GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מ.ד.: דיברו כאן לפני כמה דקות על חברות מתל-אביב שמתיימרות לתת עבודה, וגם למרכז שלנו באשקלון פנו בזמן האחרון די הרבה נפגעים בנושא זה.
מ.ד.: לדאבוננו הבעיה העיקרית היא שהמשטרה פשוט מושכת את ידה מטיפול בנושא של הונאת עולים, ואינה מגיבה על פניות המרכז.
מ.ד.: כאשר נציג המשטרה הוזמן למרכז, הוא אמר שהוא לא יכול לעזור, כי צריך לחנך את האנשים ולרפא אותם.
מ.ד.: ההרגשה היא מאוד לא נוחה, כי כאשר עולים חדשים פונים עם בעיות כאלה, הם אינם זוכים לאוזן קשבת, ולעומת זאת, כאשר איזושהי עולה חדשה נחשדה בגניבת כלב משוטר, הזמינו אותה למשטרה ועשו לה את המוות.
צבי הנדל: הבנתי את העיקרון.
צבי הנדל: מר אינדיקט מתלונן על כך שהמשטרה אינה מטפלת.
סופה לנדבר: הוא אומר שהטיפול אינו ראוי.
צבי הנדל: הגברות מהמועצה לצרכנות, אתן מודעות לנושא הזה?
ציפי קיברסקי: ודאי.
ציפי קיברסקי: גם לנו במועצה יש דוגמאות.
צבי הנדל: אולי לפני שאני מתחיל עם המימסד, נשמע עוד עולים.
דוד יגודובסקי: אני אדבר במקום הגב' ילנה רוזמן, שנמצאת פחות מחצי שנה בארץ ואינה דוברת עברית.
דוד יגודובסקי: אספר בקצרה את הסיפור שלה.
דוד יגודובסקי: הוא שייך לבאר-שבע וקשור בעיקר למשפחות חד-הוריות.
דוד יגודובסקי: הגברת היא אם לשני ילדים, מגדלת אותם לבדה והגיעה איתם ארצה באוגוסט.
דוד יגודובסקי: שאר המשפחות אינן מוכנות להיחשף, כי קיבלו כל מיני איומים מתוחכמים, בעיקר ביחס לקרובים שלהם ברוסיה.
דוד יגודובסקי: הסיפור הוא כזה – היא, בהסדרי העלייה, דיברה עם נציגי הסוכנות בעירה, אירקוצק.
דוד יגודובסקי: נציגי הסוכנות אמרו לה שכדאי לה להגיע לבאר-שבע, שם יסדרו לה הכל.
דוד יגודובסקי: "תגיעי לבאר-שבע, אמרו לה, אנחנו מיד מתקשרים לנציגה בעירייה, במחלקת הקליטה, והיא תסדר לך".
דוד יגודובסקי: וכך היה.
דוד יגודובסקי: הם התקשרו, היא הגיעה ארצה, ומי פגש אותה בנמל התעופה?
דוד יגודובסקי: חברת מתווכים שלכאורה עובדת בקשר עם העירייה, עם אותה המחלקה, ולכאורה התחייבה לעזור לעולים ללא תמורת כסף.
דוד יגודובסקי: היא באמת עוזרת - בהתחלה.
דוד יגודובסקי: הכניסו אותה לדירה בלי מים חמים, עם חלונות מנופצים, בשכירות 350 דולר, בשכונה ד' הידועה לשמצה.
דוד יגודובסקי: אחר-כך כבר התברר לה שמהסכום של 350 דולר, סכום גדול יחסית לשכונה הזו, חמישים דולר הולכים למתווך.
דוד יגודובסקי: בעל המקום מעביר לו את הכסף.
צבי הנדל: בעקיפין.
צבי הנדל: היא משלמת לבעל-הבית, והוא משלם למתווך.
צבי הנדל: בדרך-כלל זה הפוך.
דוד יגודובסקי: נכון.
דוד יגודובסקי: וכך זה נמשך שבוע.
דוד יגודובסקי: אחרי שבוע בארץ, המתווך הודיע לה שכדאי לה לקנות דירה.
דוד יגודובסקי: בלי להגיד לה לאן מסיעים אותה, לקחו אותה, יחד עם הילדים, הביאו אותה לדירה יפה ואמרו לה – את יכולה לקנות אותה במחיר נמוך, תשלמי 600 ש"ח בחודש, ניסע לחתום על החוזה.
דוד יגודובסקי: שוב, זה סיפור לא רק שלה.
דוד יגודובסקי: זה סיפור של כמה משפחות.
דוד יגודובסקי: הילדים מאוד התלהבו, כי אחרי דירה עם חלונות מנופצים בלי מים חמים פתאום הם רואים תנאים נורמליים.
דוד יגודובסקי: הם לחצו על האם, והיא באה לעורך-דין, שגם הוא קשור לעניין, ואצלו היא חתמה על החוזה.
דוד יגודובסקי: שבוע בארץ, חוזה רק בעברית, ובתוכו כבר היה כתוב כבר סכום אחר.
דוד יגודובסקי: כיוון שהטקסט הוא בעברית, היא לא ראתה כלום, לא הבדילה, וחתמה.
דוד יגודובסקי: כמובן, אחרי זה התברר ש-600 ש"ח בחודש, כשרק לוועד הבית בבניין ההוא משלמים 250 ש"ח, זה חלום, והיא לא תוכל להחזיר את הכסף, לא תוכל אפילו לקבל משכנתא, כי סך כל המשכורת שלה היא 1,700 ש"ח בחודש מניקיון באוניברסיטה.
דוד יגודובסקי: עכשיו היא מנסה להחזיר את הגלגל אחורה ולבטל את החוזה, רק שבחוזה כתוב – "9,000 דולר פיצויים במקרה של הפרת חוזה".
דוד יגודובסקי: היא קיבלה פתרון נחמד ממחלקת הקליטה בעירייה - לי כאדם דתי זה פתרון שנראה טוב, אבל לה אולי הוא לא יעזור – לקנות נרות, להדליק בשבת ולהתפלל.
דוד יגודובסקי: זה מה שנשאר לה עכשיו לעשות.
דוד יגודובסקי: גברת אחרת שנפלה באותו פח דווקא הצליחה לבטל את החוזה.
צבי הנדל: אז הסיפור הוא שהיא חתמה על חוזה, ומה קרה בסוף?
דוד יגודובסקי: כן, היא חתמה על חוזה, שבוע בארץ.
דוד יגודובסקי: היא עדיין לא שילמה כלום, אבל היא חייבת לשלם.
דוד יגודובסקי: היא תהיה חייבת לקחת משכנתא ולשלם על דירה שבקנייתה היא לא תעמוד.
צבי הנדל: והיא לא יכולה לסגת?
צבי הנדל: אין בהסכם אפשרות נסיגה?
דוד יגודובסקי: יש, תמורת 9,000 דולר.
ציפי קיברסקי: מהתלונות עולה תופעה של הטעיות סדרתיות.
ציפי קיברסקי: השיטה עובדת בצורה כזאת – בדרך-כלל דוברי רוסית מטלפנים לדוברי רוסית ומזמינים אותם לפרזנטציה, או שמזמינים אותם למסיבות, רק לא למכור מוצרים.
ציפי קיברסקי: בדרך-כלל ההבטחה היא – הבטחה לספק עבודה במקום.
צבי הנדל: גברתי, דוגמאות קיבלנו, ומכם אני מבקש משהו אחר.
צבי הנדל: ממך אני מבקש לדעת – מה עושים?
צבי הנדל: המועצה לצרכנות היא גוף סטטוטורי שקשור לממשלה?
ציפי קיברסקי: כן.
ציפי קיברסקי: 75% מהמניות הן של משרד התעשייה והמסחר, ו-25% של מכון התקנים.
ציפי קיברסקי: את התקציב אנחנו מקבלים ממשרד התעשייה והמסחר.
ציפי קיברסקי: זאת חברה ממשלתית.
צבי הנדל: זאת אומרת שכשעולה חדש שואל מה המדינה עושה, את אחת מאלה שצריכים לענות.
ציפי קיברסקי: נכון.
ציפי קיברסקי: ואנחנו עוזרים.
ציפי קיברסקי: אני יכולה לתת כמה דוגמאות ולספר לכם מה עשינו.
ציפי קיברסקי: דוגמה אחת היא של צרכנית שהגיעה למקום מסוים בראשון-לציון, כשאמרו לה שיש שם איזושהי מסיבה, וכשהיא הגיעה לשם הפעילו עליה לחץ די מסיבי, בדרך-כלל זה נעשה עם מוזיקה, ואנשים שהם דוברי השפה, והם עובדים במאסות מאוד חזקות, ואמרו לה שאם היא תרכוש מקרן ב-23,000 ש"ח, הם מבטיחים לבעלה עבודה.
ציפי קיברסקי: זה די מפתה.
ציפי קיברסקי: העולה הזאת התפתתה, רכשה את המקרן, בעלה לא קיבל שום עבודה, והיא פנתה למועצה לצרכנות.
ציפי קיברסקי: היתה כאן בעיה.
ציפי קיברסקי: נמצאת כאן ילנה פורטנוי, שהיא דוברת רוסית, ובדרך-כלל, לעולים מחבר-העמים שפונים אלינו ואינם דוברי עברית, הגב' פורטנוי עוזרת לנסח מכתב ביטול עיסקה, כי לפי חוק הגנת הצרכן יש זכות לבטל עיסקה תוך 14 יום.
ציפי קיברסקי: אנחנו עוזרים לפונים לנסח מכתב, שהם חייבים לשלוח בדואר רשום, ואז לפי החוק חייבים לבטל להם את העיסקה.
צבי הנדל: גם בסיפור הזה עובד העניין של ביטול עיסקה תוך 14 יום?
ציפי קיברסקי: עיסקה ברוכלות היא בדרך-כלל עיסקה שנעשית שלא במקום העסק הקבוע של המוכר.
ציפי קיברסקי: אם באים אליך הביתה או שמביאים אותך למקום שאינו בית העסק, כמו אולם באיזשהו מקום, ועושים פרזנטציה, אפשר לבטל עיסקה שנעשית כך תוך 14 יום.
ציפי קיברסקי: בדרך-כלל זה מה שקורה עם עולים חדשים.
צבי הנדל: ואם עושים את זה במשרד יפה?
ציפי קיברסקי: אם עושים את זה במשרד יפה, אי-אפשר לבטל את העיסקה, כי זו אינה עיסקה ברוכלות.
ציפי קיברסקי: אלא אם אתה יכול להוכיח שהיתה כאן הטעיה.
יפעת סולל: גם הסיטואציה של פרזנטציה היא לא בדיוק עיסקה ברוכלות מבחינה חוקית.
ציפי קיברסקי: אבל אם זו פרזנטציה, את צריכה להוכיח שזה לא המקום הקבוע של העוסק.
ציפי קיברסקי: ואז אנחנו עוזרים לצרכן לנסח כתב-תביעה.
ציפי קיברסקי: אם אין מבטלים את העיסקה הוא יכול להגיש תביעה קטנה.
ציפי קיברסקי: תביעה קטנה אפשר להגיש עד 16,500 ש"ח.
ציפי קיברסקי: זה בתחום הדיון בבית-הדין לתביעות קטנות.
ציפי קיברסקי: מעבר לזה כבר אי-אפשר להגיש.
ציפי קיברסקי: רוב העיסקאות הן על רכישת סירים בעשרת אלפים ש"ח, או יוניזטורים ב-12 אלף עד 15 אלף ש"ח.
ציפי קיברסקי: אז המועצה לצרכנות עוזרת לעולים לנסח כתבי-תביעה, ורוב הפונים זכו בבתי-המשפט וקיבלו את כספם בחזרה.
צבי הנדל: מה שאני מבין מדברי הגברת הנכבדה מהמועצה לצרכנות, מביא אותי לפנות אל חברי, חברי-הכנסת היושבים לשמאלי.
צבי הנדל: כבר ברור לי שנושא החקיקה חסר, כולל החוקים שמונחים על שולחני - יש לי פה בקשה לחקיקה, וחוק אחד שכבר עבר קריאה טרומית, של נעמי חזן - גם הם אינם עונים על הצרכים.
צבי הנדל: עכשיו, כשאני קצת קולט את התמונה, זה נעשה ברור.
מיכאל נודלמן: יש צרכנים שקונים ציוד, ויש צרכנים שקונים יחידות נופש.
מיכאל נודלמן: יש הבדל גדול בין ציוד ליחידת נופש.
מיכאל נודלמן: ושם ההסכם הוא דרקוני.
מיכאל נודלמן: לפי החוק כל ההסכמים צריכים להיות מיושמים.
מיכאל נודלמן: לא צריכה להיות העדפה למי שמוכר ולא למי שקונה.
מיכאל נודלמן: ופה, אפילו אם אדם שילם חצי מהסכום, הוא לא יכול לצאת מהעיסקה.
מיכאל נודלמן: אם אני קונה אוטו, אני מבין - זה מוצר, שאם השתמשתי בו, אני לא יכול להחזיר אותו כאילו לא השתמשתי.
מיכאל נודלמן: אבל יחידת נופש, שעומדת אצל בעל-הבית, והקונה מקבל אותה לשבוע, ומשווקים אותה במין צורה כזו כמו שתיארת – עם מוזיקה וכל הדברים האלה, ואחר-כך אומרים שלסוף שבוע נותנים את יחידת הנופש, בינתיים עוברים 14 הימים שבהם אפשר לבטל את הכל, ואדם נשאר עם שום דבר.
מיכאל נודלמן: אני חושב שפה יש בעיה.
מיכאל נודלמן: הרבה עולים, וגם הרבה ותיקים, קונים את זה, ואחר-כך, אחרי שנה-שנתיים, מבינים שהם לא יכולים לעמוד בתשלומים האלה, כולל אחזקה אחר-כך, ורוצים לבטל, ואין להם אפשרות לבטל.
מיכאל נודלמן: שום בית-משפט לא מקבל את זה.
ציפי קיברסקי: אלה באמת לא רק עולים.
ציפי קיברסקי: גם צרכנים ותיקים נופלים קורבן לזה.
מיכאל נודלמן: נכון, אבל רוב הוותיקים מבינים מה הם עושים.
מיכאל נודלמן: אבל עם העולים זה קל מדי.
מיכאל נודלמן: משמיעים להם הרבה מוזיקה וכל זה, עובדים עליהם והם חותמים.
צבי הנדל: אמרתי קודם לחבר-הכנסת נודלמן, שבסופו של דבר האשם העיקרי הוא בנו, כי אנחנו צריכים לשנות את החקיקה.
מיכאל נודלמן: אני מכין עכשיו חוק כזה.
צבי הנדל: יכול להיות שניעזר בייעוץ המשפטי שלכם, של המועצה לצרכנות, בגיבוש החוק, כי לכל מטבע יש שני צדדים, ואני לא רוצה להרוס את המדינה, וגם המשווקים הם בני-אדם, כלומר לא כולם שקרנים ורמאים, ויש גם קונים שהם שקרנים ורמאים.
צבי הנדל: אני לא רוצה עכשיו פתאום לעשות פטליזציה, זה שחור זה לבן.
צבי הנדל: ובנימה זו, אני מבקש עכשיו הרבה סבלנות מכולם, כי אחד מאלה שאוכלוסיית הצרכנים פנתה אליהם יושב איתנו כאן, ואני מודיע מראש, שמי שיפתח את הפה, אפילו בהתמרמרות, באמצע דבריו, עף החוצה.
צבי הנדל: אנחנו ניתן לו את כל הזמן שיידרש לו כדי להשמיע את דבריו, גם אם הדברים לא ימצאו חן בעיני מישהו.
צבי הנדל: אדוני, יש לך ארבע דקות מלאות, כפול ממה שהיה לכל אחד אחר.
שבי ברוך: אני נציג של חברה שנקראת P.
שבי ברוך: V.N.H..
שבי ברוך: הופענו בתוכנית "חשיפה" בשבוע האחרון.
שבי ברוך: אני אומר בתוקף ששורבבנו לשם בטעות.
שבי ברוך: ראשית, אנחנו לא עובדים רק עם עולים - - -
צבי הנדל: רק תגיד במה אתם עוסקים, לא ראיתי את התוכנית.
שבי ברוך: אנחנו עוסקים בגיוס והשמה של כוח-אדם לקנדה.
שבי ברוך: בתוכנית "חשיפה" האחרונה, של חנן עזרן, הראו כמה חברות שמבטיחות דברים לאנשים - אזרחות בארץ למשל, עבודה בארץ, תמורת כל מיני תעודות פיקטיביות שעורך-דין מסוים הבטיח לשכנע בעזרתן את בית-המשפט שאותם אנשים הם יהודים וכך הם יוכלו לקבל אזרחות.
צבי הנדל: סליחה שנייה.
צבי הנדל: גברתי, החברה שהוא אמר שהוא מייצג היא החברה שעליה סיפרת לנו כאן?
מ.ד.: זאת החברה, כן, וכמוני יש עוד הרבה נפגעים.
שבי ברוך: אני אשמח לשמוע אתכם אחר-כך.
שבי ברוך: בכל אופן, החלק השני של התוכנית נקרא "חלומות על קנדה", והראו בו שלושה או ארבעה אנשים, יש לי כאן הקלטת אם מישהו רוצה לראות, שטענו שאנחנו מבטיחים הגירה לקנדה ועבודה בקנדה בלי שום בסיס, ושאנחנו מחתימים עולים חדשים על שטרות חוב.
שבי ברוך: אז ראשית, מבחינת החברה שלנו, יש כבר אנשים שעובדים דרכנו בקנדה.
שבי ברוך: השטרות שאנחנו מחתימים עליהם מתורגמים בגופם לרוסית.
שבי ברוך: אנחנו לא מחייבים אף אחד לחתום על שטר.
שבי ברוך: מי שרוצה לחתום חותם על שטר, שבו נאמר שהוא מתחייב לעבור הכשרה.
שבי ברוך: אנחנו מחתימים אנשים שאין להם מספיק הכשרה בנושא האנגלית.
שבי ברוך: מן הסתם, אנשים שרוצים לנסוע ולעבוד בקנדה, דבר בסיסי שהם חייבים לדעת הוא השפה האנגלית.
שבי ברוך: אם הם אינם יודעים את השפה, יש להם קצת בעיה.
שבי ברוך: עד כמה שאני יודע, בקנדה אין הקטע של אולפן ללימוד שפה, וברגע שאנחנו מתווכים בין עובד למעביד, העובד כבר יוצא כשמראש הוא יודע איפה הוא הולך לעבוד, כלומר אין לו קטע שהוא מגיע ושורף זמן.
צבי הנדל: מה משך הקורס הכי קצר לאנגלית?
שבי ברוך: בסביבות חודשיים וחצי.
שבי ברוך: הם גם נבחנים על האנגלית אחר-כך, ואת הבחינה לא אנחנו עושים, אלא זו חברה שעורכת את המבחן, מדובר במבחן Toefel, זה מבחן מוכר, ויש מבחן נוסף, שנקרא Gmat .
שבי ברוך: יש לי כאן הספר שלומדים בעזרתו, למי שרוצה לעיין, וגם כל הניירת שאנחנו מחתימים עליה וכל הניירת שמעידה על כך שאנחנו אכן חברה קנדית, במה אנחנו מתעסקים בקנדה וכמה זמן, ויש לי כאן גם תיקים שפתחנו ללקוחות בשגרירות הקנדית.
צבי הנדל: כמה עולה קורס אנגלית?
שבי ברוך: זה משתנה.
שבי ברוך: אני אסביר איך זה עובד.
שבי ברוך: כשלקוח מגיע לשגרירות הקנדית הוא אמור לעבור שם ראיון, כדי לקבל אישור עבודה בקנדה.
שבי ברוך: בראיון הזה, לפי כל מיני קריטריונים, הוא מקבל ניקוד מסוים.
שבי ברוך: אנחנו עורכים את אותו ראיון כסינון מקדים אצלנו.
צבי הנדל: באנגלית?
שבי ברוך: כן.
שבי ברוך: לפי אותם קריטריונים של השגרירות, ולפי אותו טופס.
שבי ברוך: כל אדם מגיע לניקוד מסוים.
שבי ברוך: על-פי הניקוד שאדם מגיע אליו, אנחנו מממנים חלק מעלות הקורס.
שבי ברוך: הווה אומר, כשאדם מגיע לניקוד גבוה יותר, סימן שהסיכוי שלו הרבה יותר טוב להצליח, והרבה יותר מהר, ואז אנחנו מממנים את עלות הקורס.
שבי ברוך: הממוצע הוא משהו בסביבות 3,000 ש"ח לקורס בערך.
צבי הנדל: ייתכן שמישהו עומד בתנאים של דובר אנגלית ואינו זקוק לקורס?
שבי ברוך: מי שמגיע ליותר משבעים נקודות אנחנו פותחים לו באופן אוטומטי תיק, בלי לחייב אותו לעבור קורס.
שבי ברוך: דרך אגב, אנחנו לא מחייבים את האנשים לעבור את הקורס אצלנו.
שבי ברוך: אנחנו מאפשרים לאנשים לעבור את הקורס בכל מקום שהם מחליטים.
שבי ברוך: מה שאנחנו מבקשים אחר-כך הוא להביא תוצאות של מבחן אובייקטיבי.
צבי הנדל: מה קורה אם אדם נרשם לקורס אנגלית, או אתם מתרשמים שהוא רוצה קורס אנגלית, ואחר-כך הוא מתחרט?
שבי ברוך: יש לו שבועיים זמן להתחרט, למרות ששמעתי את זה כאן לראשונה, שניתן לבטל רק בקטע של רוכלות.
שבי ברוך: אנחנו לא עובדים בקטע של רוכלות, יש לנו משרדים מסודרים, ובכל זאת אנחנו נותנים לאדם שבועיים להתחרט ולשלוח אלינו הודעה בכתב.
שבי ברוך: אם מישהו מתקשר ומבקש לבטל, אנחנו מבקשים ממנו לשלוח הודעה בכתב.
שבי ברוך: אם אנחנו מקבלים הודעה בכתב, אנחנו מבטלים.
שבי ברוך: אני יכול לתת דוגמאות של אנשים שביטלנו להם את הקורס ולא היתה שום בעיה.
צבי הנדל: אתם מחתימים את האדם שרוצה לעבור קורס?
שבי ברוך: על טופס בקשה לרישום לקורס ועל שטר חוב.
סופה לנדבר: בעצם האוכלוסייה שאתם עובדים איתה היא של נושרים ממדינת ישראל, נכון?
שבי ברוך: כן, יש אנשים שנושרים ממדינת ישראל.
שבי ברוך: מכמה סיבות.
שבי ברוך: לא כי אני מעודד אותם לעשות זאת.
שבי ברוך: יש אנשים שנושרים ממדינת ישראל כי אולי אין להם כאן מקום תעסוקה, או - - -
צבי הנדל: עזוב, זה לא הקטע שעליו אנחנו מדברים פה.
שבי ברוך: לא, חברת-הכנסת לנדבר שאלה אותי שאלה, ואני רוצה לענות.
שבי ברוך: או אולי הם עוזבים משום שהם פוחדים מהמצב הבטחוני כאן בארץ - - -
מרינה סולודקין: ויש לכם הסמכה מממשלת קנדה, ממשרד ההגירה שם?
שבי ברוך: ואני אראה לך.
שבי ברוך: אבל תרשי לי לענות לך – אנחנו לא מעודדים הגירה, אבל נכנסנו לנישה קיימת, כמו כל עסק אחר.
שבי ברוך: מישהו שמאתר מקומות מועדים לפריצה, הולך ומקים שם חברת שמירה.
שבי ברוך: אנחנו איתרנו שקיימת בעיה בארץ מבחינת תעסוקה, ושיש אנשים שרוצים להגר.
שבי ברוך: זכותנו הלגיטימית לעשות את זה.
שבי ברוך: זה עסק לכל דבר.
סופה לנדבר: כמה אנשים עברו דרך המשרד שלך?
שבי ברוך: אנחנו עושים את זה בערך חצי שנה, ובערך 300 איש עברו, כאשר בתוכנית הובאו שלושה או ארבעה אנשים שהתלוננו.
שבי ברוך: יש לי כאן קלטת.
שבי ברוך: לפחות זה מה ששודר.
מרינה סולודקין: גם כאן יושבים כמה.
שבי ברוך: אני לא מכיר אותם אישית.
שבי ברוך: הם היו במשרד בעיר אחרת כנראה.
שבי ברוך: אני מהמשרד בחיפה.
מ.ד.: אז אולי בחיפה אתם עושים דברים אחרים.
שבי ברוך: אנחנו עושים בדיוק את אותו הדבר.
שבי ברוך: אנחנו אותה חברה.
מ.ד.: התחייבות על סכום של 5,200 ש"ח על קורס של יום אחד, ארבע שעות?
שבי ברוך: כן, במשך כמה חודשים.
שבי ברוך: מה כתוב על הטופס שלך – פגישה אחת בשבוע, למשך כמה זמן?
מ.ד.: כתוב תאריך אחד - השביעי בספטמבר.
שבי ברוך: כן, זה מועד פתיחת הקורס, אבל עד מתי?
מ.ד.: לפי מה שמסומן בעיגול מדובר בקורס של יום אחד.
שבי ברוך: נכון, יום אחד בשבוע, אבל כמה זמן בסך-הכל?
סופה לנדבר: תגיד, האנשים האלה שנושרים מהארץ, אתם בודקים מה הם חייבים למדינה?
סופה לנדבר: מה החובות שלהם?
שבי ברוך: אני לא נותן להם אישור יציאה מהארץ.
שבי ברוך: אני לא נותן להם כרטיס טיסה ואישור לתת מהארץ.
סופה לנדבר: אני יודעת למה אני שואלת את זה.
סופה לנדבר: אני שואלת, זכותך לענות.
שבי ברוך: נכון, אני עונה לך - לא אני צריך לבדוק את זה.
שבי ברוך: זה לא התפקיד שלי.
יבגניה קרבצ'יק: אני רוצה לשאול שאלה קצרה – אני עיתונאית מהעיתון "נובוסטיה נידלי", ודווקא למערכת עיתוננו פנו הרבה מאוד נפגעים מהפרשה הזאת.
יבגניה קרבצ'יק: תגיד לי בבקשה, אדוני, אתה עורך-דין?
שבי ברוך: לא, ממש לא.
שבי ברוך: אני נציג החברה.
יבגניה קרבצ'יק: איך קיימת אצלך בחברה, ויושבים כאן עורכי-דין מקצועיים, הוצאה לפועל?
יבגניה קרבצ'יק: מה זה, תסביר בבקשה לוועדה.
שבי ברוך: להסביר מה זה הוצאה לפועל?
צבי הנדל: חברת גבייה.
שבי ברוך: לא, זאת לא חברת גבייה.
שבי ברוך: אלה חבר'ה שלנו, שמתעסקים בקטע של גביית חובות.
שבי ברוך: הם נקראים "מחלקת הוצאה לפועל", נכון, למה לא?
מרינה סולודקין: שמענו על "מבטא קווקזי".
מרינה סולודקין: זה מאוד מעניין.
מרינה סולודקין: אנחנו יודעים מה זה.
מ.ד.: כתוב אצלי – "מחלקת גבייה והוצאה לפועל".
שבי ברוך: נכון, יש בחברה שלנו מחלקות.
שבי ברוך: יש מחלקה שעוסקת בנושא ראיונות והגירה, יש מחלקה שמתעסקת ברישום לקורסים, יש מחלקה שעוסקת בפתיחת תיקים בשגרירות, ויש מחלקה שעוסקת בגביית חובות מאנשים שנרשמו לקורס, לא הודיעו על ביטול ולא הגיעו.
שבי ברוך: האנשים האלה נלקחו בחשבון כמי שמתכוונים להמשיך את התהליך, אנחנו בינתיים על התהליך הזה מוציאים כסף, הם לא מודיעים שאין בכוונתם להגיע, אז אנחנו הולכים לגבות מהם את הכסף.
מ.ד.: ובאיזו שיטה אתם עושים את זה?
צבי הנדל: רבותי, מעבר לכל הכעסים הנצברים, צריך להעריך את עצם העובדה שנציג החברה נמצא כאן.
צבי הנדל: במקרה העידה לפני שהגעת, מר ברוך, אני לא יודע אם שמעת אותה, מישהי שנפגעה מהחברה שלכם, לכן ודאי שיש הרבה אמוציות, אבל נקודה אחת יש להגיד לזכותו של מר ברוך.
שבי ברוך: יכול להיות שהיא נפגעה מעצמה כי היא לא קראה בעצם על מה היא חותמת?
צבי הנדל: האמן לי שהיא נפגעה כי אתם לא בסדר.
צבי הנדל: אין לי ספק בעניין הזה, אפילו לא גרם אחד של ספק.
צבי הנדל: אחרי ששמעתי אותך, אני בטוח בזה עוד יותר.
צבי הנדל: אבל נקודה אחת אני רוצה להגיד לזכותך, ואני רוצה שהציבור ישמע את זה – מכל החברות שלגביהן קיים חשש, הוא נציג החברה היחיד החברה שניאות להגיע הנה.
צבי הנדל: כדאי לשמוע אותו, כי כל השאר לא היו מוכנים להגיע.
שבי ברוך: דרך אגב, ביקשתי להגיב גם בתוכנית, כשצילמו, אבל לא רצו לקבל את התגובה שלנו כחלק מהכתבה.
שבי ברוך: הייתי מסביר בדיוק את הדברים שהסברתי כאן.
צבי הנדל: טוב, אני לא רוצה לגזול מזמנם של דוברים אחרים.
צבי הנדל: תוכל לקבל רשות דיבור נוספת.
צבי הנדל: אני רוצה שיתבטאו קצת חברי-הכנסת, ואם יש עוד מישהו שרוצה להוסיף.
צבי הנדל: כל אחד בקיצור נמרץ, אם אפשר.
צבי הנדל: חברי-הכנסת יודעים לעשות זאת.
סופה לנדבר: אדוני היו"ר, יש לי הודעה דחופה לסדר-היום, ואני רוצה שהיא תירשם בפרוטוקול לפני שאדבר על נושא הדיון.
סופה לנדבר: עד היום, כמעט אמצע החודש, פנסיונרים לא קיבלו השתתפות המדינה עבור שכירות, ואני מבקשת לרשום זאת בפרוטוקול.
צבי הנדל: טוב, זה באחריות המשרד לקליטת העלייה.
מרינה סולודקין: לא, משרד האוצר.
סופה לנדבר: משרד האוצר אמור לתת למשרד השיכון, והעולים מקבלים את הכסף ממשרד השיכון.
סופה לנדבר: אבל כדאי לדעת שבכל הארץ יש בעיה ומצוקה, ואני חושבת שכוועדת העלייה והקליטה אנחנו צריכים לדעת זאת, ולטפל בעניין.
סופה לנדבר: שנית, אדוני, אני חושבת שהמירמה כאו היא כל-כך גדולה, וחלק ממנה נעשה בדרך של פרסום בעיתונות, ברדיו ובטלוויזיה.
סופה לנדבר: אני חושבת שבחקיקה צריך לדעת איך לעקור את התופעה הזאת.
סופה לנדבר: אמנם בכל עיתון כותבים שהעיתון אינו אחראי לפרסומת, אבל אנחנו, כיוצאי מדינות חבר-העמים, יודעים שבמנטליות של יוצאי מדינות חבר-העמים, ואני מבינה שגם חלק מהישראלים הוותיקים חושבים כך, כשמפרסמים משהו בעיתון, יש לזה השפעה.
סופה לנדבר: זה נראה אמיתי.
צבי הנדל: מסתבר שעדיין יש כמה טיפשים שחושבים שעיתון הוא דבר רציני.
סופה לנדבר: הם לא טיפשים, אבל לפי הבנתם אם מפרסמים משהו בעיתון, יש לו בסיס.
סופה לנדבר: שנית, אני חושבת שאנחנו צריכים לחשוב בחקיקה שלנו גם על נושא הפרסומת, שצריך להיות חלק מהחקיקה.
סופה לנדבר: דבר נוסף – לי, מר ברוך, אין לי טענות כלפיך או כלפי החברה שלך.
סופה לנדבר: אני לא יודעת מה קורה שם.
סופה לנדבר: יש לי טענות כלפי אנשים שעוזבים את מדינת ישראל.
סופה לנדבר: עם כל הכבוד, יש לי טענות כלפי אותם אנשים, ויש לי גם טענות כלפי אנשים שמסייעים להם בכך.
סופה לנדבר: אנחנו יודעים על מאות אנשים, אם לא אלפים, שעזבו את מדינת ישראל אחרי שקיבלו ממנה את כל ההטבות, ואני חושבת שאם קיימות חברות כאלה, כמו זו, אני לא יודעת אם הן צריכות להיות כאן או לא צריכות להיות כאן.
סופה לנדבר: זה סיפור אחר.
סופה לנדבר: אבל אני חושבת שבחקיקה צריך להיות דבר כזה, שאם אדם עוזב את המדינה ומקבל שירות מחברה מסוג זו שאנחנו שומעים עליה, קודם כל חובה עליה, לפני כל הטיפולים שהיא עושה, לעמוד על כך שאנשים יחזירו את כל החובות שלהם למדינת ישראל.
סופה לנדבר: היא הרי דואגת להיות בסדר עם משרד ההגירה של קנדה, לא? יש לי דבר להגיד גם בקשר לסוכנות.
סופה לנדבר: אני חושבת, בקשר לסיפור של הגב' רוזמן, שצריך לדעת שבמקרים רבים אנשים שעובדים בסוכנות היהודית בעצם מוכרים, או ממליצים לעולים על כל מיני הטבות, ואחרי שהאנשים מגיעים מרמים אותם.
סופה לנדבר: זה דבר שפשוט לא מתקבל על הדעת.
סופה לנדבר: עובדי הסוכנות ופקידי הסוכנות צריכים לדעת שלא ייתכן דבר כזה, אסור ששליחי הסוכנות יהיו אחראים לסיפור הזה.
לנה פורטנוי: רציתי לשאול את האדון - האם יש לכם בחברה, כשאתם מקבלים אנשים לקורס, איזה גבול מבחינת הגיל של האנשים שאתם מקבלים לקורס מטפלות ומטפלים בקנדה?
לנה פורטנוי: אני אסביר למה אני שואלת – התלוננו אצלנו אנשים בני 55 עד שישים, שהובטחה להם עבודה בקנדה כמטפלים.
לנה פורטנוי: מי ייקח אנשים בגילים האלה לעבוד בתור מטפלים או מטפלות?
מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לכם שמהכנסת ה-14, משנת 96', אני מטפלת בחלק מהפניות שהגיעו עכשיו לוועדה שלנו.
מרינה סולודקין: יש ביזנס מוצלח בארץ – הונאת עולים חדשים בכל התחומים.
מרינה סולודקין: לא מדובר רק ביחידות נופש, לא רק בעבודה בקנדה, לא רק באישורי עבודה לתיירים.
מרינה סולודקין: יש גם כסף משוויצריה ומגרמניה, וגם איתו עושים את אותו הדבר – מרמים ניצולי שואה ואנשים שהיו בגטאות ובמחנות-ריכוז.
מרינה סולודקין: טוב שדיברנו על זה, ואני גם חושבת שזה מאוד סמלי שאף נציג של המשטרה לא היה כאן.
צבי הנדל: הם טוענים שטעו בתאריך.
מרינה סולודקין: אני אומרת לכן, שמנסיוני, יותר מ-500 פניות במשך חמש שנים, בכל מיני נושאים, המשטרה אינה מתייחסת ברצינות להונאת העולים.
מרינה סולודקין: אני, וגם העיתונות בשפה הרוסית, טיפלנו בנושאים שונים במשך יותר משנה, העסקים המשיכו והמשיכו, רימו מאות אנשים, אני חושבת, והפניות למשטרה לא הביאו לדבר.
מרינה סולודקין: הישיבה הזאת צריכה להיות עם השר לבטחון פנים או עם סגנו, כי זה נושא לאומי.
מרינה סולודקין: מדובר בהונאה של אלפי עולים, אפילו עשרות אלפים, לפי נסיוני ונסיונם של חברת-הכנסת לנדבר, חבר-הכנסת ריגר ואחרים.
מרינה סולודקין: צריך לפעול גם בעיתונות - אנחנו צריכים ללמוד דבר אחד מהעיתונות הרוסית – יש שם, בזמן הקפיטליזם, בעיתונות, פינות של אוסטב בנדר.
מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לעשות פינה של פרייר עולה חדש, ולהסביר על מקרים שקורים - מה יכול לקרות עם אישורים לקנדה, עם כסף משוויצריה ומגרמניה, עם קניית דירות בשבוע הראשון או בחודש הראשון במדינה.
מרינה סולודקין: ודאי שנדרשת חקיקה.
מרינה סולודקין: אני רוצה מאוד להתייחס למה שאמר האדון מהחברה שמיישמת אנשים לעבודה בקנדה - יש לכם מחלקת גבייה, יש לכם מחלקת הוצאה לפועל - - -
שבי ברוך: זו אותה מחלקה.
מרינה סולודקין: ובמחלקה הרוסית יש לכם סיירת מטכ"ל במבטא קווקזי, ואנחנו יודעים שהכל יחד קטלני מאוד.
צבי הנדל: היחידה לסיוע משפטי במרכז לפלורליזם יהודי.
צבי הנדל: יש לי בקשה – כל מי שהשמיץ את המשטרה שיבלע את המלים שלו, כי הנה הם מגיעים.
מרינה סולודקין: אני אפנה לסגן השר לבטחון פנים ואספר לו שהגיעו לקראת סוף הישיבה.
צבי הנדל: אבל זה היה פנצ'ר שיכול לקרות לכל אחד.
עינת הורביץ: חילקתי פה דף, מי שראה ראה, ובו רשימה של כמה מקרים של רמיית עולים או אנשים אחרים שנמצאים פה במעמד בלתי קבוע - - -
צבי הנדל: בשלב שבו אנחנו נמצאים בדיון, אני מבקש שכל מי שמדבר יציע רעיונות לפתרון.
צבי הנדל: חברת-הכנסת סולודקין למשל העלתה ארבע הצעות.
צבי הנדל: את כולן רשמתי.
צבי הנדל: אבל לא אחסום שור בדישו, תתחילי בדוגמאות, אבל תגיעי לזה.
עינת הורביץ: לא אפרט את המקרים, כיוון שהם כבר רשומים על הדף, אבל אני רוצה להעיר לגבי מה שנקרא התאחדות-עובדים-בקבלנות, אותו מקרה שתיארו פה קודם, שעיקר הרמייה בו היה כלפי אנשים שאין להם מעמד בארץ, אבל ידוע לנו שאותה חברה פירסמה מודעות גם לגבי תעודות נישואין וכן הלאה.
עינת הורביץ: אני חושבת שחשוב מאוד שאם יוצאת קריאה מהוועדה הזאת לטפל במקרים של רמייה, נשים לב גם למקרים שמכוונים בעיקר, אולי, לאנשים שהם חסרי מעמד בארץ, כי בסופו של דבר אותן חברות פוגעות גם בעולים חדשים שמשלמים אלפי שקלים עבור תעודות נישואין כביכול.
עינת הורביץ: הדברים העיקריים שאנחנו שמנו לב אליהם הם שכשיש מקרי רמייה, ואפילו סדרתיים, מאוד קשה לקבל טיפול של המשטרה – לא תמיד הם מוכנים לרשום תלונה, והרבה פעמים גם אם רושמים תלונה לא קורה איתה שום דבר.
עינת הורביץ: מקרה אחד שמצוין בדפים שלנו, שהמועצה לצרכנות היתה מאוד מעורבת בו, היה הנושא של מכללת פייב-פלוס, שהיא רשת של רמאים.
עינת הורביץ: לא אכנס לפרטי המקרה, אבל אומר שלמיטב ידיעתנו לא קרה שום דבר עם חקירת המשטרה, האנשים נעלמו, ואי-אפשר גם לתבוע אותם תביעות אזרחיות.
עינת הורביץ: הנושא השני שרציתי להעלות הוא הנושא של ההוצאה לפועל - - -
צבי הנדל: אבל זה מקרה שהמשטרה כן הביאה לבית-משפט, ובית-המשפט שיחרר אותו.
צבי הנדל: כאן כבר לא המשטרה אשמה.
צבי הנדל: זה לא המקרה הזה?
ציפי קיברסקי: לא, זה המקרה של יחידות הנופש.
ציפי קיברסקי: MRI.
עינת הורביץ: זה הנושא של קורסים.
עינת הורביץ: הנושא של ההוצאה לפועל – ההתרשמות שלנו היא שגם להם יכול להיות חלק בבדיקה של שטרות חוב שמגיעים אליהם.
עינת הורביץ: במקרים מסוימים מאוד ברור מהחומר שנוגע להוצאה לפועל, שזו חברה שפועלת בשיטתיות כלפי אוכלוסייה מסוימת, והכתובת של החייב שמצוין היא אותה כתובת של החברה, וכל מיני דברים הם על פניהם בעייתיים, ואנחנו ביקשנו מההוצאה לפועל לשים לב לבעיות שהן על פניהן בעיות של שטרות חוב, ועד כה לא קיבלנו מהם שום תשובה.
עינת הורביץ: אני חושבת שגם בהקשר הזה יש אחריות למוסדות המדינה שמטפלים כביכול בהוצאה לפועל, לשים לב אילו דברים הם מוציאים לפועל.
יפעת סולל: אני אתחיל מאותה הנקודה – בעניין ההוצאה לפועל יש, מעבר לדברים שנאמרו, בעיה נוספת – בהליכים המשפטיים האזרחים במדינת ישראל אין זכות לאדם לקבל מתורגמן.
יפעת סולל: קיימים הרבה מאוד מקרים שבהם אנשים מגיעים עם מצב שהגישו איזשהו שטר חוב, או - - -
צבי הנדל: כמה פניות של עולים היו לעמותת ידיד בעניין הזה?
יפעת סולל: בעניין הזה – מאות.
יפעת סולל: בסך-הכל בנושאים של צרכנות ובנושאים כאלה אנחנו מדברים על אלפי פניות בארבע השנים שאנחנו עובדים, בין קריית-שמונה ואופקים.
יפעת סולל: בעניין הזה יש הצעת חוק שעומדת על הפרק, ואם תוכלו לקדם אותה מאוד נשמח, שתחייב מתן מתורגמן בהליכים של הוצאה לפועל.
יפעת סולל: אלה הליכים מאוד בעייתיים.