GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוליה מלינובסקי: אצלך זה רק עולים חדשים, נכון?
יוליה מלינובסקי: זה לא חסרי עורף משפחתי?
דורית מעוז: יש לי גם חסרי עורף משפחתי.
קריאה: יש כאלה שעלו והם חסרי עורף.
רן קלדרון: אני יכול להגיד שבין 80%-90% מהחיילים הבודדים העולים שאנחנו מטפלים בהם, מקבלים את כל הזכויות ואת הטיפול כבר במחווה אלון, כבר בשלב הטירונות שהם נמצאים שם, כך שאין להם צורך להגיע למשרדים, אנחנו מגיעים אליהם.
יוליה מלינובסקי: סוף סוף.
רן קלדרון: זה כבר קורה שנים.
יוליה מלינובסקי: זה מצויין.
רן קלדרון: זה כבר קורה שנים בעניין הזה.
רן קלדרון: אם אפשר להוסיף, באמת בשנים האחרונות יש שיפור מאוד משמעותי, ואני מסתכל מהזווית שלנו, בתנאי השירות שצה"ל מעניק לחיילים הבודדים העולים.
רן קלדרון: העבודה המשותפת שיש למשרד עם צה"ל בכלל ועם מחווה אלון ועם מיט"ב בפרט היא מצוינת, שיתוף הפעולה מאוד מאוד פורה לטובת העולים.
רן קלדרון: מחווה אלון באמת עושים מלאכת קודש בלתת להם כמו שזה נקרא הר ההזדמנויות, אבל הזדמנות באמת יוצאת דופן לעולים לשפר את העברית וחייבים להגיד שבאמת יש גם מתאם מאוד גדול בין רמת העברית, שבה החייל העולה מסיים לבין מיצוי איכותי שלו בצה"ל.
רן קלדרון: אם הוא יסיים עם ציון עברית גבוה, הוא יגיע לתפקיד איכותי וכך גם ההסתברות שהוא יסיים את השירות בצה"ל, היא גבוהה בסדרי גודל.
רן קלדרון: ולכן אני אומר שלשלושת החודשים האלה יש חשיבות מרכזית מאוד לאיך נראה המשך השירות.
רן קלדרון: נקודה אחרונה, לפחות בעבודה של המשרד מול צה"ל, הפער היחיד או המרכזי שיש לנו בעבודה, הוא חוסר בבעל תפקיד אחד במיט"ב שהוא מטפל בעולים והוא מתכלל את כל הסוגיות שיש סביב העולים.
רן קלדרון: לכן כשאני צריך לפנות לצה"ל, למיט"ב, בטיפול בעולים אני צריך לפנות למספר בעלי תפקידים, כאשר כל אחד מתעסק במשהו אחר.
רן קלדרון: אחד יכול להתעסק בתאריך הגיוס, השני מתעסק בעתודת עולים - - -
יוליה מלינובסקי: יכול להיות שכדאי לך להעלות את הנושא הזה מול שרת הקליטה.
רן קלדרון: הנושא כבר עלה.
יוליה מלינובסקי: שהיא תעלה את זה מול שר הביטחון.
רן קלדרון: הנושא עלה, הוא בתהליכי טיפול כבר - - -
אברהם נגוסה: אנחנו גם נפנה לשר הביטחון.
עדי כץ: אני עדי ממיט"ב, אני ראש מדור שירות ייחודי במיט"ב.
עדי כץ: מדור שירות ייחודי מתעסק באוכלוסיות ייחודיות, בחלקן אוכלוסיות העולים, בנות דתיות, מתנדבים לשירות, המדור רק בן שנה וחצי והוא הוקם כחלק מאיזו שהיא הבנה במיט"ב שצריך גוף אחד, ראש אחד שירכז את כל הטיפול בנושא כדי להימנע מכאלה מצבים של - - - בין מדורים, של אזרחים שפונים לכמה גורמים.
עדי כץ: בנושא העולים, זה גם כן כבר בעבודה בחודשים האחרונים, עבודה מאוד מאומצת.
עדי כץ: הכוונה היא בסוף שבאמת מדור ש"י יטפל בכל האוכלוסיות האלה מול הגורמים האזרחיים.
עדי כץ: מה שאנחנו עושים היום, יש לנו נציגים של נפש בנפש, אנחנו עובדים עם הסוכנות היהודית, עם צב"ר, מצופים, עם כל מיני גורמים כדי לעזור באמת לטפל בהם כמה שיותר טוב, שהנקודה המרכזית זה לטפל באוכלוסייה כמה שיותר טוב יחד בשיתוף פעולה עם האנשים ממסגרות שונות, כך שזה בתהליך, אני מאמינה ורוצה להאמין ולקוות שזה יקרה בזמן הקרוב.
יוליה מלינובסקי: יפה מאוד.
יוליה מלינובסקי: אני בארץ 20 שנה בדיוק השנה.
יוליה מלינובסקי: באמת, משהו השתנה.
יוליה מלינובסקי: החוויות שאנחנו חווינו בזמננו, ואלה שבאו לפנינו, מדשדשים, ועכשיו זה שמיים וארץ וטוב שכך, אנחנו רוצים להקל על אנשים, לא רוצים להקשות.
יוליה מלינובסקי: רוצים לסייע ולעזור וכמובן עכשיו עם כל עניין הדיגיטציה, אנחנו מדברים הרי על חבר'ה צעירים שהדבר הזה בשבילם די רגיל, אז גם צריך אולי, יש עכשיו אתר שהקימו הארגונים.
יוליה מלינובסקי: אתם מכירים?
קריאה: תיכף אני אדבר על זה.
יוליה מלינובסקי: זה כלי מצוין וזה גם כן יהיה מונגש בשפות, נכון?
יוליה מלינובסקי: אז אם יש לנו פה אנגלית, רוסית, ספרדית - - -
עדי כץ: אמרת צעירים, זה בדיוק.
עדי כץ: הכל זמין כאן ועכשיו, ויש לנו את אתר "מתגייסים" אני לא יודעת אם אתם מכירים, יש אתר "מתגייסים", אפליקציית "מתגייסים", כשבחודשים האחרונים עובדים על להנגיש ולתרגם אותו לשפות שונות.
עדי כץ: יש כבר את רובו באנגלית - - -
יוליה מלינובסקי: כל הכבוד.
יוליה מלינובסקי: מצויין.
אברהם נגוסה: מירה קידר מהסוכנות היהודית תדבר בנושא הזה וגם על נושאים אחרים כמו שיתוף הפעולה.
מירה קידר: אני בעיסוק שלי מנהלת אגף רווחה בסוכנות היהודית ואני מנהלת את תכנית כנפיים יחד עם עדי מקרן מיראז' שלא יכלה להגיע היום.
מירה קידר: אני מצטרפת לדברים שלך דורית, על הגידול בעליה, אנחנו רואים את זה כל שנה ובשנה שעברה אנחנו סיימנו עם למעלה מ-4,500 צעירים עולים במסגרות שלנו, מסגרות הקליטה בכל הארץ, ובחלק מהמסגרות יש רשימות המתנה.
מירה קידר: הגברת הצעירה ממעגן מיכאל, במעגן מיכאל יש לנו רשימות המתנה, אנחנו לא מצליחים לענות על הביקוש וזה מדהים, בהתייחס למה שקורה, למצב הביטחוני וכולי, צעירים עולים רוצים להגיע ולחיות כאן.
מירה קידר: זה דבר אחד.
מירה קידר: לכן על הרקע הזה אנחנו פיתחנו את תכנית כנפיים שעוסקת בצעירים לפני שירות, בתוך השירות, והרבה הרבה לקראת שחרור ולאחריו.
מירה קידר: חלק מהתהליך של לפני שירות, באמת יש עבודה מאוד יפה עם הצבא, והניידות מגיעות לנקודות הקצה, מגיעות לאולפני הקיבוצים, אנחנו היום מצליחים ליצור מצב שתהליך החיול מתחיל בנקודת הקצה והצעיר העולה הבודד לא צריך לכתת רגליים ללשכת גיוס כזאת או אחרת, זה נעשה מאוד מסודר, עם שיתוף פעולה מדהים עם הצבא.
מירה קידר: זה בהקשר הזה.
מירה קידר: אני לא אדבר כאן על כנפיים, אני חושבת שהתכנית מוכרת ומי שלא מכיר, יש לנו אתר בפייסבוק וגם באינטרנט, אבל באמת זו הזדמנות, בשבוע שעבר הצגתי את האתר שלנו, את דף הבית של הארגונים.
מירה קידר: אנחנו ממרץ 2016 מקיימים פורום של הארגונים שעוסקים בחיילים בודדים, לא רק עולים, גם וגם וזו הייתה יוזמה ברוכה של יו"ר ועדת העלייה והקליטה, זה יצא מפה מוועדת העלייה והקליטה וזה התרחב לנושא של בודדים וכמובן עם חברי כנסת מאוד דומיננטיים כמו חברת הכנסת יוליה שיושבת כאן.
מירה קידר: יוליה, את אמרת שמשהו השתנה מלפני עשרים שנה, אני רוצה להגיד לך שגם משהו השתנה כאן, כי יש אוזן קשבת והדברים הם אחרים, וזה משפיע, זה מחלחל למטה.
יוליה מלינובסקי: אנחנו יודעים שבשנתיים האחרונה משהו השתנה כי פתאום האוכלוסיות המיוחדות קיבלו טיפול ויחס אחר.
יוליה מלינובסקי: יש לי שאלה - - -
מירה קידר: רק שניה, אני אומר את השם של האתר ברשותכם.
מירה קידר: האתר קיים, אתם יכולים לרשום, .
מירה קידר: אנחנו עכשיו פועלים לקדם אותו שהוא יקפוץ, והוא נותן מידע לחיילים, למלש"בים לפני השירות, בתוך השירות, לאחר השירות.
מירה קידר: כל החברים בפורום, גם משרדי הממשלה, בטחון, קליטה ורווחה ו-15 ארגונים הם בתוך האתר ועבדנו עליו שנתיים, יש שם חלוקה לפי השלבים שדיברתי עליהם ומי שרוצה ומתכוון להתגייס יכול להיכנס ואז הוא רואה, כל ארגון או משרד ממשלתי נותן סיוע כזה או אחר, כמובן עוד פעם לפי עולים, לא עולים, בודדים שאינם עולים, בתוך השירות ולאחר השחרור.
מירה קידר: אנחנו מאמינים שהאתר הזה, לאט לאט כשהוא יוטמע, הוא יעשה את העבודה כי כמו שאתה דיברת אוריאל, שלא ידעת והיית ממש, לא הבנת איך לכוון את הדברים, אז היום אם אתה יודע שיש כזה אתר, אתה והחברים שלך, המציאות משתנה.
מירה קידר: יש גם אפשרות לקבל מענה אנושי דרך האתר, זה לא רק פלקטים.
מירה קידר: זהו, והשמיים הם הגבול.
עדי כץ: נשמח לחבר את זה לאתר מיט"ב.
מירה קידר: בטח.
יוליה מלינובסקי: אתם ממשיכים עם השלמת הבגרויות?
דורית מעוז: יש גם השלמת בגרויות.
דורית מעוז: השלמת השכלה, תעודת 12 שנות לימוד קודם כל, והשלמת בגרויות למי שחסר, עד ארבע בגרויות.
יוליה מלינובסקי: וזה לא רק לחיילים בודדים, זה לכולם.
דורית מעוז: לוחמים קודם כל ותומכי לחימה, תלוי השירות שלהם, והשלמת השכלה של 12 שנות לימוד.
יוליה מלינובסקי: כמה אנשים עושים את זה?
דורית מעוז: השלמת השכלה לתעודת 12 שנות לימוד יש 450 בשנה, בשאיפה בשנה הבאה להגדיל את זה, לאור הצורך וההבנה שיש - - -
יוליה מלינובסקי: זה מהשאתם מסוגלים לעשות או שזה מה ש- - -
דורית מעוז: כרגע זה מה שעשינו גם מבחינת מסוגלות ותקציב, יש כיוון לשנה הבאה לנסות להרחיב את זה.
יוליה מלינובסקי: זה מאוד חשוב שילד יצא מהצבא כשיש לו בגרות, מה שלא היה לו.
דורית מעוז: זה קורס שבו את רואה את כל המסלול, כי עולה חדש שהגיע לארץ והיה צריך לצאת לפרנסת ההורים והמשפחה עוד לפני שהוא השלים את הלימודים - - -
דורית מעוז: את מכירה.
דורית מעוז: לראות אותו בסוף שירות עושה את סגירת המעגל הזו, אין דבר יותר מדהים מזה.
יוליה מלינובסקי: מאוד חשוב.
אברהם נגוסה: נציג CNEF, גמליאל גוטשל בבקשה.
גמליאל גוטשל: תודה.
גמליאל גוטשל: אני עובד בעמותת CNEF שמטפלת בדוברי צרפתית צעירים פה בארץ, בקליטה שלהם זה מגיל 17-18 עד 25 בערך.
גמליאל גוטשל: קודם כל אני מצטרף לכל הברכות, יש רצון בצבא למצוא מענה לעולים חדשים, אין ספק, לפני שנתיים התחלנו לעבוד עם בית הספר סיב"ה, זו מחלקה של חיל החינוך שאנחנו ארגוני העולים מכשירים אותם פעם בשנה כדי שהם יתנו - - - לכל המפקדים בצבא, בבסיס, הקושי של העולים החדשים.
גמליאל גוטשל: לפחות הרצון שהצבא חיפש את ארגוני העולים כדי לדעת מה הקושי של החיילים בשטח ואנחנו בקשר איתם כל הזמן, זה היה ממש מבורך.
גמליאל גוטשל: גם לגבי עתודה, זה אחד מהדברים שאנחנו רואים עכשיו גם עם משרד הקליטה, ישבנו עם האחראים על העתודה האקדמאית וכל האקדמיזציה כי כמה צעירים שמגיעים, אפילו שהם בני 20 כבר ומושכלים עם תואר ראשון ורוצים לתרום את הכישורים שלהם לצבא ולפעמים נותנים להם רק לעבוד במטבח לקלף תפוחי אדמה וזה חבל.
גמליאל גוטשל: גם במחווה אלון רואים שזו המטרה שלהם, לעזור לעולים.
גמליאל גוטשל: לא הספקנו עדיין לשבת עם כל האנשים, בגלל כל מיני סיבות.
גמליאל גוטשל: היינו בקשר עם עדי במקרה ממש דחוף שהוא פנה ללשכת גיוס, שמו אותו במעצר, הוא היה בכלא והוא היה אמור להתחתן תוך שלושה שבועות והוא קיבל צו גיוס ולא יצא טוב בכלל, זה היה ממש מסובך.
גמליאל גוטשל: אני רואה שיש הרבה דברים טובים שיוצאים כי מחווה אלון זה המקום האיכותי ביותר ורואים שמי שעובר כאן יוצא עם רמת עברית בסיסית ואפילו יותר, וגם כל הנושא של המשמעת, אין ספק.
גמליאל גוטשל: אבל כל מה שיש לפני, חבר הכנסת נגוסה דיבר על עניין התקציב, אני לא יודע אם זו הסיבה אבל אני מניח שכן, יש המון מלש"בים שמיט"ב אומרים להם "אתה לא יכול להכנס למחזור הקרוב של מחווה אלון" אין מקום, או אין תקציב אני לא יודע, והם שלושה חודשים ברחוב, או שחוזרים לצרפת או שחוזרים הביתה, ולפעמים הם לא מסתדרים עם הקונוסלייט, הם חוזרים לכאן והם כמו עריקים.
גמליאל גוטשל: אז זו בעיה נוראית.
שלומית אבינח: הם מודעים לזה?
גמליאל גוטשל: הם לא יודעים, כי הם מטפלים - - - כשהם נכנסים לבסיס.
שלומית אבינח: אז למי אתם פונים במקרים כאלה?
גמליאל גוטשל: שום דבר, אין מענה, הממסד לא יודע - - -
אברהם נגוסה: האם יש בעיה של מקום, אתם מוגבלים?
דורית מעוז: יש מכסה שאנחנו בצבא מתוכננים אליה.
דורית מעוז: הרי הצבא, אי אפשר להגיד לו יומיים קודם "הגיעו 400, תפנה מקום" אנחנו מתוכננים למכסה של כל גיוס של עד 450.
דורית מעוז: אני יכולה להגיד שאחד הקשיים שעולים לנו מהגיוס של העולים, זה כמו שמצד אחד יהיה מחזור שפתאום יהיו כאלה שירצו מחר בבוקר להתגייס ולסיים הליכי גיוס.
אברהם נגוסה: אין בסיס אחר, נוסף?
דורית מעוז: לא אין.
דורית מעוז: זה כוח אדם מקצועי שמוכשר לקלוט עולים, ללמד עולים, ללוות עולים, ממש"קיות ת"ש, סגל מקצועי שמלמד עברית, אין, זה בסיס מרכזי והוא מאורגן ומעוגן.
אברהם נגוסה: אבל אפשר לשכפל את זה.
דורית מעוז: אני יכולה להגיד לך שאחד מהדברים שאנחנו נתקלים בו - - -
אברהם נגוסה: אפשר להכשיר עוד אנשים.
אברהם נגוסה: השאלה פה מה הבעיה, כי פה הוא מציג בעיה מאוד קשה, כי העולים מגיעים לפה, רוצים להתגייס - - -
דורית מעוז: יש כאלה ויש גם סיפורים של הצד השני שאני יכולה להגיד לך שבמחזור הגיוס האחרון אני הגעתי למיט"ב והייתי אמורה לקבל 450 והגיעו 380.
גמליאל גוטשל: כי זה אפריל, זה באמצע השנה.
גמליאל גוטשל: אני יודע.
גמליאל גוטשל: מה שחסר, להבנה של הצבא או הממסד, באופן כללי, זה תהליכי העלייה, לא מפסיקים תכנית של שנה קליטה או תכניות מסע, שזה מספטמבר או אוקטובר, אחרי החגים עד יוני.
גמליאל גוטשל: אז הם לא מפסיקים את השנה התרבותית, להכיר את הארץ, ואחר כך להתגייס.
גמליאל גוטשל: כמובן שבאוגוסט או בקיץ יש יותר ביקוש, הם לא יעזבו את הדבר במרץ או אפריל כדי להתגייס.
גמליאל גוטשל: זה אחד מהדברים - - -
דורית מעוז: צריך להבין שהצבא ניזון מהארגונים שפעילים לטובת הגיוסים האלה.
דורית מעוז: אנחנו לא סתם ידענו על עוד 100 חיילים בגיוס אפריל.
דורית מעוז: לא סתם.
דורית מעוז: הצבא ניזון, קיבל את המידע, אנחנו נערכנו עם כח אדם והכל.
אברהם נגוסה: אבל צריך להיות תיאום.
אברהם נגוסה: אני מניח שיש תיאום עם הסוכנות היהודי או עם "נפש בנפש", שעוזרים להם לעלות.
אברהם נגוסה: זה לא שהחליטו למשל היום בלילה, ומחר בבוקר לוקחים מזוודה ועולים לישראל.
אברהם נגוסה: זה לא המצב.
אברהם נגוסה: יש תהליך.
אברהם נגוסה: האם אין תיאום למשל, משרד הקליטה והסוכנות, אני מפנה אליכם את השאלה, האם יש אפשרות שעולים חדשים שעולים, בעיקר אלה שעולים ישר להתגייס לצבא, האם לא יכול להיות תיאום, תכנון.
אברהם נגוסה: יש פוטנציאל, האם יש לכם מקום?
אברהם נגוסה: אם היא אומרת שאין להם מקום, אולי עוד כמה מקומות יהיו פנויים בקרוב, לתאם ולפי זה להעלות את האנשים?
מירה קידר: מי שנמצא בתכניות שלנו, אנחנו משתדלים לעבוד מאוד מסודר עם הצבא.
מירה קידר: זה גם תכנית סל"ע שכמעט כולם שם מתגייסים, והחיול נעשה מתואם עם הצבא ובטח התכניות האחרות של הצעירים.
מירה קידר: אם יש חבר'ה שעלו שהם לא בתכניות, אנחנו לא יכולים גם לדעת עליהם, ועליהם אני מניחה שאתה מדבר.
קריאה: אם אפשר להתייחס - - -
אברהם נגוסה: רגע, אני אשאל שאלה ומי שירצה לענות יענה.
אברהם נגוסה: האם יש אפשרות לעשות תכנית לפני הגיוס לעולים חדשים שמגיעים, לאלה שאין להם מקום, ולהגיד "עד שיהיה מקום כשתתגייס, יש כאן מקום שתתחיל ללמוד בו עברית" כמו אולפן.
גמליאל גוטשל: יש את גרעין צב"ר.
גמליאל גוטשל: זה קיים.
אברהם נגוסה: אז למה קיימת הבעיה שציינת?
גמליאל גוטשל: אני מכיר רק את האוכלוסייה הצרפתית יותר, וזו כמות גדולה.
גמליאל גוטשל: למשל בגיל הזה יש 800 צעירים שמגיעים דרך תכניות מסע.
גמליאל גוטשל: הם לא משתמשים בתכניות של הסוכנות היהודית.
גמליאל גוטשל: זו הסוכנות היהודית אבל חברת בת, מסע זו תכנית בלי לקחת את האזרחות.
גמליאל גוטשל: אז עוברים שנה פה ואחרי השנה הם אמורים להתגייס, הם רוצים, כי זה - - -
דורית מעוז: הם עושים עליה?
גמליאל גוטשל: יש שני כיוונים.
אברהם נגוסה: מסע זה לא עולים.
מירה קידר: חלקם כשהם עושים עליה, הם מגיעים לתכניות שלנו.
מירה קידר: לא כולם, הם רוצים להתחזק עם העברית.
אברהם נגוסה: אני מדבר על צעירים שעלו והגיעו לישראל.
גמליאל גוטשל: ב-30 ביוני הם הופכים סטטוס.
גמליאל גוטשל: הם עולים מכאן דרך הסוכנות.
גמליאל גוטשל: אבל יש חוק במיט"ב, בצבא, שצריך שנת הסתגלות כשאתה עולה לארץ.
גמליאל גוטשל: זה אומר שמה-1 ליולי השנה, הם צריכים לחכות עוד שנה, שנת הסתגלות, כדי לקבל צו ראשון.
אברהם נגוסה: הבנתי את הבעיה.
אברהם נגוסה: אבל האם יש תכנית בין לבין?
אברהם נגוסה: מה שאתה מתאר, למשל בחור הגיע בתכנית מסע, הוא החליט לעלות לישראל, הוא הגיש בקשה למשרד הפנים וקיבל מעמד עולה.
אברהם נגוסה: עכשיו הצבא אומר לו שיש תקופת הסתגלות, שיחכה שנה.
אברהם נגוסה: אני שואל האם יש תכנית למהלך הזמן הזה עד שהוא מתגייס לצבא?
גמליאל גוטשל: לא, יש טופס בקשה במיטב להקדים את צו הגיוס דרך הקשרים שצריך ליצור, בדרך כלל זה נפש בנפש שיש להם חלק בזה.
קריאה: חלק מהצעירים האלה מגיעים לתכניות - - -
גמליאל גוטשל: או להיכנס דרך מח"ל, הצעירים הצרפתים עוברים דרך מח"ל ויש להם תאריכים, מח"ל זה מתנדב חוץ לארץ, זאת אומרת שהם לא עולים אבל הם מתגייסים למשך 18 חודשים.
קריאה: אבל יש תכנית שלהם - - -
רן קלדרון: - - - ואנחנו מכירים אותה.
רן קלדרון: איתם זה לא - - -
גמליאל גוטשל: אחר כך מי שמסיים את התכנית שלהם בחודש יולי במשך חודש, זו מכינה של חודש של משרד הקליטה.
גמליאל גוטשל: הם עוברים חודש מכינה כדי להתגייס באוגוסט ואין מקום באוגוסט במחווה אלון, אז הם דוחים את הגיוס עד נובמבר-דצמבר.
גמליאל גוטשל: אז מה אתה עושה במשך שלושה חודשים?
גמליאל גוטשל: אתה חוזר הביתה.
אברהם נגוסה: זה העניין, כדי למנוע את זה צריכה להיות תכנית.
אברהם נגוסה: דניאל אהרון מהאח הגדול בבקשה.
דניאל אהרון: אני מנכ"ל עמותת אח גדול למען חיילים בודדים.
דניאל אהרון: אנחנו עמותה שמלווה, מפעילה מודל חניכה לחיילים בודדים באמצעות מתנדבים שגם הם היו חיילים בודדים בעצמם.
דניאל אהרון: יש לנו 250 מתנדבים שפרושים בכל הארץ, כל אחד מלווה 2-3 חיילים, למעשה מעניקים, אותה מש"קית עליה, סוג של משהו כזה, אבל גם קצת כמו אח מהאזרחות שנותן באמת את כל המענה והמעטפת לחייל בזמן השירות שלו.
דניאל אהרון: אנחנו מדברים על צבא כקולט עליה וזה מאוד נכון, גם ברמה האקטיבית וגם ברמה הסמויה מן העין.
דניאל אהרון: ברמה האקטיבית דיברנו, כל מה שדורית מעוז והצוות שלה עושים, כל מלאכת הקודש שאתם עושים במחווה אלון.
דניאל אהרון: ברמה האקטיבית זה מדהים מה שאתם עושים, אבל יחד עם זאת ברמה הפאסיבית, כשהקליטה האמתית מתחילה, כאשר החייל נכנס ליחידה המעורבת ושם הוא פוגש לא את אלכס ומאוריסיה אלא שם הוא פוגש את משה ואת מאיר ואת דנה ושם מתחיל תהליך קליטה יותר מואץ, נקרא לזה כך.
דניאל אהרון: בהקשר של ההמתנה שגמליאל דיבר עליה, גם אנחנו נתקלנו בזה, זה נכון גם לגבי בוגרים של תכניות סל"ע, חבר'ה שמסיימים לצורך העניין ביוני-יולי את תכנית הקליטה, יכול להיות שיהיה להם תאריך גיוס ל-2019, זה מגיע לממדים כאלה.
דניאל אהרון: מה שאנחנו יזמנו, זו בעצם תכנית המשך לקראת גיוס ביחד עם משרד הביטחון ויחד עם נפש בנפש אנחנו יוזמים את זה עכשיו ואנחנו רוצים להתחיל את המחזור הראשון כבר בספטמבר, למעשה התכנית מעניקה לימוד עברית, לעשות את קפיצת המדרגה בשפה העברית עוד באזרחות לפני שנכנסים למחווה אלון, כדי שיוכלו לדלג על מחווה אלון, כלומר לרמות 5 ו-6, ואז נפנה למחווה אלון עוד מקומות עבור רמות נמוכות יותר, שהם לא יצטרכו לעבור דרך השלב הזה.
דניאל אהרון: זה איזה שהוא פיילוט שאנחנו מתחילים ממש עכשיו בספטמבר, יש שם גם לימוד עברית, גם עבודה בבית מלון, גם מגורים, מספק את הכל.
דניאל אהרון: אז נדבר אחר כך כדי שתיחשפו גם לתכנית.
דניאל אהרון: זה בדיוק זה.
אברהם נגוסה: מצויין.
דניאל אהרון: עוד על נושא של אתגרים, אתגר נוסף הוא אתגר של מיצוי הזכויות, במחווה אלון באמת יש יותר מעטפת, אבל אחר כך כשמתחילים להתפזר ליחידות השונות המפקדים לא תמיד יודעים שמיצוי זכויות זה לא בונוס.
דניאל אהרון: לפעמים המפקדים חושבים שזה בונוס, ובדיוק כאן המתנדבים של אח גדול עושים את הגישור בין החייל ובין המפקד שלו, ובין אם החייל טועה ובין אם המפקד טועה עושים את הגישור הנכון.
דניאל אהרון: אבל זה קל.
דניאל אהרון: האתגר האמיתי שלנו ברמה הלאומית זה ההישארות של החבר'ה האלה שיושבים כאן, ההישארות שלהם בארץ.
דניאל אהרון: הם יסיימו את השירות הצבאי, הם יהיו האנשים הכי ציוניים בעולם, אבל בסופו של דבר יש שם שאלה מאוד מאוד קריטית.
דניאל אהרון: האם אתה יכול להתפתח פה כצעיר, ללמוד, ובעצם לעבוד למחייתך בצורה שאתה מרגיש נוח, ושזה הבית שלך.
דניאל אהרון: הרבה מאוד אנשים מגיעים למסקנה שלא.
דניאל אהרון: או שחוזרים לארצות המקור או שנוסעים לקנדה.
דניאל אהרון: להערכתי כ-30% מהעולים לא נשארים בארץ בטווח של חמש שנים.
אברהם נגוסה: יורדים.
דניאל אהרון: כן.
דניאל אהרון: בטווח של חמש שנים מסיום השירות הצבאי, לדעתי כ-30% עוזבים את המדינה.
רן קלדרון: זה לא.
רן קלדרון: נעשתה בדיקה לזה וזה ממש רחוק ממה שאתה אומר.
דניאל אהרון: מה הנתונים שאתה מכיר?
רן קלדרון: המשרד עשה בדיקה על אנשים שסיימו את הצבא, לקחנו חמש שנים אחרי לראות אם עדיין פה בארץ כי זה כנראה שמי שפה חמש שנים אחרי, והנתונים היו ש-90% מהאנשים שמשרד העלייה טיפל בהם, נשארו פה בארץ.
רן קלדרון: 90%.
דניאל אהרון: יש פה שאלה מה זה טיפל בהם?
רן קלדרון: חיילים בודדים שהמשרד ליווה אותם.
אברהם נגוסה: שנתן להם סל קליטה.
דניאל אהרון: כי העמותה - - - אני מכיר מספרים אחרים.
אברהם נגוסה: רגע, אני צריך להגיע לסיכום.
דניאל אהרון: אז באמת רק לסכם, הלוואי שאתה צודק והמספרים יותר נמוכים.
דניאל אהרון: אני מכיר דברים אחרים, אבל בסופו של דבר, אני חוזר עכשיו, בסוף השבוע האחרון עשינו סמינר משפחות שזה בעצם החבר'ה האלה שליווינו אותם לפני שמונה שנים והיום יש להם כבר ילדים בני שנתיים, שלוש.
דניאל אהרון: היינו 17 משפחות עם 15 ילדים, יש לנו כבר 70 משפחות בוגרים של העמותה, והמטרה של כולם שהחבר'ה האלה בסופו של דבר יחיו כאן, יקימו את המשפחה שלהם כאן בישראל וביחד בשיתוף פעולה עם כל הארגונים ועם כל האפשרויות שאפשר, זה החזון שלנו פה.
אברהם נגוסה: אני רוצה שתענה לי במשפט אחד, לא משנה אם הנתונים הם 10% או 30%, אבל מה הסיבה לעזיבתם?
אברהם נגוסה: האם המדינה אשמה או שהאדם רוצה, הרי אי אפשר לעצור אדם שרוצה ללכת, זו מדינה חופשית.
אברהם נגוסה: השאלה פה האם זה כישלון של המערכת שלנו או שהאדם פשוט בא לו ללכת ולגור בקנדה?
דניאל אהרון: אני אענה לך על זה.
דניאל אהרון: אני אמנם כבר עולה ותיק, עליתי ב-1989, אבל גם כמשפחה צעירה, יש לי ילד בן שלוש ועוד ילד בן חצי שנה, לא קל לחיות כאן במדינת ישראל, גם אם אתה לא עולה חדש ועל אחת כמה וכמה אם אתה עולה חדש, זה עוד יותר קשה.
דניאל אהרון: אז צריך עוד איזה שהוא ערך מוסף - - -
אברהם נגוסה: מבחינת התעסוקה?
אברהם נגוסה: מבחינת תעסוקה?
דניאל אהרון: בעיקר תעסוקה וכלכלה, ואיזו שהיא איכות חיים שאתה רוצה לחיות בה.
דניאל אהרון: זה בסופו של דבר הגורם המכריע.
אברהם נגוסה: גיור, תעסוקה, דברים האלה.
דניאל אהרון: היום כשהחבר'ה האלה ישתחררו ויתחילו להקים משפחה ויחשבו על רכישת דירה, זה איזה שהוא דמיון, זה משהו שאי אפשר בכלל לדמיין.
דניאל אהרון: זה לא קשור דווקא ספציפית ל - - -
אברהם נגוסה: פשוט רציתי להבין.
שלומית אבינח: נציג נעל"ה אתה רוצה לדבר?
איליה דובינסקי: כן אני אשמח.
איליה דובינסקי: אני מנהל אגף בוגרים בתכנית נעל"ה.
איליה דובינסקי: קשה מאוד להוסיף על הדברים שנאמרו, באמת מחווה אלון זה שם דבר עם השנים, ואני מכיר את דורית כבר, אנחנו לא נספור כמה שנים.
דורית מעוז: חגגנו 22 שנים.
איליה דובינסקי: כן.
איליה דובינסקי: 22 שנה.
איליה דובינסקי: עשינו ספירה קצרה לפני הישיבה, אבל באמת עם השנים מחווה אלון הפך לשם דבר.
איליה דובינסקי: זה מקום שהוא באמת משלב, נותן איזה שהוא טיפול לאוכלוסיית החיילים העולים מכל מיני גוונים ומקומות.
איליה דובינסקי: נציגי משרד הקליטה נמצאים שם, נציגים של משרד השיכון נמצאים שם, הטיפול של סגל ת"ש הוא באמת, הבסיס גם, מנסה להשפיע על שיבוץ וללוות את החיילים גם לאחר עזיבת הבסיס.
איליה דובינסקי: בהיסטוריה שלי בין הבוגרים שלי היו כאלה שערקו ועזבו את היחידות שלהם במהלך השירות כתוצאה מכל מיני תקלות והם באו להסגיר את עצמם למחווה אלון.
איליה דובינסקי: אין דבר כזה, אין דברים כאלה.
איליה דובינסקי: הם באו להסגיר את עצמם במחווה כי הם ראו במחווה מקום שיידע להתייחס ולשמוע וכשצריך לעזור, וכשלא צריך לתת צ'פחה חינוכית, נקרא לזה ככה.
איליה דובינסקי: עוד כמה דברים, אני חושב שאנחנו לא יכולים להפיל על צבא הגנה לישראל את מלוא הנושא או האחריות על למידת העברית או הקניית השפה, חייבים בדיון הזה, יש עוד מספר מערכות במדינה שאחראיות על הסיפור הזה והם חייבים להיות סביב הדיון הזה.
איליה דובינסקי: אי אפשר לדרוש מאולפן קצר או ארוך להביא את החייל לרמת העברית שהוא יוכל להיכנס ולהגיע למצב שעם העברית שהוא רכש, עם אותה מנת העברית שנרכשה במחווה אלון הוא יכול להגיע לכל יחידה ולמלא כל תפקיד, בסופו של דבר אנחנו מדברים על עניינים של חיי אדם ובטחון המדינה וכאשר חייל לא מבין לאן הוא צריך לפרוק ומה הוא צריך לעשות, יש כאן בעיה.
איליה דובינסקי: וכאשר המפקד לא יכול לבנות שפה משותפת עם תצפיתנים שלו יש כאן בעיה שאמורה לעלות בחיי אדם.
איליה דובינסקי: לכן מבחינתי נושא העברית הוא נושא קריטי, אני עוסק בזה הרבה שנים כי אני מלווה את מתווה התכנית החל מהמאה הקודמת, ויש כאן על מה לדבר.
איליה דובינסקי: אני חושב שהגישה, חבל שחברי הכנסת עזבו אבל אני חושב שהגישה שכולנו נסתדר היא לא נכונה, אנחנו לא במצב הזה.
איליה דובינסקי: עברנו את השלב של סרטי הבורקס, הגישה הזאת לא נכונה.
איליה דובינסקי: זה לא "אנחנו נסתדר" זה לא שפה שרלוונטית לשיח המקצועי.
איליה דובינסקי: צריך לבנות מערכות ללימוד עברית, צריך ללמד את השפה וצריך לעשות את זה גם באלימות אם צריכים.
איליה דובינסקי: צריך איזה שהוא טרור ל- - - כי הדבר הזה הוא הכרחי והדבר הזה הוא מרכיב בביטחון המדינה בסופו של דבר, על זה אין ויכוח.
איליה דובינסקי: לגבי קורס נתיב, זה שיח בפני עצמו.
איליה דובינסקי: אני - - - דברים שקשורים באמת לשיפור המשמעותי בטיפולי פרט וזה נכון מאוד, אני חושב שיחידת מיט"ב עשתה באמת הרבה מאמצים להביא את החייל לשערי הבקו"ם עם טיפול פרט שהוא מושלם ומוגמר, יש הרבה מאוד משמעויות להכנת הדברים לפני הגיוס ולשכות הגיוס ויחידת מיט"ב עושים באמת עבודה יפה מאוד, אני יכול להעיד על הבוגרים שלי.
איליה דובינסקי: נכון להיום, כמעט כל בוגר נעל"ה שמגיע לשערי הבקו"ם, במידה והוא ראה לנכון ושיתף פעולה, הוא מגיע באמת עם מעטפת פרט, עם כל הסיפור שקשור, והסטטוס שלו מוכן, יש מקרים כאלה ואחרים, נטפל בזה בהמשך.
איליה דובינסקי: אני מאוד מזדהה עם הדברים שאמר דניאל על חשיבות הקישור, בין חייל למפקד בשלבים היותר מאוחרים של השירות שלו, אבל לצערי בשנים האחרונות, אני חייב לומר לכם ששיתוף הפעולה הזה בין צה"ל לבין הארגונים, אני דווקא לא רואה כאן הרבה מאוד שיפור, ואני עברתי כמה ראשי אכ"א, בהם אלעזר שטרן.
איליה דובינסקי: ושוב, מי אני שאתווכח, אבל גישתו של אבי זמיר שאמר לי בזמנו שלכל חייל יש מפקד ומולו הוא יסתדר, זו הגישה שקיימת היום.
איליה דובינסקי: לטוב ולמוטב, כמו שכתוב במקורות.
איליה דובינסקי: פעם נציגי הארגונים היינו נפגשים והיינו מעורבים בתהליכי ההכשרה של קצינות ת"ש, קצינות נפגעים, היינו מעורבים בתהליכי ההכשרה של מפקדים בבה"ד 1.
איליה דובינסקי: בזמנו בה"ד 1, עשיתי את זה לבוגרים שלי, והיה לי פרויקט של אירוח תלמידי נעל"ה בבה"ד 1, כלומר קצינים לעתיד נפגשו עם חיילים לעתיד, והיו שם קצינים לעתיד שבכלל לא ראו צעיר עולה בחיים שלהם, כי זה כמו שצעירים עולים שמתגייסים שלא ראו - - - בסביבה שלהם.
איליה דובינסקי: אני חושב ששיתוף הפעולה הזה חייב לחזור, הוא צריך להיות פורה.
איליה דובינסקי: בסופו של דבר זה לא "סדר לי ואסדר לך" יש כאן רווח של כל צד וצד, היו כאן באמת שיתופי פעולה מצוינים עם המשטרה הצבאית, עם אגף נפגעים שהם התאדו לצערי, ואם זה נשאר אז רק ברמה של, כלומר אני מכיר אישית את ראש מערך גחלת, ראש מערך - - - במשטרה הצבאית הרבה מאוד שנים וזה מאפשר לנו לשתף פעולה, אני זוכר שנציגים של ארגוני עולים ראיינו חיילים בודדים בשרשרת חיול, כל מיני מסורבי פינוי וכל מיני סיפורים קשים, אלה שהיו מגיעים ללא עברית, וזה תרם למפעל כולו.
איליה דובינסקי: וזה התבטל כי התקבלו החלטות.
איליה דובינסקי: אני לא מבקר אותן, אני חושב שבסופו של דבר טוב אם הדברים הטובים מהעבר יחזרו.
איליה דובינסקי: הנושא של העברית הוא באמת נושא קריטי, יש גופים במדינה, בנוסף לצה"ל שהם אחראים על הנושא הזה.
איליה דובינסקי: אני חושב שגם משרד העלייה והקליטה ומשרד החינוך יכולים להרים את הכפפה ואפשר לבנות תכניות.
איליה דובינסקי: אנחנו לא מדברים על כמויות העולים שדיברנו עליהם בתחילת שנות ה-90, יש כוח אדם מקצועי, מיומן, אנשים למדו, המדינה למדה, המערכות למדו מהניסיון, הדברים עליהם דיבר גמליאל ניתנים לפתרון, אפשר לבנות תכניות המשך אבל צריך להתאים אותן, לבנות אותן בחכמה ואני חושב שבסופו של דבר אנחנו נביא, הרעיון גם של גיוס מהר ככל הניתן הוא לא רעיון בריא לאף עולה.
איליה דובינסקי: בסדר, צעירים עולים כדי להתגייס, אבל זה עדיין לא אומר שצריך לגייס אותם יום אחרי עליה.
איליה דובינסקי: אדם יבוא ויגיד "עליתי כדי לעבוד בכנסת" יקבלו אותו למחרת לעבוד בכנסת?
איליה דובינסקי: לא בטוח.
אברהם נגוסה: בכנסת זה לא ככה, אתה יודע.
איליה דובינסקי: השאלה למה - - - להיות ככה.
איליה דובינסקי: אתם הבנתם מה כוונת המשורר.