-הכנסת יוסי שריד היה שר החינוך, והוא נמצא אתנו.
יוסי שריד: זו היתה תקופה טובה.
ישעיהו יחיאלי: גם אנחנו אומרים.
ישעיהו יחיאלי: זו היתה תקופה טובה.
זבולון אורלב: אנחנו נעשה רגע "פאוזה" כדי לאפשר לחבר-הכנסת וילן לומר את דברו כי הוא צריך ללכת לוועדת החוקה.
אבשלום וילן: קודם-כל אני רוצה להודות ליושב-ראש שאפשר לי לדבר במועד.
אבשלום וילן: אדוני יושב-ראש ועדת החינוך, חקרתי ומצאתי שהקיצוץ נעשה בשני אלמנטים, שהם אולי האלמנטים הרכים ביותר של המערכת הזאת.
אבשלום וילן: האלמנט הראשון הוא כל נושא הליווי הפסיכולוגי, שכולל בתוכו את המיון.
אבשלום וילן: והרי זה לא מקרה שהתוצאות המרשימות שישעיהו הציג פה, גם לגבי ההישארות וגם לגבי המסלולים שהם בוחרים, הם בשל תהליך מיון מאד מסודר וקפדני.
אבשלום וילן: זה גם לא פשוט להעביר אנשים ולא רק לנתק אותם מבית אמא-אבא אלא לעבור ארץ, ללמוד שפה חדשה וכו'.
אבשלום וילן: פה משרד החינוך מציע לוותר על מערך מיון מסודר ולעשות זאת בשיטות הישראליות הידועות – סמוך, נעשה את זה בצורה לא מקצועית, יהיה בסדר, נסתדר.
אבשלום וילן: ברור לגמרי שהתוצאה תהיה הרבה פחות רצינית ונשלם פה את המחיר.
אבשלום וילן: מה שהוצג פה מאמצע י"ב ואילך, רובם המכריע של הנערים האלה הם ללא הוריהם, והגורם המלווה גם הוא נחתך.
אבשלום וילן: כלומר, השלושה מיליון שקל הללו חותכים את הפרוייקט מלפנים ומאחור.
אבשלום וילן: אדוני סגן השרה, אתה רואה שבנושא הזה החזית פה היא מימין ומשמאל, לפנים ומאחור.
אבשלום וילן: אני פונה אליך שתהיה לפחות לפה ותמנע את רוע הגזרה הזאת.
אבשלום וילן: אני מבין שצריך לקצץ הכל, אבל למה לקצץ בפרוייקט יפה ומצליח, למה גם אותו צריך להרוס?
אבשלום וילן: אני מודה, אינני מסוגל להבין.
זבולון אורלב: תודה רבה לחבר-הכנסת אבו וילן.
זבולון אורלב: אנחנו נחזור לענין הקיצוצים ולא נקום מכאן עד שנברר את הסוגייה הזאת, שהרי בוודאי יום חג הוא גם יום של חשבון-נפש להבטיח את העתיד.
זבולון אורלב: רשות הדיבור לחבר-הכנסת יוסי שריד, בבקשה.
זבולון אורלב: אני אומר זאת גם כיושב-ראש ועדת החינוך והתרבות, וכולם יודעים שתהום פוליטית פעורה בינינו, אבל בכל מה שקשור בחינוך בכלל, בנעל"ה בפרט ובעוד כמה נושאים אנחנו קואליציה מאד-מאד הדוקה ומאד קואופרטיבית, ואני חושב שזה יכול להיות לתפארתה של מערכת החינוך שאנחנו יכולים לשתף פעולה למען המטרות החשובות של מערכת החינוך בישראל.
יוסי שריד: לצערי, ובעוונותינו, אני לא מכיר הרבה מפעלים שעדיין קיימים בארץ, שטבועים בחותם של מעשה ציוני.
יוסי שריד: מה לעשות, פוחת והולך הדור, פוחתת והולכת הציונות, ויש עוד פה ושם מפעלים שזה סימנם וזו מהותם, ואחד מהם הוא מפעל נעל"ה.
יוסי שריד: אני לא התוודעתי בפעם הראשונה לנעל"ה כאשר נכנסתי לתפקיד כשר חינוך, אבל הכרתי אותו יותר מקרוב וליוויתי אותו עד כמה שאפשר, ואני חושב שהיינו מתראים לעתים מאד-מאד קרובות.
יוסי שריד: בעיקר היינו מתראים גם עם התלמידות והתלמידים, כי חשבתי שזה דבר נכון לעשותו.
יוסי שריד: מכיוון שלא פעם נדמה לי שנכנסת בנו רוח תזזית – כדי לא לומר רוח שיגעון – לפני כמה חודשים העברנו את הגזרה הזאת.
יוסי שריד: היתה מחשבה בכלל להפריט את הפרוייקט.
יוסי שריד: פעם היינו אומרים כאילו בבדיחה פרועה, היום אני חושב שזו עדיין בדיחה אבל לא כל-כך פרועה, שאולי בכלל נפריט את המדינה, נפריט את הציונות.
יוסי שריד: חשבו להפריט את נעל"ה.
יוסי שריד: מה זאת אומרת להפריט על-פי חוק המכרזים?
יוסי שריד: זה בכלל דבר לא מובן.
יוסי שריד: מה זאת אומרת שאתה מפריט משהו ואתה נותן אותו בידי גורם פרטי?
יוסי שריד: אני מקווה שאנחנו ידועים כאנשים שומרי חוק, אבל לכל דבר יש איזה שהוא גבול, היגיון, שמוכרחים לשמור.
יוסי שריד: להפריט את נעל"ה?
יוסי שריד: – לפי דעתי אחר-כך צריך להפריט – אני לא רוצה להביא דוגמאות כי זה עוד ייתן פה ושם איזה רעיון למישהו.
זבולון אורלב: הסכנה לא חלפה.
זבולון אורלב: הסכנה הנוכחית חלפה מפני שהצלחנו לשכנע את איש החברה הפרטית שנגשה למכרז, לוותר, וזאת הזדמנות גם להודות להם.
זבולון אורלב: אבל המשרד עדיין עומד בפני הדילמה.
זבולון אורלב: אתה בזמנך אמרת לי, ואני רוצה לשבח אותך, שאתה מוכן לשכב על הגדר כדי שזה לא יקרה.
זבולון אורלב: זה מה שאמרת לי.
יוסי שריד: נכון, זה מה שאמרתי.
יוסי שריד: ידעתי שאתה עומד לשכב יחד אתי, אז אמרתי: בחברה כזו ששניים שוכבים על הגדר?
יוסי שריד: לבדי אני לא רוצה, מה אני אעשה שם על הגדר לבדי?
זבולון אורלב: אנחנו עדיין נצטרך לטפל בסוגייה הזאת, כי היא לא ירדה מסדר היום.
יוסי שריד: אני חושב שאתה מאד צודק ועל-פי ניסיוני למדתי שסכנות בכלל לא עוברות.
יוסי שריד: הן רק נדחות במקרה הטוב, הן בכלל לא עוברות.
יוסי שריד: אני אף פעם לא מסוגל להבין.
יוסי שריד: יש כל-כך הרבה מפעלים חברתיים לא מצליחים בארץ.
יוסי שריד: למה צריך להתנפל עליהם?
יוסי שריד: באנו לכאן מישיבה אחרת בענין מרכזי מורים.
יוסי שריד: אני לא מבין, יש לנו כל-כך הרבה דברים טובים?
יוסי שריד: דווקא על הדברים הטובים צריך לעוט כמוצאי שלל רב ולקצץ בהם?
יוסי שריד: יש כל-כך הרבה מפעלים רעים שאפשר לקצץ אותם ואפשר גם לבטל אותם קיצוץ מוחלט.
יוסי שריד: אני פשוט לא מסוגל להבין את זה.
אריה קרול: קודם-כל אני מודה ליושב-ראש שהזמין אותי לישיבה.
אריה קרול: תוכנית נעל"ה בוצעה כשיצחק שמיר היה ראש ממשלה, ומי שדחף את התוכנית היה השר זבולון המר, ז"ל.
אריה קרול: כשספרו לי על ניסיון ההפרטה, למסור את התוכנית לגוף אלמוני שאיש לא יודע מאין הוא בא ואיש לא יודע לאן הוא הלך, אני רוצה לומר לכם שהרבה יישר כוח והרבה תודות מגיעות ליושב-ראש ועדת החינוך, חבר-הכנסת זבולון אורלב, שגרם לכך שהם הואילו לרדת מהמכרז.
יוסי שריד: מזבולון עד זבולון לא קם כזבולון, בענין נעל"ה.
אריה קרול: כששמעתי את זה הלכתי לידידי ראש הממשלה לשעבר יצחק שמיר, סיפרתי לו את הסיפור הזה ואמרתי לו: תדבר עם השרה.
אריה קרול: הוא אמר לי: אתה צריך להגיד לי שאני אדבר אתה?
אריה קרול: זה הרי המפעל של העם היהודי, ודאי שאני אדבר אתה.
אריה קרול: ואחר-כך ראינו מה קרה.
אריה קרול: אני חושב שמאז שנפרצו שערי ברית-המועצות ומ-1990 בעלייה הגדולה התוכנית הזאת, כפי שישעיהו יחיאלי הציג אותה, היא היהלום בכתר העלייה הברוכה והנפלאה הזאת.
אריה קרול: תחשבו רגע מה זה נותן היום ליהודים שילדיהם ילמדו בארץ, ירגישו טוב, ישתלבו בצה"ל, אף אחד לא חוזר.
אריה קרול: זאת התוכנית.
אריה קרול: אני רוצה להגיד כמה משפטים לצוות.
אריה קרול: כולנו מכירים מה הולך במדינה, כולנו מכירים איך עובדים, מה עובדים.
אריה קרול: אני הייתי קורא לצוות הזה צוות המופלאים, שאין לו לא יום ולא לילה.
אריה קרול: צוות נהדר כזה לא מוצאים.
אריה קרול: אני לא אגיד את השם, אבל אני יודע שבתוך הצוות הזה יושב אדם יקר וטוב, שעבד הרבה שנים במערכות אחרות.
אריה קרול: כשהוא הגיע לנעל"ה הוא הרים לי טלפון ואמר לי: תשמע, עולם אחר.
זבולון אורלב: תודה רבה אריה.
זבולון אורלב: פה לא מוחאים כף, אבל אם היה אפשר כולם היו מוחאים כף לדברים שלך.
זבולון אורלב: אמרתי לידידי זאב בוים תוך כדי דבריך שכשאתה מדבר אני שומע את הציונות הבסיסית, השורשית, שממלאת בנו את המצברים.
יוסי שריד: אריה היה צריך לחכות לתקופה מסוימת במשרד החינוך כדי לקבל את פרס ישראל.
זבולון אורלב: רשות הדיבור לסגן השר במשרד ראש הממשלה, יורי שטרן, בבקשה.
יורי שטרן: גם אני אתחיל בברכות.
יורי שטרן: אני מברך קודם-כל את ישעיהו יחיאלי, מנהל התוכנית.
יורי שטרן: אני מניח שהניסיון שלו בקליטת עלייה התחיל מזה שהוא לימד אותי בהשתלמות מזכירי יישובים בגוש עציון לפני כעשרים שנה.
יורי שטרן: אני מברך גם את יושב-ראש הוועדה הנוכחי ואת יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה, שבנסיבות כל-כך טראגיות לא יכול היה להגיע, על כך שהכשילו את המזימה שהיתה נגד התוכנית ובאמת הצילו אותה, לאחר מאמץ לא פשוט שנמשך כמה חודשים.
יורי שטרן: במקרה של נעל"ה לא נתנו לתוכנית הזאת לפעול במשך כמה חודשים, ולמען האמת גם היום היא חיה חצי בזכות וחצי בחסד.
יורי שטרן: זאת אומרת, יש לה אורך נשימה לכמה חודשים בלבד, וקשה מאד לפתח דברים חדשים, ואני כבר שם בצד את נושא הקיצוץ, את המתכונת הארגונית הכל-כך לא ברורה, שלא מאפשרת לאנשים לפעול בארצות חדשות.
יורי שטרן: חלק מהן לא חדשות לגמרי, כי הילדים שמגיעים מגרמניה רובם אמורים להיות דוברי רוסית, אבל יש צרפת ומדינות אחרות, ועצם ההיווצרות הזאת של קהיליות ילדים מהארצות השונות אולי עשויה להעשיר את החוויה הישראלית והציונית והיהודית שלהם יותר מכל דבר אחר, אם באמת ייווצרו פה מוסדות לימודים לילדים יהודים מארצות שונות.
זבולון אורלב: אני לא רואה בתוכנית עדות מה עושה התוכנית הזאת בתוך יהדות ברית-המועצות.
יורי שטרן: התוכנית היא בעייתית.
יורי שטרן: עם כל השבחים אני חייב להגיד שכשלוקחים ילדים, מפרידים אותם מהוריהם, זה ניסיון על בשר חי ואנחנו עוד לא יודעים עד כמה הוא היה מוצלח.
יורי שטרן: תוכנית נעל"ה נחשבת לתוכנית יוקרתית באוכלוסייה היהודית.
יורי שטרן: אפילו במוסקבה שהיא עיר עם הרבה מאד מוסדות חינוך לתפארת, עדיין אנחנו נחשבים לטובים, אבל יש פה התמודדות לא קלה בערים הגדולות והמרכזיות שבהן התפתחה במיוחד מערכת פרטית, ואנשים בעלי אמצעים שולחים את ילדיהם לשם, ומשנה לשנה התחרות אתם יותר קשה.
זבולון אורלב: הדוברת אחריך, שהיא חוקרת במכון סולד, תדבר על מסקנות מחקרים על תוכנית נעל"ה.
יורי שטרן: יש מעט מחקרים וזאת תופעה מאד מעניינת כשלעצמה.
יורי שטרן: אני חושב שהיא נותנת הרבה חומר לסוציולוגים, לפסיכולוגים, למומחים לחינוך.