GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: בתי כנסת רבים פרושים בזרמים השונים, אנחנו נמצאים במציאות שגם הרב הראשי למדינת ישראל קורא לזה מין מתנ"ס, לא בדיוק מוכן להגיד בית כנסת.
עליזה לביא: אז מה זה בית כנסת, מה זה לא בית כנסת, גם כאן צריך לבוא ולראות איך עושים את זה.
עליזה לביא: אני כן רוצה לבוא ולומר שזאת אחריותנו "בצר לאחיך אל תברח" הם האחים והאחיות שלנו כולם, על כל המנעד של הזהויות היהודיות והזרמים וזה התפקיד שלנו וכשאחים בצרה, אנחנו חייבים לבוא ולהיות שם.
עודד פורר: אני ראשית אולי אפתח באמת בהבעת צער ואבל על האירוע, האבל הוא לא רק ברמה הלאומית אלא גם ברמה הבינלאומית, מדובר פה בפיגוע, ברצח של אנשים בבית כנסת ובבית תפילה וזה לא משנה עכשיו, לדעתי כל אזרחי העולם צריכים להתאבל על אירועים שכאלה.
עודד פורר: ברורה גם המחויבות של ארצות הברית, גם לעם היהודי באופן כללי אבל גם לחופש וליכולת לנהל חיים כפי ראותך בארצות הברית והחופש הזה הוא ברור לחלוטין.
עודד פורר: צריך לזכור בסוף שאנחנו מדברים על מדינה של 330 מיליון נפש.
עודד פורר: זו מדינה גדולה ולא הייתי רוצה להקיש מאירועי האנטישמיות, גם כשיש עליה בהם, לגבי מצבנו בארצות הברית, לא ברמת הידידות ולא ברמת הקשר בין העמים.
עודד פורר: יחד עם זאת אי אפשר לטמון את הראש בחול ולהגיד "הכל בסדר ולא קרה שום דבר".
עודד פורר: אז קרה, ומבחינתנו אני חושב שעם הפיגוע הזה אפשר להגיד שנפל דבר בעניין הזה, ובאמת בעיקר כשהוא בא בהמשך לאירועים, התמונות שראינו אותן, שמכים חרדים ברחובות ניו יורק לאור היום.
עודד פורר: אני חושב שאלה תמונות שהדעת לא סובלת והן חמורות לא פחות גם מבחינת המהות וכמובן עוד אירועי אנטישמיות רבים שלא מדווחים עליהם, השחתה של מצבות ושל קירות, כל מיני כיתובים כאלה ואחרים.
עודד פורר: אבל אני דווקא רוצה להגיע מהעניין הזה לנושא אחר אדוני, שבו גם עוסקת הוועדה והוא בעצם מה מצבנו ולאן הולך העם היהודי מכאן, לא רק בהקשר האמריקאי.
עודד פורר: בסופו של דבר היחס בין ישראל לעמים נקבע עוד בפרשת השבוע שאנחנו נקרא בשבת, נקרא את פרשת "תולדות", ומדובר על ההריון של שרה ומתחיל הסיפור שם, עם "ויתרוצצו הבנים בקרבה", ובין היתר אומר רש"י "מתרוצצים זה עם זה ומריבים בנחלת שני העולמות".
עודד פורר: האנטישמיות והמריבות האלה ואיך היחס ליהודים, פעם הוא באצטלה כזו ופעם הוא באצטלה אחרת, הייתה לאורך כל הדורות ולצערי ככל הנראה גם תהיה.
עודד פורר: צריך להילחם בה, צריך להוקיע אותה, אבל היא חלק מהעניין.
עודד פורר: השאלה היא מה אנחנו צריכים ללמוד מהאנטישמיות הזו ומה אנחנו צריכים ללמוד מהעניין הזה.
עודד פורר: אני חושב שאנחנו צריכים לראות בזה קריאת השכמה לעם היהודי בכמה מובנים.
עודד פורר: האחד – להזכיר אולי לאלה ששכחו שיהודי הוא יהודי הוא יהודי, זה בכלל לא משנה ומתחילים פה כל אחד על השקפת העולם לתייג יהודי כזה או יהודי אחר.
עודד פורר: אתם יודעים, בסוף התיוג של ה- - - שלנו עושה את העבודה מצוין בשביל להסביר לנו מיהו יהודי.
עודד פורר: אני חושב שכל הדיון הזה וכל המחלוקת הזו בתוך העם היהודי צריכה להוריד טונים ולהוריד ווליום ולדבר יותר במובנים המאחדים והמלכדים של כל העם היהודי.
עודד פורר: ומהצד השני, וגם פה אני אלך למקורות אדוני, אני אלך לנבואה של ישעיהו שאומר "מי אלה כעב תעופנה וכיונים אל ארבתיהם".
עודד פורר: שהוא מדבר על שיבת ציון.
עודד פורר: הוא אומר יהיו שני סוגים: חלק יחזרו כיונים אל ארבתיהם, כיונה שחוזרת, היא יודעת איפה השובך שלה, היא חוזרת אליו, לא צריך שום דבר.
עודד פורר: יהיו כאלה שכמו עננים יצטרכו דחיפה של הרוח לאן להגיע.
עודד פורר: וכן, כמו שאני חושב שקראנו אחרי פיגועים קשים במקומות אחרים בעולם, - - - לעלות לארץ ישראל, אני חושב שגם פה אפשר וצריך, בוודאי מקהילה שמונה למעלה מ-5.5 מיליון יהודים, אנחנו רוצים לראות יותר יהודים מארצות הברית עולים לישראל.
עודד פורר: אני חושב שדווקא עליה כזו לארץ של יהודים מארצות הברית גם תסייע באחדות וביכולת שלנו להבין את כל הגוונים והזרמים בתוך היהדות שנמצאים בכל מיני מקומות והם יחזירו אותנו אולי לאחדות ההיא, אז אולי זו גם קריאת השכמה.
עודד פורר: יש ממוצע של כ-3,000 יהודים שעולים מארצות הברית כשנה, תאמינו לי, טוב לחיות שם, היהודים חיים שם טוב עם אירועי האנטישמיות ולכן גם אתם רואים את המספרים שהם מספרים קטנים.
עודד פורר: הקהילה היהודית בארצות הברית לא תיפגע כהוא זה מעוצמתה ומכוחה ומהשפעתה, אם במקום 3,000 יהודים בשנה יעלו 30,000 יהודים בשנה, תאמינו לי, היא תישאר קהילה גדולה וחזקה, אבל תדמיינו מה קורה למדינת ישראל אם תוך שלוש שנים יעלו לפה 100,000 יהודים מארצות הברית, איזה כוח, איזו עוצמה, איזו התיישבות, מה זה יעשה לנו.
עודד פורר: אני חושב שזאת אולי הקריאה שאני הייתי רוצה לצאת איתה מהדיון היום.
יעל כהן-פארן: אני קודם כל גם מברכת על קיום הדיון באמת בסדר גודל כל כך במהירות, התגובה של הוועדה, זה לא מובן מאליו וצריך להגיד את זה.
יעל כהן-פארן: אני מאוד מעריכה את זה.
יעל כהן-פארן: אין ספק שהאירוע שקרה בפיטסבורג, הירי הנורא, הוא האירוע האנטישמי החמור ביותר שקרה בארצות הברית כלפי הקהילה היהודית, כלפי יהודים בכלל וזה צריך לעורר אותנו, זה צריך להיות קריאת השכמה לכולנו פה, לכל העם היהודי, לכולנו פה בארץ, בכנסת, לממשלה.
יעל כהן-פארן: לבוא ולעשות כל מה שאנחנו יכולים למנוע את ההישנות של המקרים האלה.
יעל כהן-פארן: אני חושבת שזאת נקודת מעבר למצב אחר שאנחנו צריכים להסתכל על איך אנחנו באמת מחבקים ומקבלים את כל אחינו בתפוצות ולא משנה מאיזה זרם הם, והדברים שנאמרו כאן אחרי כל החיבוקים והאהדה היו גם קשים כלפי אנשים מהקהילה המסורתית, אני יודעת את זה ממקור ראשון.
יעל כהן-פארן: כשקרה האירוע הייתי באנגליה בכנס של הקהילה המסורתית והדברים הגיעו אלינו ובאמת גם התגובות שכללו איזו שהיא התכחשות לכך שזה בכלל היה בית כנסת, הגיעו אלינו תוך כדי וזה מאוד מאוד כואב שהקהילה שנפגשתי איתה בלונדון נפגשה לכנס ל-70 שנה למדינת ישראל וכל כולם מרגישים קשר עמוק מאוד למדינת ישראל וכשהם שומעים מכאן, במיוחד ועל אף ובמיוחד סביב אירוע כל כך קשה וכואב, אמירות שבעצם נותנות להם לחוש מודרים מהקהילה היהודית שפה, ואני חושבת שהאמירות של הרבנים הראשיים כאן היו לא במקום, הם רבנים ראשיים של מדינת ישראל שהיא מדינת העם היהודי.
יעל כהן-פארן: הם לא רבנים ראשיים של מדינת האורתודוכסים ואנחנו צריכים לשים את זה על השולחן.
יעל כהן-פארן: כאן קרה משהו שצריך לשנות את הפיסה שלנו.
יעל כהן-פארן: אנחנו מדינת ישראל שהיא מדינת העם היהודי, אנחנו חוד החנית ואנחנו רוצים לאחד את העם היהודי ולא לפלג אותו, אנחנו רוצים שכל אחינו בתפוצות, אם הם חשים מאוימים, שירגישו שהם יכולים לבוא לכאן במיליוניהם, אם הם רוצים.
יעל כהן-פארן: היום המצב הוא, בגלל ההדרה של הקהילות הרפורמית והמסורתית הקונסרבטיבית, שהרבה מאוד חשים שהם לא ירגישו כאן בבית.
יעל כהן-פארן: שהם לא מקובלים כאן.
עליזה לביא: כשהרב הראשי אומר שזה - - -
יעל כהן-פארן: ברור.
יעל כהן-פארן: כשהרב הראשי אומר שזה לא בית כנסת, איך אפשר לקרוא להם לבוא הביתה.
יעל כהן-פארן: בסופו של דבר יש כאן נקודת מפנה וגם כאן חייבים, מדינת ישראל, ואתה יודע, זה בחוק הלאום שאמנם התנגדנו לו אבל סעיפים בתוכו שלא התנגדנו אליהם כמובן, ישראל לוקחת אחריות על יהודי התפוצות ואנחנו צריכים להביא את זה לפעולה.
יעל כהן-פארן: זה הצהרה.
יעל כהן-פארן: והמטרה שאני חושבת שצריכה להיות לנגד עינינו, איך עושים את זה באמת ולא רק בדיבורים.
יעל כהן-פארן: אני אסיים בקריאה שאנחנו מוציאים מכאן מהוועדה, קריאה גם לשינוי מהותי בתפיסה ומי שמעיז, אני חושבת שמי שמעיז להגיד על קהילה שהיא לא קהילה יהודית או על אירוע שקרה בבית כנסת שהוא לא בית כנסת, אני חושבת שלא ייתכן שמדינת ישראל תשלם את משכורתו ושהוא יהיה בתפקיד רב ראשי של מדינת ישראל.
יעל כהן-פארן: זו דעתי.
אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת מוסי רז, שהוא גם אחד מהמציעים.
מוסי רז: סליחה, הייתי במקום אחר.
מוסי רז: אני לא יודע מה נאמר, אני אשתדל בקצרה כדי לא לחזור כי בטח אחזור.
מוסי רז: מאוד חשוב לי להגיד שכשנעשה טבח כזה באנשים משום שהם יהודים, אז קודם כל כבנאדם, גם אם לא היו יהודים, אבל בוודאי כיהודי, כולנו זועקים, משתתפים בצער של המשפחות ובאבל של הקהילה, באבל בכלל של ארצות הברית כולה.
מוסי רז: אנחנו לא יכולים לנתק את הטבח הנורא הזה מהאמירות של הרוצח ומהאווירה הציבורית, כמו שאף פעם אי אפשר לנתק רצח מאווירה ציבורית.
מוסי רז: אי אפשר להתעלם ממה שהוא כתב לפני שהוא יצא לטבח, שהיהודים עוזרים למבקשי המקלט, וצריך לזכור את זה גם כשאנחנו עוזרים פה למבקשי מקלט, שזו החובה המוסרית שלנו, כמו החובה שלהם שם.
מוסי רז: אי אפשר להתנתק מהעובדה שמאז שטראמפ עלה לשלטון יש עליה של 57% במעשי האנטישמיות בארצות הברית.
מוסי רז: אני אינני חושב שטראמפ אנטישמי, אבל ברגע שמעודדים שנאה קשה לעצור שנאה.
מוסי רז: ברגע שמתחילים שנאה לאחר, אם הוא בא מדרום אמריקה או אם הוא שחור או כל דבר אחר, או אישה, אז זה עובר גם ליהודים.
מוסי רז: גם אי אפשר לנתק את הדיון מהעובדה שבין מתפללי בית הכנסת היו כאלה שלו היו באים לארץ, לא היינו נותנים להם להתחתן כיהודים כדרכם, אלא היינו כופים עליהם דרך אחרת לגמרי, לא היינו נותנים להם להתגרש כדרכם, ועדיף שלא יתגרשו, וגם לא היינו נותנים להם - - -
עליזה לביא: היה פה דיון קודם.
מוסי רז: אני מתאר לעצמי.
מוסי רז: לכן אמרתי ממש בקצרה.
מוסי רז: חזרתי על הדברים האלה ואני חושב שהמסר שצריך לצאת מהוועדה זה שכולנו עם אחד, עם זרמים שונים שיש לכבד את כולם.
מוסי רז: בוודאי אין לפגוע באיש, לא יהודי ולא לא יהודי, זה בכלל אני לא מדבר, אבל בוודאי לכבד את האמונות, הזרמים השונים, כולל הזרם החילוני ביהדות בארץ ובתפוצות, כי אחרת אנחנו פשוט לא נישאר עם אחד.
אברהם נגוסה: בהחלט האויבים שלנו לא מבחינים אם זה חרדי או רפורמי או אורתודוכסי או חילוני או מסורתי.
אברהם נגוסה: וזה גם נושא הדיון שגם יהודים שהותקפו בברוקלין וגם היהודים שנרצחו בפיטסבורג, כולנו עם אחד, משפחה אחת.
אברהם נגוסה: לפני שאפנה למשרדי הממשלה אני רוצה לתת את רשות הדיבור לג'ף קיי, משנה לנשיא ומנכ"ל הקרן לידידות.
ג'ף קיי: תודה.
ג'ף קיי: קודם כל חבר הכנסת נגוסה אני מברך על הדיון, על היוזמה ועל הפעילות יוצאת הדופן של הוועדה הזאת בכל השנה ובמיוחד היום, ואני מברך גם את חברי הכנסת שיוזמים את החקיקה או את ההצעה הזאת.
ג'ף קיי: שתי הערות: אחת – חבל לי שאין נציגות של כל סיעות הכנסת, אני חושב שהנושא הזה הוא באמת חשוב לכולם והיעדרות של מספר סיעות מדברת וחבל.
ג'ף קיי: דבר שני, אולי חבר הכנסת נחמן שי זוכר שלפני שהוא נכנס לכנסת הוא ואני ועוד אחרים בחדר הזה היינו בצד הזה שהיו פיגועי טרור ומלחמות כאן ולא התמהמהו הנציגים של התפוצות לבוא לכאן ולהיות אתנו בשעתנו הקשה, גם במשאבים וגם בנוכחות הפיזית ואני חושב שההצעה הזאת היא בעצם סגירת המעגל של האחריות של מדינת ישראל כלפי התפוצות.
ג'ף קיי: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו האם יש הבדל מאוד גדול, כמובן שצריכים להילחם באנטישמיות, אבל הבדל מאוד גדול בין הפיגוע הזה או הרצח הזה לבין פיגועי טרור אחרים כמו בחנות ההיפר כשר בצרפת, זה לא משנה מי המבצע, אם זה מבצע שהוא בצד כזה של המתרס הפוליטי או מחבל, ומדינת ישראל צריכה לומר שהיום הגיע הזמן שא נחנו ניקח באופן פורמלי אחריות לבטחונם של יהודים בכל העולם, לא רק בארצות הברית ובצרפת אלא גם למקומות אחרים שיהודים מגיעים אליהם, לבתי חב"ד, והקרן לידידות תומכת בבתי חב"ד במקומות כמו בהודו תאילנד ומקומות אחרים, אבל אנחנו מדינה מספיק חזקה לומר שאנחנו נסגור את המעגל הזה.
ג'ף קיי: עוד הערה, אני בטוח שזה קורה, אבל הדיון הזה צריך להתקיים גם בוועדת חוץ ובטחון ולא רק בעליה ותפוצות, מכיוון שמדובר על בטחון של העם היהודי, גם אם הוא גר כאן וגם אם לא.
אברהם נגוסה: הרבה נרשמו לדבר.
אברהם נגוסה: אני מבקש שכל אחד יעשה את זה בתמצית.
אברהם נגוסה: תהילה פרידמן בבקשה.
תהילה פרידמן: אני ממכון אלטמן.
תהילה פרידמן: תודה.
תהילה פרידמן: רק בהמשך לדברים שג'ף אמר, אנחנו נוטים לחשוב על אנטישמיות בעיקר בהקשרים האיסלמיסטיים שלה באירופה.
תהילה פרידמן: אבל בארצות הברית מאז 2011 ועד 2017 נעשו 85 פיגועי שנאה, 73% מהם באים מהכיוון של ווייט סופרמיסי, מארגוני ימין קיצוני.
תהילה פרידמן: זה דבר שמדינת ישראל פחות נוטה לעסוק בו, זה לא מספיק חלק מיחסי החוץ שלנו, זה לא תופעה שהיא רק בארצות הברית, זו תופעה שאנחנו מכירים אותה גם ממדינות מזרח אירופה ואני רוצה לחזק את הנקודה הזו שזה דבר שחייב להפוך להיות שאלות של בטחון לאומי, הם בני הלאום, זה שאלות של בטחון לאומי וזה חייב להיות גם חלק משיקולי מערך יחסי החוץ שלנו.
אברהם נגוסה: הדסה שוורץ מהתאחדות הסטודנטים, התכנית למאבק באנטישמיות.
הדסה שוורץ: בהמשך לדבריו של חבר הכנסת נחמן שי שדיבר על הרשתות החברתיות, אני פה מטעם התכנית למאבק באנטישמיות ברשת שהיא תכנית של התאחדות הסטודנטים שסטודנטים ישראליים נלחמו בגילויי אנטישמיות ברשת.
הדסה שוורץ: מאות סטודנטים עברו בתכנית בשנים האחרונות, הם איתרו ודיווחו על גילויי שנאה ואנטישמיות ברשתות החברתיות.
הדסה שוורץ: היה לנו מעל 20% הצלחה בהורדה של התכנים, לשם דוגמה בשנתיים האחרונות חברים בתכנית השתתפו במעל 4,000 קבוצות בפייסבוק ופוסטים בפייסבוק שהם הצליחו להוריד.
הדסה שוורץ: הם השתתפו גם ב-YAHOO ANSWERS, וענו תשובות, מעל 700 תשובות בנושא אנטישמיות ובנושא יהודים.
הדסה שוורץ: לצערי בשבוע האחרון ההתאחדות הגיעה להחלטה לסגור את התכנית, וכיום אין בעצם גוף ישראלי שנלחם באנטישמיות ברשת, וברשת הרבה מהאנטישמיות מתחילה.
הדסה שוורץ: הארגון גגם היה הארגון הישראלי היחיד שהיה חבר בפורום למאבק בגילויי שנאה שיושב באמסטרדם, INACH, וחבל שהיום כבר אין גוף ישראלי שנלחם.
יעל כהן-פארן: מה זה הגוף הישראלי הזה?
הדסה שוורץ: זה תכנית מטעם התאחדות הסטודנטים, הייתה, סטודנטים נלחמים באנטישמיות ברשת.
יעל כהן-פארן: זה מומן על ידי ממשלת ישראל?
הדסה שוורץ: לא, זו הייתה תכנית מלגות של התאחדות הסטודנטים, שסטודנטים פעלו חלקם עבור מלגה וחלקם עבור נקודות זכות אקדמיות.
אברהם נגוסה: האם לפני שנסגרה התכנית פניתם לגופים ממשלתיים במדינת ישראל כמו משרד התפוצות, המשרד לנושאים אסטרטגיים והסברה?
הדסה שוורץ: זאת לא תכנית ממשלתית.
הדסה שוורץ: זו הייתה תכנית מטעם התאחדות הסטודנטים, אולי כן אפשר לקחת אחריות.
אברהם נגוסה: מה שאת אומרת לי שזה נסגר מחוסר תקציב.
אברהם נגוסה: לכן אני אומר, האם פניתם לארגונים לאומיים במדינה ולמשרדי הממשלה גם?
הדסה שוורץ: כן.
הדסה שוורץ: ניסינו לפנות.
אברהם נגוסה: ולא הצלחתם?
הדסה שוורץ: לא.
אברהם נגוסה: יגאל פלמור מנהל תקשורת וקשרי ציבור בסוכנות היהודית, בבקשה.
יגאל פלמור: אני אדבר ממש בקצרה כפי שאתה מבקש וכפי שאני נוהג.
יגאל פלמור: מבלי לחזור על דברים נכונים שנאמרו פה אני יכול להדגיש שמדובר בפיגוע אוירה, כך אנחנו קוראים לזה כשזה קורה בישראל.
יגאל פלמור: לא הייתה התארגנות מאחוריו ולכן זה באמת שונה מאוד מהפיגוע בהיפר כשר ואפילו מהפיגוע בטולוז שהיה משהו שונה.
יגאל פלמור: לכן אם אנחנו מדברים על פיגוע אוירה אנחנו צריכים לשים את האצבע על גורמי השורש שיוצרים את האווירה הזו כדי להיאבק בהם.
יגאל פלמור: זה לא דבר פשוט, זה לא סיפור של הפעלת ה-FBI ותפיסת דג רקק או להיפך, איזה לוויתן אנטישמיות, מדובר במאבק על תודעה וזה דורש מאמץ בין מערכתי לא רק של ישראל כמובן ולא רק של הקהילה היהודית כמובן, אלא גם של גורמים בארצות הברית בכל מדינה שבה הדברים האלה קורים.
יגאל פלמור: אנחנו מדברים על בעיקר מאמץ חינוכי פוליטי ציבורי.
יגאל פלמור: הפתרון האבטחתי הוא בוודאי נחוץ כפתרון נקודתי כדי לשמור על מקומות, אבל זה לא הפתרון העמוק וזה לא הפתרון לטווח הארוך, לכן נחוצה כאן מחשבה רוחבית כדי לראות איך אפשר לשתף פעולה עם גורמים רבים בזירה הבינלאומית שמוכנים להתגייס למאבק על התודעה בתחום הפוליטי, החברתי, התקשורתי, הציבורי האקדמי וכולי.
אברהם נגוסה: עידו דניאל, ראש תחום בכיר זירת הדיגיטל.
עידו דניאל: תודה אדוני היושב ראש.
עידו דניאל: ברשותך בגלל שיש לי קצת מניות בתכנית של הסטודנטים למאבק באנטישמיות, אני ממייסדיה ועמדתי בראשה לפני שהצטרפתי למשרד, אני רק אגיד גם לשאלתך, ניסינו לסייע ולא לסגור את התכנית, זה לא הסתייע מכל מיני סיבות.
עידו דניאל: אנחנו נמשיך לנסות לסייע אבל אני גם קורא לגופים אחרים כאן שיוכלו לבוא ולסייע בעניין הזה.
אברהם נגוסה: האם באמת זה נושא של תקציב או שיש בעיה אחרת?
עידו דניאל: כמו שאתה יודע, במשרדי ממשלה יש כסף אבל אי אפשר להוציא אותו.
עידו דניאל: זה בגדול הבעיה.
עידו דניאל: התכנית הפעילה מאות רבות של סטודנטים, אני חושב שלמעלה מ-100,000 תכנים בכל הרשתות החברתיות הגדולות וגם הלא גדולות שהסטודנטים עברו עליהם הורידו אלפים רבים של תכנים, בין ההצלחות היו מניעה של תקיפות נגד קהילות יהודיות ברחבי העולם, הסתה לפגיעה פיזית, יש אפילו מקרה שאנחנו עד היום מנועים מלדבר עליו, של ממש מניעה של פיגוע נגד קהילה יהודית בעולם ואנחנו עד היום מנועים מלדבר על מה שקרה סביב זה לבקשתן של אותן רשויות החוק באותה המדינה.
עידו דניאל: לצערי הוא מאד דומה למאפיינים של הפיגוע בבית הכנסת בפיטסבורג, ולכן בשיתוף פעולה איתנו ועם כל הגופים שמעורבים אנחנו נשמח לנסות להציל את התכנית.
עידו דניאל: התכנית היחידה שפעלה למאבק בגזענות ואנטישמיות ברשת, שיתפה פעולה עם ארגוני חברה אזרחית, ארגוני זכויות אדם בעיקר באירופה ובכל העולם.
עידו דניאל: לי מאוד חבל אישית כמובן שהמפעל הזה ייסגר וסטודנטים ישראליים לא יהיו יותר מעורבים במאבק באנטישמיות ברשת.
יעל כהן-פארן: אם התכנית הזאת נסגרה יש איזה שהוא כלי מתוכנן להמשך פעולה בנושא הזה?
עידו דניאל: כרגע לא.
יעל כהן-פארן: זה נשמע כאילו שזה פשוט נשמט בין הכיסאות, או במכוון או שלא במכוון?
יעל כהן-פארן: אז אין שום עבודה?
קריאה: יש כלי, נוכל אחרי זה לפרט.
אברהם נגוסה: תיכף נשאל.
יעל כהן-פארן: הוא ממשרד התפוצות, לא?
יעל כהן-פארן: סליחה, מהמשרד לעניינים אסטרטגיים, אוקי.
עידו דניאל: ככל הידוע לי הפעילות הסתיימה בשנה הנוכחית ולא נפתחה הרשמה לשנת הלימודים הנוכחית.
אברהם נגוסה: אתה שייך למשרד לנושאים אסטרטגיים והסברה.
אברהם נגוסה: במשרד שלכם לא יכולתם להוציא משהו?
עידו דניאל: אז אמרתי, יש לנו קושי לתמוך בדבר כזה, מה גם שהתכנית הזאת גדולתה הייתה בעבר בזה שהיא תכנית אזרחית שסטודנטים ללא מגע ידי ממשלה עושים מאבק באנטישמיות ברשת.
שלומית אבינח: על ידי מי היא מומנה?
עידו דניאל: התאחדות הסטודנטים, קרן איסתא ו- - -
נחמן שי: אתם מדברים על אותה תכנית ש- - -
עידו דניאל: כן.
נחמן שי: אז מה קרה, למה נפסקה התכנית?
נחמן שי: נגמר הכסף?
נחמן שי: אתה לא אשם אבל אתם מחלקים שם כסף - - -במשרד הזה.
עידו דניאל: ברור.
עידו דניאל: בעיה תקציבית והבנתי שגם טענות לחוסר אפקטיביות, שאני לא מסכים איתן.
נחמן שי: המשרד מחלק כסף חבל על הזמן.
נחמן שי: יש להם הכי הרבה כסף מכל משרדי הממשלה לחלוקה.
יעל כהן-פארן: הם הוציאו אותו על אתר אינטרנט שלא עושה כלום.
אברהם נגוסה: בואו נבין בדיוק, מה הבעיה להוציא כסף?
אברהם נגוסה: האם הבעיה היא חוקית, נהלים, תקנון או שאין תקציב למשרד?
עידו דניאל: זה לא כסף שיוצא מכיס, פשוט כרטיס אשראי ומשלמים.
עידו דניאל: אלה כספי ציבור, לכן - - -
אברהם נגוסה: לכן יש בעיה טכנית או שיש בעיה מהותית?
אברהם נגוסה: אם אתה אומר שאין כסף, אני מגדיר את זה מהותי, אם אתה אומר לי שיש בעיה חוקית או נהלים של להוציא כסף לחוץ לארץ, תסביר לי איפה הבעיה.
עידו דניאל: ככל שאני מבין יש כאן גם בעיה טכנית, שוב, אני מעמיד את עצמי לרשות הנושא הזה ואם נצטרך לסייע, אני מאמין שנוכל לסייע.
עידו דניאל: יש פה עוד כמה דברים שאני מעדיף לא לדבר עליהם בפורום הזה.
נחמן שי: שוב פעם הבדיחה הזאת חוזרת.
נחמן שי: מישהו הכניס אתכם כנראה למוסד, וכל ועדה שאתם מופיעים בה אתם הולכים כאילו קיבלתם הקרנה מאיזה כוכב לכת.
נחמן שי: אתם מדברים בכנסת והכסף הזה הוא כספי מדינה וכספים ציבוריים וגלויים.
נחמן שי: אתה שומע פה על תכנית, גם אני שומע על תכנית שהופסקה, לא מכיר אותה, אבל יכול להיות שהייתה טובה ויכול להיות שלא, אבל מוכרחים לשאול מה קורה.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת נחמן שי, הוא לא מדבר איתך באופן אישי פרטני.
נחמן שי: באופן אישי לא, אבל התחושה הזאת שיש איזה סודות גדולים ש- - -
אברהם נגוסה: הדיון משודר, ולכן אם אתה לא חייב לעשות, אם זה לא מותר לך, אז אל תעשה.
אברהם נגוסה: כחבר כנסת אתה יכול לשאול אותו באופן פרטי.
נחמן שי: שאלתי.
נחמן שי: לא באופן פרטי.
נחמן שי: זה כספי מדינה, למה הופסקה התמיכה.
נחמן שי: אנחנו צריכים לדעת.
נחמן שי: למה הופסקה התמיכה.
נחמן שי: אתה רוצה שיתייחסו אל הוועדה שלך ברצינות, תבקש תשובות.
אברהם נגוסה: זה אני שאלתי.
נחמן שי: אבל הוא לא נותן תשובות.
אברהם נגוסה: אמרתי על הדברים שהוא מנוע מלדבר עליהם.
נחמן שי: איזה מנוע, מה זה כל השטויות האלה?
מוסי רז: מה זה פה, ועדת חוץ ובטחון?
מוסי רז: ועדת משנה לענייני השירותים החשאיים?
נחמן שי: כל אחד מתהלך פה כאילו שאלה סודות מדינה.
אברהם נגוסה: כל אחד יודע, אנחנו לא נכריח.
עידו דניאל: מנוע אגב מסיבות שלא קשורות למשרד.
עידו דניאל: אבל בסדר, אני מוכן לדבר איתך חבר הכנסת שי בפרטיות לאחר מכן ולהעביר לך את הדברים.
עידו דניאל: אם תרצה.
עידו דניאל: רק להשלים את התשובה לגבי הנושא של הדיון.
עידו דניאל: המשרד שלנו הוקם מתוקף החלטת ממשלה למאבק בדה לגיטימציה לישראל וניסיונות חרם על ישראל.
עידו דניאל: כמובן שדה לגיטימציה לישראל יש בה שורשים עמוקים מאוד גם לאנטישמיות ואנחנו במשרד פועלים לחשוף וגם הוזכר כאן למשל זירת הקמפוסים, גם לחזק הרבה מאוד פעילים בין אם יהודים או לא יהודים בקמפוסים, אני יכול לציין פרויקט אחד שהמשרד מעורב בו וזה פרויקט עם ארגון אש התורה, שמביא לפה משלחות העצמה של מנהיגי סטודנטים שהוא מאתר אותם בקמפוסים בארצות הברית, סטודנטים מכל הזרמים ביהדות בארצות הברית וגם סטודנטים לא יהודים, ומעביר אותם כאן הדרכה וסדנה ומלווה אותם בתהליכים בתוך הקמפוסים, גם כדי למנוע הסתה אנטי ישראלית, למנוע פגיעה בסטודנטים יהודים בקמפוס ולדעת להתמודד עם המצבים הלא פשוטים לפעמים של תקריות אנטישמיות בקמפוסים, וזו רק דוגמה אחת.
מוסי רז: הם נאבקים בתקריות אנטישמיות או שנאבקים בדה לגיטימציה, אלה שני דברים שונים?
יעל כהן-פארן: הם קשורים ולא קשורים.
עידו דניאל: איך מערבבים זה בזה?
עידו דניאל: אני לא יכול לענות בשמם, חבר הכנסת רז, אבל אם תשמע סטודנטים, אתה תשמע מהם תשובה חד משמעית שהסתה נגד ישראל ופעילות אנטי ישראליות ופעילות אנטישמית שניהם מבחינתם אותו דבר, היא היינו הך, גם בארצות הברית וגם באירופה.
מוסי רז: תראה, אפשר לצטט טיפשים ולהגיד את זה.
מוסי רז: אם מישהו חושב שזה אותו דבר, קודם כל אני ממש מקווה שהמשרד לעניינים אסטרטגיים לא חושב שזה אותו דבר כי אז יש לנו בעיה ענקית כמדינה, אם אנחנו לא יודעים להבדיל בין דה לגיטימציה למדינת ישראל לבין אנטישמיות.
מוסי רז: בוודאי בהתנגדות למדיניות של מדינת ישראל.
אברהם נגוסה: יש לך ספק?
אברהם נגוסה: זה ה-BDS, הוא אנטישמיות מודרנית.
מוסי רז: ברור שזה ממש לא נכון מה שאמרת, אדוני יושב הראש.
מוסי רז: ברור שבגישות האלה, המשרד לעניינים אסטרטגיים הוא היום אחד ממחזקי ה-BDS הגדולים בעולם, הרבה יותר מעומר ברגותי.
מוסי רז: ראינו את הצעדים של השר שהוא המחזק הכי גדול של ה-BDS, אולי גם של האנטישמיות.
אברהם נגוסה: כשהם מחרימים רק את ישראל זה לא אנטישמיות?
מוסי רז: ברור שלא.
מוסי רז: מי שמחרים את ישראל הוא אנטישמי?
מוסי רז: אוי ואבוי.
מוסי רז: אם זה מה שחושב המשרד, אז ברור למה יש BDS, ברור למה יש אנטישמיות.
מוסי רז: ככה נאבקים?
מוסי רז: על ידי זה שאתה לא מבחין בין ירוק באדום?
מוסי רז: אתה לא מבחין בין ימין לשמאל, אתה לא מבחין בין שחור ללבן?
מוסי רז: איך אתה יכול להיאבק בצורה כזאת?
מוסי רז: הרי יש הרבה תומכי BDS שהם יהודים, אז מה, אז הם אנטישמיים?
אברהם נגוסה: תנועות החרם נגד ישראל כמובן שהם אנטישמיים.
יעל כהן-פארן: זו אמירה שהיא - - - מדי.
יעל כהן-פארן: יש ביניהם אנטישמיים.
מוסי רז: זה מזעזע שיש חבר כנסת שחושב כך, ובמשרד חושבים כך.
מוסי רז: עכשיו אני מבין למה יש BDS, עכשיו אני מבין למה יש לנו בעיה, למה הם מבזבזים 300 מיליון שקל על שטויות שמחזקות את ה-BDS, ואם לא ניתן להם כסף יהיה פחות BDS.
אברהם נגוסה: אנחנו נתווכח בזמן אחר.
אברהם נגוסה: בואו נמשיך את הדיון.
אברהם נגוסה: הדובר הבא שלנו זה ארסן אוסטרובסקי מהקונגרס היהודי.
ארסן אוסטרובסקי: (אומר דברים בשפה האנגלית להלן התרגום החופשי) תודה רבה חבר הכנסת נגוסה.
ארסן אוסטרובסקי: ברשותכם, בהתחשב בנושא, אני אדבר בשפה האנגלית עם מבטא אוסטרלי כבד.
ארסן אוסטרובסקי: חשבתי מה אפשר לומר שעדיין לא נאמר לפני כן, והתשובה הכנה היא שאין לי תשובות.
ארסן אוסטרובסקי: אם היו לי, אני לא חושב שיהיה מן הראוי בפורום הזה או כישראלי להכתיב מה צריכים להיות תשובות אלו.
ארסן אוסטרובסקי: עכשיו, אנחנו בקונגרס היהודי הישראלי מתמקדים בסיטואציה באירופה, ניתן לשאול אם הנושא הוא אמריקה אז מה אני עושה כאן?
ארסן אוסטרובסקי: אבל אנו מאמצים את העיקרון "כל ישראל ערבים זה לזה", כל היהודים אחראים זה לזה וההתקפה נגד יהודים בכל מקום היא התקפה נגד היהודים כולם.
ארסן אוסטרובסקי: יש מחייבות כישראלים, כחברי כנסת וכחברה להראות סולידריות כי בסופו של יום עתידם של היהודים בעולם ובמדינה שלנו שזור זה בזה.
ארסן אוסטרובסקי: עם זאת הייתי מציע לצאת בקריאה דחופה לאחדות, דו-שיח , חמלה וסולידריות.
ארסן אוסטרובסקי: איננו יכולים לאפשר אנטישמיות או שישראל תהפוך לחלק מהנושא באמריקה.
ארסן אוסטרובסקי: זה מחויבות של כולנו מכל קצוות הקשת הפוליטית.
ארסן אוסטרובסקי: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד לאחר שדיברתי עם מספר מנהיגים יהודיים באמריקה ושאלתי אותם אם מדינת ישראל יכולה לעזור בכל דבר שהוא ואיזה מסר אנחנו יכולים להעביר והם ענו לי תשובה אחת "תקשיבו תקשיבו תקשיבו בבקשה תקשיבו לנו" אני חושב שזה מסר חשוב לכולנו שאנחנו צריכים כעת להראות סולידריות.
ארסן אוסטרובסקי: אבל ראשית אנחנו צריכים ליצור דו-שיח עם אחינו באמריקה ואנחנו חייבים להקשיב לחששות שלהם ולשאול איך אנחנו יכולים לעזור.
אברהם נגוסה: נציג משרד החוץ הלל נוימן בבקשה.
הלל נוימן: תודה.
הלל נוימן: רק במענה הכנסת נחמן שי.
הלל נוימן: אנחנו במשרד החוץ מנהלים מעקב צמוד אחר תופעות האנטישמיות, יש לנו מחלקת אנטישמיות במשרד החוץ, בנפרד ממחלקת קהילות יהודיות שזה שתי מחלקות שונות אבל שתיהן משתפות פעולה.
הלל נוימן: אנחנו כן שמים לב לעליה בתופעות של אנטישמיות לא רק בארצות הברית אלא בכל העולם, וצריך להדגיש שהאנטישמיות באה מימין וגם משמאל.
הלל נוימן: יש אנטישמיות מכל הסוגים וזה לא עניין פוליטי.
הלל נוימן: אנחנו רוצים להביע הערכה לממשל טראמפ, לנשיא טראמפ עצמו, על ההצהרות החד משמעיות שלו, גינויים חדים, ביקור באתר, עמידה נחרצת נגד האנטישמיות.
הלל נוימן: לגבי ההתייצבות הישראלית, אני רוצה רק לציין שישראל כן מושיטה יד, כן מנסה לסייע בכל הדרכים.
הלל נוימן: הקונסול הכללי שלנו בניו יורק ביקר באתר למחרת הפיגוע, בפיטסבורג, אנחנו גם רוצים לציין את הביקור של השר נפתלי בנט.
הלל נוימן: משלחת סיוע יצאה בתמיכה, בחסות של משרד החוץ והסוכנות היהודית, זו משלחת סיוע של חמישה יועצים שיצאו ועשו עבודת קודש בקהילה של ייעוץ טראומטי, ייעוץ פסיכולוגי לקהילה וזה זכה להערכה רבה מאוד.
הלל נוימן: במענה לחבר הכנסת נחמן שי, הנציגים הרשמיים של ישראל אכן מונחים לפעול נגד אנטישמיות בכל העולם, זה חלק מהמנדט שלהם.
הלל נוימן: ברגעים אלה הם פועלים גם בנושא של אימוץ הגדרת IHRA לאנטישמיות בכל העולם.
הלל נוימן: יש כל מיני יוזמות בתחום אבל זה חלק מהמנדט הרשמי של הנציגים של מדינת ישראל ואנחנו גאים בזה.
אברהם נגוסה: נציג משרד התפוצות חגי אליצור, ראש אגף בכיר בבקשה.
חגי אליצור: קודם כל אני רוצה להצטרף למה שאמרו חברי הכנסת גם הבעת התנחומים והשתתפות בצער עם הקהילות, וגם בוודאי על המחויבות והאחריות שיש למדינת ישראל בתחום הזה, אנחנו לא רק מדברים עליה, אנחנו גם עושים אותה ועוד שניה אני אסביר קצת על זה גם.
חגי אליצור: אני חייב לומר שאני קצת מזועזע ממה שאמרו פה עכשיו לגבי אנטישמיות חדשה, בהגדרת האנטישמיות שכרגע דיבר עליה נציג מ שרד החוץ, אנטישמיות של דה לגיטימציה של מדינת ישראל זו הגדרת אנטישמיות שאומצה על ידי הרבה מאוד מדינות ומדינת ישראל משתדלת מאוד בהרבה מאמצים שעוד מדינות יאמצו אותה ואני מאוד מזועזע מהמחשבה שיש אנשים פה שלא שותפים להגדרת האנטישמיות הזו, אני חושב שצריך לקרוא אותה בעיון, היא בוודאי נמצאת שם.