GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אמיר וידר: תנו לרשויות המקומיות להחליט בסופו של דבר על המתווה הכי טוב להפעיל את המוקד כדי שייתן את הפעילות המקסימלית לכלל אוכלוסיית יוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: אני חושב שזה היה דיון מאוד מעמיק וגם לוקח אותנו לכיוון חיובי והתקדמות.
אברהם נגוסה: כמו שאמרתי בהתחלה, שזה יהיה הדיון האחרון בכנסת ה-20, אבל למרות שהכנסת יוצאת לפגרה, אנחנו נעקוב אחרי היישום הזה, לכן אני הודיתי קודם לצוות הוועדה, למנהלת הוועדה שלומית וגם לעובדים אחרים.
אברהם נגוסה: ציינתי את השמות קודם.
אברהם נגוסה: זה היה חשוב מאוד.
אברהם נגוסה: אחד, ועדת העלייה והקליטה קוראת לכל הגורמים: משרד ראש הממשלה, משרד החינוך, השלטון המקומי, ההסתדרות הכללית, הרשויות המקומיות, כל הרשויות המקומיות של 26 ערים.
אברהם נגוסה: מאוד חשוב לקחת את העובדים האלה המנוסים, המוכשרים, עם הניסיון שלהם ויקדמו לא רק את יוצאי אתיופיה, אלא גם את החברה הישראלית ברשויות המקומיות שלהם.
אברהם נגוסה: הם מודל לחיקוי בקהילה והם יכולים לעשות את אינטגרציה אמיתית ושילוב של הקהילה, לכן חשוב מאוד שכל משרדי הממשלה והרשויות המקומיות ייקחו את העניין הזה כדבר חשוב ביותר.
אברהם נגוסה: אני שמח שהגענו להבנה, אפילו להסכמות בדבר שיתוף פעולה, לשבת ביחד.
אברהם נגוסה: יש הסכמה עקרונית לתקן את החלטת הממשלה ומה לתקן.
אברהם נגוסה: יש הסכמה לשבת סביב השולחן ועל בסיס המכתב שנציגי המוקדים שלחו למשרדי הממשלה, יש נכונות לשבת לראות מה לתקן, מה אי-אפשר לתקן על פי חוק הרשות המקומית, אז לכן התשתית הזאת נבנה ויש הסכמה.
אברהם נגוסה: זו התקדמות טובה וזה תלוי בכם עכשיו לשבת ביחד ולעשות את זה.
אברהם נגוסה: דבר שני, אני רוצה להגיד לכם שהכנסת יוצאת לפגרת בחירות.
אברהם נגוסה: אם יהיה צורך, גם נקיים דיון בוועדה בפגרה, אבל אני מקווה שלא נזדקק לזה.
אברהם נגוסה: אנחנו נעקוב אחרי יישום ושילוב.
אברהם נגוסה: דבר שלישי, הפרוטוקול של הדיון הזה, הסיכומים, המכתב שקראנו שנשלח לרשויות המקומיות, זה נמצא באתר של הוועדה.
אברהם נגוסה: כל אחד יכול להיכנס ולראות, וזה נמצא לנצח.
אברהם נגוסה: זה פרוטוקול של הכנסת.
אברהם נגוסה: אני מאחל לכולם הצלחה.
אברהם נגוסה: יש לנו משימה לאומית וזה קליטת עלייה, שילובם בחברה הישראלית, ואנחנו בעזרת השם נעשה ונצליח.
אברהם נגוסה: בוקר טוב, שלום לכולם, ברוכים הבאים לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
אברהם נגוסה: אני מצטער על העיכוב, אנחנו נמצאים בלחץ, צריך להצביע על פיזור הכנסת ואני חבר ועדת הכנסת, עכשיו ביקשתי שמישהו יחליף אותי ובאתי.
אברהם נגוסה: אני מתנצל על העיכוב.
אברהם נגוסה: אנחנו מקיימים את הדיון בעקבות הפנייה של ברוך, יושב ראש הפורום למורשת יהדות קווקז, יחד איתי חברת הכנסת טלי פלוסקוב, חברת ועדה.
אברהם נגוסה: אנחנו מקיימים את הדיון, לא שקבענו, לא ידענו מה הולך וזה, אבל אני שמח שבסופו של דבר אנחנו לא ויתרנו ואנחנו מקיימים את הדיון למרות הלחץ.
אברהם נגוסה: יהודי קווקז זו יהדות מהקהילות העתיקות ביותר, עולי קווקז הגיעו לישראל בשני גלים, כ-12,000 נפש הגיעו בשנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80 וכ-60,000 נפש הגיעו במהלך שנות ה-90.
אברהם נגוסה: עד אמצע שנות ה-90 עולי קווקז לא הוגדרו כאוכלוסייה ייחודית מבחינת המדיניות בתחום קליטת עלייה.
אברהם נגוסה: ב-1995 הוקמה ועדה בין משרדית לנושא עולי קווקז שמטרתה הייתה לפתח מדיניות ותכניות מיוחדות שיסייעו להצלחת השתלבותם של עולים אלה בחברה הישראלית.
אברהם נגוסה: הוועדה הוקמה בגלל הדאגה הגוברת שעולים אלה עומדים בפני אתגרים קשים בהליך קליטתם.
אברהם נגוסה: יהדות קווקז הייתה עד למלחמת העולם השנייה קהילה גדולה של יהודים, יהודים אלה חיו בעיקר בצפון ובמזרח קווקז במדינות אזרבייג'ן, בחבר העמים לשעבר.
אברהם נגוסה: אנחנו מקיימים את הדיון הזה היום בהמשך גם לדיון שקיימנו לפני כשנתיים בתחום שילובם של הנוער בעיקר בחברה הישראלית ובכנסת אנחנו גם הקמנו שדולה, אבל לא הספקנו ועכשיו כנראה גם לא נספיק בקדנציה הזו לקיים אותה, אבל חשוב לנו לבחון היום איך אנחנו מתקדמים גם בתחום הנוער וגם בכלל וגם בקהילות יהודיות בחו"ל, בקווקז, באזורים האלה שגרים, מה המצב, מה המורשת שלהם, על זה גם אנחנו רוצים לשמוע.
אברהם נגוסה: אני רוצה לתת לחברתי, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, היא כמובן צריכה גם לרוץ לוועדת הכספים.
טלי פלוסקוב: קודם כל אני יודעת שכנראה זה אחד מהדיונים האחרונים שהוועדה מקיימת ואני רוצה לנצל את ההזדמנות ולהודות לך על העבודה המאוד עשירה ומקצועית ונכונה שעשית בדיונים בוועדה, כשניסינו כל הזמן לגעת בקבוצה כזו או אחרת של אנשים שהגיעו ארצה.
טלי פלוסקוב: הנושא של יוצאי קווקז מבחינתי זה אחד מהנושאים שבאמת כשלפני שנה דנו ושמענו פה גם נציגים של משרד הביטחון וגם נציגים של משרד החינוך וגם שמענו את הנציגים של משרד העלייה והקליטה הבנו שחייבת להיות כאן התייחסות קצת מיוחדת ודיברנו גם על אפשרות לתת תמיכות ממשרד החינוך לעמותות שקיימות.
טלי פלוסקוב: אני יודעת שיש הרבה אנשים שמתאגדים ביחד כדי באמת לפתור את הבעיות גם של בני הנוער וגם האזרחים הוותיקים, אז אני חושבת שגם הוועדה יכולה להמליץ בנושא הזה כן לתת מענה.
טלי פלוסקוב: אני זוכרת את הנתונים של משרד הביטחון ששם דווקא אני ראיתי שיש, אם אתה זוכר, עוד סימנו באדום שזה מה שאנחנו צריכים לטפל, הנתונים של הילדים שהולכים לצבא ומצטיינים בצבא ומה העתיד שלהם, איך הם ממשיכים, זה האיר לנו אז אור אדום.
טלי פלוסקוב: אז אני רוצה לחזק את כל האנשים שנמצאים כאן ונלחמים על השורשים שלהם, אני חושבת שזה מאוד מאוד חשוב, כולנו באנו מאיפה שהוא במדינה שלנו ולשמור על השורשים ולשמור על האחדות ולשמור על איך אנחנו מגנים על האינטרסים אחד של השני זה הדבר הגדול והחזק בעם שלנו.
טלי פלוסקוב: אז נמשיך לעשות את זה ויישר כוח ואנחנו לרשותכם, כל מה שניתן לעשות כמובן נעשה.
אברהם נגוסה: אנחנו ניתן עכשיו ליוזם הדיון, יושב ראש הפורום למורשת יהדות קווקז, ברוך ליוייב.
ברוך ליוייב: הרבה אנשים עוד לא הגיעו, תיכף הם יגיעו.
ברוך ליוייב: אנחנו התכוונו להיות פה איזה 50 איש, לדעתי יהיו פה היום משהו כמו 30, אבל בכל זאת אני אתחיל.
ברוך ליוייב: קודם כל תודה שבאתם כולם לכאן, באמת, להשתתף בפורום הזה ביחד איתנו.
ברוך ליוייב: אדוני היושב ראש, רוב האנשים שנמצאים כאן היום הינם פעילים מובילים בולטים בקרב בני העדה הקווקזית בישראל.
ברוך ליוייב: מטרת ההתכנסות שלנו פה היום היא לבוא ולהציג את כל הבעיות, הצרות והמצוקות שיש לנו, שהקהילה מתמודדת איתם, עם הקשיים האלה, מדי יום.
ברוך ליוייב: למי שמצליח לקלוט ולהבין את הממדים של העניין, בוודאי בלי ספק יכול גם להרגיש את האחריות הגדולה שעומדת מאחורי כל הדברים האלה ואני פונה קודם כל לחבר'ה של הקהילה הקווקזית שלנו כאן שנמצאים.
ברוך ליוייב: אם הגענו לכאן למצב כזה שכל האנשים המכובדים, הקודקודים אני קורא להם, של הקהילה, הגיעו עד לכאן ודווקא ביום הזה החשוב, אנחנו יודעים, אנחנו רואים שעוד מעט בחירות, זה הזמן, זה היום לבוא ולומר את מה שיש לנו, את מה שכואב לנו, ואם הגענו למצב כזה שביום כזה אנחנו התארגנו והגענו לכאן, זאת אומרת שבעיות קיימות.
ברוך ליוייב: יש הרבה בעיות ותיכף אתם תשמעו.
ברוך ליוייב: אני לא אפרט עכשיו על כל בעיה ובעיה, יש פה מספיק אנשים שכל אחד בתור שלו יבוא ויציג את הבעיה, זה ברווחה, זה בתפוצות, זה באנטישמיות, בקווקז יש המון דברים.
ברוך ליוייב: אני אגע בדברים שקשורים לחוץ לארץ, זה כמה דברים - - -
אברהם נגוסה: אני מציע, כיוון שנציגת משרד הרווחה, קיבלתי פתק שהיא צריכה ללכת לעוד דיון, לכן אני רוצה שתציין את הבעיות ואחר כך מישהו יוסיף, אבל חשוב - - -
ברוך ליוייב: לגבי הרווחה, זה לא אני הייתי אמור להגיד את זה, זה מישהו אחר, אני דווקא באתי לומר דברים על אנטישמיות ותפוצות.
שלומית אבינח: אבל אין ממשרד התפוצות.
ברוך ליוייב: מישהו נמצא פה עכשיו כרגע?
אברהם נגוסה: יש ממשרד הקליטה.
ברוך ליוייב: משרד החינוך?
אברהם נגוסה: ממשרד החינוך נמצאים, משרד התרבות, משרד הרווחה.
ברוך ליוייב: אז אני אגע במשהו שקשור לחינוך, בגלל שאת נמצאת כאן ואחרי זה אבי ימשיך את זה קצת בהרחבה.
אברהם נגוסה: אני הייתי מציע, אם אתה רוצה לנגוע בכל הבעיות העיקריות, בעיקר בקשר למשרד הרווחה, לפני שהיא הולכת אני רוצה שהיא תתייחס.
ברוך ליוייב: כן, הבנתי.
ברוך ליוייב: אז אני אנצל את זה שהנציגה של משרד החינוך נמצאת כאן, אני בקצרה אעלה את הבעיה עצמה ואחר כך אבי הדרומי ימשיך את זה.
ברוך ליוייב: לגבי משרד החינוך, אני לא מזמן הופעתי בערוץ 9 בשפה הרוסית, כך שהציבור הקווקזי שלנו נחשפו לבעיה הזאת.
ברוך ליוייב: העניין הוא כזה, העדה הקווקזית היא עדה מאוד ותיקה, היא שמרנית, ציונית, הרבה היסטוריה ואת הדברים האלה מן הסתם, אני לא יודע למה, מכל מיני סיבות מוזרות, תלמידים שלנו בבתי ספר, באוניברסיטאות, לא לומדים את זה.
ברוך ליוייב: זאת אומרת זה לא מוצג בשום מקום, בשום כלום.
ברוך ליוייב: הילד שלי שהיום לומד בבית ספר ורוצה לדעת על ההיסטוריה, מאיפה הוא בא, אז הוא לא יודע.
ברוך ליוייב: כשאני למדתי כאן בבית הספר, אני יודע טוב מאוד שיש ספר שנקרא 'יהדות מזרח', ומספרים שם על כולם, על יהדות תימן, על יהדות עירק, על כולם, חוץ מאיתנו.
ברוך ליוייב: לא רק אותנו, אני מוסיף פה גם את הבוכרים, את הגרוזינים, זאת אומרת ברית המועצות המזרחית, נקרא לזה ככה, לא מדברים עלינו ולא כלום.
ברוך ליוייב: בהמשך גם אבי צבי הדרומי, שהיה מעורב בדברים האלה קצת לפניי, למרות שהוא לא קווקזי, אבל הוא עוזר לנו מאוד, הוא גם היה מעורב בוועדת ביטון שהייתה קודם – אני הבנתי שוועדת ביטון היא כנראה איזה שהיא פיקציה, אין לה שום כוח, לצערנו.
ברוך ליוייב: אם את יכולה להכחיש את דבריי אני אשמח, מאוד אשמח אם זה לא נכון.
ברוך ליוייב: זה העניין.
ברוך ליוייב: אני מפנה את זה אלייך.
ברוך ליוייב: עוד דבר רלוונטי זה לגבי מלגות, אם יש פה מישהו שיכול לדבר על המלגות, היא תרחיב על הנושא הזה.
ברוך ליוייב: זהו, אני לא אקח את התור של אנשים אחרים, גם הם רוצים לדבר ולהתבטא, אז אני אתן לאבי הדרומי.
אברהם נגוסה: מי יכול לדבר בנושא הרווחה?
אברהם נגוסה: אתה מדבר בנושא רווחה?
אבי צבי הדרומי: לא, חינוך.
שלומית אבינח: אבל רווחה, היא צריכה לצאת, אז אם יש מישהו, תתחיל מרווחה.
אברהם נגוסה: נתחיל ברווחה ואז אחרים גם ישלימו, אבל תעשו את זה בקיצור.
דיאנה אוריה אירים: שלום לכולם.
דיאנה אוריה אירים: שמי דיאנה.
דיאנה אוריה אירים: אני קווקזית, מעל 30 שנה פה בארץ, גרה ברמת גן, מ-91'-92' אנחנו פה.
דיאנה אוריה אירים: בעצם עברתי את כל העניין של החינוך ועניין הרווחה והתנגשתי בכל מיני דברים, יש לנו ברוך ה' הרבה ילדים, כבר נכדים, וכל הזמן אנחנו נתקעים בעניין של המלגות.
דיאנה אוריה אירים: מי שרוצה ללמוד, מי שיש לו רצון באמת להתקדם ולהיות חלק מהמדינה הזאת, בעצם זה הרבה כסף, זה המון כסף, ואני יודעת שכן מחלקים מלגות בכל מיני קבוצות ועדות ואני לא באה להגיד ספציפית מוצא או עדה, אבל גם אנחנו בני אדם וגם אנחנו תומכים ונותנים למדינה ואנחנו רוצים להיות חלק מאוד גדול והנושא של המלגה הוא מאוד חשוב.
אברהם נגוסה: מלגות להשכלה גבוהה, את מתכוונת.
דיאנה אוריה אירים: בדיוק.
ברוך ליוייב: אנחנו היחידים שלא מקבלים את זה.
ברוך ליוייב: מכל העדות היחידים שלא מקבלים.
אברהם נגוסה: אחרי זה המשרד יתייחס.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אותך, בתחום הרווחה, דפני, לפני כשנתיים, ב-2016, קיימנו דיון בנושא שילובם של הנוער, בעיקר היו בעיות שהוצגו פה, נוער, האם מאז הדיון יש התקדמות בשילובם של הנוער הקווקזי בחברה הישראלית?
אברהם נגוסה: זה קצת להגיד שולב, אז כבר כולם השתלבו, אבל ציינתם באותו זמן, הייתה בעיה בשוליים, בשולי החברה, האם יש שינוי עכשיו?
דיאנה אוריה אירים: חל שיפור במצב, באמת שחל שיפור במצב, אפשר להגיד, אבל זה לא כוח הרצון, אנחנו לא מרגישים את זה.
דיאנה אוריה אירים: זה כאילו נראה כזה מבחוץ שכן, אבל בתוך המשפחות, באופן ספציפי, אנחנו לא מרגישים את זה.
אבי צבי הדרומי: אפשר להעיר הערה?
אבי צבי הדרומי: אם אנחנו מתחילים את הנושא מהצד של הרווחה אז אנחנו מפסידים את החינוך, אנחנו צריכים להחליט מה קודם.
אברהם נגוסה: לא, אתם תדברו גם בחינוך וגם ברווחה.
אבי צבי הדרומי: לא, מבחינת התפיסה אני אומר.
אברהם נגוסה: אני אמרתי רווחה מכיוון שהיא צריכה לצאת ואנחנו רוצים את ההתייחסות שלה לפני שהיא יוצאת.
אברהם נגוסה: בגלל זה, אבל החינוך הוא הראשון כמובן.
ברוך ליוייב: אז לגבי הרווחה הועלו כאן דברים, אפשר לשמוע את התשובה, אנחנו נשמח, ובהמשך זה יהיה כבר נושאים שקשורים לחינוך.
ברוך ליוייב: לגבי המלגות.
אברהם נגוסה: מלגות זה משרד הקליטה, מינהל הסטודנטים, אנחנו נשאל את סמנכ"ל משרד הקליטה.
אברהם נגוסה: אז אתה רוצה להוסיף משהו בעניין החינוך?
אבי צבי הדרומי: כן.
אבי צבי הדרומי: אני יוצר קולנוע, אני בין השאר גם מביים ומפיק.
אברהם נגוסה: יש נציגת משרד התרבות.
אבי צבי הדרומי: תמיד חינוך ותרבות זה מתערבב.
אבי צבי הדרומי: בשנת 2012, אני יוצר קולנוע, סקרן, גיליתי בפריפריה בית כנסת על שם יקותיאל אדם באור עקיבא ואמרתי וואו, בית כנסת על שם אלוף בצבא זה דבר לא רגיל, אין דבר כזה, לא קיים בכל תולדות המפעל הציוני.
אבי צבי הדרומי: יש את טרומפלדור, זה קשור לצבא, אבל זה לא קשור לבית כנסת.
אבי צבי הדרומי: היה נראה לי משהו מוזר והתחלתי לחפור ומצאתי את יקותיאל אדם שהוא קווקזי, אלוף בצבא, מכובד, סמל ופתאום הבנתי שהקווקזים נמצאים כאן לא בשנת 90' או בשנת 70', אלא בשנת 1903 אפילו.
אבי צבי הדרומי: איך שהיה קונגרס באזל, פתאום התברר לי שגם יצא בול של הרצל בקווקז, שהרעיון הציוני היה צריך שותפים לו, חלוצים, הראשונים הראשונים ובקווקז היה שיתוף פעולה מדהים בכל הנושא של העליות הראשונות, שרובן גם נכשלו כי העליות הראשונות, ההיאחזות בקרקע הייתה מאוד מאוד קשה כי לא היה פה שום דבר, פשוט היה שממה.
קריאה: הם היו לוחמים, הם באו להילחם, לשמור על האדמה.
אבי צבי הדרומי: בקיצור עשיתי סרט, הפקנו סרט - - - ולהפיק סרט זה כמו להגיד אוקיי, עשית סרט, אז מה?
אבי צבי הדרומי: המשכתי ללכת, עשיתי את כנס שדרות לחברה, פאנל על הנושא, ועדת ביטון, זה היה בסמיכות, אז הבינו פתאום שיש כאן סיפור שהוא לא נמצא בספרי הלימוד.
אבי צבי הדרומי: בספרי הלימוד נמצא חומר מסוים שאנשים שנים - - - פתאום אתה מוסיף איזה חוליה חסרה וזה קצת - - -
קריאה: מזעזע את הכול.
אבי צבי הדרומי: זה לא מזעזע, אבל אתה מגלה שיש פה איזה פער וצריכים להשלים את הפער, אבל איך משלימים את הפער?
אבי צבי הדרומי: אם זה יבוא דרך משרד הרווחה, השלמת הפער, זה ישאיר את הנושא מאוד מאוד - - -
קריאה: נמוך.
אבי צבי הדרומי: אם זה יתחיל דרך החינוך, נחליט שעושים איזה שהוא - - - נפגשתי עם המפקחת אורנה אתר, בלימודי ההיסטוריה, ד"ר אתר, או שם אחר, נפגשתי איתה אמרנו שנעשה כנס בבית התפוצות, כמובן שכשזה מגיע לנושא של תקצוב פה יש בעיה, אבל עשינו כנס בראשון עם 400 אנשים, אנחנו משפחה מאוד ותיקה בראשון, מ-1906, היו 400 צאצאים של המשפחה הזו, בכל זאת 1906 זה כבר סבא רבא וסיפור יפה, ועוד פעם, זה מושטח.
אבי צבי הדרומי: לא באשמה של אף אחד, כי ככה זה בחיים, זאת אומרת יש המון חוקרים, אבל בספרי הלימוד שתי פסקאות, רבע פסקה שילמדו למבחן, אני חושב שזה נותן אנשים המון.
אבי צבי הדרומי: כל עוד זה יישאר בתחום של רווחה, אז בסדר, אבל שזה יגיע מהקטע הזה של ספר הלימוד שייצא בעוד שנה, עוד שנתיים, יבינו שצריכים להוסיף את הפסקה הזאת, התעוררות ציונית, עשינו על זה אפילו יום עיון עם ההסתדרות הציונית ויש פה פשוט – פשוט מאוד לעשות את הדברים האלה ואז זה יוצר ואז אנשים ילמדו, יהיה להם יותר חשק ללכת ללמוד היסטוריה.
אבי צבי הדרומי: אני לא יודע אם יש קווקזי שלמד היסטוריה.
אבי צבי הדרומי: יש את אליסה אברמוב.
אבי צבי הדרומי: היא כאן, אליסה אברמוב?
אליסה אברמוב: כן.
אבי צבי הדרומי: אהלן.
אבי צבי הדרומי: היא תשלים אותי כי היא מתעסקת בזה.
בני פרץ: כבודו, להוסיף משהו לרווחה, לפני שהיא תענה.
אברהם נגוסה: עד עכשיו לקחתי שלוש נקודות, אחת זה במערכת החינוך, בספרי הלימוד, קולנוע, היסטוריה, מורשת ומלגות.
אברהם נגוסה: דפני, יש לך זמן לשמוע עוד שני דוברים?
דפני מושיוב: בלחץ.
אברהם נגוסה: נשמע את הרווחה ואחר כך נשמע אותה ונשחרר אותה.
דוד ממי: חבר'ה, זה דבר מאוד חשוב וכולם אומרים קיצור קיצור.
דוד ממי: הקיצורים האלה לא מתאימים, אז לא היינו באים.
אברהם נגוסה: אין קיצור.
דוד ממי: אנחנו רוצים לעשות דבר שהוא היסטורי, אני רוצה להגיד משהו.
בני פרץ: תמתינו, תדבר על הרווחה, היא צריכה להשיב על הרווחה.
דוד ממי: אנחנו שלשום ראינו נציג של הקהילה האתיופית, טייס, ואני הורדתי דמעות.
אברהם נגוסה: כן, אני בלחץ להגיע לטקס.
דוד ממי: אני רוצה שכל ההיסטוריה של העם הקווקזי, מיקותיאל, מ-1904, שאנשים, שילד לא ילמד רק על יפי הבלורית ויפי התואר, גם על הקווקזי שהיה ונלחם, שילד לא יתבייש שהוא קווקזי: אה, אתה קווקזי?
דוד ממי: מה, אני לא מריח טוב?
דוד ממי: יש לי צבע עור שונה?
בני פרץ: ואתה מרוקאי, אותו דבר.
דוד ממי: מספיק עם העדות.
אברהם נגוסה: נכון, אני מסכים איתך.
דוד ממי: שגם אתיופי יקבל מלגה וגם ילד שרוצה ללמוד מהקהילה הקווקזית, שלא יגידו לו: יש לך ריח לא טוב בבית.
דוד ממי: סתם אני אומר, בשיימינג של הטלפון.
דוד ממי: אני גאה, אני טייס קווקזי.
דוד ממי: זהו.
אברהם נגוסה: כן, בני, רווחה.
בני פרץ: כן, חברים, אדוני היושב ראש, אני כל כך גאה בך, בוועדה הזו שאני חבר איתך בוועדה על כל המעקבים שאתה עושה מדיון לדיון, על כל נושא של עדה וגורמים ששייכים לוועדת העלייה והקליטה, ואתה חוזר כל פעם לוודא שהדברים מבוצעים.
בני פרץ: היום, אני אגיד לך משהו, בנושא הרווחה, כשאני אומר גם לנושא החינוך אין ילד טיפש, יש מערכת שמנוהלת על ידי טיפשים ועל ידי עסקנים ועל ידי גורמים שמפלים, במכוון.
בני פרץ: הגורם הזה, אנחנו נגיד את זה, עובדה שבקשה הגיעה, אבל לרווחה, אדוני היושב ראש, יש בעיה אחת רצינית - - -
אברהם נגוסה: בני, אתה יכול לא להסכים, אבל אתה לא יכול להגיד על ידי טיפשים.
בני פרץ: לא, אני חייתי את זה.
אברהם נגוסה: אני אומר לך, זה בפרוטוקול.
בני פרץ: זה פרוטוקול, אין מה לעשות.
בני פרץ: אני תמיד אומר, כתבתי, אמרתי כל חיי את הדברים האלה לא מהיום, אני מעל 40 שנה פה כמעט, עברתי מספיק, רואה, יודע, מכיר, יודע גם על הוועדות, כשהוא אומר ועדת ביטון, אני יכול להגיד לך שהייתה ועדת 'טרכטרך', הייתה ועדת אלאלוף, הייתה ועדת דברת בחינוך והכול הלך לזבל, הם התעשרו והלכו ל - - - בוועדות הכול יורד למטה, זה פשוט עוד מלל ועוד כתיבה.
בני פרץ: כל הפרופסורים האלה יודעים, חושבים, כותבים, לנסח טוב, אולי אנחנו לא מדברים טוב, אבל אנחנו בעלי ביצוע.
בני פרץ: זה ההבדל בינינו לבינם, היכולת הביצועית שלנו היא יותר גבוהה מכל כותב אחר.
בני פרץ: וזו היכולת גם שלו, שהוא יודע גם לעקוב בוועדה.
בני פרץ: תאמינו לי, רבותיי, אין דיון שאחרי שבעה-שמונה חודשים, שכל הגורמים שהיו פה בוועדות הראשונות ונאמר להם מה לעשות, שבאו לפה, הם חייבים לתת דיווח מה נעשה ומה בוצע ומה לא בוצע כדי שלא יטייחו דברים.
בני פרץ: ככה הוא מנסה לקדם את כל הנושאים שאנשים יגיעו ויקבלו מה שמגיע להם.
בני פרץ: והרווחה, רבותיי, תדע, אדוני היושב ראש, ואני אגיד לך משהו, זה הפך לתעשייה, תעשייה של מילוי תיקים וניפוח לשכות כדי להגיד 'יש לנו עומס', כדי שהם יוכלו לקבל שעות נוספות.
בני פרץ: אני תמיד אמרתי שאם הייתי רוצה פעם אחת בהפרטה הייתי מפריט את כל העובדות הסוציאליות, משלם להן רק על פי הוכחה שהן דאגו והוציאו את הבן אדם מהבעיה שלו.
בני פרץ: הם לא יוצרים, הם יוצרים את הבעיה.
אברהם נגוסה: בני, בוא תסכם.
אברהם נגוסה: ברווחה, כשצריכים, מה יהדות קווקז צריכים - - -
בני פרץ: כמו כל עדה אחרת, אני לא מתכוון רק ל - - -
אברהם נגוסה: לא, הנושא הזה.
בני פרץ: הנושא של קווקז, אנחנו מדברים עליו ספציפית, אבל אם אתה לוקח את זה אתה לוקח את זה במכלול, כי זה לא רק לזה או לזה לא, זה אצל כולם, כי נמצאים גם הקווקזים, זקוקים לרווחה, גם האתיופים, גם המרוקאים, גם אלה שנפגעו מהמערכת.
בני פרץ: לכן שכבות.
בני פרץ: לכן אני אומר דבר אחד, אדוני היושב ראש, הרווחה צריכה לבצע רק דבר אחד, לקבל תקציב ולתת דין, כל משרד ברווחה לתת דין מי הוצא מאצלם ועלה והתקדם למעלה.
בני פרץ: זה מה שהם צריכים לתת.
בני פרץ: כל משרד צריך לתת את זה לשר ולתת לנו את זה פה, להוכיח לנו שאדם שהגיע לרווחה לא נמרח ולא נמעך.
ברוך ליוייב: לגבי מקרה ספציפי אני יכול להוסיף, חבל שהיא לא הגיעה לכאן, הגברת הייתה אמורה לבוא לפה, הבת שלה, ככה קרה, היא חולה, ואז היא נתקלה בכל מיני קשיים וכל מיני בעיות.
שלומית אבינח: אבל זה מקרה פרטני, אנחנו - - -
ברוך ליוייב: זה לא מקרה פרטני, כשאני מדבר עם בן אדם - - -
שלומית אבינח: אנחנו לא דנים בזה בלי שהמשרד יודע.
ברוך ליוייב: לא, זה לא מקרה פרטני, כשבן אדם בא אליי ופונה אליי, אני גם יודע לזהות אם זה מקרה פרטני או לא, אז אני יכול להגיד לו: תשמע, זה מקרה פרטני, לך תטפל או שאני אעזור לך, נגמר הסיפור, אבל המקרה הזה כבר הופך להיות לא פרטני.
ברוך ליוייב: ברגע שיש חבר'ה מהקהילה שלנו שהגיעו למצב כזה שהם מחליפים שמות משפחה, במקום אברמוב הם עושים אברם, דוידוב, דוד, זה כבר אומר משהו.
ברוך ליוייב: אתה מגיע פה למשרדים ואתה לא - - -
בני פרץ: כפרה עליך, דוידוב זה שם אשכנזי.
אברהם נגוסה: דפנה מושיוב, בבקשה, המשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.
דפני מושיוב: קודם כל אני באמת רוצה להצטרף לברכות ליושב ראש, אני חושבת שלאורך התקופה שאתה יושב ראש התקיימו כאן דיונים מקצועיים וממוקדים ואתה בן אדם שהוא מאוד מאוד עקבי, מאוד חותר למטרה ולא מוותר ולזכותך באמת ייאמר ושיהיה בהצלחה.
דפני מושיוב: מעבר לזה אני חושבת שהיום מערכת הרווחה, אם קראתם את יעדי המשרד, נותנת הרבה מאוד דגש בכלל לנושא של עוני, לנושא של נוער, תכנית ית"ד, ההתייחסות היא באמת לפי סוג הקושי שקיים וכל מה שניתן לעשות ניתן באמצעות מעטפת שניתנת למשפחות ואני מקווה שאנשים באמת יצליחו להתגבר על החסם ולהמשיך הלאה.
אברהם נגוסה: האם יש התייחסות, אני יודע שבקרב יוצאי אתיופיה בשטח יש, זה בעקבות ועדת השרים, אבל גם לפני היו ילדי יוצאי אתיופיה, הקווקזים, על זה נשמע יותר במשרד הקליטה, אבל אצלך?
דפני מושיוב: ההתייחסות היא קודם כל בהתאם לאדם ואם יש לו חסם לשוני.
דפני מושיוב: אם ישנו חסם לשוני אז ניתן סיוע, אם זה לדוברי ספרדית, לדוברי רוסית, כל שפה בהתאם לצורך שלה וזה קיים במחלקות לשירותים חברתיים.
דפני מושיוב: בגדול, המערכת היא לא סגרגטיבית, היא נותנת את השירות לאדם בצורה משלבת כמה שיותר.
ברוך ליוייב: עובדים סוציאליים, כמעט אין דוברי רוסית.
דפני מושיוב: יש, יש.
דפני מושיוב: הרבה יש, דרך אגב.
דפני מושיוב: אני חושבת שזו אחת השפות הבולטות בקרב נותני השירות.
ברוך ליוייב: היום זה כבר פחות ופחות, אז בגלל זה מתחילות להתעורר בעיות.
דפני מושיוב: לא, לא.
דפני מושיוב: אני לא מרגישה את זה, אני מסתכלת ואני רואה בשטח שישנם הרבה מאוד.
דיאנה אוריה אירים: במרכז אין בכלל.
דפני מושיוב: יש בתל אביב, יש בחדרה, יש בפתח תקווה.
דפני מושיוב: בכל מקום וחוץ מזה כשלא צריך והבן אדם יליד הארץ והנוער רובו יליד הארץ ההתייחסות היא לסוג הקושי שיש לו, אני חושבת שהגישה היום שהתפתחה בכלל בעבודה סוציאלית, של פרופ' קרימאיר, היא מסתכלת על הנרטיב, היא רואה בלקוח את מקור המידע ונותנת לו את המקום והמרחב כדי להביא גם את הכוחות שלו וגם את ההיסטוריה שלו ושל משפחתו ופשוט זה משתנה והמערכת מתאימה את עצמה בהתאם לצרכים של הלקוחות.
ברוך ליוייב: מה קורה בערים כאלה כמו חדרה, אור עקיבא?
ברוך ליוייב: אני מקבל הרבה שמועות משם על הזנחה.
ברוך ליוייב: הזנחה.
ברוך ליוייב: חבל שאנשים לא הגיעו לכאן, יש חלק שלא באו, אחרת הם היו אומרים את זה מהלב.
ברוך ליוייב: אני שומע את זה, יש הזנחה מוחלטת.
דפני מושיוב: תראה, מוחלטת, שוב, אני חושבת שצריך להסתכל לגופו של עניין.
דפני מושיוב: אני מכירה את חדרה, אני גם מכירה את אור עקיבא לאורך השנים, משנות ה-90, ישנם אנשים שהם נותני שירות, היה גם בזמנו קורס הסבה שעשו לעובדים סוציאליים יוצאי קווקז והרבה מאוד אנשים נכנסו למערכת וגם הביאו את הנרטיב של ההיסטוריה המאוד ארוכה.
דפני מושיוב: אנחנו עשינו גם קורסי מנהיגות בזמנו יחד עם מכון מנדל, זכי חרוב, אם אתה מכיר אותו, הוא אחד המובילים בתחום העבודה הסוציאלית בתחום הזה וישנם עוד כמה וכמה אנשים.
דפני מושיוב: פשוט השנים עושות את השינוי והקושי שקיים הוא קושי שהוא בהתאם לכל משפחה וסוג החסם שלה.
דפני מושיוב: להגיד לך שמערכת הרווחה מצליחה לתת מענים לכולם?
דפני מושיוב: באופן כללי אני חושבת שיש הרבה מקום לשיפור, אבל ישנה התייחסות בהחלט והובלה של אנשים שהם מודעים לתחום.
ברוך ליוייב: אדוני היושב ראש, אני כמובן בטוח שאף אחד כאן מהמוזמנים לא יבוא ולא יגיד: אני אשם ואני מודה באשמה, אני גם מבין אותך, אבל כל דבר בחיים נמדד על פי איזה שהוא מדד, יש איזה שהיא השוואה כללית.
ברוך ליוייב: אם אנחנו נסתכל על המפה הזאת, היום, עובדה, הנה אנחנו הגענו עכשיו לבחירות עוד מעט, עובדה שהקהילה הקווקזית היום במדרג הכי נמוך במדינת ישראל.
ברוך ליוייב: וזו האמת.
אברהם נגוסה: תודה, דפני.
רפי יעקובוב: אפשר, היושב ראש?
אברהם נגוסה: לפני שהיא הולכת?
רפי יעקובוב: כן.
רפי יעקובוב: ממש בקצרה.
רפי יעקובוב: קוראים לי רפי, אני עובד באוניברסיטה העברית בירושלים בהר הצופים, בקמפוס.
רפי יעקובוב: אני מאוד מכבד את העבודה שלך, מה שאת עושה, אבל אנחנו מדברים עכשיו על סטטיסטיקה וזה מאוד יפה, אני איש שטח, אני רואה את זה בשטח.
רפי יעקובוב: אחד הילדים שפנה אליי באוניברסיטה, ילד לאמא חד הורית, עומד בכל הקריטריונים של מלגה ויש לנו שמועה באוניברסיטה, אנחנו לא קודקודים, אנחנו אנשי שטח, אמרו לנו שאם האוניברסיטה העברית לא יקבלו 12% מהערבים הם לא יקבלו תקציב.
רפי יעקובוב: זה אני שמעתי אישית במשרד.
רפי יעקובוב: ילד, לא משנה, קווקזי, לא משנה מה הוא יהיה, אמא חד הורית, בקושי סוגרים את החודש ואין לו מלגה, אז אני לא יודע איך לקרוא לזה.
דפני מושיוב: אני לא אחראית למלגות.
רפי יעקובוב: אני לא מדבר על המלגות, אנחנו אחראים על לפתוח עיניים, אנחנו צריכים להיות ערניים עם יד על הדופק.
רפי יעקובוב: אני לא רוצה להיות גזען או משהו כזה, אני ממש לא גזען, אני מכבד כל אחד ואחד ואני מאמין שאתה מקשיב וזה מקום מאוד רגיש גם בשבילי וגם לכל אחד שיושב פה, הילדים שלנו משלמים מחיר.
רפי יעקובוב: אני מאוד מבקש מהיושב ראש, פשוט סטטיסטיקה זה סטטיסטיקה, בואו נצא לרחוב ונהיה אנשי שטח.
אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו שני חברי כנסת, חבר הכנסת רוברט טיבייב וחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.
בני פרץ: רק הערה, כבודו, שהאוניברסיטה העברית מזמן הפכה להיות האוניברסיטה הערבית.
אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו נשמע את משרד התרבות גם, הייתה התייחסות בנושא קולנוע, בנושא מורשת ותרבות ומה המשרד עושה כדי לתת להם את הביטוי של מורשת יהדות קווקז.
מאיר קיקוז: ראשית בוקר טוב לכולם.
מאיר קיקוז: אני מאיר, במקרה גם יוצא קווקז, הוריי לפחות, אבל ללא קשר, אני מנהל אגף אמנויות במשרד התרבות.
מאיר קיקוז: אני שמח על הוועדה הזאת.
מאיר קיקוז: ידידי אבי פה ממינהל הספורט.
מאיר קיקוז: אני קודם כל מבקש להודות ליושב ראש הוועדה ולחברי הכנסת על הוועדה המאוד מכובדת הזו, אני חושב שהיא יותר מראויה ואני שמח להיות בפעם הראשונה שאני נמצא פה ואני שמח להיות חלק ממנה, אז תודה רבה.
מאיר קיקוז: אני גם רוצה לציין את העובדה שמשרד התרבות והספורט רואה באמת את החשיבות של המפגש הזה בעובדה ששלחו שני נציגים, גם ממינהל הספורט וגם ממינהל התרבות, זה מאוד חשוב גם לציין את זה.
מאיר קיקוז: אני מבקש לדבר ולציין מה אנחנו במשרד התרבות, במינהל התרבות, אני מניח שחברי אבי יוסיף על מינהל הספורט, מה אנחנו עושים לטובת כלל העדות במדינת ישראל.
מאיר קיקוז: הנחת היסוד שלנו במשרד התרבות שבעצם כל עדה ועדה מצד אחד רוצה לשמור על המורשת שממנה היא באה, מצד שני היא רוצה להיות חלק מהחברה בישראל, כמו שציינת וזה לא סותר אחד את השני, כי זה חשוב שהעדות השונות המרכיבות את הפסיפס החברתי שמרכיב את החברה הישראלית יישמרו וישמרו על ההיסטוריה והמורשת שהם באו מבית אבא.
מאיר קיקוז: ברמת העיקרון לפני שהגעתי לכאן בדקתי מה אנחנו עושים באמת, במספרים, לא, איך אמר איש השטח?
מאיר קיקוז: במספרים אנחנו עושים.
מאיר קיקוז: לצערי קהילת יוצאי קווקז, יש לי התחושה שלא מכירים בדיוק את המוצרים שאנחנו נותנים להם כדי שייהנו וישמרו על המורשת שלהם.
מאיר קיקוז: כוונתי היא לתקנות שיש לנו במשרד התרבות שיכולים לבוא ולהיתמך.
מאיר קיקוז: הרבה קהילות נתמכות דרך משרד התרבות על פעילויות תרבותיות שהן עושות בקהילה שלהן.