GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טלי פלוסקוב: דבר נוסף, יש המון שאלות שאנשים שואלים כמה הם יקבלו ומה יקבלו.
טלי פלוסקוב: האם אתם יכולים להכין לנו הנמקה, פשוט לנמק מה גובה הפנסיה שאנשים צריכים לקבל ומה יכול לזכות אותם בתוספת לפנסיה הבסיסית שאתם מדברים עליה.
דמיטרי אלושקין: גובה הפנסיה תלוי בניסיון העבודה שנצבר במהלך העבודה.
טלי פלוסקוב: אתה יודע את זה ואני יודעת את זה, אני רוצה שאנשים ידעו.
טלי פלוסקוב: יש אפשרות לקבל איזה שהוא מסמך בנושא?
דמיטרי אלושקין: אנו נבקש.
דמיטרי אלושקין: אמרתי בכמה כסף תקצבה ממשלת רוסיה ברבעון השני.
טלי פלוסקוב: אנחנו נוסיף את זה כסעיף.
עמוס רוזנצויג: חשוב להגיד שהיה פה בביקור בארץ סגן ראש הממשלה והוא אמר שהם קיבלו החלטה לשלם לוטרנים תוספת שלא נכללה במקור בתכניות שלהם על פי האמנה.
עמוס רוזנצויג: השאלה אם אפשר להבהיר האם הם באמת יישמו את זה כי זו החלטה פנימית שלהם.
טלי פלוסקוב: אני גם שמעתי על ההחלטה הזאת.
טלי פלוסקוב: דמיטרי אתה יודע משהו על תוספת לוטרנים?
דמיטרי אלושקין: זה בתהליך.
טלי פלוסקוב: עוד לא התקבלה החלטה.
דמיטרי אלושקין: החלטה עקרונית כן, אבל יש מספר דברים שטרם הושלמו.
טלי פלוסקוב: יש לך צפי מבחינת הזמן?
טלי פלוסקוב: אני רוצה לבקש ממך לעדכן אותנו ברגע שתקבל הבהרה בנושא הזה.
טלי פלוסקוב: טוב חברים, אנחנו צריכים לסכם, אני רוצה רק לומר כמה מילים.
טלי פלוסקוב: מעבר למה שכתבנו ומעבר לבקשות נוספות, אני פונה גם לביטוח הלאומי גם לקרן הפנסיה ולחברים שלנו מרוסיה.
טלי פלוסקוב: אנחנו כאן מדברים על אנשים מבוגרים, אנשים שנתנו מי כל חייו, מי חצי מחייו לרוסיה, למדינה שהם נולדו שם והם מעריכים את המדינה עד היום, שמעתם פה את האנשים.
טלי פלוסקוב: אנחנו חייבים, אנחנו זה אתם יותר אבל אנחנו היום עובדים ביחד, להחזיר לאנשים האלה, תשומת הלב הקטנה הזאת ששווה היום 70דולר, זה לא חשוב כמה כסף.
טלי פלוסקוב: חשוב שאתם זוכרים מה האנשים האלה עשו בשביל המדינה שלכם ומדובר על הרבה, ותיקי מלחמת העולם השנייה, מדובר על אנשים שעברו מצור לנינגרד, אנשים שבאמת מגיע להם ולכן מאוד נשמח שתירתמו ותעשו את זה בצורה הכי טובה שאפשר ובקצב, קצב.
טלי פלוסקוב: יותר מהר בבקשה.
קסניה סבטלובה: אני אשמח להוסיף משפט.
טלי פלוסקוב: משפט אחרון קסניה ואני נועלת.
קסניה סבטלובה: אנחנו מבינים שבסך הכל יש פה רצון טוב משני הצדדים לפתור את הבעיה.
דמיטרי אלושקין: מדובר בצדק היסטורי.
קסניה סבטלובה: מדובר בצדק היסטורי, מדובר בהחלטה שחיכו לה כל כך הרבה שנים, הגיע הזמן באמת להסיר את כל המחסומים הבירוקרטיים, הבירוקרטי הזאת מילת המפתח, כל דבר אפשר לפתור.
קסניה סבטלובה: המשלוחים האלה לא צריכים להגיע תוך שמונה חודשים לרוסיה, התשובות לא צריכות להגיע תוך שלושה או חמישה חודשים, את כל הדברים צריך לזרז לטובת האזרחים כולם.
טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה, תודה רבה לכל מי שהגיע.
טלי פלוסקוב: הישיבה נעולה.
אברהם נגוסה: הכנסת מציינת היום את יום האזרח הוותיק, את הנושא לדיון בוועדה שלנו כאן יזמה חברת הכנסת טלי פלוסקוב חברת הוועדה.
אברהם נגוסה: מטרת הדיון היא לשמוע ממשרדי הממשלה הרלבנטיים והרשויות המקומיות על תכניות השילוב שלהם למען הקשישים בכלל והעולים הקשישים בפרט.
אברהם נגוסה: האם קיימות תכניות שמיועדות רק עבור עולים קשישים,.
אברהם נגוסה: 20% מהקשישים בישראל הם עולים שהגיעו ממדינות עניות ולא הספיקו לצבור בישראל נכסים, לא פנסיה מכובדת ולא דירה.
אברהם נגוסה: רוב הקשישים חיים מקצבת זקנה עם השלמת הכנסה.
אברהם נגוסה: הקשישים העולים מוותרים על חימום או קירור הדירה, מוותרים על אוכל, טיפולי שיניים וטיפולים אחרים.
אברהם נגוסה: מהנתונים שהגיעו לוועדה ממחלקת המחקר והמידע של הכנסת לקראת הדיון, עולה כי בשנת 2017 הגיעו לישראל 3,625 עולים קשישים שהם 14% מכלל העולים לישראל בשנה זו.
אברהם נגוסה: קרוב למחצית העולים הקשישים הגיעו לישראל ממדינות דוברות רוסית, רוסיה, אוקראינה ומדינות נוספות, ומספר גדול של קשישים עלה גם מצרפת ומארצות הברית.
אברהם נגוסה: לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שהועברו למחלקת המחקר והמידע של הכנסת, עולה כי בסוף 2017 היו בישראל 6,653 קשישים שעלו מאתיופיה בשנים 1990-2017.
אברהם נגוסה: בסוף שנת 2016 היו בישראל כ-8,860 יוצאי אתיופיה, כ-6% מכלל יוצאי אתיופיה שחיו בישראל בשנה זו.
אברהם נגוסה: הרשות המקומית בה מתגורר המספר הגדול ביותר של יוצאי אתיופיה, היא נתניה.
אברהם נגוסה: כ-750 קשישים יוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: רשויות אחרות בהן מתגורר מספר גבוה יחסית של קשישים יוצאי אתיופיה הן אשדוד, אשקלון, באר שבע, חדרה, ראשון לציון ורחובות.
אברהם נגוסה: בכל אחת מהן התגוררו בין 450 ל-480 בני האוכלוסייה הזו.
אברהם נגוסה: לפי דיווחי המוסד לביטוח לאומי לשנת 2016 תחולת העוני בקרב קשישים עולים הייתה גדולה מתחולת העוני בקרב כלל הקשישים בישראל.
אברהם נגוסה: 20.2% מקרב עולים לעומת 16.7% מכלל אוכלוסיית הקשישים.
אברהם נגוסה: בשנה זו חיו בישראל כ-51,000 קשישים עולים עניים.
אברהם נגוסה: הקשישים בישראל במספר משרדי ממשלה, משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, המשרד לשוויון חברתי, משרד העלייה והקליטה, משרד הבריאות, הסוכנות היהודית, מרכז הארגונים של ניצולי השואה, מרכז השלטון המקומי וכן ארגונים ועמותות רבות מהמגזר השלישי.
אברהם נגוסה: אין גורם אחד שמטפל בקשישים ואחראי לטיפול בכל הבעיות הקשורות אליהם.
אברהם נגוסה: כל משרד ממשלתי שעוסק בקשישים מקיים פעילויות שמיועדות לאוכלוסייה זו.
אברהם נגוסה: השאלה שצריכה להישאל, האם הפעילות הזאת מספקת.
אברהם נגוסה: האם היא תואמת את צרכי הקשישים שמשתתפים בה.
אברהם נגוסה: האם קשישים לא משתתפים בתכניות בגלל השתתפות עצמית שהם צריכים לשלם.
אברהם נגוסה: להלן המידע שנתקבל מהמוסד לביטוח לאומי לקראת הדיון הנוכחי: כחלק מהגישה האוניברסלית של המוסד, במוסד קולטים את העולים כמתנדבים, ככלל, המתנדבים הנקלטים במוסד לביטוח לאומי דואגים שיהיו מתורגמנים לכלל קבלת הקהל ומתנדבים ייחודיים דוברי שפות שונות בקבלת הקהל הייחודית של המוסד.
אברהם נגוסה: מתקיימים ימי מידע בנושא מיצוי זכויות בשפות השונות על פי הצורך.
אברהם נגוסה: המתנדבים מתאמים ביקורי בית, ועושים ביקורי בית במידת הצורך על פי השפות.
אברהם נגוסה: בשירות הייעוץ לאזרח הוותיק ומשפחתו, מתנדבים כ-5,000 מתנדבים גמלאים, מתוכם כ-10% עולים חדשים שעלו לאחר שנת 1990.
אברהם נגוסה: בשנת 2017 קיבלו 36,187 קשישים עולים חדשים שעלו משנת 1990 שירות ייעוץ לאזרח הוותיק ומשפחתו, ייעוץ ביקור בית וכולי.
אברהם נגוסה: אמיר דור, מנהל הרשות לקליטת עליה בעירית תל אביב מסר לוועדה לפני כמה זמן כשקיימנו דיון שכ-500 עולים קשישים משולבים בתכניות השונות של העיריה.
אברהם נגוסה: התכניות המוקצות במיוחד לקשישים הן עולים הן מועדון חברתי, מועדון ייחודי לוותיקי מלחמת העולם השנייה, כיתות לימודי עברית, טיולים וסיורים, הרצאות וסדנאות, אירועי תרבות.
אברהם נגוסה: אלה נתונים שאנחנו אספנו גם מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, גם מביטוח לאומי, גם מהרשויות המקומיות.
אברהם נגוסה: מרכז המחקר והמידע של הכנסת עשו עבודה, בראשות ד"ר נורית יכימוביץ' ותודה רבה לך, ואם יש משהו להוסיף על הנתונים, אני אשמח שתאמרי לנו בכמה דקות ואז ניכנס לדיון.
אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו כמובן חברת הכנסת קסניה סבטלובה, וכבר נוכח כאן חבר הכנסת ד"ר נחמן שי שנמצא מתחילת הדיון, הוא מיוזמי יום האזרחים הוותיקים בכנסת.
נורית יכימוביץ': תודה ליושב הראש.
נורית יכימוביץ': אני כתבתי את המסמך הקצר ובו לקט של נתונים על אזרחים ותיקים שהם עולים, את עיקר הנתונים שכתבתי יושב הראש כבר קרא, ולכן לא אחזור עליהם.
נורית יכימוביץ': אני אדגיש רק עוד שתי נקודות שהן בעלות משמעות.
נורית יכימוביץ': אחת היא שבבדיקה של ארצות המוצא של האנשים שעלו לישראל מ-1990 ועד היום, עולה ש-82% מהם - - -
נחמן שי: מהם עולים קשישים, ברשותך?
נחמן שי: אני לא כל כך מקבל את ה- - -
נורית יכימוביץ': גיל 65 ומעלה.
נחמן שי: הם לא קשישים.
נחמן שי: אני ממש דוחה בתוקף.
נורית יכימוביץ': על פי הגדרות המוסד לביטוח לאומי.
נחמן שי: אין שום הגדרה של שום מוסד, זה לא קשיש בגיל 65.
נחמן שי: זה קשקוש.
נחמן שי: זה אפילו לא אזרח ותיק, אז הוא לא יכול להיות קשיש.
נחמן שי: אזרח ותיק במדינת ישראל הוא 67 לגבר ו-62 לאשה.
נחמן שי: ממתי 65 הפך לקשיש אצלך?
נחמן שי: על מה את מדברת?
נורית יכימוביץ': על פי ה- - -
נחמן שי: לא, ממש לא.
נחמן שי: אני אומר לך שלא.
נחמן שי: אני יודע, אני עומד איתם בקשר, הם שינו הגדרות.
נחמן שי: ממש לא.
נחמן שי: אני אומר לך נורית.
נורית יכימוביץ': של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
נחמן שי: גם לא.
נחמן שי: גם עבדתי איתם על זה.
נחמן שי: 67 לקשיש?
נחמן שי: את יוצאת מדעתך.
נחמן שי: אני חושב שקשישים, אם את שואלת אותי באופן - - - הייתי אומר 80 ומעלה.
קסניה סבטלובה: למה להעליב ככה מישהי שמסתמכת על נתונים של לשכות אחרות ומשרדים אחרים?
נחמן שי: בסדר, תמשיכי, אבל זה לא נכון.
נחמן שי: אם זה בני 65 ומעלה מרוסיה, זה לא קשישים, מה פתאום.
נחמן שי: אפילו לא אזרחים ותיקים.
נחמן שי: אני אומר לך, בהגדרה 62 לאישה, 67 לגבר.
נחמן שי: אז זה לא יכול להיות קשישים.
אברהם נגוסה: רגע, מישהו קבע.
נחמן שי: ואני גם בדקתי עם הלשכה המרכזית.
נחמן שי: הטרמינולוגיה קובעת, לזה אני מקפיד על זה.
אברהם נגוסה: אני חושב שזה עד 2004 או משהו, שכשעבר הפנסיה, מ-65 האריכו את זה ל-67, עד אז אני חושב ב-2004, לא?
אברהם נגוסה: 2004, 2005.
אברהם נגוסה: העבירו שגבר יכול לצאת לפנסיה לא ב-65 אלא ב-67.
אברהם נגוסה: אז יכול להיות שמאז אנחנו יכולים להגיד שמ-67 והלאה, אפשר להגדיר את זה.
קסניה סבטלובה: אני לא יודעת אברהם מה אנחנו יכולים לעשות, כי אנחנו מדברים גם על עולים שעולים ממדינות ששם גיל הפרישה הוא הרבה יותר נמוך, והם בעצם כשהם כבר פרשו וכבר גימלאים, והם כבר מוגדרים, אני לא נכנסת פה לקשיש, או סתם אדם מבוגר.
קסניה סבטלובה: אבל זה כמובן מונחים שהם צריכים להיות מוגדרים גם על ידי שלל משרדי הממשלה שעובדים עם הסוגיה הזאת.
קסניה סבטלובה: אתה יודע, אפשר לעשות דיון מיוחד רק על זה, אבל יש פה מינוח שמשתמשים בו במשרדים כאלה ואחרים.
קסניה סבטלובה: אדם שבא והוא כבר פרש במקום שהוא בא ממנו, הוא בא לכאן, הוא יכול להתחיל לעבוד עכשיו?
קסניה סבטלובה: הוא בנאדם צעיר?
אברהם נגוסה: אנחנו שמענו את ההערות אבל נושא הדיון - - -
קסניה סבטלובה: אבל ככה מגדירים אותו.
קסניה סבטלובה: זה לא אני - - -
אברהם נגוסה: חברים, נושא הדיון זה לא הגיל וההגדרה מיהו קשיש.
אברהם נגוסה: נושא הדיון הוא על מצב הקשישים, איך משרדי הממשלה מטפלים.
אברהם נגוסה: תמשיכי עכשיו.
נורית יכימוביץ': אני אמשיך מאותה נקודה וקודם כל אני חייבת לומר שלא התכוונתי לפגוע באף אחד.
נורית יכימוביץ': בלוח הזמנים שעמד לרשותנו לכתיבת המסמך הזה הסתמכנו בין היתר גם על נתונים וקבצי נתונים של למ"ס שלא כולם חדשים והיה צריך לסכם קבצי נתונים שנאספו בזמנים שונים.
נורית יכימוביץ': ההגדרה הזאת של 65 כן הייתה מקובלת במהלך שנים רבות במדינה שלנו ואנחנו ציינו בפירוש בפסקת הפתיחה של המסמך שחלק מהאנשים האלה הם עדיין בגיל העבודה שכן גיל הפרישה לגברים הוא 67, אנחנו כן מודעים לעניין הזה, ואז אנחנו בעצם מדברים על עניין של שנתיים לכאן ולכאן.
נורית יכימוביץ': חשוב לציין ש-82% מהאנשים שחיים כיום בישראל ועלו לארץ מ-1990 והלאה הגיעו ממדינות ברית המועצות לשעבר, ועוד נתון מעניין שאפשר להתייחס אליו בתכנון מענים זה העובדה שיש שיעור גבוה יחסית של נשים בקרב הקשישים העולים, מדובר על 60% נשים לעומת 56% בכלל אוכלוסיית הקשישים.
נורית יכימוביץ': תודה רבה.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע לפני שאני פונה למשרדי הממשלה, את חבריי חברי הכנסת.
נחמן שי: קודם כל אני שמח ומודה לך אברהם שאתה חלק מהפעילות המיוחדת שלנו היום ביום האזרחים הוותיקים בכנסת, זה מקיף ארבע ועדות של הכנסת, את הגשת דו"ח הביניים של הוועדה לנושא הזקנה בכנסת, מפגש גדול באודיטוריום וכולי.
נחמן שי: אני חושב שאנחנו כולנו שותפים למאמץ תודעתי, אני קורא לו, של שינוי הגישה והמודעות לאזרחים ותיקים במדינת ישראל לכן אני רגיש מאוד לעניין של הטרמינולוגי נורית, זה פשוט לא הגיוני, אני אשב איתך אחר כך ותגידי לי מי סיפק לך את הנתונים כי אני גם בקשר עם המוסד לביטוח לאומי וגם עם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שם בכלל לא משתמשים יותר בביטוי "קשיש" לפי סיכום בינינו וגם מהביטוח הלאומי.
נחמן שי: עכשיו בואו נחזור לעניין שלפנינו.
נחמן שי: תראו, עליה, כל יהודי זכאי לעלות למדינת ישראל ואיש לא אמור להכתיב גילאים ולא לקבוע שצעיר או בריא הוא עדיף ומבוגר וחולה חס וחלילה הוא לא עדיף וכדומה לכן אנחנו מקבלים מגוון של עולים.
נחמן שי: יחד עם זאת אנחנו מודעים לעובדה שעיקר הבעיות הכלכליות הם בקרב העולים המבוגרים, הם לא הספיקו, חלקם גם כשהגיעו בגיל יותר צעיר לא הספיקו לצבור פנסיה ואלה שמגיעים מבוגרים ולא הולכים אפילו לעבוד או עובדים זמן קצר מאוד הם לא יספיקו ואנחנו כולנו צריכים להיות שותפים למאמץ אדיר לשחרר אותם מעוני שנכפה עליהם במדינת ישראל.
נחמן שי: לפי הנתונים שבידינו חמישית מהאזרחים הוותיקים הם מתחת לקו העוני.
נחמן שי: אני חושב שזו חרפה לחברה הישראלית שאחד מתוך חמישה אנשים בגילאים של אזרחים ותיקים, שזה 62, 67 כפי שאמרתי קודם הוא אדם עני שחייב לחסוך כל הזמן ולעשות שיקולים שלא מקובלים עליי בין תרופה לבין אוכל לבין נסיעה לבין אפילו לקנות בגד או כל צורך אחר שהוא צורך אנושי ממדרגה ראשונה.
נחמן שי: המדינה חייבת להיחלץ לעזרתם, דובר על זה הרבה, בסוף הגדילו את קצבאות הביטוח הלאומי בשישה שקלים, שזה יפה, שישה שקלים הוסיפו לחודש, שישה שקלים הוסיפו לקצבאות הביטוח הלאומי שהן נקראות עכשיו קצבאות אזרח ותיק.
נחמן שי: זה כנראה לא ישנה באופן דרמטי, זה קפה בקופיקס.
אברהם נגוסה: זה לא 200 שקל?
קסניה סבטלובה: זה היה 31 שקלים בשנה שעברה.
נחמן שי: יופי אז אנחנו מתקדמים לאט לאט.
נחמן שי: אנחנו נקנה קפה בקופיקס, למאפה כבר לא יספיק לנו.
נחמן שי: אז זה כמובן לא שיפור משמעותי וכאן צריכה להיות התגייסות לאומית, מדברים על זה הרבה אבל עושים מעט.
נחמן שי: האזרחים הוותיקים שהגיעו היום וחבריהם שלא הגיעו היום הם הכוח הפוליטי הכי חשוב במדינת ישראל היום, מיליון איש, ואני מקווה שהם יגידו בסוף את דברם, אם לא יעזור דרך הכנסת בדרך הזאת, אז ביום הבחירות הם יבחרו במפלגות שהם רוצים, אני לא מטיף פה לאף מפלגה, אבל הם צריכים לדרוש מהמפלגות שלהם את הדרישות האלה.
נחמן שי: זה מה שאני רוצה, כל מפלגה שתאמץ סדר יום בעניין אזרחים ותיקים.
נחמן שי: כל מפלגה.
נחמן שי: כך זה יהפוך להיות עניין משותף, הן יתחרו ביניהן ובסופו של דבר מי שיצא נשכר, גם האזרחים הוותיקים, גם הילדים שלהם שצריכים לדאוג להם וגם הנכדים שלהם שאמנם רחוקים, אבל יום אחד הם יגיעו לאותו מקום.
נחמן שי: עוד פעם, תודה רבה על המפגש.
קסניה סבטלובה: אני קודם רוצה להתחיל בכך שאנחנו מציינים היום את יום הדיור הציבורי והוזמנו לכנסת קבוצות גדולות של עולים ועולות ותיקים, קשישים, תגדירו אותם איך שאתם רוצים, אבל הם מסתובבים עכשיו כאן בכנסת והם לא יודעים מי הזמין אותם, מי מטפל בהם והם כעוסים - - -
שלומית אבינח: זה לא הוועדה.
קסניה סבטלובה: לא אמרתי שזה הוועדה.
קסניה סבטלובה: אמרתי אבל מי שנושא באחריות להזמנתם של אנשים מבוגרים מאוד שהגיל הממוצע שם כפי שאני ראיתי זה מ-75, 80 והלאה - - -
נחמן שי: יש יום הדיור הציבורי היום?
קסניה סבטלובה: יש יום הדיור הציבורי.
קסניה סבטלובה: זה מחר בכלל, אבל אמרו להם שזה היום והם מסתובבים כאן בכנסת והם לא יודעים לאן ללכת וזה ממש ממש שערורייה, שיש פה מאות אנשים מבוגרים.
שלומית אבינח: סליחה שאני מתערבת, אני - - -
קסניה סבטלובה: תני לי לסיים שלומית.
קסניה סבטלובה: מי שהזמין אותם זה אדם אחד מחברי הכנסת כאן במשכן, ומתקשרים לכל חברי הכנסת שהם מכירים עכשיו לכל העוזרים שלהם ושואלים "מה איתנו, לאן ללכת, מה אנחנו צריכים לעשות פה בכלל, לאן אנחנו מגיעים".
קסניה סבטלובה: אני פשוט מוחה על ההתנהגות הזאת כי מי שהזמין אותם הוא ראוי - - -
אברהם נגוסה: אבל זה לא קשור לוועדה, למה את מדברת - - -
קסניה סבטלובה: תשמע, אנחנו מדברים על כך שאנחנו צריכים לסייע לוותיקים בואו נתחיל באנשים שפה.
קסניה סבטלובה: הם עומדים מעבר לדלת.
אברהם נגוסה: בסדר, אבל לא קשור לוועדה.
אברהם נגוסה: הוועדה לא הזמינה.
קסניה סבטלובה: אני הבעתי את המחאה שלי כי הכל קשור להכל.
אברהם נגוסה: תדברי במליאה מול יו"ר הכנסת.
קסניה סבטלובה: אז התחלתי בזה פה ואמשיך בזה שם.
קסניה סבטלובה: אבל אני אומרת שאנחנו צריכים להתייחס גם למצוקה של האנשים שכרגע נמצאים מעבר לדלת.
קסניה סבטלובה: דבר שני שאני רוצה להגיד, זה כמובן, אנחנו מדברים פה על שילוב של עולים קשישים בחברה הישראלית וכל מי שידבר על שילוב של עולים קשישים, קודם צריך לחשוב על איך הוא מספק את הצרכים הבסיסיים של אותם קשישים.
קסניה סבטלובה: איך הוא דואג לקורת הגג מעל הראש שלהם, איך הוא דואג לכך שהם לא יבחרו בין אוכל לתרופות, בין חימום לבין לעשות עוד מקלחת, כי אולי זה יקר מדי.
קסניה סבטלובה: אם אנחנו מדברים על כך שמדינת ישראל לא מספקת את הצרכים הבסיסיים האלה היום, והיא לא מספקת אותם, וזה שיש לנו עדיין, אנחנו עכשיו בשנת 2018 ואני יכולה להגיד לך שאני בעצמי כבר עוקבת כ-20 שנה אחר התור הזה שהולך ומתארך במשרד העלייה והקליטה, התור הזה לא הולך לשום מקום, אז פתרון של דיור ציבורי לאותם עולים קשישים שלא עולה המון כסף ואנחנו מכירים היטב מדוגמאות של מדינות שיודעות וגם לא מדינות עשירות מופלגות, יודעות לפתור את הדברים האלה.
קסניה סבטלובה: אנחנו יודעים גם שמדי שנה מועלים רעיונות כאלה ואחרים ויש כספים ויש לנו תקציבים, אבל בסופו של דבר פתרון אין ויש לנו קשישים שעדיין גרים בשוק הדיור הפרטי שגם לאדם צעיר, גם לאדם שמרוויח היטב, זה עדיין קשה לשלם שכר דירה כי זה עולה, כי זורקים אותך מהדירה שלך, כי יכולים בכל רגע להגיד לך "לא, הפרת חוזה, אתה בחוץ".
קסניה סבטלובה: אז כל עוד לא נפתרה הבעיה הזאת אני חושבת באמת ובתמים שאנחנו צריכים להתעסק קודם כל בדברים האלה, כי אדם שאין לו קורת גג ואין לו פת לחם הוא לא יחשוב על איך אני יכול ללכת לשלישי בשלייקס או לתיאטרון כזה או אחר, הוא יחשוב כל הזמן איך אני מתקיים ואיך אני שורד עוד חורף ועוד קיץ בלי מזגן, בלי חימום, בלי תרופות שאני צריך כי אני לא יכול לעמוד במחיר שלהן כי לא כולן כלולות בסל הבריאות, ואלה הדברים הבוערים שעליהם אנחנו באמת צריכים לדבר בהקשר של אותם קשישים עולים, שאתם יודעים מה, שיחיו עד 120 שנה, אבל שיחיו, לא שישרדו.
יואל רזבוזוב: תודה כבוד היושב ראש, כמובן שאנחנו מציינים את היום הזה, שילובם של עולים מבוגרים בחברה הישראלית, אבל אני לא חושב שאנחנו יכולים לשמוח במיוחד, אפילו, כמו שחברת הכנסת סבטלובה אמרה עכשיו.
יואל רזבוזוב: פגשנו מבוגרים ושניים ניגשו "אנחנו רופאים ואנחנו גרים בשוק הפרטי, אנחנו משכירים דירה, פשוט אין לנו כסף, לא נשאר לנו כסף למחיה".
יואל רזבוזוב: זה סיפור עצוב, אני חושב שכולנו מקבלים המון פניות ציבור, יש תור ארוך במשרד העלייה והקליטה, כ-30,000 איש שמחכים לדיור ונאלצים לשכור דירה בשוק הפרטי, ו-70%, 80% מההכנסה שלהם, מכל ההכנסה, הולכת לשכירות, זאת אומרת שפשוט לא נשאר להם כסף לא לאוכל לא לתרופות ולא לשום דבר אחר, וחבל כי אנחנו בסופו של דבר לא מדינת עולם שלישי והכל הוא סדר עדיפויות ולא מדובר כאן על המון כסף, אנחנו רואים כמה כספים מועברים בהסכמים קואליציוניים מעל לשולחן ומתחת לשולחן, בשביל הישרדות הממשלה.
יואל רזבוזוב: בסוף להעלות ב-1,000 ₪ את המענק לדיור בחודש, זה יעלה למדינה כ-300 מיליון ₪ בשנה, לא הרבה כסף.
יואל רזבוזוב: ביחס לתקציב המדינה זה באמת לא הרבה כסף.
יואל רזבוזוב: עניין של סדר עדיפויות.
יואל רזבוזוב: אני יכול להגיד מהקדנציה הקודמת כשיו"ר מפלגת יש עתיד יאיר לפיד היה שר האוצר והחליט לתת מיליארד ₪ לתכנית של ניצולי השואה, הרי בסוף הוא לא המציא את הכסף, הכסף בא כסדר עדיפויות.
יואל רזבוזוב: הוא לקח אותו ממקום אחר, מיליארד ₪, אני לא רוצה עכשיו להיכנס למלחמות הפוליטיות, והעביר אותו לשם.
יואל רזבוזוב: בסופו של דבר היום בשביל לעזור לאנשים הללו, העולים, שבאמת קשה, גם מבחינת שפה כי הם עלו בגיל מבוגר, גם מבחינת ההכנסות שהם נאלצים לשלם על שכירות, בשביל לעזור להם אנחנו צריכים כ-300 מיליון ₪ כעזרה ראשונה, זה היה מאוד מסייע להם וחבל שאנחנו לא עושים את זה.
יואל רזבוזוב: כמו שאמרנו, אנחנו כאן בוועדה לא קואליציה ולא אופוזיציה אלא למען העולים.
יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו צריכים לצאת עם הקריאה הזאת, לא פעם ראשונה, אנחנו עושים את כל המאמצים אבל גם חברי הכנסת שבוועדה מהקואליציה גם צריכים ללחוץ על המפלגות שלהם לעזור, כי כמו שאמרנו זה אפשרי.
יואל רזבוזוב: אפשר לדבר עד כמה קשה להם והכל אבל גם אפשר ליישם את זה וגם הראינו שאפשר לעשות את זה.
יואל רזבוזוב: אני מקווה מאוד שקולנו יישמע.
יואל רזבוזוב: לא קולם כבר, אני לא מדבר על הקשישים, על העולים האזרחים הוותיקים, כי קולם לא נשמע.
יואל רזבוזוב: אני יכול להגיד, גם פה בכנסת ראיתי אותם, הוא פשוט לא נשמע.
יואל רזבוזוב: אז לפחות שישמעו את קולנו.
אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד באופן ברור לפרוטוקול שהדיון שלנו פתוח לכולם.
אברהם נגוסה: זה במסגרת יום שהכנסת מציינת, לאזרחים הוותיקים.
יואל רזבוזוב: זה לא קשור לוועדה.
יואל רזבוזוב: חברי הכנסת בלי לציין את שמו או שמה, זה היחס שהם קיבלו.
אברהם נגוסה: לא קשור לוועדה, אבל אני רוצה להבהיר כי אנחנו ביקשנו מהם שייכנסו והצענו להם גם שנתרגם את כל הדיון.
אברהם נגוסה: אבל אני לא יכול להכליל את כולם.
קסניה סבטלובה: הם חשבו שהזמינו אותם למשהו אחר לגמרי.
קסניה סבטלובה: בגלל זה.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו, אני פונה למשרד הקליטה כיוון שאנחנו מדברים על קשישים עולים, נתחיל ממשרד הקליטה ונמשיך עם משרדי הממשלה האחרים.
אברהם נגוסה: אלמו אבנט בבקשה.
אלמו אבנט: המשרד שלנו במסגרת התמיכה שהוא תומך בכלל העולים, גם עולים אזרחים ותיקים מקבלים ביטוי תקציבי במסגרת התכניות שמבוצעות ברשויות המקומיות.
אלמו אבנט: בתוך הנוהל אפילו הדגשנו את הנושא של האוכלוסייה הזאת וכמובן בסופו של דבר מי שמחליט להגיש תכנית כזו או אחרת זו הרשות המקומית מאחר והם תושבי המקום, היא בעצם מכירה את הצרכים שלהם וגם יש לה את המקורות הנוספים, והיא מחליטה איזה תכנית להפעיל ואיזו תכנית לא להפעיל.
אלמו אבנט: בנוסף יש לנו עוד תכנית של וטרנים - - -
אברהם נגוסה: ברגע שהם מכינים את התכנית ומגישים אותה, כשהם פונים אליכם לתקציב, מה החלק שלכם בביצוע או במימון?
אלמו אבנט: אנחנו מממנים, יש גם עניין של מצ'ינג, אבל בגדול המצ'ינג הוא מאוד סמלי, הוא לא כזה גבוה.
אלמו אבנט: המשרד מקצה משאבים גדולים לכלל העולים אבל גם בנוסף לזה לקשישים.
אלמו אבנט: דבר נוסף, של שורדי מלחמת העולם השניה, הווטרנים, מוקמים חדרי הנצחה בכ-60 רשויות מקומיות, שהמקום הזה נותן ביטוי לאנשים האלה, וגם מגיעים לשם תלמידים מבתי ספר על מנת ללמוד מורשת.
אלמו אבנט: בנוסף יש להם גם סיורים.
אלמו אבנט: ובאמת זה מקום שהוא בעצם נותן גם, וגם אנחנו לא מזמן ציינו 70 שנה ניצחון על גרמניה פה בכנסת, כל שנה בעצם מציינים את הנושא הזה.
אלמו אבנט: יש גם מועדונים.
אלמו אבנט: אני ראיתי גם בסיורים שלי בתפקידי הקודם, יש מועדוני מפגש לגילאים האלה.
אלמו אבנט: במועדונים האלה מתקיימים הרבה פעילויות העשרה - - -
אברהם נגוסה: אני צריך לצאת להצביע ואני חוזר.
נחמן שי: אלמו סיימת?
נחמן שי: (היו"ר נחמן שי)
אלמו אבנט: לא סיימתי.
אלמו אבנט: הייתי באמצע המועדונים.
אלמו אבנט: יש מועדונים שמוקמים גם ברשויות מקומיות, במועדונים האלה מתקיימים המון פעילויות העשרה, אם זה סיורים, אם זה עבודות יד, מפגשים - - -
שלומית אבינח: מי רשאי להשתתף?
אלמו אבנט: כל העולים.
אלמו אבנט: גם ותיקים.
אלמו אבנט: שילוב.
אלמו אבנט: זה מקום שהוא פתוח אבל הוא מלא בהרבה פעילות העשרה.
קריאה: הוא ממומן על ידי המשרד?
אלמו אבנט: אנחנו מממנים בחלקו.
אלמו אבנט: שוב פעם, זה עניין של שיתופי פעולה.
אלמו אבנט: הדבר הנוסף, במסגרת תמיכה בעמותות, הכנסנו את נושא האזרחים הוותיקים, אז מתוך העמותות שהגישו בקשה הייתה להם אפשרות גם להגיש לאוכלוסייה הזאת, גם יכלו לקבל.
אלמו אבנט: אני יודע מבדיקה שלי לפחות איזה 20 עמותות שהגישו בקשות, הגישו גם תכניות לאוכלוסייה הזאת.
אלמו אבנט: אז בסך הכל אני יכול לבוא ולהגיד שבנוהל שלנו אנחנו נותנים דגש לאוכלוסייה הזאת כי היא אוכלוסייה מאוד חשובה.
אלמו אבנט: אנחנו יותר גם נכנסים לאוכלוסיית הקשישים יוצאי אתיופיה, שם גם נותנים דגש.
אלמו אבנט: יש עכשיו גינות קהילתיות שמתקיימות ברחבי הארץ, שהן מאוד יפות ומעסיקות את האוכלוסייה הזאת ואנחנו גם תומכים בפעילות הזאת.
רות דיין מדר: אפשר לשאול שאלה?
נחמן שי: כן.
נחמן שי: את יכולה, לפני שעירית תדבר.
נחמן שי: מה שמך?
רות דיין מדר: אני עורכת הדין רות דיין מדר ממרכז השלטון המקומי.
רות דיין מדר: רציתי לשאול מה המטרה של כל התכניות האלה בתחום של אזרחים ותיקים מהצד של המשרד שלכם.
רות דיין מדר: מה המטרה, מה המדיניות בעצם?
אלמו אבנט: זו השלמה.
אלמו אבנט: אנחנו לא מחליפים את ה- - -
רות דיין מדר: כן אבל מה המטרה בשביל התקציב, עבור מה?
רות דיין מדר: עבור פעילות הפגת בדידות?
רות דיין מדר: לאיזה צורך?
אלמו אבנט: שוב פעם, אנחנו לא קובעים את הצרכים.
אלמו אבנט: מי שקובע, כפי שאמרתי קודם, זו הרשות המקומית.
אלמו אבנט: הרשויות המקומיות מחליטות בעצם.
אלמו אבנט: מתוך המשאבים, מתוך התכניות שיש ברשות, מה חסר.
אלמו אבנט: ואנחנו משלימים.
אלמו אבנט: אנחנו כמעט ולא קובעים להם איזה נושא להפעיל באיזה תחום, והם בעצם מחליטים.
אלמו אבנט: פעם היינו כותבים להם להפעיל בתחום הזה ובתחום הזה, היום אנחנו לא עושים את זה מכיוון שהגענו למסקנה שמי שמכיר את הצרכים האמתיים של התושבים זו הרשות המקומית, היא בעצם מחליטה מה חסר לה, איפה היא יכולה להיעזר בנו ואנחנו רואים שזה נופל לפי הנוהל שלנו, אנחנו גם מוגבלים לזה שלנו, אנחנו פשוט מאשרים.
אלמו אבנט: לכן אנחנו משלימים ולא מחליפים אף גוף אחר שאמור לעשות את זה.
אלמו אבנט: עוד דבר נוסף, אנחנו קנינו גם עוד תיאטראות והצגות שאנחנו מפעילים לאוכלוסייה הזאת, והיא נכנסת בחינם, אנחנו לא גובים מהם.
אלמו אבנט: זו חלק מהפעילות שאנחנו מפעילים ואין דבר כזה, בחלק מהפעילויות נדרשת השתתפות סמלית - - -
נחמן שי: הסבסוד להצגות ובכלל לתרבות, הוא הולך לגופי התרבות.
נחמן שי: הוא לא הולך לאוכלוסייה, נכון?
נחמן שי: אני פעם חשבתי שהיה נכון לתת לכל אדם סל תרבות, בקבוצה הזאת של האזרחים הוותיקים, כלומר המדינה מעמידה לרשותו או לרשותה נגיד 500 שקל, ואומרת "הנה, אתם יכולים ללכת ל-X אירועים, מופעים, כמו כרטיסיה אפילו.
נחמן שי: תמיד יהיו זיופים, אבל לא משנה.
נחמן שי: ואז אתה בוחר לעצמך את ההרכב של התרבות שאתה או את רוצים.
נחמן שי: היום הכסף הולך לתיאטראות ולגופי התרבות והם או שנותנים הנחה או שלא נותנים הנחה, וכן הלאה, זה סל כבד מדי.
נחמן שי: אבל אם לכל אדם בשכבה הזאת הייתה הקצבה מסוימת שהוא יודע שהוא יכול ב-500, 1,000, לא יודע כמה שהמדינה תחליט, לצרוך תרבות, זה היה משנה לגמרי את כל המערכת.
נחמן שי: זה היה מסבך אותה אולי, אבל עושה אותה מצד שני גם הרבה יותר, אתה יכול לבחור לעצמך מה שאתה רוצה.
אלמו אבנט: אני יכול להבטיח לך אדוני, אנחנו נבחן את זה.
אלמו אבנט: אבל בשלב הזה - - -
נחמן שי: מה היקף התמיכה בתרבות ומכלול התרבות של אזרחים ותיקים, אתה יודע?
אלמו אבנט: לא, אני לא רוצה לומר סתם מספר, אבל מה שכן, בשלב הזה - - -
נחמן שי: אולי המשרד לשוויון חברתי תיכף יאמר.
נחמן שי: עירית פה?
נחמן שי: תיכף עירית, יש לך אתגר.
נחמן שי: תתכונני לשאלה.
אלמו אבנט: זה מה שאמרתי אדוני, האוכלוסייה הזאת רוצה להיכנס להצגות, לא גובים ממנה, היא נכנסת בלי תשלום, וגם בפעילויות, אם יש איזו השתתפות עצמית, אנחנו - - -
נחמן שי: הבוס הגיע.
נחמן שי: החלפנו אותך כשלא היית.
נחמן שי: (היו"ר אברהם נגוסה)
אלמו אבנט: לגבי השתתפות עצמית, לא תימנע האפשרות להשתתף בפעילות כזו או אחרת בגלל שלאותו עולה אין להם את דמי ההשתתפות.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את המשרד לשוויון חברתי.
אברהם נגוסה: בבקשה עירית גוטמן, מרכזת בכירה בפניות הציבור.
עירית גוטמן: אני אחראית על המוקד לאזרחים ותיקים במשרד לשוויון חברתי.
עירית גוטמן: אני אשמח לשתף את הוועדה איך אנחנו בעצם נותנים שירות במסגרת המשרד, לאזרחים ותיקים שהם עולים.