GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם נגוסה: למרות כל זה, אני אומר שבהשוואה למה שהיה, עיירות הפיתוח תרמו תרומה אדירה בקליטת עולים חדשים שעלו מארבע כנפות הארץ, בשנות ה-90, העלייה הגדולה מרוסיה והעליה מאתיופיה הוסיפו עוד לגידול האוכלוסייה בעיירות הפיתוח וזה חשוב.
אברהם נגוסה: כולנו יודעים שעיירות הפיתוח הן אלה שפוגשות את העולים פיזית ומקבלות אותם, והן שעושות בחינוך ובתעסוקה ובדיור, ודואגות לעולים החדשים.
אברהם נגוסה: עיירות הפיתוח הוא מפעל ציוני אדיר שחיזק את מדינת ישראל.
אברהם נגוסה: מדינת ישראל צריכה לראות את העדיפות העליונה בכל התחומים, לתת תקציבים לעיירות הפיתוח לחינוך, תעסוקה ובניה.
אברהם נגוסה: אני בטוח שהיום הזה יהווה עוד כלי כדי לדחוף את ממשלת ישראל בכיוון הזה של לתת את העדיפות העליונה בתקציבים.
אברהם נגוסה: היום הזה מתקיים בוועדות רבות ולכן יכולים להגיע לכאן חברי כנסת.
אברהם נגוסה: נמצא איתנו ראש עירית כרמיאל, יו"ר מרכז השלטון המקומי ואנחנו נשמח מאוד לתת את רשות הדיבור לך לעניין הזה, ולאחר מכן ניתן את רשות הדיבור לאנשים שירצו לדבר.
אברהם נגוסה: נמצאים כאן גם נציגי משרדי הממשלה, אני רואה את נציגת משרד העלייה והקליטה וגם נציגי משרדים אחרים.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע איך מחזקים את עיירות הפיתוח.
עדי אלדר: תודה לכבוד היושב ראש.
עדי אלדר: הגעתי לפה כי אני חושב שנושא קליטת העלייה זה אחד הנושאים הכי חשובים לדעתי לראשי ערי הפיתוח בארץ.
עדי אלדר: אני מסיים 30 שנות ראשות עיר, העיר שלי כרמיאל קלטה בערך, אני יכול לומר ש-50% מהתושבים היו עולים חדשים.
עדי אלדר: אני כבר חושב שהם ותיקים היום ולא צריך לקרוא להם עולים חדשים.
עדי אלדר: אבל נשאלתי באחד הראיונות "מה הדבר הכי חשוב שעשית בעיר".
עדי אלדר: אז לא אמרתי רכבת שהגיעה לכרמיאל, לא אמרתי אזור תעשיה הכי גדול בצפון, לא אמרתי הרבה דברים.
עדי אלדר: מה שאמרתי שלדעתי הדבר הכי חשוב שעשיתי ב-30 שנים שאני ראש עיר, זה קליטת העלייה.
עדי אלדר: אין ספק שהעולים לאורך 30 השנים האחרונות הוסיפו מאוד, לא רק לערי הפיתוח אלא למדינת ישראל כולה.
עדי אלדר: לנו כערי פיתוח, דרך העולים שהגיעו, הייתה הזדמנות בלתי רגילה למצב את הערים שלנו, להגדיל את האוכלוסייה, להביא אוכלוסייה טובה לערים, להביא רופאים, מהנדסים, מוזיקאים, מורים.
עדי אלדר: מכל הגוונים.
עדי אלדר: ראש עיר שהיה בעיני, שתפס את ההזדמנות הזו להביא עולים לעיר, אני חושב שעשה רק טוב לעיר שלו.
עדי אלדר: עכשיו כמה הערות.
עדי אלדר: אנחנו קלטנו עולים לאורך השנים שזקוקים מה לעשות, לעזרה.
עדי אלדר: בעיקר המבוגרים שבעולים שהגיעו אלינו, הזקנים, המבוגרים.
עדי אלדר: להם עלינו לדאוג כי הצעירים דואגים לעצמם, משתלבים בעבודה, הכל בסדר.
עדי אלדר: הבעיה המרכזית שיש זה עניין של דיור.
עדי אלדר: יש הרבה משפחות שאני ממש מרחם עליהן, שכמעט כל שנה, כל שנתיים, נאלצות לעבור לדירה אחרת, לשכור דירות, כי אין מספיק דיור ציבורי היום במדינת ישראל ואין מספיק דיור ציבורי בערי הפיתוח.
עדי אלדר: פעם היה, היום אין.
עדי אלדר: לפני למעלה משנתיים משרד הקליטה יצא עם פרויקט מאוד יפה שהתלהבתי ממנו, וזה להקים הוסטלים לעולים, למשפחות של עולים מבוגרים, כדי שלא נצטרך לטלטל אותם כל שנה לאיזו שהיא דירה אחרת.
עדי אלדר: הכל טוב ויפה, אבל כשתימחרו את ההוסטלים האלה במה הממשלה תעזור כל שנה לכל משפחת עולם שגרה שם, תראו איזו אפליה עשו בין ערי הפיתוח לבין מרכז הארץ.
עדי אלדר: במרכז הארץ הם החליטו להשתתף ב-400 שקל לחודש, זה כדאי שאתה תדע כיו"ר הוועדה.
עדי אלדר: אבל כשהגיעו לכרמיאל, אמרו לא 400 שקל, אלא 100 שקל.
עדי אלדר: למה?
עדי אלדר: וה-100 שקל האלה, כשבא קבלן לבנות הוסטל כזה ועושה את התחשיבים הכספיים, הוא לא יילך לבנות בכרמיאל אלא יילך לבנות בכל הערים שבמרכז הארץ ייגשו לפרויקט הזה.
עדי אלדר: כמה שדיברתי, גם משרד הקליטה עם כל הכבוד לא הצליחו לשנות את זה.
עדי אלדר: הגעתי למנכ"ל האוצר, שום דבר לא זז.
עדי אלדר: אולי יש לך כוח לעשות שאילתה בעניין הזה ולנסות כי אני עד היום מנסה ואני מתוך מודעות שצריך לעזור לזקנים העולים, עד היום לא הצלחתי.
עדי אלדר: בעצם אצלנו ההוסטל הזה תקוע, כי קבלנים לא רוצים לגשת לבנות.
עדי אלדר: אז אם אומרים "אנחנו עם הפנים לערי הפיתוח" איפה בדיוק הפנים האלה?
עדי אלדר: שאני אדע, אני רוצה להכיר אותם.
עדי אלדר: זה באמת עוול בעיני שזועק לשמיים.
עדי אלדר: אני אסיים בכל זאת בנימה אופטימית.
עדי אלדר: אנחנו עובדים יפה עם משרד הקליטה ואם יש פה נציגה - - -
אברהם נגוסה: יש נציגה.
עדי אלדר: מה תפקידך בכוח?
שרי פייר: סגנית מנהל חטיבת רשויות ארגונים וקהילה.
עדי אלדר: אנחנו עובדים יפה, יש תקציבים לפעילות, כלנית בקהילה, יש כל מיני נושאים ועובדים מאוד יפה.
עדי אלדר: אבל יש דברים, נושאים כמו שדיברתי, שמאוד כואבים ולכן אמרתי שאני אבוא לישיבה הזאת כדי להעלות את העניין הזה.
עדי אלדר: כי אני חושב שפה מקפחים את החלשים ונותנים, מחזקים עוד יותר את החזקים במדינה.
עדי אלדר: תודה רבה.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע מהנציגה בעניין הזה, אבל באמת חשוב לי לציין כאן שאוכלוסיית העולים בכרמיאל היא 35%, ב-2016.
אברהם נגוסה: בנצרת עלית כ-37%, ערד כ-32%.
אברהם נגוסה: זה הרבה, אני רק נותן דוגמה לכך שערי הפיתוח קלטו וממשיכים לקלוט גם את העולים.
שמחה בוקובזה: זה כמות.
שמחה בוקובזה: השאלה, יש גם את העניין של איכות של עולים.
שמחה בוקובזה: זו סוגיה בפני עצמה, שזה לא רק העניין של הכמות אלא אם יש איזו שהיא רגולציה, איך מכוונים את העולים לכאן ולכאן.
אברהם נגוסה: אני אתן לכם לדבר.
אברהם נגוסה: אבל אני רוצה שאחרי דבריו של ראש העיר, יש עוד ראש עיר או חברי מועצה שהגיעו מעיירות הפיתוח.
יורי קוצ'ר: אני ממעלות תרשיחא.
אברהם נגוסה: אתם 31%.
יורי קוצ'ר: אנחנו עיר שבאמת קולטת עליה.
יורי קוצ'ר: אני רוצה להגיד תודה רבה למשרד הקליטה, שאנחנו עובדים איתו טוב מאוד, בשיתוף פעולה מלא.
יורי קוצ'ר: יש המון תכניות ויש תקציבים שנותנים אפשרות לעבוד עם עולים, יש פרויקטורים שצמודים לעולים החדשים.
יורי קוצ'ר: אנחנו עובדים גם עם הסוכנות ביחד, יוצאים לירידים בחו"ל, מזמינים עולים, מקבלים אותם בעיר ומלווים אותם עד שהם יכולים לעמוד על רגליהם וממשיכים ללוות אותם עד שהם אומרים ש"מספיק, תודה רבה, אנחנו עצמאיים".
יורי קוצ'ר: אז באמת תודה רבה למשרד העלייה והקליטה.
אברהם נגוסה: בבקשה הגברת שהתחילה לדבר.
שמחה בוקובזה: אני במקור, ההורים שלי גרים בחצור, אני יודעת גם מהעבר וגם מההווה שאיכות של עולים מאוד משפיעה על התפתחות העיר.
שמחה בוקובזה: זאת אומרת זה לא רק העניין של הכמות.
יהודה אלוש: מה זה איכות?
יהודה אלוש: מה הכוונה?
שמחה בוקובזה: אוקיי, אני יודעת שזה לא פוליטיקלי קורקט להגיד איכות בימים האלה, אבל בואו נדבר, אם ניקח את הדוגמה הקיצונית של רעננה, אז העלייה האנגלו סקסית הקפיצה את העיר, אוקיי?
שמחה בוקובזה: אני שואלת אם יש גם את העניין הזה, זאת אומרת לא רק העניין של הכמות אלא אם יש איזה שהוא ויסות בעניין של מי הולך לאן, אם אתם יכולים לספר לנו גם על זה.
עדי אלדר: כל אחד בא לאיפה שהוא רוצה.
שמחה בוקובזה: כל אחד איפה שהוא רוצה?
יהודה אלוש: העניין הוא כלכלי.
אברהם נגוסה: מה שאת אומרת בעניין, יש עולים - - -
שמחה בוקובזה: זה רק עניין כלכלי, כל אחד לפי מה שהוא יכול להרשות לעצמו?
שמחה בוקובזה: זה מה שזה הולך?
שמחה בוקובזה: כן?
שמחה בוקובזה: ככה, זה שוק חופשי?
אברהם נגוסה: אני עליתי ב-1985, אני יודע את תהליך הקליטה מאז, מה שהיה לפני, אני רק קורא.
אברהם נגוסה: אבל מה שאני יודע, שיש קליטה ישירה ויש מרכזי קליטה.
אברהם נגוסה: אז למשל יוצאי אתיופיה שהולכים למרכזי קליטה, איפה שיש מרכז קליטה.
אברהם נגוסה: זה לא שהם אומרים "אני רוצה כרמיאל או מעלות או נהריה".
אברהם נגוסה: יש מרכז קליטה ואז איפה ששמים אותם במרכז הקליטה, אחרי מרכז הקליטה כמובן הם מחליטים לאיזה עיר ללכת ולקנות או לקבל דירה.
אברהם נגוסה: מי שמקבל דירה כמובן הוא לא מחליט אבל הוא מסכים ללכת לשם.
אברהם נגוסה: בקליטה ישירה גם יש שכירות, העולה מגיע לשדה התעופה, שולחים אותו איפה ש- - - אני לא יודע, בכמה מקרים העולים גם בוחרים לאיזה עיר הם רוצים להגיע, מראש, לפני שהם עולים.
אברהם נגוסה: אני לא יכול להגיד שכולם.
אברהם נגוסה: אני יכול לומר ממה שאני יודע.
אברהם נגוסה: עכשיו השאלה למה את מתכוונת?
שמחה בוקובזה: למשל אם יש תמריצים שהמדינה נותנת כדי לגרום לכך שנניח עולים עם מקצועות מסוימים שיכולים לחזק עיירות חלשות יותר, האם המדינה עושה משהו שוב כדי למנוע את הפערים האלה בין מרכז לפריפריה.
יהודה אלוש: ואם נחדד, האם עולים התקבלו לקיבוצים, למושבים, לדברים כאלה.
שמחה בוקובזה: לא, אני רוצה לדעת אם המדינה עושה משהו.
שמחה בוקובזה: אם המדינה נניח נותנת איזה שהוא פיצוי או מענק כדי לעודד בעלי מקצועות, תפקידים נדרשים, למקומות שיש בהם צורך.
אברהם נגוסה: נציגת משרד הקליטה רושמת את השאלה והיא תענה לנו ביחד.
מנשה רפטר: אני מנהל את הארכיון של העיריה בחצור הגלילית, מועצה מקומית.
מנשה רפטר: בהמשך לדבריו של מר עדי אלדר, ראש עירית כרמיאל, השכנים שלנו, לגבי הדיור הציבורי.
מנשה רפטר: אני לא יודע אם זה המקום אבל זה נוגע לעולים הוותיקים ולעולים החדשים.
מנשה רפטר: ברוב עיירות הפיתוח, זה לא בדוק כמובן מה שאני אומר, יש הגירה שלילית של הצעירים.
מנשה רפטר: בשני פרמטרים, זה תעסוקה ודיור.
מנשה רפטר: דיור ציבורי לא קיים.
מנשה רפטר: לבנות בית, אני גר בעיר פיתוח, לבנות בית זה 1.5 מיליון שקל.
מנשה רפטר: איזה זוג צעיר יש לו את הסכומים האלה?
מנשה רפטר: עם מה הוא יתחיל?
מנשה רפטר: זה עקב אכילס.
מנשה רפטר: מעבר להוסטלים שזה דבר מאוד חשוב, הצעירים, אנחנו מאבדים אותם פשוט.
מנשה רפטר: תודה.
אברהם נגוסה: אני רק רוצה לחדד את העניין.
אברהם נגוסה: ההגירה השלילית של העולים החדשים, הם באים, נקלטים ורואים שאין אפשרות להשתלב גם בתעסוקה וגם מבחינת הדיור והם עוזבים למרכז הארץ, אז איך עוצרים את זה ואיך אפשר לבנות מערכת של קליטה, גם השתלבותם בערים מבחינת התעסוקה, מבחינת החינוך ומבחינת הדיור.
אברהם נגוסה: רציתי לחדד.
יהודה אלוש: אני מבאר שבע ורציתי לדבר באופן כללי, הנושא של הקליטה מתחלק לשני חלקים.
יהודה אלוש: חלק אחד זה העולים דוברי רוסית וחלק אחר זה העולים מאתיופיה.
יהודה אלוש: ההשקעה של המדינה והיחס והתוצאות הן שונות לגמרי.
יהודה אלוש: כשאת הזכרת את השאלה של איזה איכות, אני חושב שאת צריכה לרכז את זה לעניין הכלכלי או לאיזה סוג של עולים יש ייצוג פוליטי בכנסת שדואג להם.
יהודה אלוש: יש הבדלים גדולים בין העלייה של דוברי רוסית לבין העלייה של יוצאי אתיופיה שהיא לדעתי כישלון גדול, לא הצליחה, אם אפשר לסכם אותה אחרי 30 או 40 שנות עליה.
יהודה אלוש: העלייה מאתיופיה היא עליה שהמדינה מבחינתה נכשלה ואנחנו רואים את התוצאות ואת המחאות ואת ההפגנות, יצרו ריכוזים של בתים של עולים מאתיופיה במיוחד מעיירות הפיתוח, כמו למשל קרית מלאכי שהזכרת אותה כאן, לא די בזה שהישוב הוא חלש, הוסיפו אליו כמות גדולה של אנשים חלשים מבחינה כלכלית.
יהודה אלוש: אבל אני רציתי להעלות כאן בפני הוועדה נושא שלא מדברים עליו וזה יהדות צרפת.
יהודה אלוש: ביהדות צרפת יש 50,000 או 100,000 לדעתי שהיו מחר בבוקר מגיעים לכאן, אבל אני מדבר על יהדות צרפת, לא אלה שהם חזקים מבחינה כלכלית.
יהודה אלוש: לא אלה שיכולים לבוא לקנות כאן דירה ולהשתלב בעבודה, אני מדבר על משפחות של פועלים, של עובדים, של מקרים סוציאליים.
אברהם נגוסה: בוועדה הזאת, על רוב הדברים דיברנו על יהדות צרפת.
יהודה אלוש: ע ליהדות צרפת.
יהודה אלוש: כן.
יהודה אלוש: והמדינה צריכה להיערך לקליטה גדולה של עשרות אלפים של יהודים מצרפת שרוצים לעלות כאן לארץ, ומאיר בטוח יודע על מה אני מדבר, וגם אתה נגוסה, בטוח אתה יודע על מה אני מדבר ואני שמח שהוועדה עוסקת בעניין הזה.
יהודה אלוש: אבל אם למשל ניקח את דימונה, אני חושב שאין בדימונה קהילה אתיופית אבל קרית מלאכי למשל העמיסו עליה - - -
אברהם נגוסה: היה מרכז קליטה בדימונה.
יהודה אלוש: היה מרכז קליטה בדימונה, נכון.
יהודה אלוש: בצומת הדרכים שם.
יהודה אלוש: בקיצור, המוטו צריך להיות שעולים שצריכים חיזוקים של השכלה, חינוך ומעמד חברתי, צריך ליישב אותם במקומות חזקים ולא להוסיף מצוקה על מצוקה של ישוב, כמו קרית מלאכי למשל.
אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת מאיר כהן שיזם את הדיון, שהיום הכנסת מציינת, על ערי הפיתוח והפריפריה, אני קודם כל מודה לך על היוזמה.
אברהם נגוסה: הנה, אנחנו דנים בתחום קליטת העלייה בערי הפיתוח.
אברהם נגוסה: אני יודע שאתה מסתובב מוועדה לוועדה, לכן אם יש לך התייחסות או אם אתה רוצה לשמוע קודם.
מאיר כהן: אני רוצה לשמוע.
הדס זעפרני: שלום.
הדס זעפרני: אני מחצור הגלילית.
הדס זעפרני: אני מנהלת את מרכז יום לגיל הזהב בחצור.
הדס זעפרני: רציתי לשאול דווקא מהמקום שלהרווחה וקשישים אל מול העליות הקודמות, שלא מתייחסים אליהם היום כסל קליטה שלא התקבל אליהם, אבל אנחנו היום מתמודדים עם ההשלכות של זה אצל הקשישים.
הדס זעפרני: יש פערים מאוד מאוד גדולים בין הקשישים, אצלנו יש עליה רוסית מאוד גדולה שקיבלה סל קליטה מאוד רחב ויצרה נבדלות מהעלייה ממרוקו, מתוניס, ויצרה פער בין האוכלוסיות, בגלל סלי הקליטה שהתקבלו ובגלל תקציבים שעדיין מקבלת אותה אוכלוסייה שעדיין נקראת עולים חדשים.
מאיר כהן: איפה את גרה?
הדס זעפרני: בחצור הגלילית.
מאיר כהן: הנתונים הם בדיוק ההיפך.
מאיר כהן: האוכלוסייה הענייה ביותר זה קשישים שבאו ממזרח אירופה.
הדס זעפרני: אז אצלי במרכז היום הם ממש מופרדים כעמותות, הכספים שמגיעים לא עוברים אלינו.
הדס זעפרני: הם לא מגיעים אלינו, התיווך, הטיפול בהם לא מגיע אלינו כי זה עדיין תחת איזה שהם סלי קליטה, עמותות נפרדות.
הדס זעפרני: כשהעולים שעלו לפני 40 ו-50 ו-60 שנה ממרוקו, לא קיבלו סלי קליטה כאלה, אין להם שום עמותות של עליה.
הדס זעפרני: האם יש לזה התייחסות בכלל במשרד העלייה והקליטה, לפערים האלה ולהתמודדות שלנו כמי שמטפלים בהם היום ורוצים לתווך ולגשר בטיפול בקשישים כדי שהדברים יעברו דרכנו ויפסיקו את ההפרדה הזו.
אברהם נגוסה: ניתן לנציגת משרד הקליטה לענות לשאלות שעלו.
אברהם נגוסה: אני רוצה לחזור על השאלות, רשמתי ארבע שאלות שעלו מהדוברים.
אברהם נגוסה: אחת זה בנושא הדיור, יש אפליה בין ערי הפיתוח למרכז הארץ, כי במרכז הארץ הדרישה היא 400 שקל ובערי הפיתוח 100 שקל.
אברהם נגוסה: הבדל כל כך גדול בעניין של בניית הוסטלים.
אברהם נגוסה: הדבר השני שעלה פה, כשערי הפיתוח קולטים את העולים האלה, האם המדינה נותנת תמריץ.
אברהם נגוסה: שאלה שלישית זה שאנחנו מתמודדים היום עם הגירה שלילית של הדור הצעיר כי אין מערכת תעסוקה מספקת.
אברהם נגוסה: אני לא יכול להגיד שאין לגמרי.
אברהם נגוסה: יש בעיה של חינוך, בעיה של דיור במיוחד לזוגות צעירים, ויש הגירה שלילית.
אברהם נגוסה: האם למדינה או לממשלה יש תכנית כדי לעצור את ההגירה השלילית.
אברהם נגוסה: השאלה הרביעית שהגברת שאלה, בעניין קשישים עולים.
אברהם נגוסה: אני יודע שקשישים עולים נשארים כל הזמן תחת משרד הקליטה, האם יש בעניין זה לשנות את מצבם, כי הקשישים לא במצב טוב מבחינה כלכלית.
אברהם נגוסה: תעני לנו על השאלות האלה ואז נמשיך.
שרי פייר: אני סגנית מנהל חטיבת רשויות ארגונים וקהילה.
שרי פייר: אני כאן אמנם מייצגת את המשרד, אבל אני אענה על שאלות שאני שולטת בהן היטב ונמצאות בטריטוריה שלי, שאלות שאני פחות יודעת את התשובה המדויקת, אני אעביר אותן ואחזיר תשובה לוועדה.
אברהם נגוסה: נשמח לקבל את זה בכתב.
שרי פייר: אבל בואו תראו אם התשובות שלי מספקות.
שרי פייר: קודם כל משרד העלייה והקליטה מכיר ומוקיר את פעילות הפריפריה.
שרי פייר: אני כבר לא רוצה לקרוא לזה עיירות פיתוח, את פעילות הפריפריה למען העולים ולמען קליטת העלייה.
שרי פייר: ויעידו על כך השותפים שלנו בפריפריה.
שרי פייר: אני אענה גם לשאלות, אני רק רוצה לומר שיש אפליה בין מרכז ופריפריה במשרד העלייה והקליטה אבל לטובת הפריפריה.
שרי פייר: אני רוצה לתת דוגמה.
שרי פייר: אנחנו מחלקים כ-25 מיליון שקל מדי שנה לרשויות לקליטה שוטפת של עולים בקהילה.
שרי פייר: בתוך זה יש תכניות לקשישים, יש תכניות פנאי איכותי, יש תכניות תעסוקה, כל מיני דברים מהסוגים האלה.
שרי פייר: 20%, אדוני היושב ראש, מופנה למעבר לחלוקה לפי מספרי עולים, מופנה לפריפריה.
מאיר כהן: על מה צריכים למחוא כפיים?
מאיר כהן: אני הולך איתך, לאן הביאו את העולים האלה?
מאיר כהן: הביאו אותם לרמת השרון?
מאיר כהן: הביאו אותם להרצליה פיתוח?
מאיר כהן: לאן הביאו אותם?
מאיר כהן: הביאו אותם לדימונה, לקריית שמונה, למעלות, לחצור, אז מה את עכשיו יושבת ואומרת ש-20% - - -
שרי פייר: אני עוד לא סיימתי, רק התחלתי.
מאיר כהן: אז אני אומר לך, היות והייתי ראש עיר, זה כאין וכאפס לעומת התקציבים שבאמת צריכים להגיע לרשויות האלה - - -
שרי פייר: אבל תיכף אני אדבר גם על התקציבים האחרים, אני רק התחלתי.
שרי פייר: אני הקשבתי לכם קשב רב ואני אשמח לשמוע כל הערה.
אברהם נגוסה: כמי שבאמת משתתפת הרבה בוועדה הזאת ואני מכיר אותה שהיא מציגה לנו, בואו ניתן לה - - -
מאיר כהן: בסדר גמור, אבל זה נשמע כאילו, מה זה, עושים טובה לפריפריה, נותנים לה עוד 20% - - -
שרי פייר: לא, בוא אני אפרט.
שרי פייר: א.
שרי פייר: נותנים עוד 20% וזה לא - - - מתוך הסכום הזה רק במבחן הספציפי הזה.
שרי פייר: בנוסף, בדרך כלל מדברים על חלוקה בהרבה מהמשרדים, לרמה פריפריאלית, לרמה 1, 2.
שרי פייר: ואז מה זה עושה?
שרי פייר: רשויות שהן לכאורה, למשל קרובות לבאר שבע או למשל קרובות לחיפה, הן כבר לא ב-1, 2, ואז הן לא מקבלות את מה שהן צריכות לקבל ולכן אנחנו אחד המשרדים הראשונים אם לא המעטים, אבל לפחות אחד מהראשונים, ששילב בזה גם את הסטטוס הסוציו אקונומי.
שרי פייר: זאת אומרת, גם רשות שיושבת בסולם ב-1-4 גם היא מקבלת את אותם 20% מעבר לפריפריה.
שרי פייר: עכשיו אני אתייחס לכלל הדברים.
שרי פייר: שאלתם איך אנחנו מתמרצים, אגב, יש המון המון עולים חדשים גם בתל אביב וגם בירושלים וגם בחיפה, אבל - - -
מאיר כהן: גבירתי, העלייה עם המכאובים הגדולים לא הגיעה לתל אביב.
מאיר כהן: ולא הגיעה ל - - - עם כל הכבוד, כשהייתי ראש עירית דימונה היה נוח להביא אוכלוסיות, אגב, אני מברך עליהם כי הם שינו את העיר, ואני אוהב אותם, את החבר'ה שבאו ממזרח אירופה, אבל הבעיות הכלכליות הקשות, הפנו אותם למקום שיש דיור ציבורי ומטבע הדברים הם באו לעיירות הפיתוח.
שרי פייר: זו בדיוק הסיבה, אדוני, שמכיוון שאנחנו מדברים על רשויות שאנחנו מעוניינים למנוף אותן, אנחנו נותנים להן יתרון ביחס לאחרות.
שרי פייר: כי רשויות שהן רשויות גדולות או במרכז, יש להן את הכוח משלהן לתמוך בעולים.
שרי פייר: גם על אלה אנחנו לא מוותרים אגב, אבל פה אנחנו נותנים יותר.
שרי פייר: לגבי תמריצים, יש לנו תמריצים שמתיישבים באזורי נגב וגליל, יש רשימה באתר שלנו.
אברהם נגוסה: מה התמריצים?
שרי פייר: אם אתה רוצה את הפירוט, אני אשלח אחר כך בכתב את הנושא של סלי ה- - -
אברהם נגוסה: באיזה תחומים?
שרי פייר: אני אומרת, מי שמתיישב בנגב וגליל לתקופה מסוימת, למשל לשנתיים, מקבל תמריצים של סיוע כלכלי.
שרי פייר: אם אתה בנאדם אחד, אם שני אנשים, אם משפחה עם ילדים וכולי, יש מדרגות של סיוע כלכלי.
מנשה רפטר: כלכלי כסף את מתכוונת?
שרי פייר: כן.
שרי פייר: כסף.
שרי פייר: כסף שהולך לפרט.
אברהם נגוסה: זה ישר לעולים.
שרי פייר: ישר לעולים.
אברהם נגוסה: מה קורה למערכת שקולטת אותם בתחום החינוך, בתחום הבריאות?
שרי פייר: הנה, על הכל אני אדבר.
שרי פייר: הגירה שלילית של הדור הצעיר, אנחנו מאוד מודעים לזה.
שרי פייר: מה שאנחנו עושים, א.
שרי פייר: אנחנו מפעילים כל מיני תכניות לטובת הצעירים, ואנחנו מפעילים עכשיו מנהיגות צעירה בפריפריה כי בעצם המנהיגות הצעירה והכוחות החזקים הם אלה שיכולים לשפר, הם אלה שיכולים לתרום.
שרי פייר: לגבי קשישים עולים, הנוהל שלנו, נוהל רשויות שלנו או נוהל תמיכה ברשויות, ואגב גם נוהל תמיכה בעמותות, שמים דגש רב מאוד על קשישים, כי כמו שאמרתם, גם מי שעלה כשהוא כבר בגיל, אפילו 40 שזה לא קשישים, הוא נשאר כבר באותו מצב גם אם הוא בארץ עכשיו כבר 30 שנה.
שרי פייר: לכן אנחנו מאפשרים לכל בן אדם שעלה מה-1.9.1989, אנחנו מאפשרים לו ליהנות מהשירותים שאנחנו נותנים לרשויות.
שרי פייר: אנחנו גם מתגמלים רשויות על עולים חדשים חדשים, אבל גם על העולים שהם מהעולים הוותיקים ויש תבחינים - - -
הדס זעפרני: רק העלייה הרוסית מקבלת.
שרי פייר: לא, לא רק העלייה הרוסית מקבלת.
שרי פייר: כולם מקבלים.
עליזה דמרי: אנחנו מדברים על שנות החמישים.
אברהם נגוסה: לפי מה שהיא אמרה, זה דרך עמותות.
שרי פייר: לא לא.
הדס זעפרני: זה לא רק זה, דווקא מה שאת אומרת יצר את הפער אצלנו שבאמת הם מקבלים, העלייה הרוסית באמת - - - ושמחה שיתנו, אבל מה שזה יצר זה שהעליות הקודמות לא קיבלו שום תמיכה.
מאיר כהן: תקשיבי, אני רוצה לתקן פה משהו, חייב שייאמר סביב השולחן.
מאיר כהן: ההורים שלי והסבתא שעלו בשנות החמישים והשישים הם כבר לא עולים חדשים.
מאיר כהן: מי שמטפל בהם - - - של קשישים.
שרי פייר: בדיוק.
שרי פייר: זה המשרדים האחרים.
שרי פייר: נכון.
מאיר כהן: העולים החדשים ממזרח אירופה, תקופת ההכרה שלהם כעולים היא הרבה יותר ארוכה.
הדס זעפרני: זה יוצר פער באוכלוסיית הקשישים.
מאיר כהן: זה צריך לקבל וזה לא יחסר, אבל אי אפשר להעמיד את זה מול - - -
אברהם נגוסה: רק רגע, מדיניות בקליטת העלייה, 10 שנים, מי שזכאי כעולה חדש זה 10 שנים כל העולים ו-15 שנים יוצאי אתיופיה והכנסנו גם את בני המנשה וגם את תימן.
אברהם נגוסה: כשמוגדר מיהו עולה חדש, אלה הם.
אברהם נגוסה: 10 שנים ו-15 שנים.
שרי פייר: ולמרות זאת, למרות מה שאמרת בצדק אדוני היושב ראש, המשרד לקח על עצמו לטפל גם בעולים שנשארו עולים במהותם, מעבר לטיפול של משרדי הממשלה האחרים.
שרי פייר: פעילויות לקשישים, א.
שרי פייר: זה מהווה אצלנו לקשישים עולים, כמובן שאנחנו נמצאים בתיאום על מנת למנוע כפל מול המשרד לשוויון חברתי.
שרי פייר: אנחנו מתקצבים עמותות שנותנות סיוע ופעילות לקשישים, ולא משנה איזה קשישים.
אברהם נגוסה: ד"ר שרי, בגלל שיש כינוס לאחר מכן ואין זמן, אני מבקש שתתייחסי לשתי שאלות בעניין הדיור על 400 מול 100 שקלים ותתייחסי גם לתכנית מניעת הנשירה.
אברהם נגוסה: כי בסך הכל רוצים להשאיר את העולים שם, אז הם נקלטים בקליטה ראשונית ואחר כך בורחים משם בגלל שאין מערכת.
אברהם נגוסה: מה משרד הקליטה מתכנן כדי שהעולים, בעיקר הדור הצעיר, יישארו שם.
שרי פייר: אם למשל היום אדוני אתה תצפין בערך ליוקנעם, תוכל לצפות בהצגה שמשרד העלייה והקליטה מביא לטובת העולים החדשים, גם הצעירים וגם היותר מבוגרים, ואנחנו נותנים להם את זה חינם אין כסף כדי לחשוף את התרבות שלנו.
שרי פייר: אנחנו נותנים תיגבור לימודי יחד עם משרד החינוך, גם לתלמידי בית ספר יסודי עולים חדשים וגם לתלמידי בית הספר העל יסודי.
שרי פייר: כפי שאמרתי, אנחנו נותנים תכניות למנהיגות, אנחנו נותנים מלגות לסטודנטים על ידי חטיבת פרט אצלנו.
אברהם נגוסה: בעניין הדיור?
שרי פייר: בעניין הדיור, אני אתן את התשובה שאני יודעת, אני מבטיחה לבדוק שוב לעומק.
אברהם נגוסה: ולשלוח לנו בכתב.
שרי פייר: באופן עקרוני קריטריונים של כל תמיכה ושל כל סיוע חייבים להיות שקופים, אחידים ושוויוניים.
שרי פייר: לפי מיטב ידיעתי, אנחנו מדברים פה על איזה שהוא אחוז מתוך השכר.
שרי פייר: כולנו יודעים ששכר דירה בתל אביב הוא לא כמו שכר דירה בשלומי.
עדי אלדר: פה לא מדובר על שכר דירה, תסלחי לי.
עדי אלדר: את לא מבינה את העניין, סליחה.
עדי אלדר: מדובר על הוסטל שהשרה, ואני מחמיא לה על זה, יצאה עם תכנית להוסטלים בשורה של ערים וההשתתפות של המדינה היא שונה בין ערי הפיתוח לבין מרכז הארץ.
עדי אלדר: אז מה - - -
שרי פייר: אוקיי, אני הבנתי שאתה שואל אותי על דיור בכלל.
שרי פייר: אם אתה שואל אותי על הוסטל, אני אברר את זה ואחזיר תשובה.
אברהם נגוסה: אנחנו חייבים לסיים את הדיון.
אברהם נגוסה: תודה לכל האנשים.
אברהם נגוסה: אנחנו כמובן מברכים את ערי הפיתוח על ההתגייסות בקליטת העלייה מאז הקמתן, שהן בנו את המדינה וחשוב לחזק אותן.
אברהם נגוסה: מדינת ישראל צריכה לשנות את העדיפות העליונה בעניין התקציבים, בתחום חינוך ותעסוקה כדי למנוע הגירה שלילית.
אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך לדון בנושאים האלה.
אברהם נגוסה: תודה רבה על שהגעתם ליום הזה.
אברהם נגוסה: אני רוצה לברך את שלומית אבינח שהיא מחליפה את דנה גורדון שושני, שנפרדנו ממנה אתמול.
אברהם נגוסה: דנה פעלה בכנסת, עבדה במשך 35 שנה ועשתה הרבה למען קליטת העלייה וגם עסקה בתחומים אחרים בוועדות שונות.
אברהם נגוסה: שלומית מחליפה אותה ואני רוצה לאחל לשלומית הצלחה.
שלומית אבינח: תודה רבה.
אברהם נגוסה: אנחנו מקיימים היום דיון המשך בנושא השקת אתר מידע לחיילים בודדים ולצעירים חסרי עורף ועולים טרם גיוסם.
אברהם נגוסה: ב-2016, לפני שנתיים, קיימנו דיון ראשון בנושא החיילים הבודדים.
אברהם נגוסה: נציגי משרדי הממשלה ונציגי הארגונים הלא ממשלתיים נכחו בדיון וכולם דיווחו מה כל אחד עושה, אבל אני הרגשתי בסוף הדיון שלכולם יש כוונות טובות ורוצים לעזור, אבל אין תיאום.
אברהם נגוסה: כתוצאה מכך החייל הבודד שצריך לקבל את השירות הולך לאיבוד, וישנן גם כפילויות.
אברהם נגוסה: לכן ביקשתי מכל הגורמים ליצור פורום או שולחן עגול כדי שכולם, גם משרדי הממשלה וגם הארגונים הלא ממשלתיים ישבו ביחד לשם המטרה האחת לעזור לחייל הבודד.
אברהם נגוסה: כדי להשיג את המטרה הזאת היה צריך לשבת יחד ולדון.
אברהם נגוסה: הפורום הוקם ואני מודה לכולם.
אברהם נגוסה: לפורום הזה היו מטרות, אני יכול לציין לפחות שלוש מטרות עיקריות: אחת – לגבש עמדה מקצועית בנושא הסיוע לחיילים הבודדים, 2.
אברהם נגוסה: לייצר פתרונות הולמים לצרכיהם בשיתוף פעולה עם משרדי הממשלה השונים והארגונים הלא ממשלתיים.
אברהם נגוסה: ליזום הצעות חקיקה בנושא.
אברהם נגוסה: אנחנו חברי הכנסת ניזום אבל להציע לנו מתוך הדיון שרואים שפה יש לנו מחסום כלשהוא בצורת חוקים כאלה ואחרים.
אברהם נגוסה: פה אין לנו אפשרות לפעול כי אין חוק כזה.
אברהם נגוסה: אם תביאו, נקדם את זה.
אברהם נגוסה: אלה שלוש המטרות העיקריות של הפורום.
אברהם נגוסה: עיסוקו של הפורום הוא בחייל הבודד, והנושאים החיוניים לו.
אברהם נגוסה: ומהם?
אברהם נגוסה: 1.– פתרונות דיור, 2.
אברהם נגוסה: הנגשת מידע.
אברהם נגוסה: מסלולי שירות.
אברהם נגוסה: טרמינולוגיה אחידה לטיפול.
אברהם נגוסה: 5.
אברהם נגוסה: השוואת מענים ושירותים בין חיילים עולים2 ובודדים וחסרי עורף משפחתי.
אברהם נגוסה: תנאיו של חייל בודד שאינו עולה חדש, צריכים להיות שווים לאלה שמקבל חייל בודד עולה.
אברהם נגוסה: לעניין הנגשת המידע, עלתה הצעה לבניית אתר שכולל אפיון ותרגום כשהעלות היא 40,500 ₪ לערך כיום נמצאים בשירות כ-6,500 חיילים בודדים, וכשליש מהם משתחררים בכל שנה.
אברהם נגוסה: מסקנות הפורום הוגשו לוועדה.
אברהם נגוסה: המסקנות הן כפי שאמרנו לפי הזיהוי, פתרונות דיור, תכנית המשך לאחר שחרור ומעטפת חברתית, בדגש על חייל בודד חסר עורף משפחתי.
אברהם נגוסה: הנגשת מידע ומוקד פניות בשגרה ובחירום.
אברהם נגוסה: מסלולי שירות נוספים.
אברהם נגוסה: טרמינולוגיה לטיפול בחיילים בודדים.
אברהם נגוסה: השוואת התנאים לאלה של החיילים הבודדים העולים החדשים.
אברהם נגוסה: אלה הן מסקנות הפורום שצריך לטפל בהן.
אברהם נגוסה: כמו כן היו נושאים שהומלצו להתערבות מידית, ואנחנו נתמקד בהם היום, כמו למשל פטור מארנונה, בעיות ביטוח לאומי לחיילים בודדים משוחררים, קורסי עברית לעולים שהם חיילים בודדים משוחררים, השוואת הזכאות לעולים.
אברהם נגוסה: מציאת פתרון מגורים לצעירים חסרי עורף משפחתי עד גיוסם לצה"ל.
אברהם נגוסה: לא רק משוחררים, גם אלה שמתעתדים להתגייס וצריך לתת להם פתרונות.
אברהם נגוסה: אלה נושאים שהתקדמנו בהם והיום נשמע איך אנחנו מתרגמים למעשים, ובעיקר גם הקמה או השקת אתר המידע.
אברהם נגוסה: נשמע את מירה קידר, מנהלת אגף הרווחה התמודדויות בסוכנות היהודית.
מירה קידר: בוקר טוב.
מירה קידר: בוקר מרגש במיוחד כי בשבילנו ובטח בשבילי המפגש הזה, האתר שהעמדנו על הרגליים הוא בפירוש חלום שהתגשם שאנחנו מסתובבים סביבו כבר כמה שנים ויש זכויות רבות להרבה אנשים אבל בראש ובראשונה לד"ר אברהם נגוסה חבר הכנסת, יו"ר העלייה והקליטה שיותר מזרק לנו את הכפפה, אני לא רוצה להגיד שהוא דחק אותנו לפינה, הוא אמר "אם אתם כל כך טובים תשבו ביחד ותעשו".
מירה קידר: זה היה במרץ 2016 ואני יכולה להגיד שהייתה היענות עצומה.
מירה קידר: אנחנו מדברים על הרכב שהוא לא כל כך מובן מאליו של משרדי ממשלה, שלושה משרדים בכירים, קליטה בטחון ורווחה, של 15 ארגונים, הארגונים הבולטים שעוסקים בחיילים בודדים עולים ולא עולים.