GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל לבדינסקי: גם מדינת ישראל הייתה בעיניי מדינה קטנה ונחשלת, חשבתי שזה מדבר נידח ולא ידעתי מה יש שם.
מיכאל לבדינסקי: היום אני מטייל בישראל ואוהב את נופיה, מעריך את העשייה הטכנולוגית, האמנותית, המחקרית והמדעית שבה, מוקיר את אנשיה הצברים, שאינם תמיד מנומסים, אך ליבם רך, גמיש ואוהב.
מיכאל לבדינסקי: אני מספר לחבריי ולמשפחתי באוקראינה על ישראל, מהלל את האנשים המופלאים שגרים בה.
מיכאל לבדינסקי: בבית תמיד דיברתי רוסית, בבית הספר למדתי אנגלית, מעולם לא ידעתי שאני אוהב ללמוד שפות עד שגיליתי את העברית ומאז אינני מפסיק ללמוד שפות רבות.
מיכאל לבדינסקי: אחרי שהגעתי לארץ והפכתי להיות חלק מתכנית נעל"ה קיבלתי הזדמנות לבקר במקומות שאף פעם לא הייתי בהם.
מיכאל לבדינסקי: השתתפתי במשלחת נוער לפולין וגם לארצות הברית במסגרת תחרות הרובוטיקה פירסט בחסות נאס"א.
מיכאל לבדינסקי: באוקראינה למדתי לנגן בגיטרה ולשיר מאז שהייתי בן עשר וכיום המוזיקה מהווה חלק מרכזי וחשוב בחיי.
מיכאל לבדינסקי: פרויקט נעל"ה אפשר לי גם להשתתף בתכנית 'קשת'.
מיכאל לבדינסקי: במסגרת הזו התפתחתי מאוד מבחינה אמנותית וכיום אני כותב, מלחין, שר ומנגן.
מיכאל לבדינסקי: כולי תקווה שאצליח לעסוק במוזיקה גם בעתיד ולהשתלב בחיי היצירה האמנותית בישראל.
מיכאל לבדינסקי: באוקראינה הייתי, כאמור, תלמיד סביר, לא שאפתי למצוינות ולא רציתי לכבוש שיאים.
מיכאל לבדינסקי: פה, בנעל"ה אני גאה לומר שאני מצטיין בלימודים ואינני מסתפק בפחות מהטוב ביותר.
מיכאל לבדינסקי: באוקראינה היו אלה המבוגרים בחיי שקבעו עבורי הכול, כיצד, מתי ואיפה.
מיכאל לבדינסקי: פה, בכפר הנוער הדסה נעורים, בו אני מתחנך בשלוש השנים האחרונות, למדתי לקבוע את סדרי העדיפויות והחשיבויות שלי, לתכנן את סדר היום ולהתארגן בעצמי.
מיכאל לבדינסקי: למדתי להיות בוגר עצמאי ובוטח בעצמו.
מיכאל לבדינסקי: עד לפני שנתיים לא היה לי כל מושג מה ארצה לעשות כשאגדל, שום דבר לא נראה לי מושך ומעניין, ואילו היום נחשפתי לכיוונים רבים וניתנו לי אפשרויות והזדמנויות שספק רב אם היו יכולות להינתן לי בארץ הולדתי.
מיכאל לבדינסקי: יום העלייה, המצוין בארץ מזה שנתיים, נועד להכיר בחשיבות של העלייה עבור עם ישראל וארץ ישראל, פרשת השבוע של השבת הבאה היא פרשת 'לך לך', בה מסופר על אברהם שעזב ארץ מולדת, בית ומשפחה ויצא מאור כשדים לארץ ישראל.
מיכאל לבדינסקי: גם עבורי יום העלייה הוא יום המהפך, זהו יום בו שיניתי לא רק את מקום מגוריי, את השפה בה דיברתי, את האוכל אותו אכלתי, אלא גם את ההרגלים שלי, את דפוסי החשיבה.
מיכאל לבדינסקי: במידה מסוימת גם אני מרגיש כמו אברהם אבינו שעזב את ביתו, את משפחתו ואת חייו הישנים והלך לעבר מה שאז היה הלא נודע.
מיכאל לבדינסקי: הייתי רוצה לומר בהזדמנות זו תודה גדולה למדינת ישראל בכלל ולפרויקט נעל"ה בפרט שאפשרו לי את כל אלה.
אברהם נגוסה: איזה עברית מדהימה בשנתיים, כל הכבוד.
אברהם נגוסה: אני מזמין עכשיו חיילת, אנסטסיה פיאנקוב.
אנסטסיה פיאנקוב: שלום לכולם.
אנסטסיה פיאנקוב: אני אנסטסיה, בת 19, מאשקלון, משרתת בגדוד 727 באיסוף קרבי כסמב"צית.
אנסטסיה פיאנקוב: עליתי לארץ בשנת 2004 עם שני הוריי מאוזבקיסטן, סבא רבא שלי, שמו ישראל, היה יהודי והוא ממש אהב את הארץ.
אנסטסיה פיאנקוב: לפני שהוא עלה הוא היה מגיע לכאן כמעט כל שנה לטייל, עד שהחליט לעשות עלייה.
אנסטסיה פיאנקוב: הוא ממש אהב גם את אשקלון, לכן מהרגע הראשון הוא השתכן שם.
אנסטסיה פיאנקוב: בעקבות זה אמא שלי החליטה גם לעשות עלייה, כדי לעזור לסבא שלי, כי הוא היה גר לבד כאן.
אנסטסיה פיאנקוב: אבא שלי לא כל כך תמך בעלייה, אבל המצב באוזבקיסטן לא היה כל כך טוב, אז הוא החליט בסוף כן לעשות עלייה.
אנסטסיה פיאנקוב: לאמא שלי המעבר לארץ היה די קשה למרות שהיא הרגישה שייכות ליהדות, משום שסבא רבא שלי היה מביא כל מיני מנהגים יהודיים לבית.
אנסטסיה פיאנקוב: בחנוכה אנחנו מדליקים נרות וכשסבא שלי עוד היה בחיים אז היינו עושים סדר פסח.
אנסטסיה פיאנקוב: לכן גם בחרתי לצאת לקורס נתיב.
אנסטסיה פיאנקוב: אני כן רוצה להרגיש יותר שייכות, לדת, לתרבות ולמנהגים.
אנסטסיה פיאנקוב: להיות ילדה להורים עולים זה גם די קשה, לעזוב את כל המשפחה, את כל החברים, הפרידה הכי קשה שהייתה לי הייתה מסבא וסבתא שלי שנשארו שם.
אנסטסיה פיאנקוב: ההתאקלמות הייתה די קלה כי הכרתי פה חברים חדשים וגם סבא שלי שהיה פה, ואחרי זה סבא וסבתא שלי גם הגיעו לפה.
אנסטסיה פיאנקוב: זהו.
אברהם נגוסה: סגן אסתר סטרול, מפקדת פלוגה במחו"ה אלון.
אסתר סטרול: שלום לכולם.
אסתר סטרול: אני סגן אסתר סטרול, בת 22, גרה באפרת בגוש עציון.
אסתר סטרול: עליתי לארץ ב-2004 ממנצ'סטר באנגליה עם הוריי ואחיי.
אסתר סטרול: התגייסתי באפריל 15' לקורס הו"ד בחיל חינוך, הייתי מפקדת בחוות השומר, יצאתי לקצונה, שובצתי במגמת עולים במחו"ה אלון, שזה בעצם סגירת מעגל ענקית וזו הייתה התרגשות כל פעם מחדש לקבל את החיילים.
אסתר סטרול: הצדעתי להם במקום שהם יצדיעו לי, על זה שהם בחרו בגיל כזה לעזוב הכול ולעלות לארץ.
אסתר סטרול: (מחיאות כפיים).
אסתר סטרול: מגיע להם.
אסתר סטרול: היום אני מפקדת פלוגה בנתיב פה בירושלים.
אסתר סטרול: בעצם אני אספר את הסיפור שלי בקצרה.
אסתר סטרול: אני רק אגיד שאני זוכרת את יום העלייה, שזה היה אחרי פסח, התלבשנו כולנו כחול ולבן, עזבנו מדינה שהיא קרה, בעצם זה היה יום מאוד קריר בישראל, אז לא כל כך הרגשנו הבדל, אבל הגענו ולא ידענו לאן הגענו, באנו ישר לאפרת, מאז אנחנו גרים שם.
אסתר סטרול: התחלנו ללמוד עברית, היה מאוד מאוד קשה, להתאקלם בבית ספר, להכיר אנשים חדשים, לעזוב את המשפחה באנגליה ואני עומדת פה היום אחרי שעשיתי החלטה בתיכון להתגייס לצבא.
אסתר סטרול: גם זה שאני דתייה ותמיד יש את המורכבות של בת דתייה בצבא ואני אמרתי שאם אני גרה פה ואני יכולה אז אני אעשה את זה ולכן גם המשכתי לקצונה.
אסתר סטרול: באמת בקצרה אני אגיד שאני והמשפחה שלי לא מתחרטים לרגע שאנחנו גרים פה ואני מאוד מתחברת למה שג'וש אמר, שבאמת אפשר הכול, תחלמו ותעזו ואל תוותרו, גם כשקשה אפשר להצליח.
אסתר סטרול: אז חג שמח ותודה לכולם.
אברהם נגוסה: אני אתן מקוצר זמן לאחד מנציגי צבר, בבקשה, מקס זילברשטיין.
מקס זילברשטיין: בוקר טוב לכולם ויום עלייה שמח לכולם.
מקס זילברשטיין: תודה לכם, חברי הכנסת, החבר'ה מצופים וכל מי שנמצא כאן.
מקס זילברשטיין: שמי מקס זילברשטיין, וכמו מדינת ישראל אני התמודדתי עם מכשולים רבים כדי להיות פה איתכם היום.
מקס זילברשטיין: נולדתי בקמפולונג שברומניה ובמשך 17 החודשים הראשונים לחיי גדלתי בבית יתומים עם אינטראקציה אנושית מינימלית ולבסוף אומצתי על ידי משפחה יהודית אוהבת וחמה מאוד בארצות הברית שבה הפכתי לאזרח אמריקאי גאה וליהודי גאה.
מקס זילברשטיין: אני אף פעם לא אשכח כמה בר מזל אני, החיים שלי יכלו להיראות אחרת.
מקס זילברשטיין: מגיל צעיר תמיד התעניינתי בשירות הקהילה שלי ותמיד רציתי לתת בחזרה לכל קהילה שהייתה חלק ממני ומצאתי דרכים שונות לעשות את זה.
מקס זילברשטיין: בחיים שלי משתלבים שני דברים, הראשון כיהודי, שזה אומר להיות יועץ צעיר בבית הכנסת שלי ולעזור כמדריך בר מצוות.
מקס זילברשטיין: כאמריקאי זה אומר להתאמן להיות כבאי וחובש ולעזור במצבים חברתיים בניו ג'רזי.
מקס זילברשטיין: את האהבה שלי לישראל התחלתי כשהלכתי עם המשפחה שלי לבית כנסת כילד והיא המשיכה בבית הספר.
מקס זילברשטיין: ככל שהאהבה שלי לישראל גדלה ידעתי שאני רוצה לעשות עלייה דרך גרעין צבר ולהתגייס לצבא.
מקס זילברשטיין: ראיתי את זה כהזדמנות לשלב בין האהבה שלי לישראל ולקהילה היהודית לבין ההשתייכות - - - לכל מדינת ישראל והמשפחה שלי כל כך הרבה אהבה, כוח ותמיכה.
מקס זילברשטיין: אני רוצה לומר, עם ישראל חי, תודה רבה לכולם וחג שמח.
אברהם נגוסה: אני מצטער, הוא מייצג אתכם, אז לפחות נתנו לאחד מהקבוצה הזו ואנחנו נלך על דוברים שנספיק מבחינת הזמן.
אברהם נגוסה: נמצא פה מנכ"ל הקרן לידידות, ג'ף קיי.
ג'ף קיי: חיכיתי עד שחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה תגיע.
ג'ף קיי: כבוד שרת העלייה והקליטה, סופה לנדבר, חבר הכנסת, יושב הראש, אברהם נגוסה, אלכס, המנכ"ל המדהים, מכובדיי כולכם.
ג'ף קיי: בשם הרב אקשטיין אני שמח מאוד להיות כאן ולברך אתכם.
ג'ף קיי: אני אהיה קצר מאוד כי אני יודע שהיום ארוך.
ג'ף קיי: הקרן לידידות מביאה השנה בסביבות 5,500 עולים.
ג'ף קיי: יש לנו צוות מדהים, אנחנו זוכים לשיתוף פעולה יוצא מן הכלל עם משרד העלייה והקליטה.
ג'ף קיי: השרה מבחינתי היא, ואפשר גם להגיד את זה, השרה הטובה ביותר בממשלת ישראל, אני אוהב אותה מאוד מאוד מאוד.
ג'ף קיי: אני רק רוצה במשפט אחד לאתגר אותנו.
ג'ף קיי: חבר הכנסת, ד"ר נגוסה, כשדיברת על סטטיסטיקות, כשדיברת על התושבים החוזרים, אני חשבתי בטעות שאתה הולך לתת סטטיסטיקה של עולים שעזבו את הארץ.
ג'ף קיי: אני רוצה שנאתגר את כולנו, גם הקרן לידידות, גם הסוכנות, גם משרד העלייה והקליטה, שאנחנו נמדוד את עצמנו בכמות העולים שנשארת ושאנחנו נהיה אמיצים לפרסם את המספר הזה וכך נוכל לראות איפה אפשר לשפר את העבודה.
ג'ף קיי: תודה רבה לכם וחג שמח לכולכם.
אברהם נגוסה: נמצאת פה מוניקה לב-כהן, אולי יש לה את מה שאתה ביקשת, את הנתון, חזרת מדענים ישראלים לישראל.
מוניקה לב כהן: קודם כל תודה לכם שנשארתם עד הסוף וחבל לנו ששאר המכובדים לא הצליחו.
מוניקה לב כהן: אני פונה אל הקהל והיום אני רוצה להדגיש גם את החג של אוכלוסייה נוספת שקצת פחות נגענו בה היום, שהיום היא בעצם 10% מיהדות העולם, אולי אפילו זרם חדש ביהדות, אני מדברת על 10% יהודים שחיים בחו"ל ודוברים עברית, אלה הם הישראלים שחיים היום בחו"ל.
מוניקה לב כהן: ההערכה היום מדברת על 800,000, אולי אפילו יותר, והיום שמענו מהשרה ש-12,000 תושבים חוזרים הגיעו למשרד, אני חושבת שזה הישג יפה מאוד בהחלט.
מוניקה לב כהן: מעניין אותי כאן בקהל, מישהו בקהל כאן הוא תושב חזור או בן להורים שחיים בחו"ל?
מוניקה לב כהן: אני רואה לא מעט חבר'ה מצבר.
מוניקה לב כהן: יפה, יש לנו לא מעט נציגים, אז השיחה הזו מוקדשת לכם.
מוניקה לב כהן: שמי מוניקה לב-כהן.
מוניקה לב כהן: בקצר, אני חותכת חצי ממה ששלחתי לך.
מוניקה לב כהן: אני מנכ"לית של ארגון שנקרא Science Abroad, ארגון המדענים הישראלים בחו"ל.
מוניקה לב כהן: אנחנו באג'נדה של להחזיר את המוחות לישראל וחשוב לי גם לומר שאף אחד מהמוחות האלה לא ברח מישראל.
מוניקה לב כהן: המושג הזה, בריחת מוחות, צריך לרדת מהלקסיקון הישראלי.
מוניקה לב כהן: אנשים לא בורחים מישראל, הקהל שלנו הם אנשים שצמחו באקדמיה ובהם הרבה מאוד עולים חדשים שצמחו באקדמיה הישראלית, חולמים על קריירה באקדמיה ובתעשייה בישראל, יוצאים ללימודי פוסט דוקטורט בחו"ל כדי להתקדם ולהביא לישראל ידע חדש ולהצמיח את הכלכלה הישראלית, אבל נתקלים בחסמים של תעסוקה.
מוניקה לב כהן: כל אחד כזה שיצא לחו"ל, מדינת ישראל השקיעה בו רבות, אנחנו עכשיו בדיוק עובדים על מודל שמחשב את זה במדויק, כל אחד שחוזר לישראל, תרומה משמעותית מאוד לכלכלה הישראלית והרבה הרבה מאוד מהם מבקשים לחזור לישראל.
מוניקה לב כהן: אז אני מבקשת, את המושג בריחת מוחות לתקן לזליגת מוחות ואת המוחות המצוינים האלה אנחנו מבקשים להחזיר הביתה.
מוניקה לב כהן: ביקשו ממני לקצר, אז אני אחסוך מכם את כל המספרים, אבל רק בשבוע שעבר צוין דוח של הלמ"ס, של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שמדבר על כך שעדיין קיים מאגר הגירה שלילי.
מוניקה לב כהן: אני מדברת על כאלה שכבר קיבלו אזרחות ישראלית, יותר ישראלים יוצאים מישראל לחו"ל, פחות חוזרים, אז יש עוד הרבה עבודה לעשות.
מוניקה לב כהן: אני רוצה בהזדמנות הזאת להודות בחום, במשרד לעלייה וקליטה יש כמה גורמים שאנחנו עובדים איתם, זה המרכז לקליטה במדע, שעושה עבודה מדהימה, גם לעולים מדענים וגם למדענים חוזרים, זה מרכז ליזמות, שיחד איתנו מעודד ישראלים לפתוח עסקים בישראל.
מוניקה לב כהן: אני לא צריכה להסביר את התרומה הכלכלית של כל עסק כזה שקם בישראל, וזה הבתים הישראלים שעושים עבודה מצוינת בתפוצות.
מוניקה לב כהן: תודה לכם על השותפות.
אברהם נגוסה: אני מזמין את אבנר אייזיק, יושב ראש עמותת 'לשמור מורשת יהדות הודו' בישראל.
אבנר אייזיק: חג שמח למכובדים שנותרו על הבמה ומכובדיי כולכם בקהל.
אבנר אייזיק: יהדות הודו הולכת ונעלמת והסיבה לכך זה שכולם עלו לארץ.
אבנר אייזיק: יש מעט מאוד שנותרו, כמה אלפי יהודים, במדינת מהרשטרה, עוד כמה אלפי יהודים בני מנשה במזרח הודו וכולנו צריכים להתגייס כדי לסייע להם להמשיך את תהליך הקליטה ולהגיע לארץ.
אבנר אייזיק: יהדות הודו הגיעה לפה ממניעים ציוניים, יהדות הודו מעולם לא סבלה מאנטישמיות בהודו, זו המדינה היחידה בעולם, הקהילה היחידה בעולם, שלא סבלה מאנטישמיות.
אבנר אייזיק: בשם כל הקהילות אני רוצה לברך את כל הקהילה, את כולנו, כעולים חדשים, לתפארת עם ישראל, חג שמח.
אבנר אייזיק: תודה.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, בבקשה.
פנינה תמנו: תחילה כמובן אני רוצה לברך אתכם, קהל יקר, לכל מי שעשה את דרכו לכנסת היום, לברך אותך, אדוני היושב ראש, על הציון של היום המיוחד הזה בכנסת ועל החקיקה לציון היום המיוחד, יום העלייה.
פנינה תמנו: כמובן את שרת הקליטה, שמקדמת לא מעט נושאים ושותפה להרבה מאוד נושאים הקשורים לקידום העלייה בכל מגוון העדות, המנכ"ל וכל שאר השותפים, הקרנות, הקרן לידידות, קרן רש"י, וכל מי שלא הזכרתי.
פנינה תמנו: אני אומר שעלייה זה הברכה והאתגר הגדול ביותר לעם היהודי בעת הזו.
פנינה תמנו: לפעמים נדמה שבתוך השיח הציבורי הישראלי העכשווי של 2018, של שנות האלפיים, נדמה שאנשים חושבים שנגמרה העלייה, שזו תקופה שאולי מגיעים מעט עולים ולכן האתגר שהיה בקום המדינה הוא לא אתגר.
פנינה תמנו: אני רוצה לומר שאנחנו כאן כדי להזכיר שהאתגר הזה עדיין קיים בכל תחומי החיים וצריך שתהיה הנגשה לעולים וצריך לרכך את הכניסה של עולים חדשים.
פנינה תמנו: כל עוד יש יהודים בתפוצות צריך לרכך את הכניסה של עולים חדשים יהודים לארץ ישראל, צריך לדעת שאנחנו למדנו ומפיקים את לקחי העבר ולא משאירים את זה בידי הגורל בשביל שישרדו, גם בחינוך.
פנינה תמנו: אני תמיד אומרת, אני עליתי לארץ כילדה קטנה ואני זוכרת איך זה היה כשאני הייתי מגיעה לכיתה ובגלל שאמא לא הבינה עברית, אז לא הייתי מגיעה עם החולצה הלבנה.
פנינה תמנו: היום, תחשבו על זה, בעידן הדיגיטל, אם זה בווטסאפים, הכול כל ההורים מתנהלים בווטסאפ, אבל לא כולם מבינים עברית ואנחנו חייבים לעבור עוד דרך על זכויות, מיצוי הזכויות בתחומים של צרכנות והמון תחומים שאני חושבת שהמקום הראוי, ואנחנו עושים את זה, הוא הכנסת וועדת הכנסת וועדת העלייה והקליטה, כדי להמשיך ולדחוף קדימה.
פנינה תמנו: צריך מצד אחד לעודד עלייה, אבל מצד שני לזכור שאנחנו צריכים להפיק, כמו שאמרתי, את הלקחים מהעבר ולדעת לעשות שיתופי פעולה, גם עם משרדי הממשלה, בוודאי משרד הקליטה, והרבה מאוד ארגונים טובים שמחבקים עלייה מהסיבה הפשוטה, שאני חושבת שהתמזל מזלנו, הזכות הגדולה של השיבה השלישית לארץ ישראל.
פנינה תמנו: אחרי החזרה ממצרים והחזרה מבבל, ודווקא עכשיו האתגר של החזרה הוא שונה מהפעמים הקודמות, כי כשחזרנו ממצרים כולם חזרו כמצרים, כשחזרנו מבבל כולם חזרו כבבלים, וכשאנחנו חוזרים עכשיו, דיברת על יהדות הודו, אז אנחנו באים מכל קצוות תבל ואת כל האתגרים האלה של להפוך חברה טובה ומיוחדת אחרת 70 שנה, שמצליחה לייצר חוסן חברתי, בשביל לעשות את זה אני חושבת שצריך באמת חיבור ושיתוף של כלל הגורמים.
פנינה תמנו: אני מודה לך על הבמה שניתנה היום ליום הזה.
פנינה תמנו: אמנם זה יום עמוס, פתחנו את המושב, ואני חושבת שזה ראוי לציין שזה סוג של סיכון, מצד אחד חברי כנסת לא רוצים לעשות יום מיוחד ביום הזה, כי הם רוצים להיות בכל הוועדות ובהתרגשות, אבל אם היושב ראש לקח את היום הזה, העדיף לעשות את זה ולוותר על הרבה מאוד התרחשויות פוליטיות, זה אומר שהלב שלך במקום הנכון ושהנושא הזה הוא נושא שבוער בך.
אברהם נגוסה: לאה אלבז, מנהלת קשרי ממשל, עמותת 'גבהים'.
אברהם נגוסה: בבקשה, בקיצור, את הדוברת האחרונה.
קרוליין לאה אלבז: אני אהיה קצרה.
קרוליין לאה אלבז: כבוד שרת העלייה והקליטה, סופה לנדבר, כבוד מנכ"ל משרד העלייה והקליטה, אלכס קושניר, כבוד יושב ראש ועדת העלייה והקליטה, חבר הכנסת אברהם נגוסה, חברים, שותפים, אני עומדת מולכם היום בהתרגשות רבה.
קרוליין לאה אלבז: יום העלייה הוא חג אזרחי הנועד להכיר בחשיבות של העלייה לארץ ישראל כבסיס לקיומה של המדינה, להתפתחותה ולעיצובה כחברה תרבותית.
קרוליין לאה אלבז: אנחנו בעמותת 'גבהים' חווים את המציאות הנפלאה הזו של תרומת העולים למדינת ישראל ביום יום של העשייה שלנו.
קרוליין לאה אלבז: עמותת 'גבהים' היא עמותה ייחודית בתחומה המחזקת את ההון האנושי של מדינת ישראל באמצעות שילוב עולים חדשים ותושבים חוזרים בשוק התעסוקה וביזמות בארץ.
קרוליין לאה אלבז: זה כבר שנים רבות שמדינת ישראל נאלצת להתמודד עם סוג חדש של בריחת מוחות, תופעה שבה עולים חדשים רבים מתקשים להשתלב בשוק התעסוקה ובוחרים לעזוב את ישראל ולחפש הזדמנויות תעסוקתיות מעבר לים.
קרוליין לאה אלבז: לתופעה הזו ישנן השלכות כלכליות, חברתיות, תרבותיות, על התפתחותה של מדינת ישראל.
קרוליין לאה אלבז: אכן ישראל זקוקה למוחות והון אנושי איכותי שיסייע במינוף וגידול מנועי הצמיחה של המשק הישראלי.
קרוליין לאה אלבז: ההון האנושי המגיע לישראל בצורה של עולים חדשים מביא עמו לא רק ציונות, חזון ורצון עז לקחת חלק פעיל בקידום רעיון המדינה היהודית, אלא גם כישרונות רבים, השכלה אקדמאית, ידע, ניסיון בינלאומי, החשוב להתפתחותה של המדינה שלנו.
קרוליין לאה אלבז: עמותת 'גבהים' מטפלת בחסם המרכזי ביותר בקליטה מוצלחת של עולים, התעסוקה, והיא הצליחה להוכיח במהלך 12 השנים האחרונות כי מתן כלים, ידע, קשרים עסקיים רלוונטיים, מסייע לעולים אקדמאים להשתלב בשוק התעסוקה ולהבטיח את עתידם פה במדינת ישראל.
קרוליין לאה אלבז: למעשה 91% ממשתתפי תכנית הליבה של העמותה, תכנית קריירה, ימצאו תעסוקה איכותית במשרה מלאה תוך שנה.
קרוליין לאה אלבז: כמו כן עמותת 'גבהים' פיתחה לאחרונה תכניות בעלות - - - במטרה לתת מענה למחסור במהנדסים וברופאים בישראל.
קרוליין לאה אלבז: תוך שנתיים בלבד עמותת 'גבהים' ליוותה מעל 500 רופאים צרפתים במערכת הבריאות בישראל ותוך שנה הביאה 100 מהנדסים מ-30 מדינות שונות להשתלב בשוק ההייטק בישראל.
קרוליין לאה אלבז: אז יום העלייה הוא חגיגה גדולה והזדמנות להודות לכל העולים החדשים, מצרפת, מאתיופיה, מרוסיה, מצפון אמריקה ועוד ועוד, שבזכותם מדינת ישראל נבנתה ותמשיך להיבנות על ידם.
קרוליין לאה אלבז: זו גם הזדמנות להזכיר שבאחריותנו לדאוג שאנחנו מאפשרים לעולים החדשים למלא את חלקם במדינת ישראל תוך מציאת פתרונות הולמים לדיור, לתעסוקה, לחינוך ולאיכות החיים פה בישראל.
קרוליין לאה אלבז: אז תודה לכולם, לכל העולים, החדשים והוותיקים, שבאו לחגוג איתנו היום, חג עלייה שמח.
אברהם נגוסה: אני יודע שאנשים רוצים לדבר, באמת נרשמו, אבל חרגנו מהזמן שיש לנו פה להיות באודיטוריום.
אברהם נגוסה: אני מבקש סליחה שאני לא יכול להמשיך לתת לאנשים לדבר, כי חרגנו מהזמן ואני רוצה לסכם את הדיון.
אברהם נגוסה: שוב, אני מצטער, בשנה הבאה אנחנו ניתן לכם קדימות, או בוועדות, בדיונים אחרים.
אברהם נגוסה: אני מאוד שמח שהיום קיימנו את יום העלייה, שוב, בפעם השלישית.
אברהם נגוסה: אתם גיבורים כי אתם נשארתם עד הסוף, זה מאוד מאוד חשוב.
אברהם נגוסה: כמובן שרת הקליטה והמנכ"ל והצוות, משרדי הממשלה, נציגי משרדי הממשלה, אני רואה שכולם פה נשארו עד הסוף ויישר כוח.
אברהם נגוסה: יום העלייה זה יום חשוב לכולנו, כמו שאמרנו וגם דוברים אחרים, ואני לא אחזור על זה, מה שחשוב הוא שהעולים ירגישו שהם שייכים וזה אנחנו עושים כשאנחנו פותחים את הלב שלנו כלפיהם, כשאנחנו מחבקים אותם, אנחנו מוכנים לעזור ואנחנו איתם.
אברהם נגוסה: זה חשוב מעל הכול.
אברהם נגוסה: לכן אני מאוד מודה לכם שבאתם והשתתפתם, יום עלייה שמח.
אברהם נגוסה: שלום לכולם, ברוכים הבאים לוועדה.
אברהם נגוסה: חג שמח, היום זה גם יום העלייה.
אברהם נגוסה: ז' בחשוון, לפי החוק.
אברהם נגוסה: אתמול ציינו את זה באודיטוריום עם מאות עולים חדשים חברי כנסת ויו"ר הכנסת, שרת הקליטה ואורחים מכובדים והיום יהיה דיון מיוחד במליאת הכנסת אחרי הצהריים.
אברהם נגוסה: נציין את היום הזה.
אברהם נגוסה: אנחנו מציינים מדי שנה, זו השנה השלישית מאז שהעברנו את החוק בוועדה הזאת אני ועוד חברי כנסת יזמנו את החוק.
אברהם נגוסה: המטרה פשוט לדורות הבאים שידעו ויכירו את תרומת העולים החדשים לחיזוקה של מדינת ישראל.
אברהם נגוסה: זה חשוב גם לכבוד הדדי, להכיר אחד את השני ושהמוסדות ילמדו במערכת החינוך על תרומתם הלש העולים החדשים מכל הקבוצות.
אברהם נגוסה: אנחנו היום דנים בנושא יישום תכנית לאומית למיגור מחלת ההפטיטיס, ישיבת מעקב.
אברהם נגוסה: קיימנו דיון ב-2017 לציון יום ההפטיטיס הבינלאומי בכנסת.
אברהם נגוסה: יזם את הדיון הזה חבר הכנסת יואל רזבוזוב חבר הוועדה, הוא טיפל גם בנושא הזה כיו"ר ועדת העלייה והקליטה לשעבר, גם כשהיה יושב ראש, ואנחנו רוצים להמשיך ולראות איך אנחנו מתקדמים בנושא הזה כדי להגן גם על העולים החדשים שהגיעו עם המחלה הזו או שהם בקבוצת סיכון או איך גם להגן על הציבור בנושא.
אברהם נגוסה: לכן זה נושא שאנחנו רואים שאנחנו חייבים להתגייס ברמה הלאומית על מנת למצוא פתרון.
אברהם נגוסה: בדיון לפני שנה צוין כי קיימת הערכה שבישראל חיים כ-30,000 נשאים של הפטיטיס C שעברו את האבחון וידוע שהם יכולים לקבל את הטיפול.
אברהם נגוסה: מתוכם רק 3,000 באים לקבל את הטיפול, זה 10% מהאנשים שידוע שיש להם את המחלה.
אברהם נגוסה: הנתונים שקבלנו מפרופ' זיו בן ארי, מנהלת המרכז למחלות כבד במרכז הרפואי שיבא, עולה כי שכיחות הפטיטיס C בישראל היא 1.96%, כלומר 140,000 אנשים באוכלוסייה הבוגרת, רק כ-25% מאובחנים במחלה.
אברהם נגוסה: מתוך המאובחנים רק כ-20% מקבלים טיפול אנטי נגיפי.
אברהם נגוסה: ההערכה ש-70,000-90,000 חולים פעילים, רק 25% חולים פעילים.
אברהם נגוסה: קצב האבחון והטיפול בשנה נמוך מאוד.
אברהם נגוסה: מדובר במחלה כרונית מתקדמת שיכולה להביא אצל 20%-30% מהחולים להתפתחות כשל בתפקוד הכבוד, השתלת כבד וסרטן כבד.
אברהם נגוסה: בבדיקה ובטיפול פשוט ללא תופעות לוואי מורכבות, ניתן להציל את חייהם של נשאים ושל החולים ולמנוע הפצה והדבקות במחלה.
אברהם נגוסה: קיימת חשיבות ודחיפות באיתור החולים.
אברהם נגוסה: חשוב ליידע את הציבור בסכנות והסיכונים שבמחלה ולטפל במחלה בבעיה עצמה.
אברהם נגוסה: ארגון הבריאות העולמי קבע את 2030 כשנת מיגור המחלה.
אברהם נגוסה: לפי דרישות הארגון, יש צורך באיתור של לפחות 50% מכלל הנשאים את הנגיף עד 2020.
אברהם נגוסה: בישראל אותרו עד כה 25%.
אברהם נגוסה: לפיכך באפריל 2018 התקיים במשרד הבריאות דיון על יישום ההליך של בדיקות סקר להפטיטיס C, בקרב קבוצות סיכון.
אברהם נגוסה: לפי נתונים שהגיעו לוועדה בשירותי בריאות כללית 2,500 מטופלים חדשים בישראל בשנה.
אברהם נגוסה: אוכלוסיית העולים ממדינות חבר העמים לשעבר שבאים מאזורים שבהם היו תנאים סניטריים ירודים ורפואה לא מתקדמת, גם יוצאי אתיופיה חשופים למחלה הזו.
אברהם נגוסה: ההערכות מדברות עד 2% נשאות בארץ מכלל האוכלוסייה.
אברהם נגוסה: באוכלוסיית העולים 4%-6% נשאות מחבר המדינות.
אברהם נגוסה: אם יש לכם דעה אחרת בדיון אתם יכולים כמובן לומר, זה מה שאספנו בוועדה.
אברהם נגוסה: בעקבות ישיבת הוועדה בנושא, משרד הבריאות גיבש ב-2016 תכנית לאומית לטיפול בהפטיטיס C, התכנית כללה תכנית מדורגת לסקרינינג מדורג בחמש שנים.
אברהם נגוסה: בדיון האחרון שהתקיים בוועדה בנושא ב-25 ליולי 2017, פנתה הוועדה לקופות החולם לקרוא למבוטחיהם שנמצאים בקבוצות סיכון לבוא ולהיבדק.
אברהם נגוסה: ידוע שקיים טפול רפואי שניתן במשך 12 שבועות בלבד עם יעילות רבה.
אברהם נגוסה: 95%-96% טיפול טוב מאוד.
אברהם נגוסה: זה מה שלמדנו בוועדה.
אברהם נגוסה: הטיפול נכלל בסל הבריאות החל משנת 2015.
אברהם נגוסה: עלות הטיפול לכל מטופל 80,000-100,000 ₪ השתתפות עצמית 900 ₪ של כל מבוטח.
אברהם נגוסה: הבדיקה הראשונית עולה 24 ₪.
אברהם נגוסה: סקרינינג אמור להתבצע רק לקבוצות סיכון, לא לכלל האוכלוסייה.
אברהם נגוסה: מדובר בעלויות גבוהות לקופות החולים.
אברהם נגוסה: רופאים למחלות כבד רוצים לטפל בכולם, הבעיה היא מי יישא בעלויות.
אברהם נגוסה: הפער בין הנשאים והחולים, 30% בין אלה שמקבלים טיפול, כמו שאמרתי קודם, 3,000 הוא 10%, מספר שמעיד על בעייתיות.
אברהם נגוסה: היעדר אינפורמציה, היעדר רצון מצד המטופלים לקבל טיפול למחלה.
אברהם נגוסה: בשירותי בריאות כללית יש 21,000 נשאים, כיצד הקופה מעודדת את מבוטחיה לבוא ולקבל טיפול?
אברהם נגוסה: אנחנו שואלים את זה בדיון וכמובן נשמע תשובות בנושא.
אברהם נגוסה: מחיר ההשתתפות העצמית 900 ₪ עבור טיפול, גבוה לנשאים ולחולים.
אברהם נגוסה: בדיון הקודם הוועדה ביקשה להוריד את גובה התשלום.
אברהם נגוסה: האם זה בוצע?
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע את זה מנציגי משרד הבריאות.
אברהם נגוסה: לאחרונה עלה קמפיין מודעות למחלת הפטיטיס C באמצעי התקשורת השונים, ברדיו בגל"צ.
אברהם נגוסה: הקמפיין ממומן על ידי חברת APV.
אברהם נגוסה: אין הנחיה ברורה של משרד הבריאות שמחייבת את קופות החולים לאתר ולהזמין את 27,000 הנשאים.
אברהם נגוסה: צריכה להיות הוראה מפורשת לקופות עם דפי הסבר ושיחות טלפוניות למטופלים בשפתם.
אברהם נגוסה: על משרד הבריאות לחייב את כל רופאי המשפחה לנסות ולאתר את הנשאים שנמצאים בקבוצות הסיכון ולהסביר להם על הטיפול שקיים בסל.
אברהם נגוסה: כמו כן, חובה להסביר את הסכנות בהידבקות.
אברהם נגוסה: לכן היום אנחנו שואלים את השאלות הבאות, כמיטב ידיעתנו והאינפורמציה שקיבלנו, רק קופת חולים מכבי פעלה לאיתור, אבל כמיטב ידיעתנו מערכת הבריאות נרדמת.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע למה.
אברהם נגוסה: לא בוצע סקרינינג לקבוצות הסיכון.
אברהם נגוסה: אם אנחנו טועים אז נשמח לשמוע, אבל זה מה שהוועדה בדקה וקיבלה מאז הדיון האחרון.
אברהם נגוסה: מיד נקבל את הדו"ח בנושא שהכין לנו הממ"מ, ונשמע מהחוקר בנושא.
אברהם נגוסה: בוצע קמפיין רק על ידי עמותה ולא על ידי משרד הבריאות.
אברהם נגוסה: למה? ד.
אברהם נגוסה: לא בוטלה ההשתתפות העצמית בשום צורה.
אברהם נגוסה: אנחנו החלטנו בדיון הקודם לבטל את ההשתתפות כדי לעודד את האנשים שיבואו לקבל את הטיפול כי לעולה חדש שהגיע 900 שקל זה הרבה כסף.
אברהם נגוסה: ה.
אברהם נגוסה: לא מבצעים בדיקות סקר לעולים חדשים באזורי הסיכון.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לדעת למה לא התקיים.
אברהם נגוסה: אלה דברים שאנחנו רוצים להתמקד עליהם בדיון.
אברהם נגוסה: אני מבקש שיוזם הדיון חבר הכנסת יואל רזבוזוב ידבר ולאחר מכן נשמע את הנתונים מהממ"מ.
יואל רזבוזוב: תודה כבוד יו"ר הועדה על הדיון הזה.
יואל רזבוזוב: אני קצת אחזור על עצמו, זה הדיון השני, היה לנו דיון לפני זה בוועדת הסמים, בכנסת אנחנו תמיד חוזרים על עצמנו כל הזמן.
יואל רזבוזוב: נחשפתי כיו"ר ועדה עוד בקדנציה הקודמת לנושא שיש קבוצות סיכון, עולים נמצאים בקבוצת סיכון ומבחינתי זו בעיה אבל בעיה שאפשר לטפל בה.
יואל רזבוזוב: הרבה פעמים אנחנו עושים כאן דיונים בכנסת ויכולים לדבר עד מחר והמלצות, ואין סיכוי לטפל.
יואל רזבוזוב: אבל כאן, דווקא בסוגיה הזו שכמו שאמרתי זה קודם כל ערך עליון, זה חיי אדם, דבר שני יש פה גם אחריות מדינית וכלכלית וגם בריאותית כלפי הציבור בישראל אז אנחנו כן יכולים לטפל וכפי שבדיון הקודם ראינו שבקבוצות סיכון אפשר לאתר, אפשר לעשות את הסקרינינג ולהתחיל בטיפול, בשב"ס, כי בסופו של דבר המחלה הזאת גם מתפשטת.
יואל רזבוזוב: היא יכולה להתפשט ויש פה באמת סיכונים, וכמובן גם לטפל באנשים שהיום חולים.
יואל רזבוזוב: הבנתי שנשאים וחולים זה כבר מאותו רגע, זה כבר פחות נשאים, זה כבר אנשים שאפשר להגדיר אותם כחולים במחלה.
יואל רזבוזוב: כסף מ-2014 הוקצה לקופות החולים, חלק עשו עבודה יותר טובה, חלק עשו עבודה פחות טובה, חלק לא עשו עבודה בכלל.
יואל רזבוזוב: אנחנו כן רואים שמתוך ה-30,000 חולים רק 3,000 טופלו בארבע שנים, אז אתה שאלת שאלות נכונות, אנחנו נשמח לשמוע את התשובות.
יואל רזבוזוב: כמובן היינו כל הזמן במגעים עם משרד הבריאות ואנחנו נשמע אחרי זה מד"ר אמיליה מה דעתו של משרד הבריאות, איך התקדמנו.
יואל רזבוזוב: אנחנו בסוף 2018 וכבר מלווים את הנושא הזה שנים רבות.
יואל רזבוזוב: כפי שאמרתי, אם דיברנו על עולים, יש 30,000 שעולים כל שנה, אז לא כל העולים אבל יש קבוצות סיכון גם בתוך העולים אז אולי באמת שהעולים יקבלו מידע וישר יגשו.