GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עו"ד הילה אקרמן: יש פה גם מקום לשקול סוגיות של הגנת הפרטיות ודברים כאלה שפחות נוגעים למדינות, אבל בכל-זאת זה נושא שצריך לנסות לאזן אותו מול הגנת הפרטיות.
עו"ד הילה אקרמן: אבל בקשר לדברים שאמרת בסוף דבריך, שאתה רוצה אולי להכניס משהו שעמותה לא תוכל לקבל כספים ממדינה למטרות פוליטיות, אני חושבת שהדבר הזה לא מתאים לחוק העמותות, וזה גם מתקשר לדברים שאתה אמרת, שאתה לא רואה פסול בפעולה של העמותה עצמה אלא בפעולה של המדינה שנותנת את הכספים.
צבי הנדל: חד וחלק.
עו"ד הילה אקרמן: לכן אני חושבת שזה לא מתאים להיכלל בחוק העמותות אלא אולי צריך לפעול פה באמצעות משרד החוץ במישור הפוליטי, וכך זה גם מחייב יותר את האיחוד האירופי.
עו"ד הילה אקרמן: הרי אם יש חוק בארץ, הוא מחייב את העמותה.
עו"ד הילה אקרמן: אם העמותה תיקח את הכספים האלה, היא תפעל בניגוד לחוק, אבל אין שום דבר שאוסר על האיחוד האירופי מלתת את הכספים האלה מלכתחילה.
עו"ד הילה אקרמן: לכן יכול להיות שבענין הזה עדיף לפעול במישור הפוליטי או במישור המדיני.
צבי הנדל: זאת אומרת, זה צריך להיות חוק עצמאי ולא בתוך חוק העמותות.
עו"ד הילה אקרמן: אפילו לא חוק, כי חוק צריך לחייב מדינה זרה.
עו"ד הילה אקרמן: זה צריך להיות אולי אפילו לא ברמה של חוק אלא ברמה של פעילות של משרד החוץ מול הגורמים החיצוניים האלה ומול המדינות החיצוניות.
צבי הנדל: מה שאת אומרת זה מצוין לו היה ניתן לעשות חקיקה אירופאית.
עו"ד הילה אקרמן: נכון.
עו"ד הילה אקרמן: לכן אני אומרת שזה צריך להיות יותר במישור הפוליטי-מדיני.
צבי הנדל: אנחנו במצב קשה במדינה שלנו, שאני לא מסוגל להגיד שאחד הגופים הגדולים ששר החוץ שלנו עומד בראשו, מקבל כספים מאותו מקום לדברים מאד דומים.
צבי הנדל: אז אני רוצה שהוא יוביל חקיקה כזאת.
עו"ד הילה אקרמן: אני בכלל לא בטוחה שחקיקה מחייבת - - -
צבי הנדל: אני אומר את זה בכאב לב, לא מתוך שמחה.
צבי הנדל: אני לא רוצה לגלוש פשוט.
צבי הנדל: לשמע כמות המידע שיש לי בענין הזה, שערות כל הקרחים היו סומרות פה.
יורי שטרן: בדיוק בנקודה זו אני רוצה לבקש כהחלטת הוועדה, פנייה שלך, גם ישירה וגם באמצעות משרד החוץ, מחאה לקהילה האירופאית.
צבי הנדל: נשלח להם מכתב חתום על-ידי 52 או כמה חברי כנסת, ומאחר שלא היה להם מתורגמן שיתרגם מאנגלית לצרפתית, לא קיבלנו תשובה.
יורי שטרן: אנחנו חייבים להמשיך ולמחות, כי עצם העובדה שהחברים פה השוו אותנו למצרים, זאת בדיוק הנקודה.
יורי שטרן: לכן אני חושב שהפעילות שלנו מול הקהילה האירופאית, גם באמצעות צירי הפרלמנט האירופאים שאנחנו מכירים מהמפגש הבין-לאומי של פרלמנטרים יהודים שהתקיים כאן, חשוב מאד להמשיך בקו הזה מעבר לשינויי חקיקה שאתה יוזם.
ויקטור בריילובסקי: אני מעדיף דרך אחרת.
ויקטור בריילובסקי: אני מעדיף לקיים עוד דיון אחד ולהזמין פרופסורים במדעי המדינה, וגם במשפטים, את עו"ד דן אבי-יצחק שהזכרת, ולדבר על הבעיה כולה.
צבי הנדל: זה רעיון.
פסח אהרונסון: אני מתנחל, גר בעפרה.
פסח אהרונסון: אני עליתי לארץ ב-1989 ויש כמה חברים שעלו להתנחל מהעלייה ב-1971.
פסח אהרונסון: כל הזמן קיבלתי מכתבים והחלטתי שההתנחלות היא הדרך שלי.
פסח אהרונסון: היו התכתבויות, היה פלורליזם.
פסח אהרונסון: דן חרוב תירגם לי את המכתבים.
פסח אהרונסון: אני לא יודע מהי תפיסת העולם שלו עכשיו, אבל באותו זמן הדעות שלנו היו שונות לגמרי, אבל זו דוגמה שזאת מדינה אחרת ומאד שמחתי.
פסח אהרונסון: כולם יודעים שכל הזמן אמרתי בנאומים שלי שאני בעד התנחלות ואף אחד לא אמר על כך מלה נגד.
צבי הנדל: אתה אומר שאתה קיבלת במה בעמותת "תאנה".
פסח אהרונסון: שם יש אווירה אחרת.
פסח אהרונסון: אני חושב שמה שכתוב בחוזה נשמע לא טוב, אבל תכל'ס.
פסח אהרונסון: . .
צבי הנדל: גם אני מסכים.
אנדרי סיגלוב: אני רוצה להוסיף כמה מלים.
אנדרי סיגלוב: ראשית, אנחנו כן רוצים להשפיע לטובת העקרונות שלנו שהם הומניטריות, הומניזם, זכויות אדם, ושונות כמובן.
אנדרי סיגלוב: שנית, אין לנו שום מטרות פוליטיות.
אנדרי סיגלוב: אנחנו לא קשורים עם שום מפלגה, וההשפעה שלנו היא אידיאולוגית גרידא.
אנדרי סיגלוב: אנחנו לא מנסים לשנות דפוסי הצבעה, כמו שאמרת, אבל במדינה שלנו יש קשר בין אידיאולוגיה ובין דפוס הצבעה.
אנדרי סיגלוב: צריך להכיר בזה.
אנדרי סיגלוב: מי שמצביע בעד המפלגה שלך הוא כנראה איש דתי ויש קשר בין הדתיות שלו ובין השקפת עולמו הפוליטית.
צבי הנדל: אני מקווה שהבנת אותי.
צבי הנדל: חזרתי עשרים פעם על לגיטימיות מלאה לפעילות שלך, או פעילות של העמותה שאתה עומד בראשה, ואין לי בעיה עם זה.
מרק אמוסין: חבל שחברי הכנסת יוצאי ברית-המועצות לשעבר יצאו מהחדר.
צבי הנדל: הצלצול ששמעת אומר לי שאסור לי להמשיך את הישיבה.
צבי הנדל: אבקש שתקצר.
מרק אמוסין: החוזה הוא באמת תרגום מאד חופשי, אני מכיר בעובדה שיש ביקורתיות בעמותה שלנו, וביקורת אישית שלי כלפי החברה הדוברת רוסית.
מרק אמוסין: אני לא רואה שום פסול בזה, ואם חברי הכנסת כל הזמן משבחים את דוברי הרוסית , זה מובן, כי הם רוצים למשוך יותר קולות, אבל אני חופשי מזה.
מרק אמוסין: אני יכול להעביר גם ביקורת.
אברהם גרינפילד: אנחנו השתתפנו במכרז פתוח של האיחוד האירופי שהיה במסגרת של תוכנית PEOPLE TO PEOPLE שמטרתה לשנות אווירה במזרח התיכון, לקרב את העמים באזור שלנו, יהודים ופלשתינים, ואנחנו באמת חושבים שבקרב הסקטור דוברי רוסית בישראל היו ויש דעות קדומות כלפי הסביבה שלנו ובאמת יש קסנופוביה יותר חזקה - - -
צבי הנדל: בין יהודים ליהודים כבר גמרנו לעשות קירוב לבבות?
אברהם גרינפילד: לא, לא גמרנו, אנחנו עובדים גם על זה.
אברהם גרינפילד: אני חושב שהדברים הקשים שנאמרו פה על התערבות של האיחוד האירופי בדברים הפנימיים שלנו, דווקא במקרה הזה הם לא כל-כך נכונים.
צבי הנדל: אני אומר את זה בעשר מרכאות כפולות ומכופלות.
צבי הנדל: יכול להיות ששיקרתם את האירופאים.
צבי הנדל: אני מדבר על כך שהאירופאים התכוונו לתת כסף, לפי הניירות שקיבלתי, ויש לי את זה גם באנגלית וגם בעברית, גם התרגום וגם האוריגינל.
צבי הנדל: האירופאים התכוונו לתת כסף שאתם תעשו בו שינוי בדפוסי ההצבעה.
צבי הנדל: אם אתם לא קיימתם את זה, הפרתם חוזה.
אבי גרינפילד: זה ענין שלהם.
צבי הנדל: לכן הטענה שלי היא לא אליהם.
צבי הנדל: הטענה שלי אליהם היא שמדינות אירופאיות מתערבות בדברים כאלה בתוך מדינה דמוקרטית.
מרק אמוסין: אבל בהכרזה של המכרז של התוכנית PEOPLE TO PEOPLE לא נאמר שום דבר על שינוי פוליטי במדינות באזור שלנו.
צבי הנדל: לסיום, אני רוצה להודות לאביטל ולדנה על הסיוע בהכנת החומר וכו', ואני רוצה להודות לך, מר גרינפילד.
צבי הנדל: אתה רוצה להגיד כמה מלים?
אברהם גרינפילד: בפרוייקט PEOPLE TO PEOPLE של האיחוד האירופי, שראיתי חלק מהמסמכים שלו, מוגדרות מטרות פוליטיות ברורות למדינת ישראל הרבה יותר מאשר על כסף שאתם קיבלתם.
אברהם גרינפילד: למשל, ארגון "ארבע אמהות" היה אמור לקבל כסף וכנראה שהוא לא עבר, בשביל לממן פעילות של יציאת צה"ל מלבנון.
אברהם גרינפילד: למשל, הארגון של חבר-הכנסת רומן ברונפמן, שבפירוש מוגדר שם שינוי, וזה היה גם בתקופה שהוא פרש מ"ישראל בעלייה".
אברהם גרינפילד: גם ל"שלום עכשיו" ול"עיר שלם", ויש שם מטרות פוליטיות מוגדרות ביותר, כולל הארגון של חבר-הכנסת ברונפמן, שם כתוב בפרוטוקול שרוב הרוסים הצביעו בעד נתניהו וצריכים עכשיו לשנות את דפוסי ההצבעה שלהם.
אברהם גרינפילד: זה כתוב בפירוש בפרוטוקול, ואני אשמח להביא אותו לוועדה.
צבי הנדל: על סדר-היום מסקנות הוועדה בענין ילדי תימן – אישור מסקנות הוועדה.
צבי הנדל: להלן המסקנות: "ביום כ"א בחשוון התשס"ב – 7.11.2001, העבירה מליאת הכנסת לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, הצעה לסדר-היום שהוגשה על-ידי חברי הכנסת זבולון אורלב ואריה גמליאל בנושא מסקנות הוועדה בענין ילדי תימן.
צבי הנדל: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות ערכה שתי ישיבות בנושא במהלכן השתתפו נציגי משרד ראש הממשלה, המשרד לקליטת העלייה, הסוכנות היהודית, משרד המשפטים, משרד הפנים, משרד הבריאות, המשרד לביטחון פנים, משרד העבודה והרווחה, משרד החינוך, משרד הדתות, הג'וינט – מכון ברוקדייל, נציגים מארכיון המדינה, הפדרציה העולמית ליהדות תימן, עיריית ראש העין, ארגון ילדי תימן ונציגי המשפחות.
צבי הנדל: בישיבות הוועדה העלו נציגי המשפחות טענות קשות כנגד דרך ההתנהלות של ועדת החקירה הממלכתית, ודחו את מסקנותיה.
צבי הנדל: הם טענו כי ועדת החקירה שמה לה למטרה לסתור את הטענה לחטיפת ילדים באופן ממסדי ולא שמה לה למטרה את איתור הילדים.
צבי הנדל: נציגי המשפחות התאחדו בדרישה כי תינתן להם הרשאה לבחון לבדם את הפרשה, תוך הצבת משאבים לעשות זאת ופתיחת כל החומר החסוי בפניהם.
צבי הנדל: הוועדה רשמה לפניה כי בדו"ח ועדת החקירה הממלכתית נכתב כי על משרד העבודה והרווחה כי: "המשרד העמיד לרשותה של הפרקליטה, עו"ד דרורה נחמני, שסייעה לוועדה – חומר חלקי ביותר בקשר לאימוצים בתקופה הרלוונטית לחקירה, ופרט לכך – למרבית הצער – החומר הארכיוני שעמד לרשות חוקרי הוועדה בארכיון המשרד הנו דל ביותר".
צבי הנדל: (עמ' 125 לדו"ח).
צבי הנדל: הוועדה סבורה כי נסיבות היעלמות ילדי עולים תימן בשנות החמישים מהוות פצע פעור בחברה הישראלית ומוקד תסיסה ומתח.
צבי הנדל: חקירת הפרשה לעומקה בדלתיים פתוחות תסייע רבות לריפוי הפצע החברתי ותתרום להקלת כאבן של משפחות הילדים אשר נספו או נעלמו.
צבי הנדל: כן סבורה הוועדה כי ועדות החקירה הקודמות שעסקו בנושא לא נתנו מענה מספק לצורך האמיתי של משפחות הילדים לקבל תשובות אשר יניחו דעתם על גורל ילדיהם.
צבי הנדל: להלן מסקנות הוועדה: 1.
צבי הנדל: הוועדה החליטה לקרוא לממשלה להקים ועדת חקירה ממלכתית חדשה שייעודה יהיה לא לחפש את האשמים בפרשת ילדי תימן הנעלמים, אלא את אשר עלה בגורלם של הילדים ומקום הימצאותם.
צבי הנדל: חקירת הנושא מפאת מרחק הזמן מציבה קשיים רבים, ולכן ישנה חשיבות שלהרכב ועדת החקירה ימונו גורמים בעלי מוטיבציה יתרה לרדת לעומקה של הסוגייה.
צבי הנדל: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות קובעת כי הרכב ועדת החקירה יכלול חמישה חברים: שני נציגים של המשפחות, או שימונו על דעתן, וכן שלושה מומחים שימונו על-ידי הממשלה, בהתאם להוראות חוק ועדות חקירה, התשכ"ט-1968, ובלבד שניתנה למינויים הסכמת נציגי המשפחות.
צבי הנדל: 4.
צבי הנדל: חברי הוועדה יהיו בעלי סיווג בטחוני גבוה ותהיה להם גישה ישירה ובלתי מוגבלת לגנזך המדינה ולכל החומר החסוי בנושא.
צבי הנדל: הוועדה מניחה מסקנותיה על שולחן הכנסת ומבקשת מראש הממשלה, המשרד לקליטת העלייה, הסוכנות היהודית, משרד המשפטים, משרד הפנים, משרד הבריאות, המשרד לביטחון פנים, משרד העבודה והרווחה, משרד החינוך, משרד הדתות, הג'וינט – מכון ברוקדייל וארכיון המדינה, לדווח לה תוך שלושה חודשים על ההתקדמות בביצוען.
צבי הנדל: ירושלים, כ"ט בשבט תשס"ב – 11 בפברואר 2002".
אריה גמליאל: אני מסכים ומאשר את המסקנות.
זבולון אורלב: יש לי שתי הערות.
זבולון אורלב: בעמוד 1 אני מציע, בסעיף האחרון, לכתוב: "הוועדה רשמה לפניה כי בדו"ח ועדת החקירה הממלכתית נכתב על משרד העבודה והרווחה".
זבולון אורלב: .
זבולון אורלב: וכו'.
זבולון אורלב: בעמוד 2, מסקנה 2, למחוק את המלה "יתרה".
צבי הנדל: אני מקבל את התיקונים.
צבי הנדל: אנחנו מאשרים את מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא: מסקנות הוועדה בענין ילדי תימן.
צבי הנדל: צהרים טובים לכולם, ברוכים הבאים מכל רחבי הארץ, איש-איש לפי מעלתו וכבודו.
צבי הנדל: נושא היעלמותם של ילדי תימן וחטיפתן של חלק מהנשים הצעירות דאז, הוא פצע פעור, כאב מתמשך.
צבי הנדל: נעשו בדיקות בנושא, היו ועדות ואף אחת מהוועדות לא הצליחה להביא למצב שהציבור היקר והקדוש של עולי תימן, שמיוצגים כאן על-ידכם, יגיע לרוגע ולשלווה ויאמין שהגיעו לחקר האמת ובא לציון גואל.
צבי הנדל: מה שניתן היה למצוא נמצא, ומה שלא ניתן – לא נמצא.
צבי הנדל: פצע פעור כזה בין אחים הוא הדבר הפחות בריא שיכול להיות במדינה מתוקנת שהוקמה בארץ-ישראל אחרי אלפיים שנות גלות.
צבי הנדל: החשדנות הזאת והכאב הגדול, שחלק מהאנשים התבטאו שבשבילם זוהי שואה; הכעסים הגדולים, הרצון של חלק מהאנשים, בצר להם, להביא את הענין עד כדי דיון בבית המשפט הבין-לאומי בהאג, שוודאי לא ידוע באהבתו הגדולה לישראל, נושא שלנו, יהודי, בעיה כאובה בין אחים, יגיע לבית משפט בהאג, הביא אותי לכנס כמה ישיבות, לאור דרישתם של חברי הכנסת, חברים מבני העדה, בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, שם ישבנו, אנשים מכל הגוונים הפוליטיים של הבית הזה, והדבר האחד שאיחד את כולנו הוא להגיע לאמת בנושא היעלמותם של הילדים.
צבי הנדל: הגענו למסקנה, על-מנת שהחשדנות הזאת תתפוגג, שחקר אמיתי יכול להיעשות רק על-ידי אנשים שיש להם מוטיבציה עצומה למצוא את האמת.
צבי הנדל: לא מספיק שיהיו אלה אנשים הגונים וישרים.
צבי הנדל: אני לא מטיל דופי באף אחד.
צבי הנדל: אני יודע שחלק מכם כן מטילים דופי, אבל אני לא הולך עכשיו לשפוט אף אחד מאלה שישבו בוועדות.
צבי הנדל: אני רוצה להגיע לאמת.
צבי הנדל: אני רוצה שיחד אתכם אני אוכל להסתכל זה לזה בעיניים ולדעת שהגענו עד האפשרות של חפירה לעומק האמת וגילינו את מה שניתן לגלות.
צבי הנדל: אחרי למעלה מחמישים שנה בשביל להגיע לחקר האמת צריך המון מוטיבציה, צריך רצון עז, צריכים להיות אנשים שזה בוער בעצמותיהם, שיהיו מוכנים להפוך את הלילה ליום, לנבור בערמות של ניירות, לחקור בלי סוף ולהפוך כל אבן אפשרית ולהגיע לתוצאות.
צבי הנדל: לכן, יחד עם חבריי הגשתי שתי הצעות-חוק, שאני מאמין שכשנעביר אותן נוכל לעלות למסלול שאולי, בעזרת השם, מתוך אמונה עמוקה שאכן כך יהיה, נגיע לחקר מקסימלי אפשרי שיביא בסוף לאמונה שהתוצאות של הוועדה הזאת יהיו התוצאות האמיתיות.
צבי הנדל: במה שונה הוועדה הזאת מכל הוועדות שהיו עד עכשיו?
צבי הנדל: כי הרי עוד ועדה, עוד ועדה ועוד ועדה, ועדות שנותנות פרנסה לכל החיים לכולם – קצנו בענין הזה.
צבי הנדל: כשישבתי עם החברים הגענו למסקנה שהוועדה צריכה להיות מורכבת מאנשים שאת שמותיהם נרשום בעצה אחת עם הממשלה, אם הם אנשים שיישלחו רק על-ידי המשפחות שנפגעו, כולם צריכים להיות מקובלים על נציגי העדה.
צבי הנדל: אפשר למצוא בין אנשי העדה ואפשר למצוא מחוצה לה אנשים נאמנים על העדה, אנשים בסיווג ביטחוני הגבוה ביותר.
צבי הנדל: יש היום, ברוך השם, יוצאי עדת תימן כמעט בכל גוף ביטחוני ולא ביטחוני, ממשלי ולא ממשלי.
צבי הנדל: אין בעיה למצוא חמישה אנשים שכולם יהיו מקובלים על האנשים שבמשך שנים נושאים על גבם מטען כואב, צורב בלב.
צבי הנדל: אני מאמין שתוקם ועדה כזאת, על-פי חוק.
צבי הנדל: לא ברצונו של מאן דהוא ולא על-פי קביעתו של איש בודד זה או אחר נגיע בסופו של דבר לחקר המקסימלי האפשרי, ואולי גם בתוך החקיקה נכניס את כל הכלים האפשריים גם בגופים בצה"ל, בעלי מקצוע שחוקרים נעלמים, נעדרים.
צבי הנדל: הוועדה הזאת תוכל להשתמש בכל הכלים האפשריים, בעזרת השם.
צבי הנדל: החוק השני מדבר על בנק DNA שימומן על-ידי המדינה.
צבי הנדל: כל משפחה שעברה את האסון, לדעתה, תיכנס לבנק הזה, תתרום דגימה ואחר-כך כל ילד מאומץ שמחפש, או חושב, או מרגיש שמא גם אני מאותם ילדים וכך אומצתי, יוכל לגשת לבנק הזה ובקלות יחסית ייתן דגימת דם וכך ניתן יהיה לבדוק אם הוא שייך לאחת המשפחות שפנו לבנק הזה.
צבי הנדל: אני מאמין ששני החוקים האלה גם יחד, שאותם כבר הנחתי על שולחן הכנסת, לכשיגיעו לידי אישור סופי בקריאה השלישית וייצאו לדרך, יביאו למה שעד היום לא הצלחנו להביא – קרי, להורדת המתח העצום שיש לנו היום בתוך אוכלוסייה יקרה של מדינת ישראל.
צבי הנדל: ברוכה הבאה גברתי השרה ציפי לבני.
צבי הנדל: אנחנו יוצאים לדרך.
צבי הנדל: אני אזדקק לעזרה עד להעברת החוקים, כי חלק מהפעילות הזאת היא לעורר את חברי הכנסת להצביע בבוא היום בעד החוק.
צבי הנדל: כי אם החוקים לא יעברו, כל התוכניות היפות האלה לא יועילו.
צבי הנדל: כל מפלגה, כל מי שיכול ידאג שחבר הכנסת שמייצג אותו יהיה נוכח בהצבעה ויצביע בעד החוק כדי שהחוקים האלה יעברו בקונסנסוס מלא של כל הבית.
צבי הנדל: זה גם ייתן לוועדה את הכוח המוסרי, החוקי, על-מנת שהיא תצא לדרך ותוכל לעשות את עבודתה נאמנה.
צבי הנדל: אנחנו נתחיל בהקרנת סרטון ולאחר-מכן יפתח ידידי ד"ר משה נחום, נשיא הפדרציה העולמית ליהדות תימן.
צבי הנדל: אני כבר מבקש, פרט לד"ר נחום, שנתתי לו קצת יותר זמן דיבור, בזכות היתרון היחסי שיש לו גם בתואר וגם בעמל הרב שהוא השקיע בארגון היום הזה וגם בהבאת החוקים עד היום, כל מי שיעלה אחריו יצמצם את דבריו לשלוש דקות.
צבי הנדל: אנשים צריכים לשמוע דברים מתומצתים, חדים וברורים.
צבי הנדל: שיהיה לנו יום מועיל ומוצלח.
צבי הנדל: (מוקרן סרטה של אילנה דיין במסגרת התוכנית "עובדה").
צבי הנדל: ד"ר משה נחום, נשיא הפדרציה העולמית ליהדות תימן, ובענין הזה הקטליזטור שעומד מאחוריי ועוזר לי בענין, וכפי שאמרתי, בעזרת השם בכוחות משותפים נעשה ונצליח.
ד"ר משה נחום: כבוד השרים, חברי הכנסת, כבוד הרבנים, כבוד יושב-ראש הוועדה חבר-הכנסת צבי הנדל.
ד"ר משה נחום: רק הבוקר קיבלתי שני מסמכים מזעזעים.
ד"ר משה נחום: אם שציפתה כל חייה לבנה הלכה לעולמה ביגון.
ד"ר משה נחום: אני בוש ונכלם שקיבלתי מסמך כזה.
ד"ר משה נחום: לילד קוראים חלא ישראל מראש העין.
ד"ר משה נחום: יש תאריך כניסה לקופת-חולים, שנת עלייה, כתובת, מרשם – יולי 1973.
ד"ר משה נחום: מזעזע אותי לראות שכותבים על ילד יהודי "לא יהודי".
ד"ר משה נחום: אתם יודעים מה זה עושה להורים שמקבלים מסמך של ילד שהוא לא-יהודי, בתוך ארץ-ישראל?
ד"ר משה נחום: זה מזעזע.
ד"ר משה נחום: ראיתם את האישה הראשונה שלקחו את הילד שלה ולא נתנו לה אפילו להיניק אותו.
ד"ר משה נחום: מה זה צריך לומר לנו, שהילדים היו באמת כל-כך חולים והם מתו?
ד"ר משה נחום: ילד בן עשרה חודשים, אמו מתחננת במטוס במשך שמונה שעות שיאפשרו לה להיניק את הילד – גם זה לא.
ד"ר משה נחום: מגיעים לשדה התעופה, היא יורדת ראשונה.
ד"ר משה נחום: המשטרה אפילו לא נותנת לה לעבור את המחסום, להציל את הבן שלה.
ד"ר משה נחום: זה לא קרה.
ד"ר משה נחום: אב שהלך ביום שבת קודש להציל את בתו מידי החוטפים – יעקב סאלם ג'רפי, זכרונו לברכה, רוצחים אותו בשלוש יריות.
ד"ר משה נחום: הרוצח לא הובא למשפט, המקרה לא נחקר והנאשם אפילו לא נכנס לבית-סוהר.
ד"ר משה נחום: אני נותן לכם נקודות, חברי הכנסת והשרים המכובדים, שתבינו מה יש להם להסתיר.
ד"ר משה נחום: הם מסתירים הרבה מאד דברים מזעזעים.
ד"ר משה נחום: אני אגע בנקודה מאד-מאד קשה.
ד"ר משה נחום: רציתי להקרין לכם סרט בן עשרים דקות, שהיה מזעזע אתכם, אבל נתבקשתי לצמצם.
ד"ר משה נחום: ילד בן 12.5, לוקחים את אמו בצהרי היום, בחודש השמיני להריונה.
ד"ר משה נחום: לאב קראו ישעיה דוד, גבר בן 40, אשתו בת 32.
ד"ר משה נחום: לוקחים אותה עם הבעל ועם הילד לבית-חולים, המשטרה מגרשת אותם, כי הם התנגדו, ואחרי יומיים משחררים אותם, הם באים ורואים את האמא מנותחת.
ד"ר משה נחום: בערב, כי המשטרה לא יכלה אז לעצור ליותר מ-48 שעות, הם באים ורואים את האם מנותחת.
ד"ר משה נחום: הוא מתאר איך הוא רואה אותה תפורה מכאן עד הבטן למטה, אין עובר, והאישה ששוכבת לידה בחדר אומרת: יש לכם ילדה יפהפיה.
ד"ר משה נחום: באותו יום קוברים אותה בלי עיניים ובלי חלקים פנימיים.
ד"ר משה נחום: זאת האישה היחידה שנקברה במדינת ישראל, זאת האישה היחידה שאנחנו יודעים מה קרה לה, מבין עשרות נשים שנחטפו.
ד"ר משה נחום: אני הגעתי הבוקר עם עיתונאית אמיצה באופן בלתי-רגיל.
ד"ר משה נחום: זאת העיתונאית השנונה, יש לה עצבי ברזל, לב ברזל, אבל לפחות יושר וכנות שלא רואים אצל אף עיתונאי.
ד"ר משה נחום: כשסיירתי אתה ברחבי הארץ כדי לבדוק את המקרים של הנשים הנעדרות ראיינו שמונה מקרים.
ד"ר משה נחום: במושב אליכין יש שלושה מקרים של נשים, ראיינו שניים.
ד"ר משה נחום: זקן שפוף אמר לנו: הלכתי לבית-חולים כי הרגשתי לא טוב.
ד"ר משה נחום: היתה לי שפעת, נזלת.
ד"ר משה נחום: אמרו לי ללכת לרופא, הלכתי.
ד"ר משה נחום: חזרתי, אין לי אישה וילד.
ד"ר משה נחום: חטפו את אשתו ואת הבת.
ד"ר משה נחום: הוא לא מפחד, הוא הולך מפרדסיה עד תל-אביב ברגל, ביום גשום, עם סנדלים, עולה חדש, ישר למשרד של בן-גוריון זכרונו לברכה, ובן-גוריון נותן מייד הוראה לסייר בבתי החולים.
ד"ר משה נחום: הוא נותן לו אישור והוא מסייר בכל בתי החולים, ואין אישה.
ד"ר משה נחום: האדמה בלעה אותה.
ד"ר משה נחום: גבר הולך להביא לאשתו ארוחת צהריים, לפנק אותה בחודש השמיני להריונה, הוא חוזר – אין אישה.
ד"ר משה נחום: לוקחים אישה בת 30, יפהפייה, מביתה במחנה הקליטה לבית-חולים רמב"ם בחיפה.
ד"ר משה נחום: מנתחים אותה.
ד"ר משה נחום: למחרת המשפחה באה לבקר אותה – אין אישה.
ד"ר משה נחום: ויש עוד מקרים רבים.
ד"ר משה נחום: זה לא עשרה ולא עשרים, אבל לפחות חשפנו שמונה מקרים וקיוויתי שמהם נלמד מה קרה.
ד"ר משה נחום: לא ייתכן שיביאו עדה כל-כך קדושה, כל-כך נאיבית, בעלת טוהר מידות.
ד"ר משה נחום: התימנים מעולם לא עשו רע לאדם.
ד"ר משה נחום: היה לנו מקרה שאחד העולים החדשים, יצחק נהרי, נפגע בתאונת דרכים.
ד"ר משה נחום: הסברתי לו שהוא יכול להגיש תביעת נזיקין.
ד"ר משה נחום: הוא אמר: מה?
ד"ר משה נחום: אני באתי לארץ-ישראל לעשות לה נזקים?
ד"ר משה נחום: הייתי צריך להביא את חברת-הכנסת נעמי בלומנטל, כיושבת-ראש ועדת העלייה והקליטה, אליו הביתה לשכנע אותו שיש לו זכות לתבוע.
ד"ר משה נחום: הוא היה כל-כך עקשן.
ד"ר משה נחום: אשתו ברחה לתימן ונאלצנו להחזיר אותה.
ד"ר משה נחום: תודה לאל, הוא לפחות נכנע, אבל הוא על כסא גלגלים.
ד"ר משה נחום: מהמקרה הזה תבינו מהי הבעיה של יהודי תימן – התמימות, טוהר המידות.
ד"ר משה נחום: 1,100 שנות קיומה של ארץ-ישראל אחרי הגלות שהיתה לנו לפני אלפיים שנה מגיעים יהודים.
ד"ר משה נחום: הוכחות ראשונות יש לנו מכתבי הרמב"ם בהן הוא כתב שיהדות תימן אירחה אותו בעכו, בירושלים, בטבריה ובצפת, והיו שם 750 יהודים תימנים.
ד"ר משה נחום: זה לא מופיע בספרי ההיסטוריה.
ד"ר משה נחום: יש לנו עדויות לא רק מהרמב"ם שיושב בארץ, אלא רבנו עובדיה מברטנורא מגיע לארץ והוא כותב לאחיו בגולה בשנת רמ"ט: איזו עדה נפלאה אני פוגש, איזה גאונים, איזה תלמידי חכמים.
ד"ר משה נחום: הכל הם יודעים בעל-פה, מגדולים ועד קטנים, והם 14,500 יהודים היום בישראל, למעלה משני-שלישים יהודים תימנים.
ד"ר משה נחום: יש להם 18 ישיבות שמחנכות לתורה ולעבודה.
ד"ר משה נחום: יהודים נוהרים להגיע לארץ-ישראל אחרי אלפיים שנות גלות, מגיעים לעדן, ומה קורה שם?
ד"ר משה נחום: אומרים להם: המטוס ייפול אם תעלו עם הזהב ועם הכסף ועם כל הרכוש.
ד"ר משה נחום: לקחת ספרי קודש, כתבי-יד עתיקים ולביים שריפה ביפו בשנת החמישים.
ד"ר משה נחום: כשעלינו ב-1942 אמרו לנו שאנחנו לא יכולים לעלות באונייה הזאת, כי אם יש בה נפשות יהודיות יש חשש, אי-אפשר לקחת את הרכוש.
ד"ר משה נחום: את הספרים מאז לא ראינו.
ד"ר משה נחום: השחצנות של אנשי הממסד והסוכנות, כשהגענו לירושלים ולתל-אביב לבקש את הספרים.
ד"ר משה נחום: סבי המנוח היה הרב הראשי של ארץ תימן, הרב מורי יחיאל נחום זצ"ל.
ד"ר משה נחום: אני בא עם אבי המנוח ואתם, והם אומרים להם: האונייה טבעה.
ד"ר משה נחום: מה זה טבעה?
ד"ר משה נחום: כשעלו ב-1949 כל הרכוש התימני באונייה "לוצ'אי" שהגיעה לאילת, מעבירים את הסחורה ליפו, כאילו, ושם ביצעו שריפה.
ד"ר משה נחום: אחיזת עיניים.
ד"ר משה נחום: לקחו לנו את כל הרכוש הרוחני, הנשים, הילדים, ושיטו בנו 53 שנים.
ד"ר משה נחום: יש לכם מושג איפה אנחנו עומדים?
ד"ר משה נחום: במקרה של דוד שוקר גילינו את בתו רק בגלל הבג"צ שהוגש, אחרת לא היו פותחים את תיק האימוץ שלה, אבל לא כך קרה לגבי הילדים האחרים.
ד"ר משה נחום: אני רוצה להתייחס עכשיו לוועדת החקירה הממלכתית.
ד"ר משה נחום: איך ייתכן שמקימים ועדת בדיקה – 342 ילדים מתים ולא קמה זעקה?
ד"ר משה נחום: מה קרה לאנשי משרד הבריאות?
ד"ר משה נחום: ילד אחד נעדר, יש צעקה.
ד"ר משה נחום: עשרה ילדים זה עשר אמהות צועקות.
ד"ר משה נחום: מאה ילדים, מאתיים, שלוש מאות.
ד"ר משה נחום: מה, לא בודקים מה קורה, למה הזעקה הזאת?
ד"ר משה נחום: הורים הולכים למשטרה והמשטרה לוקחת את הניירות ולא מחזירה להם אותם?
ד"ר משה נחום: האם ועדת החקירה לא יכלה לשאול?
ד"ר משה נחום: ועדת שלגי קמה כדי לברר מה עשתה ועדת הבדיקה, ומתברר שהוסיפו פשע על חטא.
ד"ר משה נחום: כל הילדים מתו.
ד"ר משה נחום: ניסו לקבור 200 ילדים בכפר יונה ובבוקר צלצלתי לראש עיריית ראש העין יגאל יוסף ואמרתי לו: תבוא מייד להתראיין, אני לא רוצה לדבר אל התקשורת.
ד"ר משה נחום: פה קברו את 200 ילדי תימן הנעדרים בקבר אחים, ארבעה מטר על ארבעה מטר ושמים שם שלט ששם נקברו 200 ילדים.
ד"ר משה נחום: ראיתם בסרט את עו"ד צוברי מטייל בין הקברים.
ד"ר משה נחום: הרבה שנים עקבתי אחרי בית הקברות הזה.
ד"ר משה נחום: איך יכול להיות ששמים מרצפה 20 X 40 ללא שום שם, לא ילד, לא שם של ההורים?
ד"ר משה נחום: שום דבר, מרצפה ריקה של רחובות.
ד"ר משה נחום: ואחר-כך שולפים את המרצפות, בגלל הרעש, עושים נאדה באורך של 30, 40 ו-50 מטר, ואז מנסרים ושמים פלחי שיש עם שמות.
ד"ר משה נחום: ועדת החקירה הממלכתית באה ובודקת ופותחת קברים.
ד"ר משה נחום: כהן, שהוא עיראקי, לא תימני, אומר: אבל תראו לי איזו שהיא עצם של הבת שלי שנמצאת פה.
ד"ר משה נחום: אין עצם.
ד"ר משה נחום: לא ייתכן, החוקרים הדגולים מלונדון – אני קורא דו"ח שלהם, שמפענחים 4,050 שנה מתקופת הפרעונים, בודקים את הילדים, ריבונו של עולם, ומוצאים שיש שערות – לא מאלה שחנטו, אלה שנקברו – רואים עוד עצמות.
ד"ר משה נחום: ופה בא פתלוג ראשי של מדינת ישראל, פרופ' יהודה היס, ומשקר במצח נחושה ואומר: העצמות ברחו, נסחפו, טיילו.
ד"ר משה נחום: בסוף מתברר שהיהודי הזה סוחר בחלקי אדם.
ד"ר משה נחום: איך ייתכן שוועדת החקירה הממלכתית לא חשבה שאם הוא אומר שהעצמות נסחפו, אולי אפשר לפתוח קברים, אפילו של ילדים אחרים, לא של תימנים ולראות אם גם שם נסחפו.
ד"ר משה נחום: ועדת החקירה הממלכתית לא עושה את זה.
ד"ר משה נחום: חברת CBS הקרינה לפני שבועיים סרט בארצות-הברית על עשרת אלפים ילדים שנמכרו בתוך ארצות-הברית, קנדה ואוסטרליה.
ד"ר משה נחום: זה דיווח עיתונאי, לא אני אמרתי את זה.
ד"ר משה נחום: זאת נקודה מאד חשובה.
ד"ר משה נחום: 1,033 ילדים, המשפחות מופיעות בפני ועדת החקירה והוועדה מכריזה ש-700 מהילדים מתו, 56 נעדרים ו-277 ילדים לא יודעים מה עלה בגורלם.
ד"ר משה נחום: האם כל הענין הזה רציני?
ד"ר משה נחום: האם זה ייתכן, רבותיי חברי הכנסת והשרים?
ד"ר משה נחום: ועוד כועסים כשאומרים שנפתח תיק בבית-משפט בין-לאומי.
ד"ר משה נחום: הם רואים ש-53 שנים משטים בנו.
ד"ר משה נחום: רבותיי חברי הכנסת והשרים, אם הם מחכים שהזקנים האלה ימותו, שיסתכלו קצת קדימה ויראו את הנכדים שלהם.
ד"ר משה נחום: אלה לא יוותרו.
ד"ר משה נחום: גם בני המשפחות שחיות באמריקה רואים בכל הממסד שלנו כאילו משפילים עדה, מרמים אותה, בוזזים אותה.
ד"ר משה נחום: אנחנו צריכים לשמוע היום שירי אנחה?
ד"ר משה נחום: יושבות נשים ומקוננות.
ד"ר משה נחום: תכף תשמעו את שוש רם שרה שיר על עצב של תימנייה שגנבו את אחותה, אסתר כהן.
ד"ר משה נחום: ששי יעיש ודאי ישיר היום את השיר "סעידה".
ד"ר משה נחום: לא יכול להיות שיורידו אלי קבר סופר סת"ם, איש קליגרפיה, איש אמנות.
ד"ר משה נחום: הקליגרפיה הזאת נוסדה לפני 2,580 שנה על-ידי פרקלס והפיארס והם קישטו את כל מקדשי האלים.
ד"ר משה נחום: היום הוא קידש שם שמיים וקידש לנו וקישט לנו את זכותנו על ארץ-ישראל באותיות של קידוש לבנה.
ד"ר משה נחום: לסיום, מוריי ורבותיי, יש לנו כאן נתון מאד חשוב, והוא שיושב-ראש ועדת העלייה והקליטה החליט שהוא לוקח את הענין הזה לידיו, ויבורך על כך.
ד"ר משה נחום: יכול להיות שהוא "מורעל", מאחר שהיום יש לו תימני בבית והוא מלמד אותו איך לאכול זחוק.
ד"ר משה נחום: אני לא יודע איך להודות לו.
ד"ר משה נחום: אין לי ספק שכל חברי הכנסת והשרים שיושבים כאן, ואני מכיר את ציפי לבני, היא לוחמת לא קטנה, אני מאמין שחברי הכנסת והשרים יתמכו הפעם בהצעת החוק.
ד"ר משה נחום: אני רוצה לבקש שהפעם יחקרו באופן יסודי לאן נעלמו הנשים.
ד"ר משה נחום: אנחנו לא רוצים להעמיד אף אדם למשפט.
ד"ר משה נחום: לצערי הרב, ועדת החקירה הממלכתית לא עשתה אפילו בדיקות DNA, לא הצליבה מידע, לא הצליבה מסמכים, לא הגיעה לאמת.
ד"ר משה נחום: לא ייתכן שרק יכתבו לנו: אנו משתתפים בצערכם.