GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סלי מרידור: יש להם הערכה שלהם בענין הרגישות, אבל זה לא שייך לעובדה שלא היינו מצליחים להביא את כל ההנהגה של הקהילה היהודית על כל רבדיה תוך 24 שעות לבואנוס-איירס מכל רחבי ארגנטינה לולא השגריר והשגרירות, ולא היה שום ספק בקהילה שהמאמץ של העלייה הוא בחסות מלאה של השגרירות ושל משרד החוץ.
סלי מרידור: אני אומר את זה, כי זאת האמת לאמתה.
סלי מרידור: שנית, לגבי צרפת.
סלי מרידור: קודם-כל, אנחנו לא יודעים בוודאות שום דבר.
סלי מרידור: הכי נוח לא לקחת סיכונים, לא ניצור ציפיות ולא נאכזב אף אחד והכל יהיה בסדר, רק יהיו פחות עולים.
סלי מרידור: אנחנו כן מוכנים לקחת סיכונים.
סלי מרידור: אנחנו, זה ודאי הסוכנות היהודית, וגם מדינת ישראל, שמוכנה להגיד: הנושא הוא כל-כך חשוב, אנחנו הולכים קדימה.
סלי מרידור: בצרפת יש הצטברות של תחושת מאוימות אצל יהודים רבים, וזאת שיחה בצרפת.
סלי מרידור: כלומר, זה לא משהו שאנחנו שומעים כאיזו שהיא אנקדוטה ועושים מזה הרבה סיפור בארץ ואחר-כך זה מוקרן לצרפת.
סלי מרידור: בקרב יהודים בצרפת זה נושא שמדברים עליו.
סלי מרידור: היתה, ואני מקווה שתישאר לעתיד, התפתחות בעמדה של הרב הראשי של צרפת, כי היא בעלת משמעות מאד גדולה על יהודים רבים בצרפת.
סלי מרידור: והדבר האחרון, היתה מראש הערכה של יהודי צרפת ושל אנשי התאחדות עולי צרפת בארץ, שאם מדינת ישראל תעניק תנאים יותר סבירים לקליטת העולים מצרפת, יש פוטנציאל של לפחות הכפלת מספר העולים מצרפת.
סלי מרידור: הדבר הזה עלה מתוך השיחות שהיו לי עם התאחדות העולים.
יצחק גאגולה: כמה עולים מגיעים היום מצרפת?
סלי מרידור: לצערי, בשנת 2001 המספר היה מאד נמוך, 1,140.
סלי מרידור: אם מסתכלים על הסיכוי לפי ה"רקורד" אחורה, לצרפת היו כבר 3,000 עולים בשנה, 2,500 עולים בשנה, ולכן להכפיל את המספר זה לא דבר שהוא מעבר לנורמה שהיתה מקובלת בצרפת.
סלי מרידור: ההערכה היתה שאם יתנו את השילוב של סל קליטה ומענק דיור, זה יעשה שינוי משמעותי, כפי שהצביע יושב-ראש הוועדה אחרי שקיבל סיוע ממשרד החוץ.
סלי מרידור: הענין של משכנתה מוגדלת עדיין לא בא על פתרונו.
סלי מרידור: זה ודאי לא עושה היום את אותו "אימפקט" שהיה עושה סל קליטה ביחד עם המענקים.
צבי הנדל: זה יהיה.
צבי הנדל: אנחנו רוצים שיהודים יבואו לישראל, ובצרפת יש הרבה, ואנחנו רוצים לעשות מאמץ, פרוייקט מיוחד במשך שנה – שנתיים.
יצחק גאגולה: מהו הפרוייקט המיוחד?
יצחק גאגולה: איך אנחנו מפתים אותם לעלות?
צבי הנדל: התקבלו כמה החלטות בוועדת התיאום בין הסוכנות לבין הממשלה, כמו הכשרה מקצועית.
צבי הנדל: הוחלט לתת גם סל קליטה ליהודי צרפת, דבר שלא היה עד עכשיו, אד-הוק לתקופה מסוימת.
צבי הנדל: עוד לא הוחלט, אבל יש התחייבות של ראש הממשלה שבאחת הישיבות הקרובות של הממשלה תתקבל החלטה גם למתן תוספת מיוחדת פלוס המשכנתה לדיור.
צבי הנדל: כל הדברים האלה יחד מהווים הטבה משמעותית.
יצחק גאגולה: אני בטוח שהסוכנות היהודית וכל הגורמים בדקו מהו הדבר המעניין ביותר את העולים הפוטנציאליים מכל המקומות האלה.
יצחק גאגולה: שאלתי היא מה הם הדברים האחרים, בנוסף לתעסוקה ודיור שיכולים לעניין אותם?
אסתר טובול: אני חושבת שתעסוקה ודיור הם שני הדברים החשובים ביותר לגבי העולים מצרפת.
אסתר טובול: לעולים מצרפת יש זיקה מאד גדולה לארץ והם רוצים מאד להגיע לכאן.
אסתר טובול: אנחנו מדברים לפחות על חלק גדול של הקהילה, אלה ששייכים באמת לקהילה, שאת מספרם המדויק אנחנו יודעים.
אסתר טובול: אלה שרוצים מאד להגיע לארץ, ואלה הכלים – דיור ותעסוקה.
אסתר טובול: אנחנו נאבקנו שהם יקבלו סל קליטה, ואני מודה לכל מי שנרתם לנושא הזה ובאמת הצלחנו.
אסתר טובול: זו נקודה אחת.
אסתר טובול: לכן צריך להמשיך ולעבוד ביסודיות כדי שהם יקבלו את כל הדברים שמר מרידור דיבר עליהם, כדי שאחר-כך לא נדבר על הזדמנות שלישית.
סלי מרידור: קודם-כל אומר מה מנסים לעשות.
סלי מרידור: מתוך כל השיחות שקיימנו בכל הארצות האלה, כל אחת עם המאפיינים השונים שלה, בסך-הכל מספר מרכיבים.
סלי מרידור: אחד היה, מה קורה עם הקליטה הראשונית.
סלי מרידור: אנשים באים ארצה, לאן הם הולכים, עם איזה כלים הם מקיימים את עצמם בארץ בחודשים הראשונים.
סלי מרידור: לזה ניתנת תשובה גם באמצעות סל קליטה, בכל הארצות האלה עכשיו, שהוא משמעותית יותר גבוה מהסיוע שהם קיבלו קודם.
סלי מרידור: גם באמצעות דירות קלט שהסוכנות היהודית תעמיד ביחד עם הרשויות המקומיות למספר שבועות לאנשים שזקוקים לזה כדי שיהיה להם איפה להניח את הראש עד שהם שוכרים דירה או רוכשים דירה, ובחלק מן המקומות במערך של התארגנות מסוימת שהסוכנות היהודית תיתן מעבר לסל קליטה.
סלי מרידור: המרכיב השני היה דיור.
סלי מרידור: יש לו מענה חלקי בארגנטינה, מענה עוד יותר חלקי בדרום-אפריקה, ובשלב הזה אין לו מענה בצרפת מעבר למשכנתה הרגילה.
סלי מרידור: המרכיב השלישי הוא תעסוקה, שבו יש למעשה שלושה מרכיבים.
סלי מרידור: הכשרות מקצועיות.
סלי מרידור: בהחלטת הממשלה מאוקטובר יש התחייבות להגדיל את מערך ההכשרות המקצועיות לטובת הפרוייקט של העלייה משלוש הארצות האלה.
סלי מרידור: הנושא של רישוי לתעסוקה לבעלי מקצועות חופשיים.
סלי מרידור: יש פה בעיה ענקית, שאני חושב שהיא מחייבת טיפול גם בוועדה.
סלי מרידור: אנחנו מבקשים גם מהממשלה לטפל בה.
סלי מרידור: מה שעולים חדשים עוברים בדרך לקבלת רשיון לתעסוקה בארץ זה דבר מאד-מאד מורכב.
סלי מרידור: אני לא רוצה לחוות דעה על כך.
צבי הנדל: למה אתה מתכוון, רשיון רופא או רואה-חשבון?
סלי מרידור: רשיון רופא, רשיון רואה-חשבון, רשיון עורך-דין, כל המקצועות החופשיים.
סלי מרידור: הרושם שיש אצל חלק מהעולים, אני רוצה לומר את זה בזהירות, הוא שפה חוברים לא רק אינטרסים לגיטימיים אלא גם אינטרסים אחרים על המסלול שהם נאלצים לעבור בדרך לקבלת היתר לעבוד בישראל במקצועם.
סלי מרידור: אני חושב שזה נושא שצריך לבדוק אותו.
סלי מרידור: אני חושב שבחלק מן המקרים הסמכויות ניתנו להתאחדויות המקצועיות – אם אתם רוצים לגילדות – שעוסקות בנושא הזה, שהן למעשה הגוף שנותן את הרשיון לעיסוק המקצועי וכתוצאה מכך לפחות עולה החשד שלא תמיד השיקול הוא השיקול של השירות המקצועי.
סלי מרידור: אני לא אומר את זה כקביעה שלי, אני רוצה לומר את זה בזהירות רבה, אבל הנושא הזה בתחום תעסוקה מחייב בדיקה והתייחסות, משום שאנחנו מדינה לא רגילה.
סלי מרידור: אנשים אומרים לי: רופא שרוצה לנסוע לארצות-הברית צריך לעבור שם בחינות נוראיות.
סלי מרידור: יכול להיות מנהל מחלקה בארץ, והוא לא יוכל להיכנס לבית-חולים בארצות-הברית בלי לעבור מסלול נוראי של בחינות.
סלי מרידור: אבל אנחנו לא ארצות-הברית, אנחנו מדינת עלייה.
סלי מרידור: מצד אחד ברור לי שאנחנו לא רוצים לפגוע ברמת הרפואה בארץ, מצד שני צריך לעשות הכל כדי לאפשר לאנשים שעולים לארץ לעבוד במקצועם.
סלי מרידור: האם נמצא במצב הנוכחי האיזון הראוי?
סלי מרידור: אני לא אומר שלא, אינני יודע, ואני חושב שזה מחייב בדיקה מאד-מאד רצינית.
סלי מרידור: המרכיב השלישי בתחום התעסוקה הוא הרשת החברתית.
סלי מרידור: אני חושב שהסיכוי של עולה חדש למצוא עבודה באמצעות ישראלי ותיק או עולה ותיק שיעזור לו למצוא תעסוקה באותו תחום מקצועי, לאין ערוך יותר גבוה מהסיכוי שלו למצוא את זה דרך לשכת התעסוקה.
סלי מרידור: לכל אחד מאתנו ומחברינו יש רשת של קשרים שעוזרת להם למצוא תעסוקה בארץ – לא בסקטור הציבורי, אני מקווה, כי שם נעשה הכל במכרזים – אבל בסקטור הפרטי, אני מניח, ששם אדם לא מחויב לעשות מכרז אלא הוא מביא את מי שהוא רוצה להביא לעסק שלו, והרבה דברים נעשים באמצעות מערכות של היכרות, אפילו המידע מה זמין ומה לא זמין, ולזה צריך לארגן את הרשת החברתית הישראלית שתתמוך בעולים בליווי התעסוקה.
צבי הנדל: אני רוצה לשמוע מהתאחדויות העולים אם יש דברים שאתם חושבים שיכולים להוסיף לענין, רעיונות, נקודות להארה וכו'.
צבי הנדל: מר סידני שפירא, מנכ"ל פדרציה ציונית דרום-אפריקה, בבקשה.
סידני שפירא: קודם-כל גם אני מברך על ההחלטות האלה וכבר כתבתי לסגן שר הקליטה לפני שבוע.
סידני שפירא: אני קיבלתי עשרות פניות ממשפחות לגבי קרוביהם בדרום-אפריקה.
סידני שפירא: אנחנו לא יכולים לספק להם תשובות כרגע, עד שנקבל את החומר.
סידני שפירא: עכשיו למדתי לראשונה שיש סל קליטה.
סידני שפירא: אז אנחנו נחכה לזה.
סידני שפירא: לפי דעתי, נושא התעסוקה הוא הבסיס של כל העלייה מדרום-אפריקה לפחות, כי בלי תעסוקה אי-אפשר להגיע לדיור.
סידני שפירא: אין כסף לשכר-דירה, או אי-אפשר להחזיר משכנתה.
סידני שפירא: תוספת משכנתה עוזרת, אבל במצב המעשי היום בארץ עדיין לא קל להגיע לרכישת דירה.
סידני שפירא: רק אם נוכל לשכנע את הדרום-אפריקאים לצאת ממרכז הארץ ומהערים המרכזיות הם יוכלו לרכוש דירה.
סידני שפירא: כפי שעשינו בעבר פרוייקטים מיוחדים עם הסוכנות ועם משרד הקליטה, אני חושב שצריך להתמקד במקומות כפי שעשינו פעם בצפון ובדרום, ובכוכב יאיר – פרוייקטים כאלה שהעולים אוהבים להיות יחד.
סידני שפירא: לעלות יחד בקבוצות, בגרעיני עלייה, כשיש תמיכה הדדית ביניהם.
סידני שפירא: בשבוע האחרון וגם לפני כן אנחנו עובדים יום-יום עם הסוכנות.
סידני שפירא: כבר גיבשנו תוכנית עבודה לשיווק הפרוייקט המיוחד הזה, ורק חסרים האמצעים הבסיסיים כמו מידע וחומר הסברה.
אסתר טובול: לגבי הסברה, ההתאחדות עומדת להתחיל בכך מיד, כך שאנחנו מקווים שזה עוד ערוץ שכולם יוכלו דרכו להגיע לנתון החשוב הזה.
אסתר טובול: כשתהיה לנו הזדמנות לשבת עם אנשי הסוכנות לגבי תוכנית העבודה לשנה הקרובה, אנחנו נבקש שייעשו השקעה ומאמצים רבים במה שלא נקרא קהילה.
אסתר טובול: זאת אומרת, יהודים שלא שייכים לאף קהילה, לא שייכים לבתי-ספר, והם בעצם מגיעים, או יגיעו.
אסתר טובול: אותם אנשים שילדיהם לומדים בבתי-ספר לא יהודיים, שבאים לארץ פעם ב- - אם בכלל היו בארץ, ואם בכלל שייכים לתנועות נוער, ובדרך כלל הם לא שייכים, הייתי שמחה לשמוע ולראות אם תהיה היערכות מאד משמעותית בנושא הזה.
אסתר טובול: לגבי משכנתה נוספת והערכת דיפלומות, אלה נושאים מאד-מאד חשובים.
אסתר טובול: גם אנחנו עבדנו על זה ואנחנו מקווים שיהיה לזה פתרון.
סלי מרידור: ספרי קצת על נושא הרישוי, תעסוקה.
אסתר טובול: תהליך הרישוי, כפי שהגדרת אותו, הוא הקשה ביותר לעולה שמגיע ממדינה כמו צרפת, שהרמה שם בכל התחומים האלה היא די גבוהה ואי-אפשר לזלזל בה.
אסתר טובול: אפילו הגענו למצבים אבסורדים שרופא עיניים שהגיע לארץ והתנדב בארץ, אם זה היה בסיור כדי להעניק משקפיים לילדים נזקקים, לעשות בדיקות, או מומחים שהגיעו לבתי-חולים ותרמו מהידע שלהם למדינה, כשהם רוצים לעלות לארץ הם צריכים לעבור את כל ההשפלה הזאת.
אסתר טובול: אומרים להם: אתה חוזר ללמוד, אנחנו לא מכירים בך.
אסתר טובול: מה שהיית עד היום לא קיים, אתה צריך להתחיל הכל מחדש.
אסתר טובול: צריך להבין שהלימודים בצרפת שונים לגמרי מהלימודים בארץ, הם יותר אנגלו-סכסים.
אסתר טובול: המונחים שם הם לא תמיד אותם מונחים, ולכן אנשים רבים נכשלים בבחינות.
אסתר טובול: או שבארץ הם לא מוצאים אחר-כך את עצמם והם לא ממשיכים בעיסוק שלהם והם מאד מאוכזבים, או שהם חוזרים לארץ המוצא שלהם.
אסתר טובול: כשהעלייה נעשית בקבוצות, ליישוב מסוים, זה דבר מאד-מאד חשוב, כי כאן יש תמיכה של הסביבה.
אסתר טובול: כך גם לגבי ההכרה בתעודות.
אסתר טובול: בעבר היו נסיונות מאד מוצלחים עם רופאי שיניים כאשר מגבשים את הקבוצה עוד בחוץ-לארץ.
אסתר טובול: בארץ יודעים שצריכים כרגע אחיות, ובצרפת יש הרבה אחיות יהודיות מוסמכות, ויש להן קושי אדיר לעבור את הבחינות ולהיקלט בארץ.
אסתר טובול: אולי אפשר לעשות את הבחינות בחוץ-לארץ, להתחיל את התהליך שם, כולל לימוד עברית.
מאיר לב: אני גדלתי בארגנטינה והייתי פעיל מאד בקהילה.
מאיר לב: אני חושב שההתעניינות והתמיכה של הארגונים בקהילה הם דברים שלא ראיתי כמותם אף פעם.
מאיר לב: אנשי "מכבי" למשל, באים ממרחק של 2,000 ק"מ כדי להשתתף בישיבה שנמשכת שעה – שעה וחצי.
מאיר לב: יש לנו מקרה של רופא מיילד, 25 שנה בברזיל.
מאיר לב: הוא רוצה לעבוד בבית-חולים.
מאיר לב: הוא אומר: לפחות שיתנו לי להיות במעבדה, כי לבית-חולים אסור לקבל אותו אם הוא לא עובר את הבחינות בעברית.
מאיר לב: לגבי תעסוקה ייתכן שהמצב בארגנטינה קצת שונה מהמצב בדרום-אפריקה או בצרפת.
מאיר לב: המצב שלהם קשה מאד, לרופאים ולכולם אין עבודה.
מאיר לב: מי שיכול היה עבד כנהג מונית, אבל היום גם בזה אי-אפשר למצוא עבודה.
מאיר לב: לכן אני חושב שהם כבר מוכנים לבוא לכאן ולעשות עבודות פשוטות.
מאיר לב: השליחים שם מדברים על הזכויות ועל הדברים שקורים כאן.
מאיר לב: יש כאן מסמך שבו כתוב מה הם מקבלים, אבל במסמך הזה חסר מה מקצצים.
מאיר לב: למשל, הפטור ממכס קוצץ לפני כמה ימים בחצי והיום הוא 5,000 שקל.
מאיר לב: אם כך, שהסוכנות תיתן 10,000 שקל והממשלה מצד שני תיקח 5,000 שקל.
מאיר לב: גם זה היה צריך להיות כתוב במסמך.
צבי הנדל: רצו להוריד את כל הפטור ממכס ובסוף הצלחנו להוריד חצי מהסכום.
סלי מרידור: אני רוצה שתדע שלפעמים זה לא רק הכסף.
סלי מרידור: זה שידור רע מאד בשעה מאד קריטית.
סלי מרידור: כשאנחנו אומרים שמדינת ישראל פותחת את הדלתות ופתאום "בום", מורידים 5,000 שקל מהפטור ממכס.
מייק רוזנברג: התזמון פה היה ממש גרוע.
מייק רוזנברג: חלק מהאנשים בחדר היו במשלחת שיצאה לארגנטינה עם נציגים של משרד השיכון, משרד העבודה והרווחה, משרד הקליטה כמובן, מריו מההתאחדות, סלי מרידור וגם עדי אלדר, יושב-ראש מרכז השלטון המקומי.
מייק רוזנברג: אין ספק שמה שקורה היום בארגנטינה זה מה שאנחנו רוצים שיקרה בצרפת מבחינת הלחץ שיש על המערכת שלנו.
מייק רוזנברג: למשל, מרכזיית הטלפונים פשוט קורסת.
מייק רוזנברג: בארגנטינה אתה גם לא יכול להצטייד בטלפון, כי לא יודעים מהו המחיר היום.
מייק רוזנברג: זו לא מדינה מתוקנת מבחינת היכולת להצטייד, ולכן אמרנו שהשליחים צריכים להיות עם טלפונים, למרות שזה מאד יקר, כי לא יכול להיות מצב שיהודים לא יכולים להתקשר ולקבל שירות.
מייק רוזנברג: כפי שסלי אמר, במה שתלוי בנו אנחנו חתכנו את רוב הביורוקרטיה.
מייק רוזנברג: מה שתלוי בגורמים אחרים, אנחנו מקווים מאד, ואני יודע שיש נכונות מצד משרדי ממשלה שונים ללכת לקראת הפונים.
מייק רוזנברג: אדוני היושב-ראש, אני יודע שרצית לדבר בעיקר על צרפת, ולא על ארגנטינה, אבל מכיוון שזה טרי, צריך להבין שהעניים של ארגנטינה נראים כמונו.
מייק רוזנברג: הם עניים חדשים.
מייק רוזנברג: הייתי שם בחודש מאי, בחודש אוגוסט, ועכשיו, ואם היית נוסע לשם עכשיו לא היית מאמין, כי היית בא לאותם מקומות שבהם נפגשנו עם היהודים והיית רואה שאין מקום באולם.
מייק רוזנברג: האנשים לוחצים שנטפל בהם ואנחנו אכן עושים כך.
מייק רוזנברג: 230 קהילות שסלי הזכיר, הן רק במיפוי של פריס.
מייק רוזנברג: אם אתה לוקח את כל צרפת מספרן ודאי גדול הרבה יותר.
צבי הנדל: מהי החלוקה, מהו האחוז של פריס בסביבתה - 70%?
צבי הנדל: 80%?
מייק רוזנברג: אני לא יכול להגיד.
מייק רוזנברג: יש בדרום ויש בפריס.
מייק רוזנברג: יש הרבה מאד קהילות של יהודים בצרפת, כל מיני לווינים.
מייק רוזנברג: בכל מקרה, אנחנו רוצים ליצור את אותה אווירה בצרפת.
מייק רוזנברג: כלומר, לחץ על המשרדים שלנו ואנחנו נערכים לזה.
מייק רוזנברג: אני מסכים עם כל מה שנאמר פה.
מייק רוזנברג: אני רוצה לציין פה שעם כל הכבוד לממשלה, אני יכול להגיד רק דבר אחד.
מייק רוזנברג: אני יכול להגיד שכל מה שהסוכנות כתבה שצריך לעשות אנחנו אישרנו ואנחנו עושים, ללא כל קשר עם הצד של הממשלה.
מייק רוזנברג: הממשלה גם היא במקום הכי טוב, כאילו ארגנטינה לא אישרה את כל התוכנית.
מייק רוזנברג: אבל אני רואה את עצמנו כאנשים שצריכים לשווק את מדינת ישראל, ועם זה נצא לקרב ואני מקווה מאד שנגיע לתוצאות.
מייק רוזנברג: ברור שאם המדינה היתה משקיעה יותר והולכת את הקילומטר הנוסף, היינו יכולים להביא לתוצאות יותר גדולות.
מייק רוזנברג: אנחנו נעשה הכל.
מייק רוזנברג: לסיכום, אנחנו נערכים לשווק את מה שיש ולעשות את העבודה השחורה של הליכה אל כל אדם ולהציע לו לבוא לישראל.
מייק רוזנברג: סלי הזכיר את זה, ואני חושב שגם יולי אדלשטיין הזכיר קודם את הנושא של הקליטה החברתית.
מייק רוזנברג: מה שלא יהיה עם הדיור, התשתית האנושית של המדינה לקלוט את העולים בחברה הישראלית, ראינו היענות גדולה מאד של ראשי ערים ואני מקווה שנוכל להפוך את ההיענות הזאת לטיפול אישי ממש.
מייק רוזנברג: בוועדה הזאת היו כמה פעמים ראשי ערים שיש להם קבלות בנושא הזה, אבל אין מספיק מקומות רק בערים האלה.
מייק רוזנברג: כל ראש עיר צריך לראות את זה כאתגר, לדאוג ולהגיע לא רק לדיור אלא להגיע גם לאותה רמה של קליטה חברתית אישית.
מייק רוזנברג: וזה מתחבר לנושא תעסוקה.
מייק רוזנברג: אנחנו צריכים רשות כדי לפתור את בעיות התעסוקה, ואנחנו פונים להתאחדויות עולים.
מייק רוזנברג: יש עולים שהצליחו, וכל אחד יכול להעסיק עוד עולה חדש בעסק שלו, אם יש לו עסק, ובדרך זו לנסות ליצור תעסוקה במדינה, שכרגע אנחנו יודעים שזה נושא בעייתי.
מייק רוזנברג: בכל מקרה, אנחנו נעשה ונמשיך לעשות הכל.
מייק רוזנברג: אנחנו עובדים עכשיו הרבה יותר קשה מאשר קודם, וגם קודם עבדנו קשה.
מייק רוזנברג: מאד-מאד קשה המגנט של המדינה, ואני לא צריך להגיד לוועדה זו כמה חשוב הנושא של עלייה למדינת ישראל מבחינה אסטרטגית.
מייק רוזנברג: אני תמיד אומר שלמדינת ישראל יש שני אתגרים: 1.
מייק רוזנברג: ביטחון.
מייק רוזנברג: 2.
מייק רוזנברג: הנושא הדמוגרפי.
מייק רוזנברג: על נושא הביטחון לא אנחנו בסוכנות ולא הוועדה הזאת מופקדים, אבל בנושא הדמוגרפי אני חושב שיש לנו מה לומר ולעשות.
מייק רוזנברג: אולי כך צריך לראות את הבעיה הזאת.
מייק רוזנברג: כשם שאנחנו משקיעים בביטחון אנחנו צריכים להשקיע גם במשיכת עולים למדינת ישראל.
מיכאל כהן: בעלייה האחרונה קיבלנו צפי של התפלגות מקצועית.
מיכאל כהן: כלומר, כל משרד יכול להתארגן על-פי מקצוע.
מיכאל כהן: משרד החינוך מתארגן לקלוט מורים.
מיכאל כהן: למשל, מדרום-אפריקה אנחנו יכולים לקלוט כל מורה לאנגלית.
מיכאל כהן: במערכת החינוך חסרים היום מאות, אם לא אלפי מורים לאנגלית.
צבי הנדל: האם חסרים לכם פסיכולוגים ופסיכיאטרים?
צבי הנדל: כי בארגנטינה יש רבים כאלה.
מיכאל כהן: בארגנטינה, למשל, יש מקצועות מסוימים בהוראה שהם יודעים עברית טוב יותר.
מיכאל כהן: השאלה היא אם אנחנו יכולים לקבל צפי כזה לגבי התפלגות מקצועית של העולים, אולי מכל מדינה.
מיכאל כהן: יש לנו קושי, למשל, דווקא בצרפת, בענין הכרת התעודות.
מיכאל כהן: שם אין תעודת הוראה.
מיכאל כהן: באים אנשים ואומרים: למדנו, יש לנו תעודה, ואנחנו צריכים לבדוק, בעזרת אדם מוסמך, כדי שנוכל לעשות את הדברים יותר טוב.
אורנה פינדלינג: שירות התעסוקה לא נכנס עד עכשיו לכל הנושא הזה, וגם לא הקצו לנו תקציבי פעולה כדי להפעיל נושאים שקשורים לתעסוקה.
אורנה פינדלינג: אתם מדברים עכשיו על רשת חברתית, קהילה וכדומה.
צבי הנדל: אבל זה מוריד מכם את האחריות.
אורנה פינדלינג: ידוע שאנחנו לא מייצרים מקומות עבודה, ובארץ בכלל יש עכשיו בעיה תעסוקתית גדולה.
אורנה פינדלינג: אבל אם דיברתם על פסיכולוגים, אני יכולה לחבר את זה.
אורנה פינדלינג: לנו יש מרכז שנקרא "המרכז לייעוץ תעסוקתי", שהעובדים המועסקים בו הם פסיכולוגים תעסוקתיים בעלי תואר שני ומטה, ויש לנו מערך שלם של פסיכולוגים כאלה שיכולים לתת ייעוץ תעסוקתי והכוונה תעסוקתית וסיוע בגיבוש תוכניות תעסוקתיות לעולים שאולי יהיה להם צורך בכך.
צבי הנדל: חסרים לכם פסיכולוגים בתוך הצוות הזה?
אורנה פינדלינג: אני לא יודעת, זאת בעיה של תקנים.
אורנה פינדלינג: אבל אם יקצו לנו תקציבי פעולה לצורך הענין הזה, אנחנו יכולים בהחלט לתרום את חלקנו לנושא הזה.
צבי הנדל: אני מניח שהסיכוי לקבל השנה תקציבים נוספים הוא קלוש.
צבי הנדל: צריך לראות, מתוך מה שיש לנו, איך אנחנו מתארגנים, כי עם תקציבים נוספים כל אחד יודע לעשות.
צבי הנדל: אנחנו צריכים לראות עכשיו איך אנחנו מוציאים מעצמנו את המקסימום עם התקציבים הקיימים.
אורנה פינדלינג: אנחנו מוכנים להירתם לנושא הזה.
רבקה וייסברג: זה מאד משמח לשמוע את כל התחזית הזאת והסיכויים, אבל להביא עולים גם מארצות רווחה למדינה עם מצב תעסוקתי כל-כך קשה, אין לי ספק שמשרד הרווחה יקבל קליינטורה גדולה נוספת, ואני לא אומרת את זה בשמחה, כי זה לא משמח שאדם נזקק לשירותים האלה.
רבקה וייסברג: בנושא עלייה אנחנו עובדים בדרך-כלל לפי קריטריונים מסוימים והעולים מקבלים הרבה מאד תוכניות והרבה מאד שירותים, ואין לי ספק שאנחנו נזדקק למשאבים נוספים – כסף וכוח-אדם, בפרט כשאין לי ספק שצריך לחזק גם את העבודה הקהילתית.
רבקה וייסברג: אנחנו מדברים כאן לא רק על עבודה פרטנית של אחד מול אחד אלא באמת לחזק את הרשתות ולעבוד עבודה קהילתית.
רבקה וייסברג: לגבי כוח-אדם אני מצטרפת לבקשה לקבל מה שיותר מהר פרופיל של התעסוקה, של המקצועות של האנשים.
רבקה וייסברג: אנחנו מנסים לאתר כוחות ועובדים סוציאליים ולהיעזר בהם.
צבי הנדל: אנחנו מקדימים את העגלה לסוסים.
רבקה וייסברג: זו בקשה ברגע שהדברים יעלו, מכיוון שבגישה רגישת תרבות ושפה זה מאד עוזר לעבוד עם עובדים סוציאליים ועם אנשי מקצוע מקרב העולים עצמם, שהם בעצם המבינים ביותר את התרבות של העולים שבאים.
עודי בהט: חלק משמעותי מאד של הבעיות של תלמידים-עולים מאתיופיה, ולא רק מאתיופיה, נובע עד הרגע הזה מפריסת התלמידים האלה ביישובים - - -
צבי הנדל: זה נושא שדנו בו רבות.
עודי בהט: לא, אבל אני אומר, כאשר כאן יש חיבור עם הרשויות המקומיות באשר לתוכנית לפרוס את העולים החדשים האלה, ואם ייווצרו ריכוזים גדולים מדי במקומות חלשים מדי, אנחנו צפויים לבעיה לא יותר קטנה משהיתה לנו קודם עם התלמידים העולים.
צבי הנדל: השאלה אם החלשים יחוזקו על-ידי העלייה הזאת.
צבי הנדל: זה לא דומה בכלל לעלייה הקודמת.
עודי בהט: זה לא דומה, ובכל זאת.
צבי הנדל: גבירותיי ורבותיי, א.
צבי הנדל: אני מודה לכולכם שבאתם.
צבי הנדל: אני רוצה לומר, בעיקר לדוברים האחרונים שדיברו על תעסוקה – ואני אומר את זה לי, לסלי ולעצמנו, ואני אחזור ואומר את זה כל פעם מחדש.
צבי הנדל: אמרנו את זה גם במשרד ראש הממשלה למי שצריך.
צבי הנדל: העלייה שאנחנו רוצים שתבוא לכאן, אנחנו לא עמלים על הגעתה לצורך כלכלי.
צבי הנדל: ולמרות זאת אני אומר שהענין הכלכלי מרוויח בענק מכל עלייה מבורכת.
צבי הנדל: מי שלא יודע את זה, או שהוא מרמה את עצמו, או שהוא מתעלם מהאמת ומהמציאות.
צבי הנדל: ודאי וודאי כשאנחנו מדברים על עלייה מארצות שאנשים למדו בהן, הם בעלי מקצוע וכו'.
צבי הנדל: אני בטוח שבשנים הראשונות יש קושי, אבל ככל שאתה מתקדם יש ברכה כלכלית עצומה בעלייה, ולכל אורך ההיסטוריה של מדינת ישראל אתה יכול לראות את התחנות השונות של "פיקים" בעלייה עד כמה הם תרמו.
צבי הנדל: נכון שבמוראל הלאומי יש תמיד כמה קטני אמונה ורואי שחורות שדבריהם מובלטים בכותרות ואז זה עושה קצת רע, כי מדגישים את השלילה.
צבי הנדל: לצערי, בכל מהלך גדול יש גם דברים קטנים בעייתיים.
צבי הנדל: אבל אני לא מתרגש מהענין הזה של תעסוקה.
צבי הנדל: אני מתרגש כלפי העולים, אבל מבחינת המדינה אין לי ספק שהסך הכל יגדל ותהיה הפריה גם מתוך העליות מהמדינות האלה.
צבי הנדל: צריך לפתור את הבעיות, ואני לא נכנס עכשיו לפרטים הקטנים, למרות שהרב קוק אמר שאין קוטן בגודל.
צבי הנדל: כל מהלך גדול מורכב מפרטים קטנים-קטנים, ואם נזלזל בפרטים הקטנים אז אין כאן מהלך גדול.
צבי הנדל: לכן כל אחד עוסק בפרט שלו, ואני לא מזלזל באף פרט שאנחנו עוסקים בו.
צבי הנדל: אם כל אחד מאתנו יעשה את הפרטים שעליהם הוא ממונה בצורה הטובה ביותר, הסך הכל של המהלך כמובן יהיה מוצלח יותר.
צבי הנדל: אני רוצה לקחת לוועדה שתי נקודות, מעבר לכל שאר הדברים שדובר בהם ושאני מברך על עשייתם, ואברך אם תשלימו את הפינות החסרות.
צבי הנדל: האחת, נושא קבלת אישורי עבודה.
צבי הנדל: אנחנו נקיים ישיבת עבודה רצינית עם כל הגורמים הנוגעים בדבר כדי לראות איך אנחנו יכולים להציע מסלול יותר נורמלי, יותר בריא ויותר נכון למתן אישורי עבודה, בלי שהמדינה והמקצועות יינזקו, אבל בלי להשפיל את אלה שצריכים להיכנס למעגל העבודה.
צבי הנדל: כולם רצויים ואנחנו לא עושים טובה לאף אחד שאנחנו נותנים לו רשיון.
צבי הנדל: נכון שאנחנו עוסקים במקצועות רבים ובאנשים רבים, ואתה לא מצליח ביום אחד לעשות חינוך מחדש לכולם, ולא כולם מבינים את הרוח הגדולה שוודאי סלי ואף אחד מהיושבים פה לא צריכים להדביק בה אותנו, אבל אנחנו נצטרך לעשות את זה.
צבי הנדל: כי אם באמת יש תחושה אצל חלק קטן, אפילו 30% מהדברים שאמר סלי, שהשתדל להגיד אותם בזהירות גדולה ובעדינות רבה, כדרכו, הם דברים קשים מאד, באלה אנחנו נטפל בוועדה.
צבי הנדל: אם יש רעיונות או כיוונים איפה זה יותר נגוע, איפה הפרובלמטיקה יותר גדולה, תגיד את זה לנו בצורה דיסקרטית ואנחנו נטפל בזה בצורה לא דיסקרטית.
צבי הנדל: הדבר האחרון, שאתו התחלנו, שבזכות משרד החוץ קיבלנו הבהרה לגבי מצב הפנים בנושא השיכון.
צבי הנדל: לגבי צרפת אני מניח שזה נדחה בישיבה אחת או שתיים של הממשלה.
צבי הנדל: אנחנו נעבוד על זה על-מנת שזה יעבור.
צבי הנדל: אלה שתי נקודות שאני לוקח מהישיבה הזאת.
צבי הנדל: ואני לוקח את הסך הכל, שאני רואה שיש כן התארגנות ויש שיתוף-פעולה בין משרד הקליטה לבין הסוכנות היהודית, ואני מקווה שזה לא רק לצורך האווירה הטובה בישיבה אלא זה אמיתי.
סלי מרידור: תודה רבה ליושב-ראש ולחברים.
סלי מרידור: - - - - - - - -
צבי הנדל: אני רוצה שנעשה דיון מהיר ונקבל איזה שהם רעיונות לעתיד כי הדבר הוא לא פשטני כל-כך, ומצד שני הוא מעיק.
צבי הנדל: אני מדבר על שכר-דירה לאנשים שהמדינה עוזרת להם.
צבי הנדל: אותנו מעניינים העולים, אבל יש לא רק עולים שנעזרים בשכר-דירה, וברגע שהדולר משתולל, אלה שצריכים לשלם שכר-דירה, וכמעט כולם משלמים שכר-דירה על-פי הדולר, זה גורם להם בעיות.
צבי הנדל: ידידי סגן השר יורי שטרן העיר את תשומת-לבי לנושא הזה ואני מציע שאתה תפתח.
יורי שטרן: אנחנו דנו בנושא הזה גם בסיעה ועל סמך זה הסיעה גם פנתה לשר האוצר.
יורי שטרן: יש ציבור גדול של ישראלים, אבל חלק ניכר בו הם עולים שאין להם בית משלהם והם שוכרים דירות בשוק החופשי.
יורי שטרן: חלק עצום מהעולים נתמך על-ידי משרד השיכון כמקבלי הבטחת הכנסה או גמלאים, וכל שקל הוא משמעותי בתקציב שלהם.
יורי שטרן: כל פעם אני מתפלא מחדש.
יורי שטרן: כשהייתי אצל אמא שלי בשבת היא אמרה לי שהעתון המקומי הפך להיות יקר מדי, כי במקום שקל הוא עולה כעת שקל וחצי.
יורי שטרן: זאת אומרת, שני שקלים בחודש, 24 שקל בשנה זה סכום שהיא צריכה להתחשב בו.
יורי שטרן: יש לה ילדים שמסוגלים לעזור לה, ועוזרים, אבל יש כאלה שאין להם עזרה.
יורי שטרן: בין העולים יש כ-20,000 שוכרי דירות קשישים בודדים שגרים לבד וכל הכנסתם היא השלמת הכנסה, ו-860 שקל שהם מקבלים ממשרד השיכון.
ישראל שוורץ: יחיד מקבל 820 שקל בחודש ומשפחה מקבלת 1,080 שקל.
יורי שטרן: יחיד מקבל 820 שקל ממשרד השיכון.
יורי שטרן: שכר-דירה עבור דירה בירושלים הוא 400 דולר, אם אתה יחיד, ולזוג – 450 – 500 דולר.
יורי שטרן: אני מכיר את הנתונים ואת השטח.
יורי שטרן: בירושלים אין דירות בפחות מ-400 – 450 דולר.
יורי שטרן: גם לא בונים דירות קטנות.
יורי שטרן: אני לוקח 400 דולר כשכר-דירה, שזה עוד צנוע.
יורי שטרן: 400 דולר, אחרי הקפיצה של הדולר בשבועיים האחרונים, גם אם הדולר יתייצב במקצת נגיד שהקפיצה היתה 6%.
יורי שטרן: 6% מ-400 דולר זה 24 דולר, שהם 110 שקלים.
יורי שטרן: 110 שקלים שהאנשים האלה צריכים להוסיף מכיסם בכל חודש, ובדרך כלל בעלי דירות גובים את שכר הדירה לפחות שלושה חודשים מראש, ולפעמים גם חצי שנה מראש, ולכן השער היציג של היום קובע את התשלום כמה חודשים קדימה, גם אם הדולר יירד, הם כבר משלמים את זה.
יורי שטרן: מי שבסוף דצמבר או בתחילת ינואר היה צריך לחדש את חוזה השכירות, הוא נדפק לכמה חודשים קדימה.
יורי שטרן: אלה סכומים שלאנשים האלה אין מאיפה לקחת.
יורי שטרן: יושבות פה שתי נשים, שמצבן אולי לא הכי-הכי קשה, יש מקרים הרבה יותר טראגיים, אבל הן יכולות לספר, עם מספרים ביד, ממה בנוי התקציב החודשי שלהן ומה הם מבחינתן אותם 100 שקל, ואם שכר הדירה הוא 500 דולר, זה כבר 130 שקלים ואין להן מאיפה לקחת את הסכום הזה.
צבי הנדל: הענין ברור.
יורי שטרן: מדינת ישראל גם כמדינה מרוויחה מפיחות הדולר, במגבלות מסוימות.
יורי שטרן: זה מעודד את הייצוא ומאפשר ייצוא.
יורי שטרן: זה מגדיל את ההכנסות לפחות בחלק של המיסוי.
יורי שטרן: למדינה גם יש רזרבה.
יורי שטרן: כי אם אני יצואן, הודות לפיחות השקל למדינה יש הכנסה.
יורי שטרן: מדינת ישראל היא גם בעלת רזרבה והיא יכולה למכור דולרים בשער החדש.
יורי שטרן: כלומר, יש למדינה תוספת הכנסות כתוצאה מהמצב הזה, והמהלך הזה בגדול טוב למשק, אם הוא לא ייצא מכלל שליטה, כי המצב בייצוא קודם-כל דופק אותנו מכל מיני כיוונים, וגם מעודד למשל תיירות פנים.