GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סטיב ביים: היינו צריכים לומר שישראל היא רכיב מהותי מהזהות היהודית של יהודים בכל מקום.
סטיב ביים: היינו צריכים לעשות זאת ולצערי הרב לא עשינו.
סטיב ביים: אבל עכשיו כשאנחנו עושים זאת אל תחבלו במאמצים שנעשים כדי להביא אנשים צעירים לישראל.
סטיב ביים: תאפשרו להם לראות את המדינה היהודית הנמרצת, מדינה יהודית דמוקרטית שהם יכולים להזדהות איתה.
סטיב ביים: באותו זמן אל תגידו להם שאם הם יבואו לישראל הם לא יוכלו להינשא בדרך בה הם חפצים.
סטיב ביים: או אם תבואו לישראל יהדות
סטיב ביים: כם לא תוכר על ידי המונופול של הרבנות הראשית.
סטיב ביים: זה מה שקורה ובזה אנחנו צריכים להילחם.
סטיב ביים: הנושא השני מתייחס לדבריה של חברת הכנסת ציפי לבני שישראל היא מדינה יהודית דמוקרטית במשמעות של בית לאומי לעם היהודי.
סטיב ביים: חקיקה דתית נוספת לא מקדמת את הרעיון הזה.
סטיב ביים: במילים אחרות, אנחנו צריכים להכיר בכך שישראל מייצגת את הבית עבור כל היהודים.
סטיב ביים: ראש הממשלה התייחס לזה אתמול בערב ואמר זאת מפורשות.
סטיב ביים: עצם הרעיון מציע שלמולדת יש קדימות לנושא התפוצות.
סטיב ביים: אנחנו לא מבקשים רק שוויון פשוט.
סטיב ביים: אנחנו מבקשים הכרה בתפוצות.
סטיב ביים: אל תעררו על התוקף והלגיטימיות של יהדות התפוצות בכך שתטענו שישראל היא מדינה דתית ומכאן שהיא לא המולדת של כל היהודים.
סטיב ביים: זה לא הבית הלאומי של העם יהודי.
סטיב ביים: זה הבית הלאומי של חלק מהיהודים המזדהים עם ההגדרה ההלכתית של מי הוא יהודי.
סטיב ביים: אם נסתכל על העתיד, אני חושב שאנחנו צריכים להיות מציאותיים ולהגיד שעצם הרעיון של אומה יהודית נמצא היום תחת איום.
סטיב ביים: זה לא הרעיון הכי פופולארי בחברה האמריקאית בהתבסס על דמוקרטיה, אמונה בשוויון זכויות ואינדיבידואליזם, אנשים לפעמים נתפסים כשבטיים.
סטיב ביים: כפי שנאמר שנת 1948 שינתה את המפה ואת המשמעות של האומה היהודית.
סטיב ביים: תפקידנו כיהודים מכל העולם הוא לתת משמעות ממשית לרעיון הזה של אומה יהודית, לנושא דמוקרטיה יהודית על כך שנגיד שכן, ישראל היא הבית הלאומי של על העם היהודי ולא חשוב איפה הם גרים.
אברהם נגוסה: בבקשה חברת הכנסת יעל כהן-פארן.
יעל כהן-פארן: אני רוצה להצטרף לדוברים הקודמים: נחמן שי, ציפי לבני ועליזה לביא שכבר עזבו וראשית לברך אותך על המפגש הזה וגם את האורחים מ-JREC ו-AJC.
יעל כהן-פארן: תראו, אני חושבת שאני היא חברת הכנסת הראשונה שקשורה לתנועה הקונסרבטיבית בישראל וככזאת, אני יכולה לומר לכם שאנחנו מרגישים כמיעוט מאד קטן מבלי להזכיר מיעוט מקופח.
יעל כהן-פארן: אני בטוחה שישנם מיעוטים אחרים בישראל ולא אשווה אותנו אליהם, אבל מבחינת חיים יהודים וחופש הביטוי הדתי אני חושבת שכל מי שמכיר את התנועה המסורתית, שחוגגת בימים אלו 40 שנה להיווסדה וחלק מכם אולי חגגו איתנו לפני כמה חודשים, יודע שהיא גדלה אבל עדיין קהילה קטנה.
יעל כהן-פארן: אני חושבת שאם רוצים לשנות בישראל את הגישה לגבי פלורליזם ביהדות, שכפי שכולם אמרו היום וכפי שגם אני רואה זאת זה נמצא במצב גרוע ביותר ואשר מגיע מתוך שנאה אמיתית של האורתודוקסים והאולטרא אורתודוקסים לרפורמים ולקונסרבטיבים וזה כמובן מצב לא מקובל במצב הפוליטי היום.
יעל כהן-פארן: אנחנו צריכים לשנות את המצב הזה.
יעל כהן-פארן: זהו קונפליקט בין ישראל לבין יהדות התפוצות.
יעל כהן-פארן: זה משהו שאנחנו צריכים לשים על השולחן ואני אומרת לכם שזה צריך להפוך ולהיות עניין פנימי של ישראל כדי לעשות שינוי.
יעל כהן-פארן: לשם כך עלינו לעבוד יחדיו מכיוון שיש חיבור בין הקהילות שלנו, הקהילה הקונסרבטיבית הישראלית והקהילה הרפורמית מחוברות לקהילות גדולות הרבה יותר בחו"ל ובמיוחד באמריקה.
יעל כהן-פארן: אני חושבת שלא צריך להסתכל על זה רק כעל יחסי גומלין, אלא כעל חיזוק הקהילה הקונסרבטיבית והקהילה הרפורמית בישראל וזה כמובן לא קל.
יעל כהן-פארן: אבל, אפשר לעשות זאת.
יעל כהן-פארן: ואני מאמינה שזה יעשה שינוי גדול כאן
יעל כהן-פארן: בגלל שכרגע הפוליטיקאים בממשלה הזו ולצערי הרב הולכים לכיוון של האולטרא אורתודוקסי.
יעל כהן-פארן: הרבה פעמים אני שומעת כאן בכנסת, לא בחדר הזה אלא בחדרים אחרים ובמליאה שפה מלאת שנאה וממש קשה לשמוע את זה.
יעל כהן-פארן: כדי להילחם בזה ולשנות את זה אנחנו חייבים לעבוד יחדיו.
אברהם נגוסה: הדובר הבא הוא שוקי פרידמן.
אברהם נגוסה: אני רק רוצה להזכיר לכם שרשימת האנשים שרוצים לדבר מתארכת ולכן אני מתנצל מראש ומבקש לקצר בדברים.
שוקי פרידמן: תודה רבה ליו"ר וחבר הכנסת נגוסה, שארגן את הועידה הזו וגם על כך שהוא מתמודד עם נושאים הקשורים ליהדות התפוצות בכל יום.
שוקי פרידמן: מחר יש לנו דיון נוסף על החוק של הרבנות הראשית להכרה ברבנים ואנחנו נפגשים כל שבוע כאן
שוקי פרידמן: בכנסת ומנסים לעצור את כל היוזמות הללו של הפיכת הרבנות הראשית לגלובלית ושכפול המונופול שלה בשאר העולם היהודי – אנחנו חושבים שזה מאד מסוכן.
שוקי פרידמן: אבל, הבעיה היא שרק קבוצה קטנה בישראל מודעת ומתמודדת עם הבעיה היהודית.
שוקי פרידמן: אנחנו מתמודדים עם יהדות התפוצות, עם הבעיות שלה ביחסיה עם ישראל במשך כל השנה, ב-3 השנים האחרונות.
שוקי פרידמן: הרוב בישראל לא יודע כמעט שום דבר על יהדות התפוצות ועל מנהגי היהדות שלהם.
שוקי פרידמן: אני חושב שלא ממש אכפת להם.
שוקי פרידמן: אנחנו יכולים לדון כאן ארוכות על הבעיות, אבל עד שהאנשים בישראל יכירו בחשיבות יהדות התפוצות למדינת ישראל והאתגרים איתם אתם מתמודדים והרגשות שלכם למדינת ישראל לא נצליח לפתור את הבעיה כאן.
שוקי פרידמן: מצד שני, אל תתייחסו ברצינות רבה לרבנות הראשית.
שוקי פרידמן: למה?
שוקי פרידמן: בגלל שהם מפסידים את המונופול שלהם.
שוקי פרידמן: הודות למעשים קטנים שאנחנו עושים כאן הם מאבדים את המונופול שלהם בכל מה שקשור לגיור, נישואין ולאחרונה גם גירושין.
שוקי פרידמן: לרבנות הראשית יש כוח בישראל אבל עדיין המדינה מופרדת מהרבנות הראשית ויש לה חוקים משלה שלוקחים כוח מהרבנות הראשית.
שוקי פרידמן: כך שאם אתם מסתכלים על ישראל ועל הרבנות הראשית ועל מעשיה והצהרותיה התמונה יותר אופטימית וכשתחזרו הביתה נסו להראות תמונה שלמה של ישראל ולא רק מה שהרב הראשי אמר לגבי רפורמה.
שוקי פרידמן: לסיכום, בואו לא ננסה לקיים דיון לגבי שוויון זכויות.
שוקי פרידמן: אנחנו בהחלט זוכרים את התמיכה היהודית האמריקאית – זה חיוני למדינת ישראל.
שוקי פרידמן: אבל שוויון זכויות זה לא מה שזה נראה ואחד מהערכים שאנחנו מתמודדים איתו ומדברים עליו זה הערך של להיות עם אחד, לא בגלל שזה עוזר לשני צדדי האוקיינוס להתקיים, אלא בגלל שאנחנו עם אחד.
שוקי פרידמן: אם נביט אחד בשני לא רק כעם אלא גם כעל אחים ונהפוך להיות מעין אחוות אחים אז גם אם אחד האחים במשפחה מרגיז אותך או אומר משהו שאתה לא מסכים איתו או שאתה מתנגד לו, אתם עדיין משפחה אחת.
שוקי פרידמן: אז בוא נשמור על אחוות האחים הזאת ונשלב כוחות כדי לשכנע אנשים פה ושם על החשיבות של להיות עם אחד.
יהודה גליק: אני רוצה לשמוע אנשים מהתפוצה.
יהודה גליק: שמעתי אנשים שמייצגים ארגונים מישראל ואני שומע אותם כל שבוע.
יהודה גליק: באתי לכאן לשמוע אנשים מהתפוצה.
יהודה גליק: אני חושב שהדובר הבא צריך להיות מהתפוצה.
יהודה גליק: אני גם שומע את עצמי מספיק.
יהודה גליק: אני חושב שמעתה והלאה צריכים לדבר רק אנשים מהתפוצה.
אברהם נגוסה: בואו נשמע את הדובר הבא שהוא המנכ"ל ה-ADL (הליגה נגד השמצה) בישראל.
אברהם נגוסה: אני מסכים עם חבר הכנסת יהודה גליק.
אברהם נגוסה: מטרת הפגישה שלנו היום היא להקשיב ולשמוע את מנהיגי יהדות התפוצות.
אברהם נגוסה: אני מסכים איתו שאנחנו צריכים לתת את זכות הדיבור הראשונית לאורחים ואנחנו תמיד יכולים לדבר, כמו שאמר מר פרידמן, כל פעם שאנחנו נפגשים לדבר על הנושאים הללו.
אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו כרגע חברת הכנסת רחל עזריה.
דב זקהיים: אנחנו כאן 40 אנשים מ-AJC אז אני מציע שתצביעו ותדברו.
אברהם נגוסה: בבקשה, רק תציגי את עצמך.
הרייט שלייפר: שמי הארייט שלייפר, אני מניו-יורק, בת לניצולי שואה, ואני ראש מועצת הועידה היהודית האמריקאית.
הרייט שלייפר: אני רוצה להוסיף דבר אחד לגבי מה שהועידה היהודית אמריקאית עושה למען ישראל ולמען יהודים בעולם.
הרייט שלייפר: אלה מאיתנו שהגיעו הנה היום עושים זאת על חשבונם ועל חשבון הזמן שלהם.
הרייט שלייפר: אנחנו נוסעים ברחבי העולם ומדברים על הנורמליזציה של ישראל בקרב אומות העולם.
הרייט שלייפר: אנחנו מגיעים לכל היבשות בעולם ויש לנו גישה למנהיגי העולם כמו שכמעט ואין לאף ארגון יהודי אחר.
הרייט שלייפר: ישראל כבר נמצאת בקרביים שלנו, אבל אם דור ההמשך לא יהיו מוכנים להקדיש את זמנם ואת כספם האישי לתמוך בישראל וביהודים בכל העולם אתם הולכים לאבד לא רק את התפוצה של ארצות הברית אלא גם את הקול שלנו ברחבי העולם.
הרייט שלייפר: אני יודעת שישראל לא רוצה רק חבר אחד.
הרייט שלייפר: אני יודעת שישראל רוצה הרבה חברים ואנחנו יכולים להשפיע על כך.
הרייט שלייפר: לכן אנחנו מקווים שתיקחו בחשבון לא לאבד את הדור הבא של אנשים מהתפוצות, מ-AJC מכיוון שאנחנו קבוצת התמיכה היהודית הגלובלית.
מרוין ישראלו: שמי מרווין ישראלו וגם אני מניו-יורק.
מרוין ישראלו: כרגע אני ראש הסניף הירושלמי של AJC.
מרוין ישראלו: אני רוצה לתת לכם דוגמה אחת ספציפית של הנזק שנגרם ליהודים בארצות הברית מהיחס לתנועה הרפורמית קונסרבטיבית.
מרוין ישראלו: כל שנה המכון למדעי היהדות (Hebrew Union College) שזה ארגון שאני מכיר די טוב שולח את הרבנים של שנה ראשונה לישראל ללמוד על ישראל וללמוד איך להיות רב בישראל.
מרוין ישראלו: נשיא המכון למדעי היהדות דיוויד אלנסון שחזר באופן זמני לכהן כנשיא המכון לאחר מותו בטרם עת של אהרון פנקין יהיה זכרו ברוך.
מרוין ישראלו: דיוויד אלנסון היה התומך החזק ביותר לוודא שכאשר התלמידים נעשים רבנים הם מגיעים לישראל גם בזמנים הכי גרועים והכי מסוכנים.
מרוין ישראלו: הרב אלנסון התעקש שכדי שמישהו יהיה רב בארצות הברית הוא חייב להגיע לישראל בשנתו הראשונה כרב.
מרוין ישראלו: נהדר.
מרוין ישראלו: הרבנים הם המחנכים הראשיים שלנו בארצות הברית.
מרוין ישראלו: יש לנו אנשים שאומנו להיות מחנכים יהודים, אבל הם פועלים תחת מנהיגי הרבנים בקהילה שלהם.
מרוין ישראלו: דיוויד אלנסון חזר על כך שוב ושוב שאם רבנים רפורמים מבלים שנה בישראל ועוברים התעללות מצד המונופול הדתי וננטשים על ידי המונופול הדתי כאן הם צריכים לעבור חינוך מחדש כשהם חוזרים לארצות הברית כדי לשנות את הגישה השלילית איתה הם חוזרים לארצות הברית.
מרוין ישראלו: אנחנו מתייחסים לחינוך יהודי כאל פיל בחנות; אנחנו יודעים שיש בעיה אבל לא מוכנים לדבר עליה.
מרוין ישראלו: מה שקורה עכשיו מבחינת ההשפעה של המונופול האורתודוקסי על רפורמים ואני בטוח שגם על רבנים קונסרבטיבים זה שאתם שמים מכשולים בדרך לחנך את בנינו ואת נכדינו בצורה אפקטיבית.
מרוין ישראלו: רציתי להשתמש בזה כדוגמה ספציפית לאתגרים איתם אנחנו מתמודדים כדי להשיג את מטרתנו שהיא להביא לכך שהאנשים בתפוצות, הדור הזה ודור ההמשך, יתמכו בישראל, יזדהו איתה ויתנסו בלהיות חלק מהעם היהודי.
אברהם נגוסה: מר ג'ולס קליין בבקשה.
ג'ולס קליין: תודה רבה אדוני היו"ר.
ג'ולס קליין: הייתי הנשיא של הועידה היהודית אמריקאית בשנת היובל שלה לפני 12 שנים כך שאני זקן השבט כאן ולא מומחה גדול בנושא.
ג'ולס קליין: אבל אני מוצא את עצמי מודאג באופן קבוע מהערות מנהיגי הממשלה בחודשים האחרונים על הקהילה היהודית באמריקה שהיא בעצם קהילה גוססת, שזה ממש לא נכון.
ג'ולס קליין: אני רוצה להציע בצניעות שהממשלה שלכם - - -
אברהם נגוסה: אני מתנצל, אני חייב ללכת להצביע אבל זה בסדר אבקש ממישהו שיצביע למעני.
ג'ולס קליין: אני מציע בענווה, שישראל תיקח על עצמה את האחריות לתקן את ציבור האזרחים שלה ואת הבנתה את הקהילה היהודית באמריקה.
ג'ולס קליין: אני מציע שתחשבו על תוכנית תגלית הפוכה.
ג'ולס קליין: זה יתחיל בקטן אבל בסופו של דבר תשלחו אנשים במיוחד לארצות הברית שיבקרו את הקהילה היהודית שיראו את החוזק של הקהילה הזאת.
ג'ולס קליין: כך תוכלו לתקן את הייצוג המסולף שלנו כקהילה יהודית נמרצת.
ג'ולס קליין: תודה.
אברהם נגוסה: בבקשה השגריר רוזנבלט.
פיטר רוזנבלט: תודה רבה אדוני היו"ר.
פיטר רוזנבלט: יש לי רק מסר אחד.
פיטר רוזנבלט: שמעתם מעמיתי מהי הבעיה, אבל אנחנו יהודי אמריקה יכולים לעשות מעט מאד לגביה בישראל.
פיטר רוזנבלט: אנחנו סומכים על אלה מביניכם שמבינים את הבעיה ומבינים שצריך לתקן את הבעיה, שינקטו באמצעים בתוך הקואליציה, בתוך הכנסת, עם התקשורת וביחד עִם העַם ויניחו את אבני הבניין שיביאו בסופו של דבר לפתרון הבעיה.
נעמי רוזנבלט: אדבר בקצרה.
נעמי רוזנבלט: ישנם שני סמלים, רעיונות אייקוניים שרודפים אותי ושוברים את ליבי כשאני רואה את הקיטוב בין יהודי התפוצות ליהודי ישראל.
נעמי רוזנבלט: אני גודלתי על שני רעיונות שמעולם לא עזבו אותי.
נעמי רוזנבלט: האחד הוא שאיבדנו את בית המקדש, או איך שתרצו לפרש את זה, בשנת 70 לספירה לא בגלל שהרומאים היו כל כך חזקים אלא בגלל שאנחנו לא הפסקנו להילחם בינינו לבין עצמנו.
נעמי רוזנבלט: לא היה לנו מנהיג אחד, לא היה לנו מרטין לותר קינג או בן גוריון שהצליח לאחד אותנו.
נעמי רוזנבלט: זו הייתה הפרשנות שעליה גדלתי.
נעמי רוזנבלט: אני רואה שזה קורה גם היום ואני לא יכולה להתעלם מזה.
נעמי רוזנבלט: הדבר השני שאני מבקשת מיהדות התפוצות ומיהודי ישראל שבמקום לפעול לפי המסורת של בית שמאי שתמיד הרחיק אנשים והיה מאד נוקשה (זה מה שלימדו אותי) לפעול כמו בית הלל שהיה פתוח, מחנך ומכיל בצורה מאד מודרנית.
נעמי רוזנבלט: אני מתחננת מכיוון שאני רואה מה קורה, איך אנחנו חוזרים על דפוסי התנהגות ישנים.
נעמי רוזנבלט: כתרפיסטית אני יודעת שלא נפטרים מדפוסי התנהגות ישנים במערכות יחסים משפחתיות.
נעמי רוזנבלט: אנחנו תמיד נאבקים ואותו דבר עם ההיסטוריה הלאומית שלנו.
נעמי רוזנבלט: תודה על הקשבתכם.
אברהם נגוסה: בבקשה, בשביל הפרוטוקול הצג את עצמך והאם אתה מייצג ארגון כלשהו.
ג'רי אספרוב: תודה אדוני היו"ר.
ג'רי אספרוב: אני ג'רי אספרוב ואני עם AJC.
ג'רי אספרוב: אני מאזור וושינגטון DC, היה לי הכבוד לפגוש אותך לפני שנתיים במסגרת המשלחת של הקואליציה האמריקאית לשוויון דתי יהודי שהתקיימה כאן באותו נושא.
ג'רי אספרוב: אני רוצה להתייחס לבעיה של הסטודנטים שלנו בגלל שהם חיל הרגלים בכל מה שקשור לנושא עליו אנחנו דנים.
ג'רי אספרוב: בערך לפני שנה באוניברסיטת סן פרנסיסקו שבה לומדים מעל 25,000 סטודנטים והנשיא הוא ממוצא אסייתי.
ג'רי אספרוב: הוא נשאל אם סטודנטים יהודים שתומכים בישראל רצויים באוניברסיטה והוא ענה בצורה לא ברורה ובהססנות.
ג'רי אספרוב: שנה לאחר מכן הוא שוב נשאל את אותה שאלה והוא פרסם התנצלות באתר של האוניברסיטה ואמר שסטודנטים יהודים אכן רצויים באוניברסיטת סן פרנסיסקו אפילו אם הם תומכים בישראל.
ג'רי אספרוב: הוא אולי השתמש בשפה יותר רהוטה אבל לזה הוא התכוון בעצם.
ג'רי אספרוב: למחרת ראש המחלקה המוסלמי ללימודים אתניים באוניברסיטת סן פרנסיסקו תאר את ההתבטאות שלו כהצהרת מלחמה נגד סטודנטים פלשתינאים ופלשתינאים בכל מקום.
ג'רי אספרוב: אני מזכיר זאת מכיוון שבהרבה קמפוסים באמריקה סטודנטים יהודים שהם פרו ציונים נתקלים במצבים קשים מאד בגלל שבהרבה מהקמפוסים הנרטיב הפלשתיני אומץ על ידי הרבה קולות פרוגרסיביים ואני לא מדבר רק על הקולות המוסלמים, אני מדבר על הקולות האפרו-אמריקאים, אני מדבר על קולות הקהילה הגאה, אני מדבר על הקולות של התומכים באיכות הסביבה.
ג'רי אספרוב: הסטודנטים היהודים שלנו שמחשיבים את עצמם כמתקדמים מתבקשים להשאיר את הזהות שלהם בכניסה אם הם רוצים להשתתף בחיי הקדמה באותם קמפוסים.
ג'רי אספרוב: הסטודנט היהודי צריך להחליט אם להיות פרו ציוני ופרו יהודי ולסבול מחרם או להשאיר את הזהות היהודית שלו בבית כדי שיוכל להשתתף בחיי הקדמה בקמפוסים הללו.
ג'רי אספרוב: ומה יש לנו להציע לאותם סטודנטים?
ג'רי אספרוב: היינו רוצים להציע להם את ישראל הזורחת מכל הכיוונים.
ג'רי אספרוב: לילדים האלו יש ערכים מאד חשובים ויקרים להם.
ג'רי אספרוב: חלק מערכים אלו הם קדמה, ליברליות, פתיחות והיכולת להשתתף במארג החיים המדינה שלהם באיזו דרך בה יחפצו.
ג'רי אספרוב: כשהם מסתכלים על ישראל, אחד מהדברים שהם רואים ואני לא מדבר על עזה, זה הבוז למנהיגים הדתיים שלהם כפי שמתבטא על ידי הרבנות בישראל.
ג'רי אספרוב: הם גם רואים מדינה בה הפלורליזם נרמס בגלל שהרבנות מכבדת רק זרם קטן ביהדות.
ג'רי אספרוב: הם גם רואים את חוסר חופש הנישואין שהוא הנושא החשוב ביותר בקמפוס בעשור האחרון.
אלן ריץ': תודה אדוני היו"ר.
אלן ריץ': שמי הוא אלן ריץ' ואני יושב כאן היום לא למעני.
אלן ריץ': אני יושב כאן היום למען נכדתי בת השנה אליזבת' ריץ'.
אלן ריץ': אימא שלה אינה יהודיה ואביה כן יהודי ואליזבת' תגדל כיהודיה מבחירה.
אלן ריץ': ואני רוצה לוודא שהיא תרגיש כחלק מהעם היהודי.
אלן ריץ': מכיוון שהחיבור לישראל הוא כל כך קריטי זה מאד חשוב איך מדינת ישראל מסתכלת עליה כחברה בעם היהודי.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת רחל עזריה בקצרה בבקשה.
רחל עזריה: בוקר טוב.
רחל עזריה: אני שמחה להיות כאן.
רחל עזריה: אני מכירה את AJC הרבה זמן והשתתפתי בוועידה הגדולה שלכם לפני כמה שנים.
רחל עזריה: אני קרובת משפחה של לואי מרשל ולכן אני מרגישה מאד נוח כאן.
רחל עזריה: אני חושבת שיש משהו מאד חשוב שחסר בדיון הזה.
רחל עזריה: רוב הישראלים לא מעריכים את הרבנות.
רחל עזריה: 80% מהישראלים לא היו רוצים להתחתן ברבנות.
רחל עזריה: אלה המספרים.
רחל עזריה: אתם מרגישים בארצות הברית מה שהאנשים בישראל מרגישים.
רחל עזריה: כשאתם באים ואומרים שנו זאת, רוב הישראלים היו רוצים לשנות את המצב אפילו מבלי שתגידו שצריך לשנות.
רחל עזריה: אבל המבנה הפוליטי שלנו לא מאפשר זאת.
רחל עזריה: אם הייתה לנו ברירה הרבנות לא הייתה כפי שהיא היום בדרכים רבות.
רחל עזריה: אנחנו עובדים ללא לאות לשנות את הרבנות.
רחל עזריה: אני יכולה להגיד לכם שהיא תשתנה, שזה ייקח בין עשר לעשרים שנה, אבל הבעיה היא שנקודת המפנה שלנו היא מאוחרת מנקודת המפנה שלכם ולכן יש לנו יותר סבלנות ואנחנו יכולים לחכות קצת יותר ואני לא בטוחה שיהודי אמריקה יכולים לחכות.
רחל עזריה: אנחנו עובדים על זה ואנחנו מפרקים את מונופול הרבנות נושא אחר נושא.
רחל עזריה: הייתה לנו הצלחה די גדולה בנושא הכשרות.
רחל עזריה: מונופול הכשרות של הרבנות מתפרק.
רחל עזריה: ייסדנו ארגון אחר שמטפל בזה שנקרא צהר, ארגון רבני צהר שמטפל בענייני הכשרות.
רחל עזריה: אנחנו מטפלים בנושא השבת וזה יקרה לפי הסדר הזה: כשרות, שבת, נישואין, גירושין, גיור, קבורה.
רחל עזריה: נושא המקוואות קצת יותר מסובך עבור יהודי אמריקה.
רחל עזריה: אנחנו מצליחים לטפל בכל נושא אחד אחרי השני, אבל זה ייקח זמן ואני חושבת שמה שקורה בישראל זה שסוף סוף אנחנו מצליחים להבין מה זה אומר להיות יהודי ישראלי.
רחל עזריה: היינו עסוקים בכלכלה, במלחמות, בבניית מדינה ועכשיו זה מה שאנחנו עושים וכולם בישראל עסוקים בנושא הזה.
רחל עזריה: עדיין אין לנו את התשובות איך בדיוק זה יקרה וזה ייקח קצת זמן.
רחל עזריה: אני חושבת שאנחנו צריכים לדון במה שאנחנו עושים בינתיים מכיוון שאני בטוחה שנגיע למטרה וזה ייקח פחות מעשור ונגיע למקום בו אתם רוצים שנהיה.
רחל עזריה: זה לא שאנחנו לא עושים את זה בגלל שזה לא חשוב לנו אלא בגלל שזה מאד מאד קשה.
רחל עזריה: אני חושבת שאנחנו צריכים לדבר על מה שאנחנו נעשה בעשר, עשרים השנים הבאות ואני מקווה שהדיון יהיה פחות על מה שאנחנו עושים לא בסדר בגלל שרובנו יודעים זאת, אבל רובנו שונאים את הרבנות ונלחמים נגדה.
רחל עזריה: אני חושבת שאם נדון על מה אנחנו הולכים לעשות בעשר או עשרים השנים הבאות, זה יהיה צעד חיובי לקראת פתרון הבעיה.
שוני סילברברג: שמי הוא שוני סילברברג.
שוני סילברברג: באתי לכאן מטעם AJC מניו-יורק.
שוני סילברברג: ראשית אני רוצה להודות ליו"ר.
שוני סילברברג: זוהי הפעם השנייה שאני פוגשת אותך בשלושת החודשים האחרונים והעונג כולו שלי.
שוני סילברברג: באתי לכאן במסגרת משלחת של בית הכנסת המרכזי וישבתי בחדר הזה וניהלתי איתו שיחה דומה.
שוני סילברברג: הרבנית שלנו שהובילה את המשלחת היא אמריקנית-אסייתית וחידדה את הנקודה שכאן היא לא תיחשב יהודיה.
שוני סילברברג: למרות זאת היא מנהיגה קהילה של 26,000 משפחות שמהם מעל 7,000 חברים נמצאים בניו-יורק.
שוני סילברברג: זאת הקהילה שבעלי הזכיר שמעל 800 אנשים מגיעים בשבת לבית הכנסת.
שוני סילברברג: הנקודה שעליה אני רוצה לדבר מעבר להודות לך על האירוח היא נושא ההתבוללות.
שוני סילברברג: למרות שזה נושא מאד רציני בארצות הברית אני רוצה לספק נקודת מבט שונה קצת.
שוני סילברברג: הרבה יהודים צעירים לא מתבוללים, אבל מה שקורה ומה שמייאש אותי שהם מגדירים את יהדותם מבלי לכלול את ישראל.
שוני סילברברג: הם לא אומרים שהם לא רוצים להיות יהודים, הם יהודים גאים, הם מכריזים על כך שהם יהודים, אבל הם לא חשים שישראל חיונית להגדרת היהדות שלהם.
שוני סילברברג: זה מפחיד אותי מאד.
יהודה גליק: שלום וברוכים הבאים הביתה.
יהודה גליק: לכל אלה שהביעו כאב אמיתי ופחד מהמצב וכפי שהזכירה גב' שלייפר אנחנו לא לוקחים את זה כמובן מאליו שכולכם באתם לכאן על חשבונכם, פיניתם לכם את הזמן, מה שאומר שזה חשוב לכם.
יהודה גליק: אני חושב שהנושאים שהועלו כאן מדאיגים גם את אוכלוסייה הישראלית.
יהודה גליק: ברצוני לומר שני דברים.
יהודה גליק: ראשית אני מצטער להרוס את הרגשת הדיכאון כאן.
יהודה גליק: אני יודע שכולם נהנים להרגיש מדוכאים.
יהודה גליק: אני לא חושב שהמצב כל כך קשה ואני רוצה להזכיר לכם שהאוכלוסייה היהודית במאה ה-19 הייתה מחולקת בין האולטרא אורתודוקסים לבין תחילתה של התנועה הרפורמית.
יהודה גליק: הפער היה גדול וראינו בזמן הקמת מדינת ישראל שהפער בין הציונות לאנטי ציונות היה הרבה יותר גדול.
יהודה גליק: אני לא חושב שאנחנו נמצאים במצב הכי קשה.
יהודה גליק: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם לשני דברים.
יהודה גליק: ראשית, התיאור שאיתו, לצערי הרב, הסכימו חברי הפוליטיקאים שיש את הצד הטוב אליו שייכים כל מי שנמצא כאן ואת הצד הרע שם בחוץ של הרבנות הראשית.
יהודה גליק: אני לא חושב שזה נכון.
יהודה גליק: קודם כל עצוב לי שהם לא נמצאים כאן.
יהודה גליק: אני חושב שהדיון היה הרבה יותר יעיל אם היו כאן נציגים של הרבנות להקשיב למה שיש לנו להגיד ולהתייחס לדברים.
יהודה גליק: רוב האנשים בחדר הזה מסכימים עם הבעיה שהוזכרה כאן.
יהודה גליק: אני חבר הכנסת היחיד שנולד בארצות הברית.
יהודה גליק: לא מזמן חזרתי משתי נסיעות שעשיתי לצפון אמריקה והאמת היא שאני לא מבקר רק קהילות אורתודוקסיות.
יהודה גליק: אני מבקר גם בקהילות רפורמיות, קונסרבטיביות וחילוניות.
יהודה גליק: אני קורא את כל מה שקורה בשטח ואני מאד מודע למה שקורה.
יהודה גליק: אני חושב שמה שחסר לנו זה דיאלוג אמיתי.
יהודה גליק: ברשותכם אני אדבר כישראלי אולטרא אורתודוקסי, בסדר?
יהודה גליק: המצב בישראל הוא נורא.
יהודה גליק: לפני 25 שנה אף מרכז מסחרי לא היה פתוח בשבת.
יהודה גליק: החילונים משתלטים על העיר וכל מרכזי הקניות פתוחים בשבת.
יהודה גליק: לפני 20 שנה כל הקצביות היו כשרות והיום הן כבר לא כשרות.
יהודה גליק: זה נורא מה שקורה.
יהודה גליק: זה יהיה התיאור של יהודי אולטרא אורתודוקסי.
יהודה גליק: לפעמים כשאתם שומעים רק את עצמכם אתם בטוחים שאתם יודעים הכול וכשאנחנו מדברים על גיוון לרבנות יש את נקודת המבט שלה.
יהודה גליק: אני יכול להסכים עם חלק מהדברים שהם אומרים ואני גם מאד ביקורתי לגבי חלק מהדברים שהם אומרים, אבל יש להם את נקודת המבט שלהם.
יהודה גליק: אני חושב שהדבר החשוב והחיוני ביותר אדוני היו"ר הוא שבפעם הבא שניפגש נדאג שיהיו נציגים של הקהילה האולטרא אורתודוקסית, אפילו נציגים מהכנסת או מהרבנות, שיהיו כאן כדי להקשיב למה שיש לנו להגיד.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת יהודה גליק, אנחנו מזמינים את כולם וזו הבחירה שלהם אם לשלוח נציגים או לא.
יהודה גליק: אני יודע, אני יודע.
יהודה גליק: אבל אני חושב שאנחנו יכולים להתאמץ קצת יותר כדי להביא אותם לכאן.
רחל עזריה: אני משערת שהיו"ר יצא מגדרו כדי להביא אותם לכאן.
אברהם נגוסה: אני רוצה להבהיר שהזמנו את כולם.
יהודה גליק: אני מבין.
יהודה גליק: ניקח למשל את הסיפור של נשים בכותל המערבי.
יהודה גליק: דיברתי איתן ואמרתי להן שזה לא באמת מפריע לאולטרא אורתודוקסים שהן מתפללות.
יהודה גליק: הן פשוט פרובוקטיביות כי הן אוהבות להילחם בנו.
יהודה גליק: ישבתי אם האולטרא אורתודוקסים ואמרתי להם שהנשים הללו אינן רוצות להתפלל, כל מה שהן רוצות זה להתגרות בנו.
יהודה גליק: אותו דבר קרה עם נושא המוסלמים.
יהודה גליק: יש כאן חקיקה של המסגד.
יהודה גליק: אני יושב עם המוסלמים והם אומרים שהצפירה לא מפריעה לשנת הבוקר של היהודים, הם רק רוצים להרוס את המסגד שלנו.
יהודה גליק: אני יושב עם היהודים והם אומרים לי שהמוסלמים לא רוצים לקרוא לתפילה, הם רוצים להשתלט על הציבור.
יהודה גליק: כשמקשיבים בהכלה מבינים.
יהודה גליק: מבחינתי היה לי מאד חשוב לשמוע את התיאור של מה שקרה באוניברסיטת סן פרנסיסקו, לשמוע על הנכדה שלך אליזבת'.
יהודה גליק: כל אחד מהדברים האלה חיוני, הרעיון של תגלית מכיוון אחר.
יהודה גליק: הדברים האלה חיוניים וחשובים מאד ל-AJC.
יהודה גליק: אני בטוח שתוכלו למצוא אנשים ברבנות הראשית שישבו איתכם, יקשיבו למה שיש לכם להגיד ויגידו את דברם.
יהודה גליק: אני לא מסכים עם רחל עזריה שנשתלט על הרבנות הראשית הדמונית, נהרוס אותם בעוד עשר שנים והכול יהיה נהדר.
יהודה גליק: אני לא מסכים עם זה.
יהודה גליק: אני חושב שהדרך הטובה ביותר להשיג משהו היא באמצעות דיאלוג.
רחל עזריה: סליחה שנייה, אל תשים מילים בפי.
רחל עזריה: לא דיברתי על שדים ואל תסלף את כל מה שאמרתי, אתה יכול להגיד מה אתה חושב אבל את תסלף את דבריי.
אברהם נגוסה: מי מרים את ידו ורוצה לדבר?
דייב הירשמן: אני מניח שאתה אב.
דייב הירשמן: אני דייב הירשמן מדאלאס ויש לי 3 ילדים.
דייב הירשמן: לכולם הייתה בר מצווה או בת מצווה.
דייב הירשמן: הבכור שלי בן 20, השנייה בת 19 והצעירה בת 17.
דייב הירשמן: בן ושתי בנות.
דייב הירשמן: גידלתי אותם להיות יהודים גאים.
דייב הירשמן: בת אחד סיימה כרגע את שנתה השנייה באוניברסיטת Vanderbilt והשנייה את השנה הראשונה שלה באוניברסיטת Northwestern.
דייב הירשמן: הבת מ- Vanderbilt
דייב הירשמן: מבלה את הקיץ שלה בתל אביב.
דייב הירשמן: היא השתתפה בתגלית למשך שבועיים ועכשיו היא חזרה לכאן בתוכנית חדשה שנקראת Birthright excel – היא עובדת כמתמחה.
דייב הירשמן: אני מעולם לא אמרתי לה שיש הפלייה כנגד יהודים רפורמים (כפי שהיא חונכה בישראל).
דייב הירשמן: ועכשיו היא בישראל והיא מאד אוהבת את זה, אבל היא התחילה לשאול שאלות שלא הכנתי אותה לקראתם.
דייב הירשמן: אני אפגש איתה בתל אביב לפני שאחזור ואצטרך להסביר לה מדוע היא לא תהיה רצויה כשהיא תגיע לישראל.
אברהם נגוסה: מדוע שלא תהיה רצוייה?
דייב הירשמן: בגלל שלא רואים אותה כיהודיה אמיתית, בגלל שהיא לא יכולה להתחתן כאן, בגלל שהיא לא תוכל להיקבר כאן, בגלל שהחברים שלה שגם הם לא תמיד מוכרים כיהודים אינם יכולים להתחתן כאן.
דייב הירשמן: היא לא הייתה מודעת לכל הבעיות בנושא מעמד אישי שאנחנו מדברים עליו היום בגלל שלא שיתפתי אותה בזה כי לא רציתי שתהיה לה תמונה שלילית על ישראל.
דייב הירשמן: אני אומר לך שכשיש לך ילדים בגיל ההתבגרות אלה בעיות רציניות ואני לא רוצה שהיא תחווה בחייה חוויות בהן היא תרגיש שהיא לא יהודיה בישראל כאשר גידלתי אותה להאמין שזה הבית של העם היהודי.
דייב הירשמן: וזו התנסות אישית מאד וזה בדיוק מה שאתם שומעים מהורים אחרים כאן, שהם גידלו את ילדיהם בחברה יהודית מלאת חיים.
דייב הירשמן: אנחנו קהילה מאד גדולה של בית הכנסת שלנו שהוא הגדול ביותר בדאלאס טקסס, 7,500 חברים.
דייב הירשמן: אנחנו נוסעים לישראל, אני התארסתי בישראל, בצפת.
דייב הירשמן: אני גידלתי את ילדי להאמין שישראל היא הבית של העם היהודי, אבל עכשיו כשהם חווים זאת הם לא מרגישים כל כך רצויים.
דייב הירשמן: זאת בעיה שישראל צריכה להכיר בה, שיהודים קונסרבטיבים, רפורמים ואורתודוקסים מודרניים אינם חשים שמכירים בהם כאן כיהודים אמיתיים.
אברהם נגוסה: מי מהאורחים מעוניין לדבר?
אברהם נגוסה: בבקשה, נא לגשת לשולחן.
בובי ברוש: שלום, אני בובי ברוש.
בובי ברוש: אני עם AJC מהמשרד בוושינגטון.
בובי ברוש: אני אימא ל-3 ילדים ששניים מתוכם הם מאומצים.
בובי ברוש: הם גוירו בהתאם לחוק האורתודוקסי בארצות הברית.
בובי ברוש: אבל למיטב הבנתי הם לא ייחשבו ליהודים אם הם יגיעו לישראל.
בובי ברוש: להם לא ממש אכפת.
בובי ברוש: הם לא מתכננים לבוא ולגור בישראל.
בובי ברוש: הם אוהבים את ישראל, הם באים לבקר באופן קבוע, הם למדו בבית ספר יהודי, הם חושבים שישראל זה מקום מדהים.