GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם נגוסה: ההערכה כי בעשור האחרון הגיעו לישראל כ-30,000 עולים מצרפת, חלקם שוקלים לחזור לצרפת בגלל קשיי הקליטה בישראל.
אברהם נגוסה: לפי נתוני הסוכנות היהודית שהגיעו לקראת הדיון הנוכחי מה-1 לינואר 2017 ועד 30 בנובמבר 2018, עלו 28,705 עולים מצרפת.
יהודה שרף: לא, הוספת 18,000.
אברהם נגוסה: סליחה, אני קורא מנתוני הסוכנות.
יהודה שרף: 2,319.
אברהם נגוסה: אחר כך תתקנו.
אברהם נגוסה: יכול להיות טעות בהדפסה, אנחנו נראה.
אברהם נגוסה: אבל תרשום.
אברהם נגוסה: אני חוזר על הנתון עד שאתה תשכנע אותי לתקן.
יהודה שרף: אדוני היושב ראש, אם זה היה המספר, הדיון הזה היה מיותר לחלוטין.
יהודה שרף: אם 28,000 עולים עלו השנה מצרפת, זה מספר נהדר.
אברהם נגוסה: אתה אומר שזה פחות.
אברהם נגוסה: אני מתכוון משנת 2013.
יהודה שרף: לא, אמרת 2018.
אברהם נגוסה: לא, אז לא שמעתם אותי.
אברהם נגוסה: אני אמרתי מה-1 בינואר 2013 ועד 30 בנובמבר 2018, עלו 28,705 עולים מצרפת.
אברהם נגוסה: בנתניה גרים 27%, 7,780 עולים, תל אביב 17%, 4,905 עולים, ירושלים 16%, 4,508 עולים, אשדוד 8%, 2,386 עולים ורעננה 7% - 1,980 עולים.
אברהם נגוסה: לפי חתכי גיל 19-0, 8,134 עולים, 44-20 – 9,956 עולים ו-65-45, 5,620 עולים, 66 פלוס – 5,167 עולים.
אברהם נגוסה: מתוכם 4,105 תלמידי בית ספר יסודי ותיכון, 2,112 סטודנטים, 922 עובדים במקצועות חופשיים, 720 אנשי מכירות, 331 מורים בבית ספר יסודי, 293 מנהלי חשבונות ו-290 רופאים, 276 כלכלנים, 256 עורכי דין ועוד בעלי מקצועות רבים, ו-3,674 פנסיונרים.
אברהם נגוסה: העולים הפוטנציאליים לישראל מתעניינים בשלושה תחומים: תעסוקה, חינוך ודיור.
אברהם נגוסה: כשליש מהעולים שעלו מצרפת לא מצאו עבודה בתחום עיסוקם, השכלתם והכשרתם.
אברהם נגוסה: עליית צרפת מאופיינת בעליית בואינג שבה האב ממשיך לעבוד בצרפת וטס כל שבוע מיום ראשון עד חמישי, מודל משפחתי שכזה גורם לערעור התא המשפחתי.
אברהם נגוסה: מדינת ישראל תומכת בצעירים בגילאים 36-18 עם תכניות ייעודיות, אולפן עציון, מסע ועוד.
אברהם נגוסה: לגבי המשפחות, הן מקבלות סל קליטה ושעות אולפן ללימודי עברית, הליווי התעסוקתי לא מספיק, רוב העולים גרים בשכירות, אי הכרה במקצועות הרפואיים מצרפת בישראל מהווה סיבה משמעותית לשיקול האם כדאי לעלות לישראל.
אברהם נגוסה: בגלל קשיי השפה העולים לא מצליחים לעבור את מבחני הרישוי ולכן לא עוסקים במקצוע שאיתו הם באו לישראל.
אברהם נגוסה: אני פתחתי ואמרתי את הנתונים שידועים לנו.
אברהם נגוסה: אני אשמח ממשרדי הממשלה, ארגונים או נציגי העולים שיתקנו אם הנתונים האלה נכונים או לא, אם הסיבות האלה נכונות או לא נכונות, אם המציאות שהצגתי כאן נכונה או לא.
אברהם נגוסה: להבנתנו זו המציאות, אלא אם תשכנעו אותנו אחרת.
אברהם נגוסה: אי אפשר להמשיך עם המציאות הזאת, צריך לעבוד כדי לשנותה.
אברהם נגוסה: יש להגדיל את העלייה מצרפת, וכדי להגדילה צריך לטפל בקליטה כאן.
אברהם נגוסה: אני נותן את רשות הדיבור ליוזם הדיון חבר הכנסת מוטי יוגב.
מרדכי יוגב: ברשות יו"ר הוועדה, חבר הכנסת ד"ר אברהם נגוסה, חברתי שרת העלייה והקליטה לשעבר חברת הכנסת סופה לנדבר וכל אנשי משרד העלייה והקליטה, אני לא מזהה פה מי הבכיר ביניהם, ואנשי הסוכנות היהודית וארגוני עולי צרפת ונציגי הצבא וכולם.
מרדכי יוגב: אני מבחירה, ממש, נמצא בוועדת העלייה והקליטה קדנציה שניה, משום שאני סבור שזו אחת מהמשימות היותר גדולות שלנו כעם ישראל וכמדינת ישראל לקבץ את כל נתחי ישראל מהדרום, מאתיופיה, מצרפת, ממזרח וממערב, וחברי חבר הכנסת נחמן שי, ודאגתנו - - -
אברהם נגוסה: חבר הכנסת ד"ר נחמן שי הצטרף אלינו.
מרדכי יוגב: מבחירה אני נמצא בוועדת העלייה והקליטה קדנציה שניה משום שאני סבור שזו אחת מהמשימות הראשונות של עם ומדינת ישראל לקבץ את כל נתחי ישראל מכל תפוצות ישראל.
מרדכי יוגב: זכינו בשנת 2014 וחווינו פה יחד בוועדה בקדנציה הקודמת בגלי עליה גדולים וכ-25% היו אז מאוקראינה או מיוצאי מדינות רוסיה וברית המועצות לשעבר, כ-25% היו מיהודי צרפת ו-50% מכל העולים.
מרדכי יוגב: ואז בתוך אותה חוויה של שמחה, חשנו בירידה, חשנו בקשיי הקליטה וחשנו בכך, גם קיבלנו מהשטח, שעולים בעיקר אז, היינו - - - ברופאים עולים מצרפת, אומרים לחבריהם "אל תבואו" ועוברים לשבוע עבודה בצרפת, כפי שתיאר פה חברי, ומשהו בקליטה השתבש ופונקציית העלייה, כך אז תיארתי, היא כפונקציית הקליטה שלנו.
מרדכי יוגב: אני לא בא להאשים אף אחד.
מרדכי יוגב: כאשר יש בצרפת בין 200,000 ל-400,000 יהודים, כפי שתואר פה, ויש בצרפת אנטישמיות כפי שאנחנו יודעים ואפילו האפודים הצהובים בצרפת הכווינו את פניהם כלפי היהודים כסיבה, ואנחנו רואים – ואני מודה שהבוקר כשקיבלתי את הנתונים ממשרד העלייה והקליטה רק הבנתי עוד יותר טוב כמה בעצם המצב קשה – שמהם, קרוב ל-8,000 עולים בשנה, 7,684 כפי מה שמתואר פה, ירידה תלולה, ל-2,452 וזה צריך להדאיג אותנו ולשים לנגד עינינו איך ממקדים את העשייה.
מרדכי יוגב: מה עושים, מה הסיבות לכך שחלה ירידה שכזו מספרית.
מרדכי יוגב: חסר לי פה נתונים של כמה מתוך אלה שעלו החליטו לשוב ולרדת לצרפת.
מרדכי יוגב: אלה נתונים שחסרים לי כאן.
מרדכי יוגב: אני מבקש ממי שידע, להשלים, ובכלל משרדי הממשלה שנמצאים פה, מה אנחנו עושים עם הדבר הזה.
מרדכי יוגב: לסיכום רק אומר שאני סבור שמכל מה שנשמע פה, ונאמר את זה גם בסיום, לבקש ועדת מעקב כדי לדעת מה אכן נעשה כדי שהגרף לא ירד כלפי מעלה, אלא כדי שנושיט יד לאחינו שבכל העולם אבל במיקוד פה ליהודי צרפת ונביא לעלייתם פה לארץ ולקליטה הרבה יותר טובה שלהם ולעלייה במספרים.
מרדכי יוגב: אני יזמתי פרויקט לא לבד, יחד עם אחרים, שלום - - ואחרים, להביא רופאים עולים מצרפת לצפון ואנחנו עוד בקשיים בעניין.
מרדכי יוגב: אם לעפולה, אם לטבריה.
מרדכי יוגב: בשני המקרים שני מנהלי בתי החולים אורנה בהעמק וד"ר רון ארז בפוריה, רוצים לקלוט כל מי - - - ועוד לא עולה בידינו מסיבות כאלה ואחרות.
מרדכי יוגב: בשורה התחתונה, נשמח לשמוע את הדברים ויחד כולנו ביד אחת, לראות איך הגרף הזה עולה כלפי מעלה ב-2019 ואנחנו מושיטים יד קולטת שתביא גם לעליה בעליה.
אברהם נגוסה: החוסר ברופאים במדינה היא מציאות ידועה, אבל מצד שני אנחנו מקשים על העולים החדשים את ההכרה בתעודות שלהם, וזו המציאות.
יהודה שרף: וגם כשאתה מכיר בהם אתה בבעיה כי יש לך ארבעה תקנים.
יהודה שרף: גם כשמכירים בהם, ומכירים בהרבה, יש בעיית תקנים.
יהודה שרף: לרופא מומחה אומרים "לך תהיה רופא משפחה".
אברהם נגוסה: ברור, יהודה.
אברהם נגוסה: הקליטה - - - אבל המחסום הכי גרוע הכי קשה והכי כואב זה המחסום הבירוקרטי להכיר בתעודות שלהם.
אברהם נגוסה: זה המחסום הראשון שמתסכל את העולים להשתלב בחברה וגם לפוטנציאלים להחליט לעלות לישראל.
מרדכי יוגב: אדוני היושב ראש, אני חושב שזה צריך לעמוד לנגד עינינו, כדי שנבין מה, ואני אומר למנהלת הוועדה, זה משקף יותר מכל למה צריך דיון ולמה צריך לעשות עובר לעשייתם.
אברהם נגוסה: את הגרף שצוין פה הכין משרד הקליטה.
אברהם נגוסה: לדוגמה ב-2015, 7,684 עולים וב-30 לנובמבר 2018, ירד ל-2,452.
אברהם נגוסה: העלייה ירדה ל-2,452.
אברהם נגוסה: זה גרוע.
אברהם נגוסה: לכן אנחנו נשמע - - -
בני פרץ: נכבדי, כבודו, לפני כמה זמן דיברנו, הייתה ישיבה על הנושא של הרופאים מצרפת והקשיים שהם עוברים פה, לעומת איכות הלימודים שלהם.
אברהם נגוסה: סליחה בני, בוועדה הזאת אנחנו עושים דיון מקצועי וענייני, לכן אני לא מרשה להתפרץ באמצע.
בני פרץ: אני לא מתפרץ, קיימת פה דיון על הנושא הזה של הרופאים הצרפתים.
אברהם נגוסה: ידידי, אתה נרשמת, אני אתן לך את רשות הדיבור.
אברהם נגוסה: תמתין.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת סופה לנדבר את רוצה לומר משהו?
סופה לנדבר: בינתים לא.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע ממנכ"ל קעליטה אריאל קנדל בבקשה.
אריאל קנדל: כבוד היושב ראש, חבר הכנסת יוגב, תודה על הוועדה.
אריאל קנדל: חברת הכנסת סופה לנדבר, חבר הכנסת נחמן שי.
אריאל קנדל: אני אומר כך, אם לא הייתי איש אופטימי מטבעי הייתי בא היום ובוכה על הפספוס הענק פשוט, שקיים פה במדינה בסיפור הזה בשנים האחרונות.
אריאל קנדל: כמובן כשאתה בא לדבר בוועדה כזאת אתה צריך לבוא עם מספרים אבל אתה צריך גם לקצר ואני יודע, כבוד היושב ראש, שיש פה הרבה אנשים שרוצים לדבר, אבל אני אצטט כמה מחקרים.
אריאל קנדל: הראשון ביניהם, ראש ממשלת צרפת, אדוארד פיליפ לפני כשלושה שבועות מדבר על 69% עליה במעשים אנטישמיים בצרפת יחסית לשנה שעברה.
אריאל קנדל: מי שקצת מבין במה שקורה בצרפת בשנים האחרונות, אם כל שנה יש 70% עליה ביחס לשנה קודמת, זה אומר שהמצב לא משתפר.
אריאל קנדל: דבר שני, לפי מכון מחקר הכי גדול בצרפת, ב-2015, 43% של יהודי צרפת רוצים לבוא לפה.
אריאל קנדל: אגב, יש בצרפת חצי מיליון יהודים לפי ההלכה ועוד כמיליון יהודים לפי חוק השבות.
אריאל קנדל: זה אומר שאם 40% לפי המחקר הזה, אגב, זה לא מחקר של הסוכנות, זה לא מחקר של ממשלת ישראל, זה אמור להיות מחקר די אובייקטיבי שמי שהזמין אותו זה נשיא צרפת לשעבר פרנסואה הולנד, לפי המחקר הזה לפחות 200,000 יהודים רוצים לבוא לפה.
אריאל קנדל: דבר שלישי, לפי מחקר שעשתה אוניברסיטת בר אילן, על כל שקל שנשקיע בעליה מצרפת מדינת ישראל תקבל 15 שקלים בחזרה תוך עשר שנים.
אריאל קנדל: חבר הכנסת יוגב, מה שאתה מדבר, על הגרף - - -
נחמן שי: רגע, אריאל, תסביר רגע את החישוב הכלכלי הזה.
נחמן שי: איך - - -
אריאל קנדל: זה מבוסס בעיקר על כך שכל יהודי צרפת שבאים לפה, לכולם יש בגרות, 50% בגילאי תעסוקה בעלי תואר אקדמאי ועל בסיס זה, טוב, זה תמצית - - -
נחמן שי: לא, אבל אתה משווה השקעה - - -
אריאל קנדל: על כל שקל שתשקיע בעליה מצרפת תוך עשר שנים נקבל 15 שקלים בעקבות העובדה שאנשים - - -
אריאל קנדל: אני אשלח לך את זה.
אריאל קנדל: זה הדבר השלישי.
אריאל קנדל: ואז אתה מדבר על הגרף שהיה אמור להיות פה, אני מסכים איתך, ושואלים למה זה ירד.
אריאל קנדל: בהתחלה ניסו להסביר לי "תשמע, עמנואל מקרון הגיע לשלטון", כנראה גם לא מציאה גדולה לפי הימים האחרונים, אחר כך ניסו להסביר לנו שבגלל שהפיגועים בצרפת הם נגד כלל האוכלוסייה ולא רק נגד היהודים אז היהודים כבר פחות רוצים לבוא לפה.
אריאל קנדל: עם כל הכבוד, אני לא יכול לקבל את זה.
אריאל קנדל: ושלוש, אם אתה מסתכל על הימים האחרונים, וזה גם נאמר, האפודים הזוהרים האלה בצרפת התחילו להגיד שאולי הכסף נמצא אצל היהודים, הטענה המרכזית.
אריאל קנדל: אני אגיד ככה, רובכם פה יודעים שעד לפני שלוש שנים ישבתי במגזר הציבורי, הייתי ראש משלחת של הסוכנות בצרפת, הוחלפתי על ידי ידידי דניאל שיושב פה, ואני חושב שמה שנעשה אז היה התחלה טובה.
אריאל קנדל: זה אומר לעשות ירידים, להנגיש את המידע, זה מאוד חשוב.
אריאל קנדל: אבל מגיע מצב ש-30,000 עלו, כנראה הכי אמיצים או הכי ציונים, תקרא להם איך שאתה רוצה.
אריאל קנדל: מצד שני עומדים מנגד 200,000 שרוצים לבוא ולא יכולים, בגלל שאין פה – ואני קצת מפריד בין הצעירים למשפחות – כי לצעירים, צריך להגיד גם את האמת, יש כל מה שצריך פה לצעירים, יש תכניות מסע, יש אולפני ציון, לצעירים יש, אבל למשפחות אין והאין הוא גדול.
אריאל קנדל: נכון יש סל קליטה, ונכון יש אולפן, אבל מעבר לכך חסרים פה הרבה דברים.
אריאל קנדל: יושב פה גם דב מימון שבזמנו דיבר על ה-ABC, אני אוסיף D ו-E, ואני אסביר.
אריאל קנדל: A, צריך פה מסלולי עבודה, Aכמו עבודה.
אריאל קנדל: תעסוקה, ליווי אישי, צריך להגיד כבר שם שכל מי שיגיע לפה יקבל ליווי אישי באופן פרו אקטיבי ולא באופן אקטיבי.
אריאל קנדל: אני אסביר.
אריאל קנדל: לא יכול להיות מצב שאנחנו עושים ירידים בצרפת ועושים שם בעיקר רק מידע.
אריאל קנדל: צריך להגיע למצב שנותנים שם היצע.
אריאל קנדל: להגיד לאדם "תשמע, אתה תגיע לישראל ויש את כל השירותים" זה לא מספיק, ואגב, האשם הראשון במרכאות, כי אני לא רוצה להגיד שהעולה הוא אשם, זה העולה מצרפת.
אריאל קנדל: העולה מצרפת חי במציאות מאד מאוד קשה, בקטע הזה שהוא מקבל בצרפת הרבה מאוד דברים סוציאליים, בכל מה שקשור לתנאים סוציאליים, ונכון, כשהוא בא לפה, אם אתה מחכה שהוא יבוא אליך, הוא לא יבוא.
אריאל קנדל: צריך לעשות הרבה דברים פרואקטיביים כדי להביא אותך אליו ואני אומר A כמו עבודה, מסלול תעסוקה לכל מי שמתעניין בעליה בשנה הראשונה שלו בארץ.
אריאל קנדל: B- בירוקרטיה ודיפלומות.
אריאל קנדל: לא יכול להיות מצב, כבוד היושב ראש, שאנחנו כבר מתחננים חודשים ושנים, ואני אדבר רק על הסיפור של האחיות.
אריאל קנדל: הרופאים מצרפת היום, למי שלא יודע, לא חייבים היום במבחן.
אריאל קנדל: רוקחים בצרפת לא חייבים במבחן, רופאי השיניים לא חייבים במבחן.
קריאה: זה עוד לא מדויק.
אריאל קנדל: מדויק מאוד.
קריאה: רופא שיניים שסיים לימודיו - - -
אריאל קנדל: אוקיי, אחרי חמש שנים, בסדר, אני איתך.
אריאל קנדל: אני בעד שנעשה אותו דבר לאחיות, בסדר?
אריאל קנדל: גם בזכות אגב שר הבריאות אדון ליצמן, ואני אומר האחיות אותו סיפור.
אריאל קנדל: יש הרבה אחיות שהיו מאוד שמחות לבוא לפה ולא יכולות כי המבחן הזה הוא פשוט הזוי, הוא לא מתאים.
אריאל קנדל: C – קהילה.
אריאל קנדל: הסיפור של הפרויקטורים משתפר, אבל גם זה לא מספיק ואני לא אדבר פה על התמיכה בעמותות שיושבות כאן מסביב לשולחן הרבה מאוד עמותות שיודעות, ואני לא מדבר עליי.
אריאל קנדל: לא על קעליטה, נעזוב את קעליטה זה לא מעניין בדיון הזה.
אריאל קנדל: אבל יש פה הרבה מאוד עמותות שיודעות לתת את השירות התוספתי ולא מקבלות - - -.
אריאל קנדל: D – דיור, צריך למצוא פתרון ואני רק אתן דוגמה אחת.
אריאל קנדל: צריך לפתוח את מרכזי הקליטה לעולים מצרפת.
אריאל קנדל: היום, ואני מדבר פה על כמויות, כי יגידו לי שיש עולים מצרפת במרכזי הקליטה.
אריאל קנדל: שוב, אני לא מדבר על צעירים באולפני ציון, נכון, יש, אני מדבר על משפחות.
אריאל קנדל: העובדה שיש אולי בין חמש לעשר משפחות מצרפת היום במרכזי קליטה, זה דבר שלא יכול להיות.
אריאל קנדל: צריך למצוא לזה פתרון.
אריאל קנדל: יש הרבה מאוד משפחות מצרפת, למי שלא יודע, 30% מיהודי צרפת, לפי אותו מחקר של - - - בצרפת, חיים היום במצב כלכלי לא פשוט.
אריאל קנדל: הרי זה לא אנשים שיש להם דירות בהרצליה וברעננה ובאילת, אני לא מדבר על האנשים האלה.
אריאל קנדל: אבל צריך גם לתת התייחסות למי שגר בפרברי פריז, בסרסל, ב- - - ולא יכול לבוא לפה, וצריך גם אולי את הסיפור הזה של מרכז הקליטה.
אריאל קנדל: אם עלו 20% בשנים האחרונות עולים מצרפת, אז יכול להיות שצריך גם סוג של הלימה עם המקומות במרכזי קליטה ו-E כמו Education, חינוך, ואני חושב שהצעד שנעשה על ידי שר החינוך לפני עשרה ימים, לתת ל-2,000 ילדים תכניות לאחר שעות הבית ספר זה כבר צעד אחד ראשון, הרי הנושא של הישיבה זה מה קורה פה בממשלת ישראל בכל מה שקשור לעליה מצרפת וגם בעידוד עליה, אז יכול להיות שאם שם יבינו שהילדים פחות הולכים לאיבוד, אז יגיעו לפה יותר עולים.
אריאל קנדל: לסיכום אני אגיד שבלי מסלולי קליטה פרואקטיביים ולא רק מידע, כי לתת מידע זה מאוד חשוב, אבל זה לא מספיק.
אריאל קנדל: לתת היצע בצרפת זה משהו אחר לגמרי, ובלי היצע בכל הנושאים האלה, העולים מצרפת לא יגיעו, אנחנו נפספס את זה ואני לא רוצה להגיע לתסריט הרבה יותר קשה עם כל מה שיכול עוד לקרות בצרפת כי המצב, למי שעוד חושב שבצרפת המצב ישתפר, אז יש לי בשורה לא כל כך טובה, המצב לא ישתפר שם.
אריאל קנדל: תודה.
אברהם נגוסה: אני קודם כל מאוד מעריך את העבודה שלכם, כמי שמכיר, פתחתם מרכז ליווי תעסוקתי בירושלים, בתל אביב, ואתם עושים הרבה.
אברהם נגוסה: יש נתון אחד, כמו שחבר הכנסת מוטי יוגב התייחס, שחסר לנו.
אברהם נגוסה: כמה ירדו.
אריאל קנדל: טוב, פה אני אנסה - - -
אברהם נגוסה: למי יש את הנתון?
קריאה: לנו יש נתון.
אברהם נגוסה: של העלייה יש לנו נתונים.
אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת ד"ר עליזה לביא.
אברהם נגוסה: נמשיך בדיון שלנו.
אברהם נגוסה: בואו נשמע עוד אנשים בעניין של הארגונים, ולאחר מכן נפנה למשרדי הממשלה.
אברהם נגוסה: עו"ד נילי נאהורי בבקשה, מ-ISRAEL FOR EVER.
נילי נאהורי: אני רק אשלים את מה שאמר חברי אריאל קנדל בעניין התעסוקה שצריך להבין שאם מקודם כמעט ורק צעירים היו עולים לארץ, וזה היה בעצם ה-2,000 יהודים צרפתים שהיו קבוע עולים לארץ, היום מדובר בעליות משפחתיות ולכן צריך לדאוג לתשובה לכל מרכיבי המשפחות האלה.
נילי נאהורי: לכן מדובר כאן באנשים שצריכים להגיע ולפרנס את המשפחה שלהם מהיום הראשון.
נילי נאהורי: לכן מכיוון שהם לא יכולים להרשות לעצמם להסתמך רק על סל הקליטה ולהתארגן לשאת בכל העול של הקליטה במשך שנה, אז צריך לתת להם פתרון מלכתחילה, כבר מצרפת.
נילי נאהורי: לכן מבחינת התעסוקה יש אפשרויות, למשל לארגן מאגר מעסיקים ישראלים שיכולים להציע עבודה לצרפתים, כי בכל זאת לצרפתים, גם אם אין להם את השפה כבר מהתחלה יש להם את ה-know how, שהם יכולים לתרום הרבה לחברות הישראליות ולכן אפשר לארגן מאגר מעסיקים ישראליים שיהיו מעוניינים עם כל הסבסודים שהם יכולים לקבל ממשרדי הממשלה, להציע עבודה לצרפתים.
נילי נאהורי: בצרפת צריך לשים לשכות השמה כבר שיוכלו להציע כבר עבודה לצרפתים עוד לפני שהם עולים לארץ, שהצרפתים יוכלו להביא קורות חיים ושבצרפת כבר יהיו יועצים מקצועיים שיוכלו להתאים בין ההיצע לבין הביקוש.
נילי נאהורי: וכך יוכלו כבר המשפחות לעלות עם עבודה ביד, וזה משנה הרבה.
נילי נאהורי: מבחינת הכרת התעודות, אריאל דיבר על הבעיה שלתעודות שעוד לא הוכרו, אבל אני יכולה להעיד שגם אלה שבקשר אליהם יש כבר הכרת תעודות, לוקח זמן נצח עד שבאמת הם מקבלים את ההכרה.
נילי נאהורי: אני מייצגת למשל רופאים צרפתיים שבאים לכאן, מתחילים את ההליך מול משרד הבריאות, ויש חסמים בלתי נסבלים שעומדים בפניהם.
נילי נאהורי: פעם הם איבדו את התיק, פעם חסר מסמך זה או אחר, יש חסמים שאין להם סוף וצריך שנה כדי שיכירו בתעודה שכביכול הם רשאים לקבל מהיום הראשון, וזה לא אפשרי להמשיך כך.
נילי נאהורי: בקשר לאולפנים, כי ברור שהמחסום של השפה הוא מחסום מאוד חשוב.
נילי נאהורי: גם אם יש אולפנים שכבר הוקמו בצרפת, יש בעיה שלמשל מציעים אולפנים באמצע השבוע בשעה 12:00.
נילי נאהורי: מי יגיע לשם בכלל?
נילי נאהורי: אנשים שלא עובדים?
נילי נאהורי: יש דבירם שצריך לייעל ובאופן מאוד חשוב.
נילי נאהורי: למשל אפשר להתחיל אולפנים באינטרנט, כדי שאנשים יוכלו ללמוד את השפה או מהבית או מהעבודה, בזמן הפנוי שלהם ולאו דווקא להתכנס בכיתה בקצה השני של העיר, ואפשר גם לעשות שיחות באינטרנט עם בנות שירות, זה לא עולה כסף.
נילי נאהורי: יש הרבה פתרונות שאפשר לאמץ שיכולים לייעל את הקליטה.
נילי נאהורי: אולפנים למען הילדים, כי המשפחות הרי לא מתעוררות בבוקר ומחליטות לעלות פתאום, הם בכל זאת מתכוננים לעליה.
נילי נאהורי: אז אם כבר בבתי ספר אפשר להקים אולפנים שהילדים שעתידים לעלות לארץ כבר יכולים ללמוד את השפה ולא להגיע לכאן ולהיות אבודים בבתי הספר, זה ייעל גם כן את הקליטה.
מרדכי יוגב: אולפן אינטרנטי יכול להיות מוכוון לגיל רך, לגיל בית ספר, לגיל על ולמבוגרים, עם לינקים לכל דבר, לתעסוקה ולכל דבר.
נילי נאהורי: נכון.
נילי נאהורי: בהחלט.
נילי נאהורי: מבחינת הדיור - - -
אברהם נגוסה: בשבוע הבא נקיים דיון בנושא הזה, של אולפן אינטרנטי.
נילי נאהורי: טוב לדעת.
נילי נאהורי: בקשר לדיור, כפי שאריאל גם כן תיאר, צריך להבין שבצרפת יש בעיקר שתי אוכלוסיות, יש אלה שאכן הם בעלי תואר אקדמאי, הם מתפרנסים טוב בצרפת, הם לא פליטים, וצריך למשוך אותם לארץ על ידי הכרת תעודות למשל, והם יכולים להסתדר מבחינת הדיור.
נילי נאהורי: יש אוכלוסייה מאוד ענייה שמסתמכת על קצבאות מאוד משמעותיות בצרפת, הם גרים בדרך כלל בפרברים של פריס, האזורים האלה נכבשו על ידי המוסלמים בזמן האחרון.
נילי נאהורי: אם הם היום מוכרים את דירתם, הדירות האלה לא שוות גרוש ולכן אין להם כסף להגיע לכאן ולרכוש דירה במרכז העיר.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול שאלה בנושא עליית בואינג.
נילי נאהורי: אני רק רוצה לסיים אדוני, ונעבור על עליית הבואינג.
אברהם נגוסה: לא, אני רוצה שתתייחסי ותעני לי.
אברהם נגוסה: אנשים שנוסעים לשם לסוף שבוע, האם מישהו בדק אם הם ניסו לעבור את המבחן לקבל את הרישיון, התעודה שלהם ונכשלו ואז אין להם ברירה והם ממשיכים לעבוד, או שהעבודה בצרפת יותר משתלמת להם ולכן הם עושים את זה?
נילי נאהורי: זה גם וגם.
אברהם נגוסה: תסבירו לנו בדיוק, כדי שאנחנו נדע איך לטפל בנושא הזה.
אברהם נגוסה: אם מבחירה חופשית שלהם בישראל לא משתלם להיות רופא ובצרפת יותר טוב ולכן החליטו לעשות את זה, זו החלטה חופשית.
נילי נאהורי: תראה קודם כל, היום אולי זה נכון שאפשר להגיד שיותר משתלם להם לעבוד עדיין בצרפת, אבל גם זה גורם לאסונות מבחינת התא המשפחתי וזה מאוד בעייתי וצריך לפתור את זה.
אברהם נגוסה: בסדר, אבל אם זו החלטה שלו, האם אנחנו רואים את זה ככישלון של מערכת הקליטה או האם זו החלטה חופשית של כל בנאדם?
נילי נאהורי: זה בעיקר כישלון של הקליטה מכיוון שאילו הייתה אפשרות לרופאים האלה לעבוד בכבוד בארץ ולא רק לעבוד פעמיים בשבוע בקופת חולים ולהרוויח 30 שקל פר חולה, זה היה משתלם להם להגיע לכאן ולעבוד בארץ, אבל יש תת הכרה של הרופא הצרפתי.
עליזה לביא: רגע, את אומרת שרופאים צרפתים בהגדרה מקבלים פחות כסף מרופאים ישראליים?
עליזה לביא: או שאת אומרת שהמשכורות לרופאים בישראל נמוכות?
קריאה: בכלל.
עליזה לביא: ברוכה הבאה הביתה.
נילי נאהורי: אבל זה לא רק עניין של כסף, תראי, זה ברור שיהודים בצרפת מרוויחים יותר מאשר בארץ.
נילי נאהורי: זה ברור.
נילי נאהורי: אבל יש כאן יתרונות שאי אפשר להשוות בין איכות החיים בארץ לבין איכות החיים בצרפת, הם יהיו הרבה יותר מאושרים בארץ, זה לא רק עניין של כסף.
נילי נאהורי: אבל הם חייבים לפרנס את המשפחה, את זה אתם צריכים להבין, הם לא מגיעים לכאן - - -
עליזה לביא: כולנו.
עליזה לביא: גם הבת שלי שלומדת רפואה רוצה לפרנס את המשפחה שלה בכבוד.
עליזה לביא: היום היא בתנאים תת תנאים של סטאז'רית, אני צריכה לממן אותה, והיא מגדלת גם ילדה ואין שום הטבה עם הילדה הזאת, מה לעשות - - -
נילי נאהורי: אבל היא רק מתחילה את הקריירה שלה.
נילי נאהורי: - - -
מרדכי יוגב: עליזה לא קשור כרגע.
עליזה לביא: הכל נכון.
עליזה לביא: אנחנו חייבים לפתוח את הלב ואת הידיים.
מרדכי יוגב: עליזה, את מתפתחת לא על אותו מישור.
עליזה לביא: אבל באמת, כלומר, יש לנו פה מדינה מדהימה.
עליזה לביא: מי שרוצה להחליף גולה בגולה כדי להרוויח יותר כסף, אין לנו מה לעשות.
נילי נאהורי: זאת לא המטרה.
עליזה לביא: מי שרוצה לבוא לפה ואנחנו צריכים כמובן לצאת מהקופסה לחשוב מה לא עשינו נכון, את שואלת אותי, הממשלה עשתה מחדל מאוד גדול עם עליית יהדות צרפת, מחדל שעדיין גם עם - - -
מרדכי יוגב: אין כאן ויכוח.
עליזה לביא: - - -
בני פרץ: כבודו, אולי יש לה זכות כחברת כנסת, אבל היא לא יכולה לדבר גבוהה על אפליה שקיימת בישראל.
בני פרץ: תדברי על האפליה שקיימת לקבל את הצרפתים כצרפוקאים, בגלל ששם המשפחה שלהם הוא מעדות המזרח.
בני פרץ: זה הבעיה פה בארץ.
בני פרץ: זו הבעיה.
בני פרץ: האפליה הגבוהה בארץ שעדיין ממשיכה בגלל שאנחנו נושאים שמות מזרחיים.
אברהם נגוסה: בני, אל תגרום לי להוציא אותך.
בני פרץ: כמה היא מדברת כמה נפלא, תביאי את הנפלא הזה שיבואו בלי אפליה.
נחמן שי: בני, תפסיק להפריע.
אברהם נגוסה: אני רוצה שתבינו, לחברי הכנסת יש את הפריבילגיה להכנס באמצע הדברים ולשאול להבהרות, אבל המשתתפים, בבקשה תדברו ברשות.
אברהם נגוסה: אם לא, אף אחד לא ישמע את השני.
אברהם נגוסה: אני רוצה שתתייחסי, עשינו כמה תיקונים בחוק על מנת להוריד את החסמים הבירוקרטיים ולהקל על העולים, לדוגמה למשל לגבי רופאי השיניים.
אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת, מאז שהחוק תוקן, כמה עלו מצרפת.
אריאל קנדל: עלו 50 רופאי שיניים.
סופה לנדבר: כמה?
אריאל קנדל: 50.
סופה לנדבר: תביא שמות.
אריאל קנדל: אני אביא לך שמות.
אריאל קנדל: עם כל הכבוד - - -
סופה לנדבר: עם כל הכבוד, לא נכון.
אריאל קנדל: אני אגיד לך.
אריאל קנדל: זה אחד.
אריאל קנדל: - - -
אברהם נגוסה: מה שאתה אומר לי שהורדת החסם, השינוי בחוק, זה הביא עידוד עליה.
אריאל קנדל: זה הביא 50 עולים, 50 משפחות.
אריאל קנדל: זה מה שאני אומר, הגברת סופה לנדבר לא מסכימה וזה בסדר, לא צריך להסכים על הכל.
אריאל קנדל: עכשיו אני אומר, אבל בסוף השאלה היא כזאת - - -
סופה לנדבר: אני לא רוצה להתווכח איתך.
סופה לנדבר: אני חושבת שירידה בעליה זה בזכותך, מפני ש- - - שלך, בקריאה שלך "אל תבואו לכאן" הביאה לזה.
אריאל קנדל: בסדר, אני אתחשבן עם האלוקים למעלה.
אברהם נגוסה: אני שאלתי שאלה ולא הבנתי.
אריאל קנדל: אני אענה.
אריאל קנדל: אני אומר, לעשות הורדת חסמים זה טוב.
אריאל קנדל: השאלה אם אתה עושה מהלכים נחמדים, קוסמטיים, או אם אתה עושה משהו אמיתי.
אריאל קנדל: ואני חושב שבא ראש ממשלת ישראל לפני שמונה ימים, ביום ראשון שעבר ואומר לשרים "חברים, אני רוצה תכנית לעליית עולים מצרפת כי היה פה פספוס" ואומר לשר בנט "אתה צריך עכשיו לעשות צוות ולעשות את זה" אז כנראה שזה אומר דרשני, כנראה שיש פה סיפור.
אריאל קנדל: והסיפור הוא שנכון, יש פה דברים נחמדים ולעשות ירידים זה נחמד וזה טוב וזה בסדר, השאלה, בנית את החנות, מה אתה מוכר בחנות, ריבונו של עולם, מה אתה מוכר?
אריאל קנדל: אם אתה בא ואתה לא מוכר כלום, אז אל תמכור.
אריאל קנדל: אם אתה רוצה באמת עליה, תן מוצר אמיתי.
אריאל קנדל: אז אני אומר, כמובן שאני הייתי פה על רופאי השיניים ואני מחאתי כפיים גם לגברת לנדבר לשעבר שרת הקליטה, אני מחאתי כפיים, זה מאוד חשוב.
אריאל קנדל: האם זה מביא עולים?
אריאל קנדל: האם זה מה שנקרא באנגלית Game changer, התשובה היא לא.
אריאל קנדל: אם אנחנו רוצים עכשיו להחליף את כללי המשחק ולהביא את האנשים האלה לפה ולא לבכות בעוד כמה חודשים או שנים ולהגיד "וואו קרה אסון בצרפת ומה עושים עכשיו, תכנית חירום" כמו שמדינת ישראל אלופה בתכניות חירום, אז אני אומר חברים, לא נדבר עכשיו על תכנית חירום אלא על תכנית בכלל ונתעסק במה שצריך להתעסק ולא בדברים קוסמטיים ונהיה מסוגלים ביחד להביא לפה 50,000 עולים בשלוש שנים.
נילי נאהורי: אני רק רוצה להוסיף שהיהודים הצרפתים, כל עליה חשובה.
נילי נאהורי: ההבדל עם היהודים הצרפתים זה שהיהודים הצרפתים הם לא פליטים.
נילי נאהורי: יש להם אפשרות לברוח, הם יברחו מצרפת, זה ברור, ישראל - - -
סופה לנדבר: את רוצה להגיד שהעולים במדינת ישראל הם פליטים?
סופה לנדבר: מה קרה לך?
סופה לנדבר: מה קרה לכם, רבותי?
סופה לנדבר: עולים שמגיעים למדינת ישראל זה נכס ולא פליטים.
נילי נאהורי: אוקיי.
נילי נאהורי: אני רק אומרת שהיהודים הצרפתים יכולים לבחור גם כן, וזה מה שהם עושים גם כן - - -
עליזה לביא: אל תעשו לנו טובה, רגע רגע, זה לא בסדר.
עליזה לביא: אבל זה לא בסדר.
מרדכי יוגב: עליזה, את יודעת מה מטרת הדיון?
מרדכי יוגב: את קפצת פה לבריכה, תראי את הנתונים.
עליזה לביא: סליחה, אל תלמד אותי, בסדר?
עליזה לביא: בטח לא אתה.
עליזה לביא: אל תלמד אותי.
נילי נאהורי: היהודים מצרפת בורחים היום לארצות הברית, לקנדה, לאנגליה, אפילו לאוסטרליה הם מוכנים להגר.
נילי נאהורי: אנחנו חייבים, חייבים להציל את יהודי צרפת, הם אנשים ציונים בנשמה ואנחנו חייבים לא לפספס את ההזדמנות ההיסטורית הזאת להביא את יהודי צרפת לארץ.
עליזה לביא: - - - תתבייש.
עליזה לביא: שר התפוצות הוא מהמפלגה שלך.
עליזה לביא: בגללכם זה המצב, ותשתוק.
עליזה לביא: כי מי ששר התפוצות זה השר של המפלגה שלך, מה שמעניין אותו זה להיות שר הבטחון.
נילי נאהורי: משרד הקליטה והעליה אחראי באופן ברור - - - משרד התפוצות.
נילי נאהורי: משרד התפוצות קיבל עכשיו את המשימה - - -
עליזה לביא: אתה צריך לשתוק עכשיו.
מרדכי יוגב: סלחי לי, אני מדבר פה על נתונים כדי שנעלה את יהודי העולם, יש בעיה בעליית יהודי צרפת, אנחנו לא מדברים פה לא פוליטית ולא פופוליסטית אלא בכדי לאהוב את כולם ולהעלות את כולם.
מרדכי יוגב: אנחנו - - - תוצאות טובות יותר.
מרדכי יוגב: לא להתנגח זה בזה, אלא ביחד.
בני פרץ: נכבדי היושב ראש, אולי אנחנו קודם נדבר ואחר כך ישמעו חברי הכנסת וישיבו לנו.
אברהם נגוסה: תן לי, עכשיו שמענו את הארגונים.
בני פרץ: אני גם חבר ועדה שלך ויושב איתך שנים פה בוועדה.
אברהם נגוסה: אתה תדבר, אבל תן קודם לחברי הכנסת.
בני פרץ: בטח, באו לפני הבחירות, חברי הכנסת.
עליזה לביא: אני רוצה לשתף אתכם שלפני שבועיים פניתי לכמה חברי כנסת ביניהם חברי הטוב חבר הכנסת נחמן שי שאנחנו משתפים פעולה בחמש השנים האחרונות - - -
אברהם נגוסה: שהוא נתן לך את התור שלו עכשיו.
עליזה לביא: נכון, הוא גם נתן לי את התור עכשיו.
עליזה לביא: כדי להקים פה בכנסת שדולת קואליציה אופוזיציה לטובת יהודי צרפת.
עליזה לביא: שמחתי מאוד אדוני היושב ראש על הדיון שכינסת הבוקר.
אברהם נגוסה: ביוזמתו של חבר הכנסת מרדכי יוגב.