GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יולי יואל אדלשטיין: שיתוף הפעולה שלנו עם משרד העבודה והרווחה ומשרד החינוך הוא בכיוון של להשלים.
יולי יואל אדלשטיין: זה בעצם אפילו לא פרוייקט חדש.
יולי יואל אדלשטיין: אלה אותם עולים שהם מובטלים ואין להם עברית מספקת להכיר בהם לתקן פתיחת אולפן לצד החדשים ביותר, ואז זה פותר את הבעיה.
יולי יואל אדלשטיין: הצעתי את זה בתור החלטת ממשלה.
יולי יואל אדלשטיין: שכנעו אותי שאין צורך בהחלטת ממשלה בנושא הזה.
יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שנפתור את זה יחד עם משרד העבודה והרווחה, בעבודה השוטפת שלנו.
יולי יואל אדלשטיין: אם לא, נחזור לאדוני ואולי תכנס את כל הגורמים הרלבנטיים, אם פתאום ניתקל בבעיה.
יולי יואל אדלשטיין: הוזכר דרך אגב הנושא שלדעתי לא בא מספיק לידי ביטוי.
יולי יואל אדלשטיין: גם בנגב יש אוכלוסייה לא מבוטלת של עולי אתיופיה, עם בעיות ספציפיות של הקהילה הזאת.
יולי יואל אדלשטיין: הפתרון שלנו, אחרי כל השנים של עלייה – דיברו כאן על דברים שגם כן בפעילות שוטפת, נושא של אולפני גיור שצריך לטפל בזה, ונכון.
יולי יואל אדלשטיין: ....
יולי יואל אדלשטיין: אבל בגדול, מה שעוצר זה לא רק מקומות עבודה, אלא לדעתי זה באמת ההתארגנות הפנימית בהרבה מקומות של הקהילה.
יולי יואל אדלשטיין: המודל שאנחנו מציעים לנושא הזה הוא מה שנקרא אצלנו מוקד שכונתי של עולי אתיופיה, פרוייקט שבעשרה יישובים שהוא קיים מצמיח מנהיגות מקומית מקרב הקהילה, אנשים שמובילים קודם-כל את עצמם ואחר-כך את האחרים להשתתף בצורה הרבה יותר פעילה בחיי הקהילה.
יולי יואל אדלשטיין: כרגיל, כרגע מתנהל משא-ומתן עם משרד האוצר על המוקדים האלה.
יולי יואל אדלשטיין: לצערי הרב, בינתיים זכינו לכל מיני תשובות: שהסוכנות תיתן את זה, למה אנחנו צריכים לתת את זה.
יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה מאד שבכל-זאת נשכנע, כי מקום כמו נתיבות, למשל, זועק לשמיים שדבר כזה יהיה שם, ועוד מקומות בנגב.
יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שגם כאן נדון פעם על הנושא הזה.
יולי יואל אדלשטיין: אני בטוח שמאד יעניין אותך לשמוע אולי גם מדיווח מכמה אנשים בני העדה שמנהלים מוקד כזה, אם זה בנתניה, בעפולה, בכל מיני מקומות.
יולי יואל אדלשטיין: אולי באמת בנגב צריך להשקיע נקודתית בכמה יישובים.
יולי יואל אדלשטיין: פרוייקט נוסף שרציתי להזכיר הוא שיטור קהילתי.
יולי יואל אדלשטיין: בבאר-שבע היה פרוייקט נהדר, שנתן מענה לכמה דברים שאנחנו לא אוהבים לדבר עליהם בישיבות בוועדת העלייה והקליטה.
יולי יואל אדלשטיין: לצערי הרב, זה נופל עכשיו בין הכיסאות.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו היינו מוכנים ולמרות המצוקה התקציבית עדיין מוכנים לממן תקנים של שוטרים שיגויסו ויועסקו בשיטור קהילתי.
יולי יואל אדלשטיין: לצערי הרב, כל מה שביקשנו מהמשטרה זה רשימות מדויקות של המגויסים האלה, לדעת אם הם אכן עולים חדשים דוברי רוסית או אמהרית, ובינתיים לא קיבלנו את הרשימות האלה.
יולי יואל אדלשטיין: הניסיונות של מפכ"ל המשרד לקליטת עלייה לקבוע פגישה עם מפכ"ל המשטרה לא הצליחו עד כה, כנראה בגלל העומס הרב שמוטל על המשטרה, ואני אומר זאת ללא צל של אירוניה, אבל לדעתי זה אחד הדברים שצריך לקדם.
יולי יואל אדלשטיין: בינתיים זה לא הצליח.
יולי יואל אדלשטיין: אני לא חושב שיש פה צורך, כפי שכמה אנשים אמרו, באיזה שהוא ועד מתאם נוסף או משרד מתאם נוסף.
יולי יואל אדלשטיין: יש אפילו החלטת ממשלה משנת 1995, ויש אפילו חובה על כל שר לתאם כל פעילות תקציבית שנוגעת לנושא של עולים חדשים, עם השר לקליטת העלייה.
יולי יואל אדלשטיין: בינתיים, לא בקדנציה הקודמת ולא בקדנציה הנוכחית, הקצרה עדיין, לא נתקלתי בביצוע הפעולה הזאת על-ידי שרים.
יולי יואל אדלשטיין: אף אחד אף פעם לא מצא לנכון לתאם מהלכים בתוך משרדו עם מישהו.
יולי יואל אדלשטיין: לכן אני לא חושב שיש פה אפשרות להחלטה גורפת.
יולי יואל אדלשטיין: למיטב ידיעתי, כפי שאני שומע ממנהלת המחוז שלי בדרום, התיאום שלה עם מנהלי מחוזות במשרדים אחרים הוא תיאום סביר ביותר.
יולי יואל אדלשטיין: יש לא מעט לוקל-פטריוטיזם בנגב, מנסים ביחד באמת לפתור את הבעיות, ואני כולל גם את מר אלמוזלינו במושגים האלה של מנהלי מחוזות.
יולי יואל אדלשטיין: אלה דברים שאנחנו ננסה להמשיך ולעשות עד כמה שאפשר בתיאום.
יולי יואל אדלשטיין: יש שלוש מלות קסם: תקציב, מימון או כסף.
יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שנצליח להתגבר עליהן.
יולי יואל אדלשטיין: אפילו בטבלה שהכין לך הגוף המחקרי שהזכרת אנחנו רואים שבהצעות התקציב יש קיצוץ בלתי-נמנע בפעילות שלנו, בהתמודדות עם האבטלה, וזה דבר שאסור לתת לו לקרות.
צבי הנדל: בנושא הריכוז שדיברת עליו, האבא של הנושא הזה, האיכפתניק העיקרי באופן טבעי הוא המשרד שלך ואתה שעומד בראשו, ולכן אתה צריך לקחת על עצמך את הסמכות המוסרית לזנב בכל משרד שאתה חושב שלא משתף פעולה או לא מקצה לתחומים ....
צבי הנדל: מטבע הדברים גם הדברים מתנקזים לעובדי משרדך יותר בתחום הזה מאשר לעובדים במשרדים אחרים, ואז זה הנושא הטבעי.
צבי הנדל: הנושא הטבעי המקומי, ואולי בירושלים לא כולם מבינים, הוא מקומה של הרשות המקומית.
צבי הנדל: רק מי שהיה פעם פעיל ברשות מקומית יכול להבין שהאזרח לא מבין בכלל מה זה כל המשרדים.
צבי הנדל: העירייה זה הכל, היא צריכה לטפל בכל.
צבי הנדל: בענין הזה הכלים החסרים, דהיינו התקציבים שהוקטנו, בתחום שאני מדבר עליו, ובכלל תקציבי הרשויות המקומיות, הנטל שמוטל על רשויות מקומיות לעומת הכלים המצומצמים שהם מקבלים הוא ממש לא הוגן בשלטון המרכזי, אבל זה נושא כבד אחר שצריך פעם לדון בו.
צבי הנדל: אבל בקטע של התקצוב לעלייה ברשויות אני כן רוצה לבדוק למה זה קוצץ, ואני שומע שזה קורה כמעט בכל המקומות.
צבי הנדל: נקודה מרכזית נוספת היא השקעות הון בתעשייה.
צבי הנדל: אני ארתום את חבריי שצריכים להצביע בעד התקציב, שלא יקטינו את האחוזים הניתנים לתעשייה במסגרת עידוד השקעות הון בתעשייה.
צבי הנדל: אני יודע ששרת המסחר והתעשייה מנהלת כרגע מלחמה מול משרד האוצר.
צבי הנדל: כולנו נעשה מאמץ גדול להתגייס לצד השרה, כי הנושא הזה, עם כל הפרובלמטיקה שלו, שלפעמים מפעלים שמקבלים הרבה עזרה בסוף בורחים או נסגרים – עם כל הפרובלמטיקה אני עוד לא מצאתי פטנט אחר.
צבי הנדל: אם מישהו ימצא לנו פטנט אחר, אני אקנה אותו, אבל השיטה הזאת שקודם-כל זה לא טוב ובוא נחשוב, זה לא מתאים למקרה שלנו בנגב.
צבי הנדל: הנקודה המרכזית שעלתה כאן, ליד תעסוקה, היא חינוך משלים ולימוד עברית.
צבי הנדל: אני כורך את שניהם זה בזה, למרות שלא תמיד זה צריך להיות כרוך, אבל אני שמח על הרעיון ועל שיתוף הפעולה שאתה מנסה לבנות עם משרד העבודה והרווחה.
צבי הנדל: ייתכן שזו דרך נכונה וטובה, אבל בנוסף לזה אני אעשה מאמץ לתקן את ההגדרה של עולה לצורך לימוד עברית.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כמה פעמים החלטנו בנושא זכאויות.
יולי יואל אדלשטיין: אני אעביר אליך את החומר הקיים, ואם תחשוב שיש עוד מה לשפר או לשנות, בהחלט אפשר לעשות את זה.
צבי הנדל: באשר לתשלומים בגין חינוך משלים, נושא שהעלה ידידנו מבאר שבע, ראינו אותו בהקשר של עולים חדשים, אבל לא רק, כי אתה הבאת את הדוגמה שלך, ואתה כבר לא עולה חדש לפי הכללים המקובלים.
צבי הנדל: נדמה לי שחוץ מהרשות המקומית כמעט אין גוף אחר שיכול לתת מענה לדבר הזה.
צבי הנדל: אני מאמין שלנושא הספציפי הזה – ואני מבקש להעביר את המסר למרכז השלטון המקומי – אפשר, במסגרת הקרנות המוקמות חדשות לבקרים, להקים קרן מיוחדת שתהיה סמוכה על שולחנו של מרכז השלטון המקומי לסבסוד פעילות של חינוך משלים.
צבי הנדל: אני לא תולה תקוות שאני אצליח לפתור הכל דרך שר האוצר ואני לא רוצה להשלות אף אחד מאתנו, אבל אני כן מוכן שנירתם, כי יש בעלי הון שמחפשים לעזור בנקודות אקוטיות וקריטיות.
צבי הנדל: אני חושב שאם נתלבש על הדבר הזה דרך מרכז השלטון המקומי אפשר יהיה להקים קרן לחינוך משלים, ואני לוקח את זה כדבר המרכזי שאנחנו כן מסוגלים לטפל בו, ולא נזקקים לממשלה.
צבי הנדל: אני רוצה שאתה תעביר את זה לבעל הבית, שאתם תובילו את המהלך.
צבי הנדל: אנחנו מוכנים לעזור להקים קרן של כמה אנשים עשירים בעולם ובישראל, שתיועד רק לתחום הזה – נוער בגיל ביניים, חינוך משלים.
צבי הנדל: היום התכנסנו לדון על קליטה של נכים עולים בתוך מדינת ישראל – זה יצא במקרה גם עם שבוע הנכה, זה לא היה מתוכנן שזה ייצא באותו שבוע, אבל אולי זה מוצלח.
צבי הנדל: היו לי כמה פניות בהקשר הזה, אני מניח שיש בעיות מיוחדות שמייחדות את העולה בישראל מעבר לבעיות הרגילות של נכה בישראל, כמובן כשיש קשיים נוספים של שפה, של מקצוע, של דיור – הדברים נעשים קשים עוד הרבה יותר.
צבי הנדל: במקום שאני אפתח, אני מציע שנשמע ישר את הנוגעים בדבר.
צבי הנדל: נמצא איתנו כאן מיכאל וישנפולסקי, יו"ר אגודת הנכים יוצאי חבר העמים.
צבי הנדל: כמה זמן אתה בארץ?
מיכאל וישנפולסקי: אני 11 שנה בארץ.
מיכאל וישנפולסקי: היו"ר צבי הנדל: נדמה לי שיש לנו כאן נציגות מכל המשרדים הרלוונטיים, יש לנו גם כמה נציגים בני נוער מבי"ס אמית טכנולוגי, קרית מנחם, ירושלים.
מיכאל וישנפולסקי: ברוכים הבאים.
מיכאל וישנפולסקי: בדרך כלל, בני נוער – מאחר שההיגיון שלהם בריא ועוד לא התקלקל – יכולים לעזור לנו בדיון, אז תקשיבו טוב ואם יש לכם הערה, אני אשמח לשמוע.
מיכאל וישנפולסקי: מיכאל וישנפולסקי: קודם כל, אני מודה לך יושב ראש ועדת העליה והקליטה של הכנסת, מר צבי הנדל, על כך שוועדה לעניין הנכים מתקיימת, תודה רבה בשם הנכים שלנו.
מיכאל וישנפולסקי: היום יש לנו בעיות גדולות של הנכים העולים.
מיכאל וישנפולסקי: העניין הקשה מאד היום זה עם ביטוח לאומי.
מיכאל וישנפולסקי: אני נפגשתי לפני חודש וחצי עם פרופסור יוחנן שטסמן, מנכ"ל הביטוח הלאומי, והסברתי לו שהיום הביטוח הלאומי מוריד את האחוזים לנכים, ונכים עולים לא מקבלים היום אבחון רפואי.
מיכאל וישנפולסקי: הם לא נותנים, ולמה?
מיכאל וישנפולסקי: כדי שנכים לא יידעו כמה אחוז אבחון רפואי יש להם.
מיכאל וישנפולסקי: על פי החוק, בביטוח הלאומי, כשלמישהו יש 60% רפואי, יש לו זכות לפנות לשירותים מיוחדים.
מיכאל וישנפולסקי: משום שנכה לא יודע כמה אחוזים אבחון רפואי יש לו, הוא לא יכול לפנות.
מיכאל וישנפולסקי: הביטוח הלאומי שואל: אתה לא יכול לאכול?
מיכאל וישנפולסקי: פעם נסעתי עם נכה לביטוח לאומי בראשון לציון ושאלתי את הפקידה: את רופאה, את אחות, את צריכה לדעת מה הוא יכול לעשות בבית?
מיכאל וישנפולסקי: היו"ר צבי הנדל: נושא אחד ברור.
מיכאל וישנפולסקי: מה עוד?
מיכאל וישנפולסקי: מיכאל וישנפולסקי: יש גם כן את בעיית הדיור.
מיכאל וישנפולסקי: היום הנכים העולים לא מקבלים את הדירות.
מיכאל וישנפולסקי: דיברתי עם משרד השיכון והבינוי בפתח תקוה, עם המנהל.
מיכאל וישנפולסקי: פגשתי אותו והסברתי לו שיש היום בעיות.
מיכאל וישנפולסקי: הוא אמר לי: בעיית הנכים העולים היום בדיור משום שיש תקנה שמי שבא משנת 1990 לקבל דירה – זה דרך משרד הקליטה, לא אצלנו.
מיכאל וישנפולסקי: הוא אמר: אם לא היתה התקנה הזאת, בתוך שנה אתה והנכים הייתם מקבלים דירת עמידר.
מיכאל וישנפולסקי: היום נכים מחכים 11 שנה, 12 שנה – אני 11 שנה, יש עוד נכים – עד היום לא קיבלו דירת עמידר, משרד הקליטה לא רוצה לפתור את הבעיה הזאת.
צבי הנדל: כדי להבין – עד איזה שנה מדובר על משרד הקליטה?
צבי הנדל: מיכאל וישנפולסקי: אני אסביר בדיוק.
צבי הנדל: אני נפגשתי עם מנכ"ל משרד הקליטה לשעבר בוריס מפציר ונתתי לו מכתב, רשימה של חמישה או שישה נכים שבאו למדינה בשנת 1990-1991, לא קיבלו עד היום דירת עמידר.
צבי הנדל: אין להם מה לאכול, הם מקבלים רק 1,779 או 2,700 שקל למשפחה, והם מקבלים את ה-650 שקל לשכר דירה.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: מיכאל, אני רוצה שוב להבין.
צבי הנדל: מאיזו שנה ועד איזו שנה מדובר על משרד הקליטה?
צבי הנדל: מיכאל וישנפולסקי: משנת 1990 עד 1993 יש נכים שעוד לא קיבלו דירה.
צבי הנדל: טטיאנה פולסקי: אנחנו משנת 1990 עוד לא קיבלנו דירה.
צבי הנדל: רינה מרקוביץ: מי שעלה מספטמבר 1989, הוא מטופל על ידי משרד הקליטה – מקבל את כל הזכויות שלו בדיור, בשיכון הציבורי, ממשרד הקליטה.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: כלומר עד ספטמבר 1989 זה משרד השיכון, אבל מה משרד הקליטה מסוגל לתת?
צבי הנדל: רק כסף, לא דיור.
צבי הנדל: רינה מרקוביץ: יש חלוקה של מלאי הדירות שקיים בארץ כך שחלק הולך לעולים וחלק לוותיקים.
צבי הנדל: בנוסף לכך, יש תקציב של רכישת דירות שחלק מזה גם מוקצב.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: אז חלק מבנק הדירות נמצא בידי משרד הקליטה.
צבי הנדל: רינה מרקוביץ: כן, והוא גם קובע מי מקבל.
צבי הנדל: מיכאל וישנפולסקי: אני קיבלתי את התגובה של בוריס מפציר שכאן אין זכות לקבל דירת עמידר.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: למה?
צבי הנדל: מה הוא אמר?
צבי הנדל: מיכאל וישנפולסקי: לא אמר שום דבר, הוא לא הסביר.
צבי הנדל: היום, אני הגעתי עם הדו"ח שזה דבר מאד מאד חמור – זו בושה וחרפה מצד משרד הקליטה, שנתן תשובה שלילית לאשה שיש לה בת שמשתמשת בכיסא גלגלים.
צבי הנדל: היא יושבת בתוך הבית בקומה שלישית, 11 שנה היא לא היתה בחוץ, לא ראתה את אור השמש.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: מדובר על בית ללא מעלית.
צבי הנדל: מיכאל וישנפולסקי: היא לא יכולה לרדת, זה מצב קשה מאד.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: מאחר שחברי הכנסת, חלקם הולכים להלוויות בשם הממשלה, אני אתן להם זכות קדימה, ונא תציגו את עצמכם.
צבי הנדל: מרינה סולודקין:
צבי הנדל: הנושא שאנחנו מדברים עליו היום הוא נושא לא רק חשוב.
צבי הנדל: אני חושבת שזו בושה וחרפה שיש אנשים משנות ה-90 ויש בני משפחה על כיסא גלגלים שעדיין לא קיבלו דירות.
צבי הנדל: אנחנו ניקח לאחר הישיבה את הפרוטוקול כדי לראות את כל הפרטים ומה שאני מציעה לנציגים של הנכים העולים – לא להגיע לישיבה כל כך חשובה בלי לעשות הכנות עם חברי כנסת משום שכפי שאני שמעתי, אם זה נכון, זה לא רק בושה וחרפה, זו עבירה אם יש אנשים על כיסא גלגלים שהם זכאים לדירות נ"ר ולא קיבלו.
צבי הנדל: טטיאנה פולסקי: בשביל אנשים עם כיסאות גלגלים יש דירות נ"ר.
צבי הנדל: מרינה סולודקין: דיברו על מנכ"ל משרד הקליטה בוריס מפציר – הוא חצי שנה לא בתפקיד – ועכשיו אני מציעה שלפי הפרוטוקול אנחנו נחליט ביחד עם צבי, יושב ראש הוועדה, מה לעשות.
צבי הנדל: אני מעדיפה שתפנו לחברי הכנסת שאתם חושבים שהם חשובים לנושא, ואנחנו צריכים לעבוד ולעשות לובי.
צבי הנדל: הגיע הזמן שאתם תקבלו את מה שאתם צריכים לקבל.
צבי הנדל: אני מתנצלת שאנחנו צריכים לצאת.
צבי הנדל: גנדי ריגר: רציתי להוסיף שזה חשוב, אנחנו כבר דיברנו על התקציב וחלק מהבעיות אנחנו יכולים לפתור אם בתקציב יהיה תקציב למשרד הקליטה כפי שצריך.
צבי הנדל: דברים שהועלו כאן לא קשורים לתקציב.
צבי הנדל: תיכף נשמע את נציגי המשרדים אבל מה ששמעתי עד עכשיו לא שייך לתקציב.
צבי הנדל: גנדי ריגר:
צבי הנדל: אין היום מקום לעמידר בקומה ראשונה או בקומת קרקע שאפשר לתת לאנשים שבאמת זקוקים לכך.
צבי הנדל: אין מקום, וזו בעיה לא רק למשרד הקליטה, גם לעמידר.
צבי הנדל: אלה גם בעיות של תקציב.
צבי הנדל: אני מאד מקווה וחושב שבסיכום, לפני התקציב, צריכים להגיע גם לבעיות שיש אצל נכים, במיוחד אצל נכים מקרב העולים.
צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: תודה.
צבי הנדל: צאו בשלום ותייצגו אותנו עד כמה שאפשר.
צבי הנדל: טטיאנה פולסקי:
צבי הנדל: אנחנו מאד מבקשים עבור כמויות כל כך קטנות לעשות כל מאמץ ולתת הלוואה מיוחדת- לפחות את אותה הלוואה שנתנו לדיירי עמידר לשלוש נפשות.
צבי הנדל: מדובר רק בשלושה אנשים.
צבי הנדל: זה כל כך קשה לתת איזו הלוואה מיוחדת כמו לדיירי עמידר ולפתור את הבעיה?
צבי הנדל: מה הבעיה עם השלושה האלה?
טטיאנה פולסקי: אנחנו שלושה אנשים שאין להם דירות מתאימות.
טטיאנה פולסקי: זה לא רק דירה, זו צריכה להיות דירה מתאימה.
צבי הנדל: האם מישהו מנציגי העולים הנכים רוצה להוסיף מה שלא נאמר?
מרינה לב: נתנו לי מעמידר, אמרו שזו קומה ראשונה.
מרינה לב: הלכתי לראות ושם מהרחוב עד הבית היו מדרגות, אני נפלתי ובמשך שנה אני לא יכולה ללכת.
מרינה לב: אחר כך אמרו שאין דירה, וזהו.
צבי הנדל: אם יש נושא נוסף שאתם רוצים להעלות, בבקשה.
צבי הנדל: הבנתי לגבי דירה, לגבי אבחון רפואי בביטוח לאומי.
צבי הנדל: האם יש נושא נוסף שלא דובר בו?
מיכאל וישנפולסקי: יש לי שאלה בעניין הביטוח הלאומי.
מיכאל וישנפולסקי: לפני כשלושה חודשים פניתי לעוזרת של חבר הכנסת יורי שטרן, טליה, וביקשתי ממנה אם יש אפשרות לקבל את חוק הביטוח הלאומי לעניין הנכים – כלומר מה הזכויות שלהם שם, משום שביטוח לאומי לא מוכן היום להגיד את האמת מה הזכויות לנכים עולים.
סבטלנה ז'ורט: אני 11 שנה בארץ ובמשך 11 שנה הולכת בעזרת קביים.
סבטלנה ז'ורט: לא ידעתי שמגיעה לי ניידות, ורק עכשיו כשכבר אני בגבול פנסיה – שהכל כבר נגמר – אני יודעת שהיה מגיע לי ניידות.
צבי הנדל: את אומרת שלא נותנים מידע של ביטוח לאומי.
סבטלנה ז'ורט: לא נתנו.
סבטלנה ז'ורט: כמו כן, דירה.
סבטלנה ז'ורט: אני שומעת במשרד הקליטה שלא נותנים דירות לנכים.
אלכסנדר צינקר: דירות נ"ר.
סבטלנה ז'ורט: לא דירות נ"ר, אלא דירה רגילה.
סבטלנה ז'ורט: אולי יהיה משהו מתאים בשבילי, אולי אני מסכימה, אבל לא נותנים דירות לנכים.
סבטלנה ז'ורט: אין לי כבר כוח לעבור מדירה לדירה, אני לבדי ואין שום עזרה.
צבי הנדל: אני רוצה כעת לעבור לשני המוקדים העיקריים.
צבי הנדל: נתחיל בדיור.
אביטל בר-חיים-טוך: שמי אביטל בר-חיים-טוך, אני ממונה על פניות הציבור במשרד הקליטה.
אביטל בר-חיים-טוך: אני מטפלת בהרבה מאד פניות.
אביטל בר-חיים-טוך: איך בעצם מתחלק אותו דיור ציבורי?
אביטל בר-חיים-טוך: אנחנו מקיימים בכל עיר ובכל ישוב תור של זכאים לפי תאריך העליה קודם כל.
אביטל בר-חיים-טוך: נכון, זה מתחיל בשנת 1990, אבל מצאי הדיור הציבורי משתנה מעיר לעיר.
אביטל בר-חיים-טוך: לא הרי תל-אביב כהרי באר שבע.
מיכאל וישנפולסקי: זה לא נכון.
אביטל בר-חיים-טוך: הבעיה העיקרית כמובן היא שבעיר ותיקה שיש בה לפעמים שירותים יותר משוכללים ויש בה הרבה מאד עולים - אם ניקח את חיפה שיש בה 60,000 עולים – באותה עיר אין כמעט דירות ציבוריות.
אביטל בר-חיים-טוך: הדירות הציבוריות האחרונות שנבנו היו לפני 40 שנה, הן נרכשו על ידי דיירים דאז, אנחנו מקבלים מספר מועט מאד של דירות.
צבי הנדל: האם בכללים יש העדפה לנכים?
אביטל בר-חיים-טוך: יש בעצם מספר סוגי העדפה לנכים – דירות הנ"ר שכבר הוזכרו כאן מוקצבות לנכים קשים.
צבי הנדל: אני מתנצל.
צבי הנדל: נעשה הפסקה מתודית של שתי דקות.
אביטל בר-חיים-טוך: הקריטריונים של דירות נ"ר הם קריטריונים משותפים למשרדי השיכון והקליטה, עם חריגה מסוימת של משרד הקליטה.
אביטל בר-חיים-טוך: התקציב היותר נמוך ניתן לנכים קשים שלא נזקקים דווקא לכיסאות גלגלים, ואנחנו הכנסנו לקריטריון הזה בנוהל שלנו גם מי שנזקק לטיפול ספציפי מסוים בבית חולים מסוים שאין לו אלטרנטיבה במקום אחר.
אביטל בר-חיים-טוך: אנחנו בממוצע נותנים כ- 50 דירות נ"ר בשנה – יש לי כאן תחשיב וזה לפעמים מצטבר.
אלכסנדר צינקר: כמה אנשים נמצאים בתור?
אביטל בר-חיים-טוך: בתור של דירות נ"ר אנחנו מקבלים עכשיו עולים שהגיעו לישראל בשנים 1997-1998 במרכז הארץ, בכל המקומות.
צבי הנדל: בואי נגיע לנקודה, היא טוענת שישנם ארבעה מקרים.
אביטל בר-חיים-טוך: אני עושה בדיקה של כל פנייה ופנייה, כל אחד יכול לפנות אלי, אין שום בעיה.
אביטל בר-חיים-טוך: אני מבקשת לא לדון כאן בפניות פרטניות כאשר אני לא נמצאת מול העובדים שלנו ומול המערך הממוחשב.
אביטל בר-חיים-טוך: חבל על הזמן של כולנו להתחיל לדון בפניות פרטניות.
אביטל בר-חיים-טוך: אני מאד מציעה לכל אחד שיכול לפנות אלי עם הפרטים – אני אתן תשובה, לא במקום.
אביטל בר-חיים-טוך: חבל על זמננו.
אביטל בר-חיים-טוך: מלאי הדיור הציבורי מתחלק בינינו לבין משרד השיכון, זאת אומרת אותו אדם – אם הוא יפנה למשרד השיכון ויפנה אלינו, הוא בעצם אמור לפנות לאותו מלאי ציבורי שמתחלק בין שנינו.
אביטל בר-חיים-טוך: לא מדובר בכך שאין דירות לאנשי משרד הקליטה ויש דירות למגזר הישראלי יותר מאשר לעולים חדשים.
אביטל בר-חיים-טוך: נכון, מדובר בכך שיש הרבה יותר עולים חדשים נזקקים.
צבי הנדל: והיה ואנחנו ממוקדים במעט בעיות שלא מצאו להן פתרון עד היום- האם יש גם סוג פתרון כספי של רכישה?
אביטל בר-חיים-טוך: לנו לא.
אביטל בר-חיים-טוך: משכנתאות זה משרד השיכון.
תמר מיארה: אני מעמידר ואני מבקשת להתייחס כיוון שאני חייבת לפרוש.
תמר מיארה: לאחרונה נערכו מספר ישיבות אצל שר השיכון והבינוי נתן שרנסקי, ואנחנו נמצאים ממש בעיצומם של הליכים לפתרונות של יחידות דיור צמודות קרקע.
תמר מיארה: יש לנו באזורים המבוקשים הרבה מאד דירות ישנות צמודות קרקע שהן במצב מאד קשה - מגרש עם אפשרות בניה של פחות או יותר ארבע יחידות במקום אותו בית צמוד קרקע.
תמר מיארה: פתרון נוסף שרק אתמול היתה לגביו ישיבה אצל השר הוא סגירת קומות עמודים של בתים, כאשר אנחנו מדברים על סגירת קומות של יחידות צמודות קרקע, אנחנו גם מחזקים את הבניין באזורים של סכנה לרעידות אדמה וגם נותנים פתרונות דיור לקשישים, נכים, בדירות צמודות קרקע.
וילמה מאור: על כמה פתרונות כאלה מדובר?
תמר מיארה: אנחנו מדברים על מאות יחידות.
תמר מיארה: לא על אלפים, אבל על מאות.
צבי הנדל: גם באזורי ביקוש.
תמר מיארה: אני מדברת על אזורי ביקוש.
אביטל בר-חיים-טוך: זה חשוב מאד.
אביטל בר-חיים-טוך: אני רוצה לציין שכל כמה עשרות דירות פותרות הרבה מאד בעיות קשות, אפילו מעט פותר המון.
צבי הנדל: נעבור לביטוח הלאומי.
צבי הנדל: שתי נקודות הועלו כאן.
שמואל פינצי: נתחיל מהשנייה שבעצם גם מתחברת מעט לראשונה – השאלה של מסירת מידע וניצול זכויות.
שמואל פינצי: אין לנו שום סיבה להסתיר איזושהי זכות מאנשים, והחוק הרי הוא חוק של ביטוח לאומי אבל הוא חוק של מדינת ישראל ולכן אפשר לקבל אותו בביטוח לאומי.
צבי הנדל: אני יודע – לצערי הגדול, ולמרות אהבתי הגדולה לעבודה הנהדרת שביטוח לאומי עושה – שיש מעין מדיניות בלתי מוצהרת שלא לפרסם או למעט בפרסומים לגבי זכויות.
צבי הנדל: זה היה – בטוח, שאלה אם זה עדיין קיים.
צבי הנדל: האם למשל יש חומר פרסומי על זכויות עולה ברוסית, באמהרית?
שמואל פינצי: לא במקרה הבאתי חוברות ובשפה הרוסית – חוברת אחת שיצאה רק לפני חודש ברוסית שמכסה את כל הזכויות וההטבות במוסד לביטוח לאומי.
שמואל פינצי: שנית, זו החוברת שמכסה כל סעיף – עמוד אחד לכל סעיף, אבל יש לנו גם חוברות על ביטוח נכות ברוסית, אבטחת הכנסה ברוסית.
יורי שטרן: כמה עותקים הדפסתם?
שמואל פינצי: הנה נכנס הדובר, הוא ישלים.
חיים פיטוסי: לגבי מערך ההסברה שלנו ברוסית – כבוד סגן השר יודע מזה ואנחנו בקשר איתו ובקשר עם חברת כנסת סופה לנדבר ועוד.
צבי הנדל: גברת תמר מיארה עוזבת את הישיבה ולכן אני פונה אלייך – אנחנו נהיה איתך בקשר ואם יש צורך גם עם השר ועם המנכ"ל כי זה נראה לי הדבר האמיתי שמצוי כאן על השולחן.
צבי הנדל: אנחנו נטריד אותך, ברשותך.
תמר מיארה: גם לאוצר.
חיים פיטוסי: זו חוברת שמאגדת את כל זכויות התושב והאזרח בביטוח הלאומי – חוברת שתורגמה לרוסית, לאמהרית וכמובן לערבית.
חיים פיטוסי: החוברת הזו מופצת בכל המרכזים של העולים החדשים בארץ.
צבי הנדל: מר מיכאל וישנפולסקי, אתה מכיר את החוברות האלה?
מיכאל וישנפולסקי: כן, אני מכיר אותן.
מיכאל וישנפולסקי: החומר הזה הגיע אחרי הפגישה שאני פניתי למר יוחנן שטסמן.
מיכאל וישנפולסקי: עכשיו יש את החוברת, אבל הבעיה שאני ביקשתי להעביר אותן בכל סניף עם מישהו שמדבר רוסית.
מיכאל וישנפולסקי: מר יוחנן שטסמן אמר שאין אפשרות להציב בכל סניף פקידה שמדברת רוסית.
מיכאל וישנפולסקי: בסניפים אין מישהו שמדבר רוסית.
חיים פיטוסי: בכל הסניפים בביטוח הלאומי – גם בנושא של ועדות רפואיות, גם בנושאים אחרים – אנחנו בביטוח הלאומי לא יכולים לגייס על חשבון תקנים שאין לנו, עובדים דוברי רוסית.
חיים פיטוסי: אנחנו משתמשים בכוח האדם הקיים במשרד בכל סניף, בכוח אדם שדובר ברוסית וגם במתנדבים דוברי רוסית.
חיים פיטוסי: אין לנו, אנחנו לא יכולים לגייס אנשים מבחוץ כי אין כוח אדם.
מיכאל וישנפולסקי: יש.
חיים פיטוסי: אני אומר לך שאין, אין לנו תקנים.
מיכאל וישנפולסקי: לדוגמה, יש מנהלת סניף של ביטוח לאומי בטבריה בשם אהובה שחור, היא מדברת רוסית, אבל היא אמרה לי שאסור לדבר ברוסית בפתח תקוה.
מיכאל וישנפולסקי: יש בביטוח לאומי בתל אביב מישהי בשם דיאנה שהיא גם מדברת רוסית, אבל היא לא רוצה.
חיים פיטוסי: אז יש, זה מחזק את מה שאני אומר.
צבי הנדל: לא, מה שאתה אומר זה הפוך.
צבי הנדל: הוא טוען שיש בחלק מהסניפים דוברי רוסית, אבל אמרו להם שאסור להם לדבר רוסית אלא עברית.
חיים פיטוסי: פעם ראשונה שאני שומע שאוסרים לדבר בשפה מסוימת.
צבי הנדל: לכן אנחנו נפגשים כאן.
חיים פיטוסי: להפך, אנחנו משתדלים ככל האפשר להסביר ולצאת במסעות הסברה גם בשפה הרוסית.
חיים פיטוסי: גם ברדיו רקע יש לנו איזושהי פינה, בכל העיתונות הרוסית אנחנו נוכחים.
צבי הנדל: חיים, בקשתי שתוודא שבכל הסניפים היכן שיש כבר עובדים דוברי רוסית, שיקבלו הנחייה ושייקלו – זה נראה לי עקום.
חיים פיטוסי: יש בכל סניף.
חיים פיטוסי: יש גם חוברות לגבי אבטחת הכנסה וגם לגבי פיגועי איבה.
חיים פיטוסי: לאחר פיגוע הדולפינריום עשינו מבצע והוצאנו חוברות על פיגועי איבה, גם ברוסית.
צבי הנדל: ראיתי את זה.
צבי הנדל: עכשיו נחזור לנושא הראשון שהועלה – הנושא של אבחון רפואי.
חיים פיטוסי: לגבי אבחון רפואי יש שתי נקודות – יש נכות ויש שירותים מיוחדים, אלה שני דברים שונים.
צבי הנדל: אני בא לביטוח לאומי ואני לא יודע כמה אחוזי נכות יש לי.
צבי הנדל: אני רוצה אבחון שתגידו לי כמה אחוזי נכות יש לי, האם אני מקבל את זה?
טטיאנה פולסקי: בטח, למה לא?
דובר: לא מקבלים.
ד"ר מיכאל דור: בסוף ועדה יש תוצאות, הן נשלחות אליו הביתה.
חיים פיטוסי: הרי הנכות נקבעת על ידי ועדה רפואית.
מיכאל וישנפולסקי: אדוני היושב ראש, זה אבחון רפואי שאני קיבלתי מבית חולים לוינשטיין – אתה יודע איך אני קיבלתי?
מיכאל וישנפולסקי: נכנסתי לחדר של אירית פלדמן, מנהלת הנכות הכללית, היא כתבה את המכתב לבית חולים לוינשטיין.
מיכאל וישנפולסקי: תוך שלושה ימים אני קיבלתי את האבחון הרפואי הביתה.
צבי הנדל: אני רוצה להבין – יש נכה שביקש ועדה רפואית לאבחון ולא נתנו לו?
מיכאל וישנפולסקי: לא.
צבי הנדל: אז מה הבעיה, אם כך?
מיכאל וישנפולסקי: אני הסברתי מה הבעיה.
מיכאל וישנפולסקי: באבחון כאן כתוב שאני קיבלתי 67% רפואי, מה זאת אומרת?
מיכאל וישנפולסקי: 67% רפואי נותן לי זכות לפנות לשירותים מיוחדים.
צבי הנדל: והוועדה הרפואית קבעה שזה 50%?
מיכאל וישנפולסקי: הוועדה קבעה 75% כושר ורפואי 67%.
מיכאל וישנפולסקי: על פי החוק, כפי שמסבירה אירית פלדמן, מי שיש לו 60% רפואי יש לו זכות לפנות לשירותים מיוחדים.
מיכאל וישנפולסקי: הם לא נותנים את האבחון הרפואי, מורידים את האחוזים – מורידים אחוז אחד ואז יש 59% ואין לו זכות לפנות לשירותים מיוחדים.
חיים פיטוסי: הוא מדבר למעשה על תהליך של קבלת שירותים מיוחדים.
חיים פיטוסי: זה נכון – מעל 60% זכאי, 55% או 59% לא זכאי, זה החוק, הרי יש סף ויש רף.
מיכאל וישנפולסקי: כן.
חיים פיטוסי: חד-משמעית, זה לא נכון.
צבי הנדל: חיים, זו לא התכתשות אישית.
צבי הנדל: אני רוצה להבין – והיה ויש רופא שיושב בוועדה רפואית והוא לא נורמלי – גם לדעת חיים – והוא נותן 59% כדי "לדפוק" את אגד, יש דרך לערער, נכון?
חיים פיטוסי: ברור.
צבי הנדל: תסביר כיצד מערערים.
חיים פיטוסי: אדם שיש לו נכות רפואית והוא חושב שהנכות הרפואית שלו לא מספקת, לא מוצדקת- רשאי להגיש בקשה לערעור תוך 30 יום מאז שהוא קיבל.
צבי הנדל: מיכאל, האם עשית את זה?
צבי הנדל: האם הגשת ועדת ערעור?
מיכאל וישנפולסקי: מה שהחליטה ועדת הערעור האחרונה זה ממש קשה לשמוע.
צבי הנדל: מיכאל, אני לא במקום ועדות.
מיכאל וישנפולסקי: אני מוכן להסביר לך מה הבעיה של נכים עולים.
מיכאל וישנפולסקי: אני דיברתי בטלפון עם רופא בשם ליאוניד ליידמן, הוא יושב בביטוח הלאומי תל-אביב יפו.
מיכאל וישנפולסקי: הוא הסביר כך – לכל נכה יש זכות לפנות פעם ראשונה אם הוא קיבל הערכה נמוכה, הוא יכול לערער.
מיכאל וישנפולסקי: אחרי הערעור השני הוא יכול לפנות לוועדת הערעור.
צבי הנדל: מיכאל, אני לא יודע עם מי דיברת.
מיכאל וישנפולסקי: מה הם עשו אחרי שתי ועדות רפואיות?
מיכאל וישנפולסקי: הם שולחים הזמנה לבית הדין לעבודה ברחוב שוקן 25.
מיכאל וישנפולסקי: הוא אמר שלכל אחד יש זכות לעבור שלוש ועדות.
שמואל פינצי: אני אשלים את התהליך.
שמואל פינצי: היה ונכה כללי, נקבעים לו על ידי ועדה רפואית מעל ל- 60% נכות, הרופא שהתיק מונח לפניו ממליץ להעביר את התיק לבדיקה לשירותים מיוחדים.
שמואל פינצי: הבדיקה נעשית על ידי אחות בריאות ציבור, לשכת הבריאות המחוזית – לא ביטוח לאומי – שעושה את הבדיקה של תלות האדם בעזרת הזולת.
שמואל פינצי: לפי הניקוד מעריכים אם האדם זכאי או לא זכאי לשירותים מיוחדים.
שמואל פינצי: בשירותים מיוחדים יש שתי דרגות – 100% או 150%, זאת אומרת זה יוצא מהפקידות של הביטוח הלאומי.