GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ג'וש שוורץ: אם אני מסתכל על כל המכובדים שיושבים פה על הבמה אני מתחיל לספור כמה מהם עולים חדשים ואני רואה את השרה, שמובילה את המעמד של עלייה וקליטה מטעם הממשלה, אני רואה את ד"ר אברהם נגוסה, ש-20 שנה מוביל את המאבק הצודק למען יהודי אתיופיה, מנכ"ל הכנסת שהיה כאן, יושב ראש הכנסת, מנהלת הוועדה שלומית, מנכ"ל המשרד, אלכס, נטע, אני רואה פה את חברי הכנסת, יואל, שהיה כל כך מוביל כשהיה יושב ראש הוועדה, רוברט שיזם את החוק.
ג'וש שוורץ: כולם פה בעלי תפקידים, גם אני, אנשים שעלו לארץ.
ג'וש שוורץ: אני חושב שאם היינו מסתכלים אחורה 20 ו-30 שנה זה לא היה המצב.
ג'וש שוורץ: אז קודם כל אני חושב שאנחנו יכולים לברך את החברה הישראלית שקלטה את כל העולים והביאה אותם למקומות כל כך גבוהים בחברה הישראלית, בכנסת ובממשלה.
ג'וש שוורץ: ואת האנשים שאינם עולים חדשים שנמצאים פה, את יעקב חגואל מההסתדרות הציונית, היה פה גם דודי אמסלם, יושב ראש הקואליציה, שמוביל בכנסת הזאת את המאבק הצודק של העלאת שארית יהודי אתיופיה, כולם פה, עולים ולא עולים, תורמים לקליטת העלייה.
ג'וש שוורץ: אני חושב שזה משהו שמאפיין היום את המאמץ הלאומי הזה, שכולם עובדים ביחד, אם זה הסוכנות, ההסתדרות הציונית, משרד העלייה והקליטה, נתיב, כל הגופים מאוחדים יחד ואני לא זוכר את זה בכל השנים שאני עוסק בנושא.
ג'וש שוורץ: אחרון אני רוצה להגיד ברוכים הבאים, לכל העולים של הסוכנות שנמצאים כאן.
ג'וש שוורץ: התבקשתי על ידי הוועדה להביא לפה עולים מאולפן עציון ויש פה 20 עולים מאולפן עציון.
ג'וש שוורץ: אני יכול להגיד שאני למדתי באולפן עציון לפני הרבה מאוד שנים, למדתי שם עברית, אתם יכולים לבחון אותי עכשיו כמה העברית טובה וכמה שגיאות עשיתי בנאום הקצר הזה, אבל אני רק רוצה לציין שבאמת העלייה היא קיבוץ גלויות מכל העולם.
ג'וש שוורץ: אני רוצה להגיד לכם שנמצאים רק פה היום מאולפן עציון, אני בטוח שיש עולים מכל העולם, אבל יש עולים מאוסטרליה, מאורוגוואי, מאוקראינה, מפנמה, מארצות הברית, מקנדה, רוסיה, אנגליה, ברזיל, הונגריה, ארגנטינה וצרפת.
ג'וש שוורץ: רק באולם הזה.
ג'וש שוורץ: ועוד במחזור מאולפן עציון שלא הצליחו להגיע היום יש עוד עולים, מסין, ספרד, טורקיה, הודו, גרמניה בוליביה, ונצואלה, פולין, דרום אפריקה, קולומביה, פרגוואי ועוד.
ג'וש שוורץ: ואם זה לא קיבוץ גלויות, אז מה?
ג'וש שוורץ: אז חג שמח לכולנו.
אברהם נגוסה: אני מזמין את חברי היקר, יעקב חגואל, סגן וממלא מקום יושב ראש ההסתדרות הציונית העולמית.
יעקב חגואל: יום עלייה שמח לכולם.
יעקב חגואל: גברתי, השרה סופה לנדבר, שעושה רבות להביא לכאן עוד ועוד יהודים לארץ ישראל ולקלוט אותם כמו שצריך, חברי הטוב, חבר הכנסת ד"ר אברהם נגוסה, יושב ראש הוועדה שמנהיג את הוועדה הזאת ביד רמה, חבריי חברי הכנסת, חבריי לשולחן הנשיאות, ולא פחות חשוב, יושב ראש התאחדות העולים, מי שמייצג את כולכם פה, מריו לב.
יעקב חגואל: אני אגיד לכם משהו.
יעקב חגואל: כמו שאמר פה ג'וש, לי, ואפילו להורים שלי, לא הייתה הזכות לעלות לארץ ישראל.
יעקב חגואל: אנחנו ובעזרת ה' לא תהיה לי הזכות אף פעם לקיים את המצווה של עלייה לארץ.
יעקב חגואל: אני נולדתי כאן בארץ להורים שנולדו כאן בארץ ואני מגדל כאן את ילדיי בארץ.
יעקב חגואל: אני רוצה להגיד לכם שאנחנו כישראלים, ואנחנו הצברים שבין הישראלים, לא נבין אף פעם את התחושה הזאת של לעזוב בית, לעזוב חברה, לעזוב סביבה שאנחנו מכירים, מקום עבודה, ולבצע מעבר, זה לא מעבר דירה, לקיים את מה שהלב אומר לנו, לחזור הביתה.
יעקב חגואל: לחזור הביתה לארץ ישראל.
יעקב חגואל: אנחנו כצברים גם אם נדמיין את זה יהיה לנו קשה מאוד להבין את התחושה הזאת.
יעקב חגואל: אני אומר לכם, אני מצדיע לכם.
יעקב חגואל: אני מצדיע לכם, מצדיע לבני המשפחות שלכם, שעשיתם את הצעד החשוב הזה לעלות לארץ ישראל.
יעקב חגואל: אתם יודעים, העלייה היא לא סטארט אפ.
יעקב חגואל: אמרה פה השרה, עוד אברהם אבינו, ואנחנו נקרא על זה בפרשת השבוע הקרובה, פרשת 'לך לך', אברהם אבינו קיבל את הציווי לעזוב את הכול ולהגיע לארץ ישראל.
יעקב חגואל: זה לא סטארט אפ אמנם, אבל זה משהו שאנחנו עושים אותו כבר כמעט 4,000 שנה, עולים לארץ ישראל.
יעקב חגואל: אנחנו צריכים להבין שכל המוסדות כאן, גם הסוכנות היהודית וגם משרד הקליטה וגם ההסתדרות הציונית וגם חברת אופק וגם שותפים רבים, עושים רבות כדי לעודד את העלייה לארץ ישראל.
יעקב חגואל: זה לא פשוט, אני לא רוצה להשבית פה שמחות, אבל אנחנו נמצאים בשנה לא פשוטה, פחות עולים עולים לארץ ישראל השנה.
יעקב חגואל: זה לא שאנשים לא רוצים לעלות לארץ - - -
סופה לנדבר: אנחנו נגיע עד סוף השנה ל-30,000.
יעקב חגואל: עד היום, ואנחנו בעזרת ה', אני מאוד מקווה, השרה, שנעבור את ה-30,000, אבל אני מדבר על היום.
יעקב חגואל: יותר יהודים רוצים לעלות לארץ ישראל מאשר אלה שעולים לארץ, ואני רוצה לגעת בשתי נקודות.
יעקב חגואל: נקודה אחת שקשורה לבית הזה ולממשלת ישראל.
יעקב חגואל: כנסת ישראל וממשלת ישראל עושים רבות בשנים האחרונות כדי לשחרר את החסמים לעלייה לארץ ישראל, אבל יש עוד מה לעשות.
יעקב חגואל: והדבר השני זו החברה הישראלית.
יעקב חגואל: אין לי ספק שאם החברה הישראלית תדע יותר לקלוט עולים יגיעו לכאן יותר עולים.
יעקב חגואל: בהקשר הזה אני רואה את כל אחד ואחד מאיתנו כאנשים שצריכים לקלוט עלייה יותר ולהתנדב בהקשרים האלה הרבה יותר.
יעקב חגואל: אני רוצה בסיום דבריי לומר לכולנו שללא עולים החזון של בנימין זאב הרצל לפני 121 שנה להקים מדינה יהודית בארץ ישראל לא היה מתקיים.
יעקב חגואל: אני רוצה שוב להצדיע לכל מי שעלה לארץ ולכל מי שיעלה בעזרת ה' לארץ ולסיים באמרה הישנה, שלדעתי היא צריכה להמשיך להיות פה יום יום שעה שעה, מעולה לעולה כוחנו עולה.
יעקב חגואל: תודה רבה.
אברהם נגוסה: אני מזמין את ראש נתיב, גב' נטע בריסקין.
נטע בריסקין-פלג: גברתי השרה לעלייה וקליטה והשרה הממונה של נתיב, יושב ראש הוועדה לעלייה וקליטה, מנכ"ל המשרד לעלייה וקליטה, ראשי המוסדות הלאומיים, חברי כנסת, מכובדיי כולם.
נטע בריסקין-פלג: זו התרגשות רבה לעמוד כאן היום, ואמר יו"ר הכנסת, ברגע שאנחנו מתחילים לקלוט עולים אנחנו כבר לא עולים.
נטע בריסקין-פלג: וציין את שמי ג'וש, אני לא יודעת איך הוא יודע, אבל אכן גם אני עולה, אמנם עליתי ב-1970, בתור ילדה קטנה, אבל התחושה הזאת שמלווה משפחה בעלייה עם כל הקשיים, שהם לא פשוטים לכל אורך הדרך, היא בהחלט תמיד משאירה את התחושה שאנחנו עולים.
נטע בריסקין-פלג: לכן זו גאווה גדולה לעמוד בראש המפעל, ואני חושבת שנתיב בהחלט עומד בראש המפעל, של העלייה והקליטה.
נטע בריסקין-פלג: יושבים פה שני פרויקטים, פרויקט נעל"ה ופרויקט צבר.
נטע בריסקין-פלג: (מחיאות כפיים).
נטע בריסקין-פלג: כן, בהחלט, מחיאות כפיים.
נטע בריסקין-פלג: אני מציינת את שני הפרויקטים כי הם יוזמה של ארגון נתיב.
נטע בריסקין-פלג: ארגון נתיב הוא שיזם, הוא שהוביל, את המהלכים לפרויקטים האלה.
נטע בריסקין-פלג: אנחנו גאים, זה פרויקט הדגל, שניהם, של מדינת ישראל שמביאים אנשים צעירים, מוכשרים, חכמים, שמהווים דור המשך לתקומה של מדינת ישראל.
נטע בריסקין-פלג: נתיב גם מוכרת כלשכת הקשר.
נטע בריסקין-פלג: נתיב התחילה את הפעילות עם יהודי המרחב הפוסט סובייטי, עוד כשהיה מסך ברזל.
נטע בריסקין-פלג: אנשים נלחמו על עלייה, היו אסירי ציון, היו פעילי עלייה, היו מסורבי עלייה, שסיכנו את חייהם והחופש שלהם למען הזכות לעלות למדינת ישראל ולא הייתה להם את הזכות הזאת, נתיב, לשכת הקשר, היו שם, היו שם בשבילם, מאחורי מסך הברזל, בפעילות נסתרת, פעילות מודיעינית, שתמכה ועזרה לניצחון של שבירת מסך הברזל ועלייה לארץ ישראל.
נטע בריסקין-פלג: אני גאה בארגון שאחראי על כל אשרות העלייה של העולים מהמרחב הפוסט סובייטי, אנחנו יודעים שמאז שנת ה-90, ואני לא מדברת על שנות ה-70 וה-80, אבל מאז שנות ה-90 לפחות מהמרחב שנתיב אחראית, עלו מעל מיליון זכאי עלייה.
נטע בריסקין-פלג: זה בהחלט שינה את דמותה של מדינת ישראל בכל התחומים, בכל המקצועות.
נטע בריסקין-פלג: היום אנחנו אחראים במרחב הזה ובמרחבים אחרים על יצירת זיקה כי לעלייה צריך להתכונן, צריך להשקיע בחינוך, יצירת זיקה, הקמת מרכזי תרבות ישראליים, כדי לקרב את אותם יהודים שרוצים לעלות, אבל חוששים.
נטע בריסקין-פלג: זו לא החלטה פשוטה, צריך לתת להם בסיס והבנה מהי מדינת ישראל, מה מחכה להם פה ואיך נתמוך בהם, בעזרת כמובן משרד העלייה והקליטה ובעזרת פרויקטים של מדינת ישראל כמו 'מסע', 'תגלית' ואחרים, איך נתמוך, נכיר ונעזור כדי שהם יידעו להיקלט פה.
נטע בריסקין-פלג: קליטה טובה היא רווח שלנו, של אזרחי מדינת ישראל.
נטע בריסקין-פלג: אנחנו נהיה מחוזקים גם מבחינה דמוגרפית, גם מבחינה מקצועית, רק, אך ורק, בזכות התוספות שאנחנו נקבל מהתפוצות, מהקהילה היהודית הגדולה שנמצאת מחוץ למדינת ישראל.
נטע בריסקין-פלג: אני רוצה לאחל לכולנו יום עלייה שמח וגאווה גדולה למדינה שקולטת עלייה.
אברהם נגוסה: אני רוצה לציין שני אנשים שנמצאים פה, שעושים עבודה, סמנכ"ל משרד הקליטה, חביב קצב, ויהודה שרף מהסוכנות היהודית, יושב ראש היחידה שעושה את המבצעים.
אברהם נגוסה: אלה שני אנשים שעושים את העבודה בשטח, תודה על כל מה שאתם עושים.
אברהם נגוסה: עכשיו אני רוצה שניכנס לנציגי העולים שמדברים.
אברהם נגוסה: יש רשימה ארוכה, אני מבקש שכל אחד ידבר בתמצית.
אברהם נגוסה: אנחנו מתחילים עם יושב ראש מועצת ארגוני העולים, מר מריו לב.
מריו לב: שולחן נכבד, באמת שאני מתרגש כל פעם שאני בא לכנסת, אבל יכול להיות שיותר ביום העלייה, ביום החגיגי הזה של הכנסת.
מריו לב: יש לנו שרה לקליטת עלייה, סופה לנדבר, שכאשר אנחנו מדברים על 30,000 עולים זה לא סתם, זה שרה שלא מחפשת לקפוץ לתפקיד אחר, למשרד אחר, היא חיה 24 שעות את הנושא וזה דבר, אני חושב, מאוד חשוב, שהיא חיה כל יום וכל הזמן היא מוכנה להקשיב.
מריו לב: זה גם עניין של שותפות עם משרד הקליטה, עם ההסתדרות הציונית, עם הסוכנות היהודית, דיברו עכשיו על יהודה, שמנהל את המחלקה בסוכנות, עם ארגוני העולים.
מריו לב: פעם אמרה גולדה מאיר, כשבאה לכנס של ההתאחדות שלנו, של אמריקה הלטינית: אם לא היו ארגוני עולים היינו צריכים להקים אותם, בגלל שלקלוט עולה באותה שפה זה מאוד שונה.
מריו לב: אמרו כאן שעולה זה עד שהוא מתחיל לעזור לעולים, אני כבר 45 שנה בארץ, אני מרגיש עולה חדש ותאמינו לי, תאמינו לי שבעסקים אין לי זמן לטפל, אני מטפל בעולים כל היום.
מריו לב: כל היום יש טלפונים, כל היום אנחנו דואגים לעולים החדשים.
מריו לב: את אברהם נגוסה, ד"ר אברהם נגוסה, יושב ראש הוועדה, אני רוצה לברך על הצורה שהוא מנהל את הוועדה.
מריו לב: זה לא סתם, לקרוא לשר, לקרוא למנכ"ל, ולהעלות איזה בעיה, איזה נושא.
מריו לב: עד שהוא לא מקבל תשובה על השאלות, על הדברים, הוא לא יורד מהנושא.
מריו לב: זה דבר מאוד חשוב, זה לא סתם למרוח.
מריו לב: אנחנו באים, אנחנו משקיעים זמן כדי לטפל בעולים, כדי לקלוט עולים וכדי שהם ירגישו בבית.
מריו לב: כאשר דיברו על נתונים דיברו על 14.5 מיליון יהודים בעולם.
מריו לב: בערב חג ראש השנה קראתי בעמוד הראשון של העיתון שיש 16-15 מיליון יהודים בכל העולם, בתוך העיתון היה מאמר אחר, של ד"ר דלה-פרגולה, שהיא מדבר על 23 מיליון אנשים עם זכות לעלייה.
מריו לב: אני חושב שזה האתגר הבא שלנו, להגיע לכל האנשים האלה, להוציא אותם מההתבודדות, להוציא אותם מזה שהם לא מתקרבים לקהילות, שהם לא שולחים את הילדים לבתי הספר ולהכניס אותם לתוך המעגל של הקהילות היהודיות ושל מדינת ישראל.
מריו לב: תודה רבה ושנמשיך לחגוג את יום העלייה.
אברהם נגוסה: אני מזמין את מר רוני אקלה, מנכ"ל הפרויקט הלאומי של יוצאי אתיופיה.
רוני אקלה: בוקר טוב.
רוני אקלה: כבוד שרת הקליטה, כבוד יושב ראש ועדת העלייה והקליטה, ד"ר אברהם נגוסה, מכובדיי כולם.
רוני אקלה: אנשים דיברו כאן על קליטת עלייה, אני רציתי לשתף אתכם בצורה קצת אחרת, אני רוצה לספר לכם על עצמי.
רוני אקלה: אני נולדתי בכפר קטן באתיופיה וסיימתי את הלימודים שלי, את העל יסודי, באתיופיה, עבדתי שנתיים באתיופיה, אחר כך מתוך ציונות חשבנו שצריכים לעלות לארץ.
רוני אקלה: חיפשנו מורה דרך כדי לעלות ואז ברחנו לסודן.
רוני אקלה: בדרך השודדים באו ושדדו את הכול ונשארנו ללא כלום, היינו בג'ונגל.
רוני אקלה: באותו זמן לא ידענו מה לעשות, לחזור לכפר שלנו או להמשיך, אבל הייתה לנו מטרה, לעלות למדינת ישראל, והמשכנו.
רוני אקלה: מורה הדרך לא ידע את הדרך, אבל היה לנו מזל שהחמור שהיה יחד איתנו ידע את הדרך להוביל אותנו לסודן.
רוני אקלה: אתם יכולים לדמיין שיש לנו תקווה להגיע לירושלים ואנחנו הולכים למדינת אויב, סודן, בתקווה להגיע לארץ ישראל.
רוני אקלה: כשהגענו לסודן המצב היה קשה מאוד, הרבה אנשים מתו, מרעב, ממחלות, שמעתם את הסיפור, אני הייתי שם, אני יודע בדיוק מה קרה, אבל לי היה מזל, יצאתי מהתופת הזה שנקרא סודן וטסתי לצרפת והגעתי לארץ.
רוני אקלה: כשהגעתי לארץ הגעתי ללא כלום, אני התחלתי את החיים שלי מאפס.
רוני אקלה: למדתי אולפן, הלכתי לאוניברסיטה, סיימתי עבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה, סיימתי תואר שני במינהל מדיניות ציבורית באוניברסיטת בן גוריון והתגייסתי לצה"ל.
רוני אקלה: בצה"ל הייתי קצין בריאות נפש במרפאת מומחים בחר"פ 542.
רוני אקלה: באותו זמן היה לי גם מזל להשתתף ב'מבצע שלמה', אנשים שהגיעו לכאן, למדינת ישראל.
רוני אקלה: באותו זמן עלו כ-14,123, אם אני לא טועה במספר.
רוני אקלה: עבדנו 36 שעות ללא מנוחה, אבל הייתי שמח שאני שותף לעלייה הזו, שאחרי שמונה שנים במדינת ישראל אני משתתף במבצע כזה.
רוני אקלה: אחרי שהשתחררתי מצה"ל עברתי מגוון תפקידים, ביניהם הייתי עובד סוציאלי ברשות, מנהל מוקד קליטה, אחר כך מנהל מוקד קליטה ארצי, הייתי רכז ארצי לתעסוקה במשרד לקליטת עלייה, חברים שלי יושבים כאן, ולאחר מכן הפכתי להיות עובד סוציאלי לנערים ונערות במצוקה בעמותת 'עלם' ואחר כך התמניתי להיות מנכ"ל עמותת 'פידל', עמותה לחינוך ושילוב חברתי והגעתי לתפקיד שלי עכשיו שנקרא מנכ"ל הפרויקט הלאומי.
רוני אקלה: הפרויקט היום מסייע לדור העתיד של מדינת ישראל.
רוני אקלה: אנחנו עובדים עם 28 רשויות מקומיות ויותר מ-6,000 בני נוער בגילאי 18-13 משתתפים בפעילות שלנו.
רוני אקלה: מה שחשוב, שהילדים האלה יום יום כשאני רואה אותם אני מתגאה להיות סביב אותם הצעירים, כי בני הנוער האלה היום, כשאני מסתכל על ההישגים הלימודיים שלהם, עברו את אחוז הממוצע הארצי בהישגים הכלליים.
רוני אקלה: ילדים שמשתתפים בפרויקט הלאומי הגיעו ל-81.2% בהישגים לימודיים ובכלל הארץ זה 71.
רוני אקלה: בהישגים לימודיים אקדמיים אנחנו הגענו ל-58 וכלל הארץ זה 60.
רוני אקלה: אני מאוד גאה שהילדים שמשתתפים בתכנית וביחד ובשיתוף פעולה עם המשרד לקליטת עלייה, עם משרד החינוך, עם משרד האוצר ועם הרשויות המקומיות, כל הגופים במגזר השלישי שאנחנו עובדים בשיתופי פעולה, אנחנו יכולים לקדם את הקהילה שהגיעה מאפס לרמות הכי גבוהות.
רוני אקלה: לכן אני מאוד שמח להיות כאן ויום עלייה שמח לכולם, תודה.
אברהם נגוסה: רונן פוקסמן, מנהל המחלקה לקשרי ממשל בארגון 'נפש בנפש'.
רונן פוקסמן: שלום.
רונן פוקסמן: כבוד שרת העלייה והקליטה, מנכ"ל המשרד, מכובדיי כולם.
רונן פוקסמן: משנת 1950 במוסד זה ממש נשא ראש הממשלה דאז, דוד בן גוריון, את הדברים הבאים, כשהציג במליאת הכנסת את הצעת חוק השבות: 'חוק השבות הוא מחוקי הבסיס של מדינת ישראל, הוא מכיל ייעוד מרכזי של מדינתנו, הייעוד של קיבוץ גלויות.
רונן פוקסמן: חוק זה קובע שלא המדינה מקנה ליהודי חוץ לארץ זכות להתיישב במדינה, אלא זכות זו טבועה בו באשר הוא יהודי.
רונן פוקסמן: אין המדינה מקנה ליהודי הגולה זכות לשוב, זכות זו קדמה למדינת ישראל והיא היא שבנתה את המדינה.
רונן פוקסמן: זכות זו מקורה בקשר ההיסטורי שלא נפסק אף פעם בין העם ובין המולדת וגם משפט העמים הכיר בקשר זה הלכה למעשה.
רונן פוקסמן: חוק השבות, אין לו דבר עם חוקי הגירה, זהו חוק ההתמדה של ההיסטוריה הישראלית'.
רונן פוקסמן: התמדה היא מילת המפתח.
רונן פוקסמן: בן גוריון מזכיר לנו כי כל אלה מאיתנו העוסקים בעלייה ובקליטה באופן יומיומי זוכים למעשה לאפשר לבני עמנו להגשים זכות טבעית.
רונן פוקסמן: שלא נטעה, לא מדובר במונח בירוקרטי, כמו הגירה.
רונן פוקסמן: הוא גם מוסיף ומתאר לנו את סדר הדברים הראוי, הזכות לבוא לשבת עמנו כאן בישראל קודמת למדינה עצמה.
רונן פוקסמן: המוטו שלנו בארגון 'נפש בנפש' הוא בונים ישראל חזקה דרך עלייה.
רונן פוקסמן: ישראל כשלם הגדול מסך חלקיו, מחזקים את החברה הישראלית, מחזקים את מדינת ישראל, מחזקים את האורגניזם הזה שנקרא ישראל והוא חוצה גבולות, מגזרים, זרמים דתיים ושאר מחסומים מלאכותיים.
רונן פוקסמן: אנו מודים על הזכות לייצג את העולים ממדינות דוברות אנגלית וגאים לשתף פעולה עם כלל הגורמים הרלוונטיים לעולם העלייה, הסוכנות היהודית, משרד העלייה והקליטה, משרד הפנים, ועדת הכנסת וחבריה ושאר משרדי הממשלה וכמובן ארגוני עולים נוספים.
רונן פוקסמן: העובדה שהמדינה מקדישה יום מיוחד למוסד העלייה מלמדת שהיא רואה בו ערך לאומי ובערכים יש להשקיע משאבים, לחזקם, לטפחם ולהשרישם.
רונן פוקסמן: ההיסטוריונית היהודייה האמריקנית, גרדה לרנר, קבעה לאחר השואה שההיסטוריה היא כבר לא משהו חיצוני לנו, היא הפכה להיות מחויבות.
רונן פוקסמן: החיבור בין דברי בן גוריון ובין דבריה של גרדה לרנר מלמד אותנו שההיסטוריה היהודית היא שילוב חסר תקדים של מחויבות והתמדה ושתחושות אלה הן המכנה המשותף הגדול ביותר לכל היושבים בחדר הזה, הם הכוח המניע של העלייה.
רונן פוקסמן: עבורנו, כמו שנאמר כאן, כל יום הוא יום העלייה, עבור העולים כל יום הוא יום העלייה.
רונן פוקסמן: אנחנו מאחלים לכולם, לכולנו, שניפגש כאן גם בשנים הבאות עם אותן תחושות, אותן אנרגיות ואותה התמדה.
רונן פוקסמן: תודה ויום עלייה שמח.
אברהם נגוסה: אני מזמין את אריאל קנדל, מנכ"ל ארגון קעליטה.
אריאל קנדל: כבוד היושב ראש, ידידי אברהם, סופה לנדבר, השרה, ידידיי במוסדות הלאומיים.
אריאל קנדל: אם כבר סיפרת על הגעתך לישראל, אז אני באתי לפה לפני יותר מ-25 שנה, ובהיותי חייל בגולני, שעד היום לא כל כך הבנתי איך הגעתי לגולני, אבל זה סיפור אחר, המ"פ יוסי הסביר לנו אז שגם באימונים אנחנו צריכים ללמוד עברית, אז אנחנו למדנו עברית ואני זוכר בעיקר את המשפט שלו, הוא תמיד אמר: יש דברים שצריך לשמר ויש דברים שצריך לשפר.
אריאל קנדל: כל השירות שלי היה מלווה במשפט הזה כל הזמן, מה אנחנו עושים טוב ומה אנחנו צריכים לעשות יותר טוב.
אריאל קנדל: אני יושב פה בחדר הזה באמת ביום שמח, וחג שמח לכולם, אבל אני שואל את עצמי גם איך אפשר לשפר, איך אפשר לשפר את המצב.
אריאל קנדל: וכשאני אומר איך אפשר לשפר זה כולנו ביחד, הכנסת, משרד הקליטה, המשרדים הממשלתיים, המוסדות הממשלתיים, ארגוני העולים.
אריאל קנדל: יש פה, אני חושב, הזדמנות פז לעשות את הדברים הרבה יותר טוב.
אריאל קנדל: כדי לעשות את זה קצר אני אתן שניים-שלושה מספרים.
אריאל קנדל: מספר אחד, לפני שלוש שנים, יש מחקר שמי שביקש אותו זה נשיא צרפת של אז, פרנסואה הולנד, הוא ביקש לעשות מחקר על הקהילה היהודית בצרפת.
אריאל קנדל: המחקר אז הראה ש-90% מכלל הקהילה היהודית בצרפת אומרים שהם לא מרגישים ביטחון בצרפת.
אריאל קנדל: זה מספר אחד.
אריאל קנדל: מספר שני שיש שם, 43% מכלל היהודים בצרפת אומרים שהם רוצים לעלות לישראל, שזה 200,000 איש.
אריאל קנדל: לצערנו, לצער כולנו, העלייה מצרפת השנה צנחה לבסביבות 2,000 איש, אולי קצת יותר, 2,500 אולי, כשלפני שלוש-ארבע שנים מנינו 8,000.
אריאל קנדל: אז תמיד אפשר לבוא ולהגיד שעמנואל מקרון נבחר להיות נשיא.
אריאל קנדל: טוב, מי שיודע את צרפת, מקרון הוא לא הביטחוניסט הכי גדול.
אריאל קנדל: אפשר גם להסביר שיש פיגועים נגד כלל צרפת, אני לא מבין מה זה קשור ליהודים, ואני בא ואומר שאפשר לעשות הרבה יותר טוב.
אריאל קנדל: אני עומד פה, אני מברך על החוק הזה ואני מקווה שגם בשנים הבאות אנחנו נצליח להביא קצת יותר בשר לחוק הזה.
אריאל קנדל: לעמוד פה זה באמת מרגש, בלי ציניות, אני גם באתי, יש לי גם את המבטא שלי ואני גאה במבטא הזה, אבל אני למדתי כמה דברים פה במדינה בשנים האחרונות.
אריאל קנדל: אחד הדברים, זה נחמד טקסים, השאלה איך מתרגמים את זה למעשים וצריך להביא יותר החלטות ממשלה.
אריאל קנדל: יש 200,000 איש בצרפת שהדבר הראשון שהם רוצים לעשות זה לבוא לפה, אבל כדי שהם יגיעו לפה צריך להיות הרבה יותר מסלולי קליטה, הרבה יותר מרכזי קליטה, הרבה יותר אפשרויות תעסוקה ולהסביר לנו גם מבחינת המספרים מה זה נותן בסוף ולא רק מבחינת הכותרות.
אריאל קנדל: ועם כל זה, בכל זאת אנחנו מוקירים תודה למדינת ישראל על כל מה שהיה ומקווים גם שיהיה הרבה יותר.
אברהם נגוסה: אני מזמין את הרב דניאל סגל, מנציגות העולים מאמריקה הלטינית, בעיקר מברזיל.
דניאל סגל: שלום לכבוד יושב ראש ועדת העלייה והקליטה, יושב ראש ההסתדרות הציונית, עולים יקרים.
דניאל סגל: מי לא מכיר את השיר של נעמי שמר 'אורחים לקיץ': 'אצלנו בחצר בצל עצי הזית באים בדרך כלל המון אורחים לקיץ ולכל אחד מהם שפה שלו ודרך משלו להגיד שלום'.
דניאל סגל: השיר ממשיך ברשימה של שמות אופייניים לאנשים מארצות שונות ומהעולם שאומרים שלום בשפה של כל ארץ.
דניאל סגל: זה שיר יפה שמדבר על רב תרבותיות ופתיחות לזולת.
דניאל סגל: אבל יש טעות בשיר הזה, כי נעמי שמר לא הייתה דוברת פורטוגזית, כידוע.
דניאל סגל: כתוב בשיר 'גיל מברזיל יאמר בום קיא', וזו טעות, מימיי לא פגשתי מישהו בשם גיל מברזיל ובום דיא זו לא המילה לשלום בפורטוגזית.
דניאל סגל: אני מאמין שהטעות הזו משקפת את המציאות המורכבת שקשורה לקליטה של עולים מברזיל בארץ.
דניאל סגל: מדינת ישראל והחברה הישראלית מעוניינות בקליטה של עולים מברזיל, אך רוב החברה אינו דובר את השפה ואינו מכיר את התרבות ואת הצרכים הייחודיים של העולים מברזיל.
דניאל סגל: לפי נתוני הסוכנות היהודית יש עלייה של 300% בעלייה מברזיל בארבע השנים האחרונות.
דניאל סגל: הסיבות לכך מגוונות ונוגעות בעיקר לשינויים בתוך ברזיל, אולם הן בהחלט קשורות גם לציונות טהורה וחזקה.
דניאל סגל: עלייה גדולה וקליטה טובה מברזיל יכולה להוות הון אנושי משכיל, מקצועי ויקר ערך עבור מדינת ישראל, מכיוון שזו עלייה צעירה וחזקה מבחינה כלכלית ואקדמאית.
דניאל סגל: למעלה משני שליש מהעולים מברזיל הם צעירים והקהילה היהודית בברזיל היא קהילה חזקה מבחינה כלכלית ומשכילה.
דניאל סגל: הקהילה היהודית מברזיל, העשירית בגודלה ביהדות העולם, והיא הקהילה היהודית השנייה בגודלה באמריקה הלטינית.
דניאל סגל: תהליך קליטה מוצלח הוא מפתח להשתלבות העולה בחברה ולמניעת ירידה וחזרה לברזיל.
דניאל סגל: על מנת שתהיה קליטה מוצלחת חשוב שיהיו גופים מאוישים על ידי יוצאי ברזיל שיסייעו בקליטה של עולים מברזיל מתוך היכרותם עם השפה, התרבות והצרכים.
דניאל סגל: עקב כך ייסדנו עמותה בשם 'מערבא מנשה' על מנת לסייע לעולים בקליטתם בארץ.
דניאל סגל: ארגוננו עובד בשיתוף עם קהילות מחברות, עומד לצד עמותות נוספות שמסייעות לעולים מברזיל, כגון - - - ועמותת 'עולים מברזיל'.
דניאל סגל: אנחנו רואים ערך רב בפרויקטורים דוברי פורטוגזית שעובדים בתוך העיריות והמועצות ליצור פרויקטים של קליטה ברמה העירונית.
דניאל סגל: למשל עיריית מודיעין הייתה שותפה חיונית בבית הכנסת שהקמנו עבור עולים מברזיל במודיעין, כי יש כאלה גם ברעננה, כרמיאל, אשדוד ובאר שבע.
דניאל סגל: בית הכנסת הוקם לפני שנתיים על ידי 90 עולים ברזילאים ותיקים ורק בשנתיים האחרונות הצטרפו עשרות משפחות חדשות.
דניאל סגל: אני מאמין שלא פחות חשוב מהשקעה בקליטה של עולים היא ההשקעה בעידוד עלייה.
דניאל סגל: בין השנים 2013 ל-2015 כיהנתי כרב שליח של תנועת בני עקיבא בסאו פאולו, המגע שהיה לי עם צעירים ציוניים אפשר לי להדק את הקשר שלהם עם מדינת ישראל ולעודד עלייה בקרבם.
דניאל סגל: כפי שאתם יכולים להבין, חשוב ביותר שליחויות ציוניות בחו"ל על מנת לחבר את יהדות התפוצות לארץ ישראל.
דניאל סגל: עידוד עלייה אינו רק בחוץ לארץ, אלא גם בארץ.
דניאל סגל: הקמנו תכנית לתלמידי חו"ל מאמריקה הלטינית בישיבת הסדר הכותל, גם לאיטלקים, אמריקאים, בתכנית הגיעו יותר מ-400 צעירים מדרום אמריקה, 80% עלו לארץ ו-60% שירתו בצה"ל.
דניאל סגל: אתם יכולים לראות שהשקעה בתכניות לבני חו"ל בארץ חשובה ביותר לצורך עידוד העלייה.
דניאל סגל: בהמשך השיר של נעמי שמר, 'אורחים לקיץ' כתוב: 'ילדי כל העולם יוכלו עכשיו לגשת, לפתוח לרווחה את השער הירוק ולהביא ברכה מרחוק רחוק'.
דניאל סגל: יום עלייה שמח.
אברהם נגוסה: אני רוצה שוב להזכיר לכל הדוברים לנסות לצמצם, יש רשימה ארוכה שרוצים לדבר.
אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו נזמין את יונתן יאבור, אחד הדוחפים ליוזמה ולחוק הזה.
יונתן יאבור: כבוד השרה, אדוני יושב ראש, מכובדיי, חג שמח לכולם.
יונתן יאבור: אני פשוט מתרגש.
יונתן יאבור: חד וחלק, סליחה על ההופעה, אני פשוט באתי ישירות מצאלים כדי להיות פה ואני מסיים ואני אחזור.
יונתן יאבור: אני רוצה לגעת בשני דברים היום.
יונתן יאבור: אני רוצה לגעת בנושא החקיקה עצמה.
יונתן יאבור: היו לנו הרבה דיונים, אם היום מדובר בפרשת 'לך לך', או אם מדובר בכניסת עם ישראל לארץ המובטחת, הרבה דיונים.
יונתן יאבור: חשבתי על זה, בדרך היו לי לא מעט פקקים וקילומטרים לחשוב על זה ואמרתי שזה חייב להיות שניהם.
יונתן יאבור: עלייה זה לא מהלך של בן אדם, אולי הוא מתחיל את המהלך, אבל זה מסתיים בבניית עם.
יונתן יאבור: אברהם הגיע, אברהם התחיל את הדרך והעם נכנס והתהליך הזה אולי התחיל, אולי כי אני באתי וג'יי ומיכאל, ואולי אנחנו קצת התחלנו, אבל אתם חיברתם את העם, אתם הבאתם את העם ביחד על מנת לחוקק את החוק הזה ואתם גרמתם לזה לקרות.
יונתן יאבור: אז טוב שהתחלקנו, טוב שהיו לנו דעות וטוב שזה שניהם, כי זה יום העלייה, לא בן אדם אחד, אלא עם שלם.
יונתן יאבור: והדבר השני, אני אהיה מאוד מאוד קצר, אני רוצה להגיד לכם, העולים, משהו.
יונתן יאבור: אני יליד לונדון, עליתי לארץ, גדלתי במטולה, אני היום גר בתל אביב, תאמינו לכל דבר שהוא אפשרי במדינה הזאת, לא ארצות הברית ולא שום מקום אחר, זו המדינה שאפשר לעשות בה הכול.
יונתן יאבור: אני סתם עולה חדש ויש לנו את יום העלייה.
יונתן יאבור: תאמינו, זו המדינה שלכם, אתם יכולים לעשות דברים מדהימים פה, תאמינו ביכולות שלכם והנה, אל תאמינו למה שמספרים לכם כל הזמן, כי יש אנשים נהדרים במשכן הזה, יש אנשים נהדרים שבאים לעזור ולעשות את הדברים, אבל אתם מסוגלים לעשות הכול.
יונתן יאבור: זה הבית שלכם, זה המקום שלכם, זה המקום של כולנו, חג שמח.
אברהם נגוסה: אני מזמין את הנציג של נעל"ה, תלמיד מחוות הנוער הציונית, יפים בלינדרמן.
יפים בלינדרמן: שלום לכולם.
יפים בלינדרמן: כמו שאתם יודעים, אני בלינדרמן יפים ואני רוצה לספר קצת על עצמי, איך שאני הכרתי את תכנית נעל"ה ועל בית הספר שלי.
יפים בלינדרמן: אני נולדתי בעיר קטנה מאוד, באיזמאיל, זה בדרום אוקראינה.
יפים בלינדרמן: הכרתי את תכנית נעל"ה מחברה של אמא שלי וכבר בזמן הזה הבן שלה היה בתכנית הזו.
יפים בלינדרמן: כשעבר הזמן אני נסעתי, עשיתי טסטים, עברתי, אבל רציתי לבית הספר נעל"ה.
יפים בלינדרמן: הייתי צריך עוד פעם לעשות טסטים, נסעתי, עשיתי אותם, אבל לא עברתי.
יפים בלינדרמן: נתנו לי הזדמנות ללכת לאותו בית ספר, אבל בביולוגיה וכימיה.
יפים בלינדרמן: אני אמרתי שאני לא רוצה ואמרו לי שאני כבר לא יכול לבחור איזה בית ספר אני רוצה, ואתם יודעים מה?
יפים בלינדרמן: ברוך ה' שאני עכשיו בבית הספר הזה, החווה זה בית הספר הכי טוב שהייתי וראיתי בחיים שלי, אולי יש בתי ספר יותר טובים מהחווה, אבל בשבילי זה הבית שלי.
יפים בלינדרמן: אצלנו בחווה יש צוות נהדר שעוזר לנו בכול וזה לא מובן מאליו.
יפים בלינדרמן: אז אני רוצה להגיד לכם תודה רבה שנתתם לי הזדמנות לעמוד כאן ולהגיד לכם כמה מילים.
יפים בלינדרמן: תודה רבה וחג שמח.
אברהם נגוסה: יפים הוא מחוות הנוער הציוני בירושלים ויש לנו מבית ינאי, בתכנית נעל"ה, את לבדינסקי מיכאל.
מיכאל לבדינסקי: חברי כנסת נכבדים, חברי ועדת העלייה, אורחים יקרים.
מיכאל לבדינסקי: אין די מילים בפי לתאר עד כמה אני נרגש לעמוד כאן היום בפניכם.
מיכאל לבדינסקי: מי היה מאמין שאני, מיכאל לבדינסקי, תלמיד נעל"ה מכפר הנוער הדסה נעורים, נער אוקראיני שעלה לארץ לפני שנתיים יזכה לעשות דברים בכנסת ישראל, בירושלים, לכבוד יום עלייה ב-ז' בחשוון.
מיכאל לבדינסקי: נולדתי, כאמור, באוקראינה לפני 17 שנים, ילד אוקראיני ממוצע, תלמיד סביר אך חסר כיוון מוגדר לחיים.
מיכאל לבדינסקי: לא הייתי מודע כלל ליהדותי, בבית לא חגגנו את חגי ישראל ולא שמרנו כשרות.
מיכאל לבדינסקי: מעולם לא ביקרתי בבית כנסת, לא חשתי כל שייכות לעם היהודי.
מיכאל לבדינסקי: היום אמנם אינני חובש כיפה ואינני מניח תפילין בכל בוקר, אך בהחלט אני רואה עצמי חלק מהעם היהודי ורוצה ומוכן לקשור את גורלי בגורלו.