GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוברט אילטוב: אם הדברים לא ברורים בהצעת החוק, הצעות החוק הן בדרך כלל הצהרתיות בסוגיות האלה ואם זה לא ברור, אז אנחנו נחייב בחוק.
רוברט אילטוב: יש גבול שהמערכת תזלזל בחקיקה בכנסת.
קסניה סבטלובה: האמת היא רוברט שאני הצעתי בוועדת חינוך בשנה שעברה כשדנו בחוק הזה, שאנחנו נכניס הוראה מפורשת של מה צריך ללמד באיזה אופן צריך ללמד.
קסניה סבטלובה: אתם מיהרתם להעביר את החוק.
אורי קלט: אני אומר עוד פעם שמבחינת יד ושם, והרבה פעמים זה בשיתוף עם משרד החינוך - - -
רוברט אילטוב: לא קרה שום דבר.
קסניה סבטלובה: לא קרה שום דבר, רק איבדנו עוד שנה.
רוברט אילטוב: טוב, קסניה, את יכלת להעלות את ההצעות שלך.
אורי קלט: שני דברים קצרים.
אורי קלט: דבר אחד, קודם כל יש לנו עוד פעם, דרך מכון המחקר של יד ושם יש פרויקט שלם שעוסק בחיילים יהודים וטרנים וכאלה שגם לא שרדו את המלחמה, כלומר הנופלים, והדבר האחרון כדי לסגור לכם, אני כיום אחראי על הפעילות של השלוחה בגבעתיים, יש ליד השלוחה אנדרטה מאוד גדולה של הפרטיזנים.
אורי קלט: אתמול למשל בתי ספר באו לשם וקיימו שם טקסים.
אורי קלט: מורים להיסטוריה באו לשם, קיימו טקסים, חלק מהם היה עם ברוך שוב שגם היה אתמול בטקס פה או בלטרון.
אורי קלט: כלומר יש איזו שהיא פעילות.
אורי קלט: מה ההיקף אני לא יודע להגיד לכם אבל יש התעוררות.
אורי קלט: חומר המדף נמצא, זה נתון אצל בתי הספר, אנחנו עושים את זה בשיתוף עם משרד החינוך כל הזמן כדי שיהיה את החומרים נתונים וליד ושם כמו שאמרתי יש הרבה מאוד תכניות חינוכיות.
קסניה סבטלובה: יש לי שאלה אליך נציג יד ושם, וזה ספציפית בקשר למרד במחנה ההשמדה סוביבור.
קסניה סבטלובה: אני יודעת שגם קרן פיצ'רסקי פנו אליכם בבקשה לעבות את הסטנד שישנו שמוקדש שם לסוביבור, אני בביקור האחרון שלי גם באתי, התרשמתי, ראיתי, על פיצ'רסקי אין שם כמעט כלום, אין תמונה שלו, אין שום דבר ובוודאי ובוודאי שבנאדם שמגיע ליד ושם, נכון שהוא מוצף בכל כך הרבה דברים וכל כך הרבה אירועים והוא עובר שם, הוא רואה סטנד אחד צנוע, הוא יכול לעבור דרכו, אולי לא לראות אותו אף פעם.
קסניה סבטלובה: בגלל שאנחנו מדברים על אירוע כל כך דרמטי, אנחנו מדברים על מחנה שנסגר בעקבות המרד הזה, לאחר מכן.
קסניה סבטלובה: לדעתנו ואני גם פניתי להנהלת יד ושם, לא קיבלתי תשובה עד היום בעניין הזה.
קסניה סבטלובה: האם אתם מתכוונים לשנות את הנושא הזה?
קסניה סבטלובה: כי פה אתם יכולים לתת ממש זרקור על משהו מאוד חשוב ליותר ממיליון אנשים בוודאי שחיים פה וחייבים להאיר אותו ולהציף אותו גם ביד ושם.
אורלי ניר: אני סגנית מנהל אגף הנצחה וקשרי קהילה ביד ושם.
אורלי ניר: קודם כל צר לי לשמוע מה שאת אומרת שעוד לא קיבלת תשובה, אני בהחלט אפנה ללשכה, אני לא יודעת אם שלחת ללשכת המנכ"לית או היו"ר אבל אני אבדוק איפה הפניה נמצאת כדי שתוכלי לקבל תשובה ראויה כי מגיעה לך תשובה ראויה כמו לכל אחד אחר.
אורלי ניר: זה דבר אחד, אנחנו רושמים לפנינו.
אורלי ניר: לגבי הנצחה בחו"ל יד ושם על פי חוק - - -
קסניה סבטלובה: לא בחו"ל.
קסניה סבטלובה: זה אצלכם ביד ושם.
אורלי ניר: חשבתי שאמרת סוביבור.
קסניה סבטלובה: למה חו"ל?
קסניה סבטלובה: למה, אנחנו חברי כנסת בחו"ל?
קסניה סבטלובה: התכוונתי לסטנד שנמצא ביד ושם וגם ציינתי את זה.
אורלי ניר: אז אני שמעתי שאמרת רק סוביבור.
אורלי ניר: אז אני חוזרת בי.
קסניה סבטלובה: בסוביבור דווקא הכל מונצח וגם במוסקבה יש אנדרטה.
קסניה סבטלובה: דווקא שם משקיעים בזה הרבה מאוד.
קסניה סבטלובה: שם עושים את המלאכה שלהם עכשיו כמו שצריך.
אורלי ניר: אז אני אבדוק איפה הפניה שלך נמצאת ואוודא שאת מקבלת תשובה.
קסניה סבטלובה: האם מוכר לך הנושא הזה ספציפית של אלכסנדר פיצ'רסקי?
אברהם נגוסה: בואו ניתן לה להשיב.
טלי פלוסקוב: אפשר המלצה אחת - - -
אברהם נגוסה: בואו, היא עוד לא דיברה.
אברהם נגוסה: תנו לה לדבר קודם.
אורלי ניר: אני רק רציתי לספר על עוד פעילות שיד ושם עוסקת בה.
אורלי ניר: לפני השאלות הבאות.
אורלי ניר: במהלך השבעה חודשים האחרונים הייתה לנו פעילות ביוזמת יד ושם ובתמיכת קרן ג'נסיס שבה עשינו פעילות בשלוש ערים נבחרות, בת ים חדרה ואשקלון וגולת הכותרת של הפעילות הזאת הייתה תערוכה של וטרנים שהוצגה אתמול לשמחתי הגדולה פה בכנסת ברחבה.
אורלי ניר: אני מניחה - - -
טלי פלוסקוב: היינו, ראינו, בוודאי.
אורלי ניר: אז אני אומרת שזה עוד משהו שיד ושם עושה למען הנצחת וזיכרון - - -
טלי פלוסקוב: האם התלמידים מבית הספר ביקרו בתערוכה הזאת?
טלי פלוסקוב: בבקשה גבירתי תעני לי.
אלירז קראוס: אני לא יכולה להגיד לך מה עשה כל בית ספר באשקלון, חדרה, אני גם לא באה - - -
טלי פלוסקוב: אבל אלה הדברים שאתם צריכים להיות מתואמים בהם.
טלי פלוסקוב: מבחינתי משרד החינוך כאן נכשל ונכשל בגדול.
אורלי ניר: התערוכות האלה הוצגו בכל עיר והיה לנו אירוע פתיחה לכל עיר, מעבר לזה היו לנו גם מעגלי שיח של ארבעה-חמישה ווטרנים בכל עיר בהשתתפות של מאות אנשים, זאת אומרת אנחנו בתמיכת קרן ג'נסיס עושים עוד הרבה דברים, עד כמה שאנחנו יכולים, להנצחת וזיכרון הסיפור הכל כך חשוב של הווטרנים ואנחנו נמשיך לעשות גם בשנה הבאה, הגשנו עוד בקשות - - -
אורי קלט: רק עוד הערה לגבי פיצ'רסקי, מה שאמרת, בשיעורים שאנחנו עוסקים במרידות, בוודאי ובוודאי דמותו נכנסת.
קסניה סבטלובה: זה ברור, אבל זה מגיע, אתה מסכים איתי, להרבה פחות אנשים.
אורי קלט: במוזיאון אני יכול להגיד לך - - - של דברים אחרים, הדברים משתנים וכל הזמן מעודכנים.
אורי קלט: זה לוקח טיפה זמן כי באמת יש ועדות שעוסקות בשינוי כי אם את אומרת על סוביבור אז צריך גם בטרבלינקה לשנות כמה דברים כי גם שם הייתה מרידה וגם באושוויץ, כל הזמן בוחרים איך לעשות את זה בצורה רוחבית על כמה דברים, יכול להיות שזה חלק מהעניין, אבל עדיין מגיעה תשובה מסודרת.
אורי קלט: נבדוק.
אברהם נגוסה: נשמע את ד"ר שרי פייר ממשרד הקליטה.
שרי פייר: תודה אדוני היושב ראש.
שרי פייר: אתמול אכן היה מאוד מאוד מרגש המצעד ורציתי לציין פרט שלא נאמר פה, משרד העלייה והקליטה הוא זה שיזם את המצעד כאן בשיתוף עם הכנסת ואנחנו שמחים שזו השנה הראשונה שבאמת המצעד קיבל גם את המקום שבאמת עוד יותר ראוי לו, אבל כבר כמה שנים אנחנו עושים את הצעדות האלה ברחובות ירושלים.
שרי פייר: אכן באמת אלה שלחמו, הדור הולך ופוחת ויש לנו היום כ-5,000 אנשים שבאמת לחמו במקום.
שרי פייר: משרד העלייה והקליטה גם לפני החוק וגם בהמשך לחוק, הקים מה שהגברת פה ציינה, יש היום ברחבי הארץ 50 מוזיאוני גבורה לתאר את יום הניצחון ואת גבורת החיילים, שבאמת זה גם סוג של מגש כסף שאיפשר את הקמת המדינה כאן.
שרי פייר: רציתי לספר, אנחנו עובדים בחינוך הלא פורמלי.
שרי פייר: אבל היום למשל כל תלמיד שלומד בפל"א, תגבור לימודי לתלמידי חטיבות הביניים והתיכון, כל תלמיד שהיום, השיעור שלו, ניתנה הנחיה לכל המורים לפתוח את השיעור ברבע שעה על יום הניצחון ועל המשמעות שלו ואנחנו חושבים שזה מאוד מאוד חשוב.
שרי פייר: רציתי לספר לכם שהשנה התקציב לחדרי הניצחון ולכל הנושא של שימור המורשת והעברת המורשת לנוער עומד על כ-2.6 מיליון שקל, לכל אחד מהמוזיאונים, כשהקריטריון הוא שיש לפחות 200 אנשים מגיל 75 ומעלה עולים ברשות.
שרי פייר: אנחנו הוספנו תקציב מאוד מאוד מכובד ואנחנו עומדים על כך, ואכן יש לי גם הרבה תמונות שמראות את זה, בני נוער באים.
שרי פייר: וזה כל כך יפה לראות.
שרי פייר: אנחנו מדברים לא על מוזיאונים שמדברים על העבר רק, הם מדברים על העבר אבל הם מקשרים אותו להווה.
שרי פייר: ילדים, בני נוער, חיילים, תנועות נוער, כל הזמן נמצאים במקומות האלה.
שרי פייר: אנחנו מאוד מאוד מעודדים את זה, מאוד מעודדים שיחה עם הווטרנים, בשנה שעברה או לפני שנתיים למשל עשינו צילומים של ילדים עולים מצלמים וטרנים, וילדים יוצאי אתיופיה מאוד שמחו להצטלם ליד וטרנים עטורי מדליות, וזה כל כך חשוב שכל אחד רואה את התרומה שלו לנושאים האלה.
שרי פייר: אני חושבת שבאמת הנושא הזה הוא מאוד משמעותי ומאוד חשוב וזה חלק מהפסיפס של כולנו.
שרי פייר: יום ראשון אנחנו נציין את האזכרה למשל לאנשים שהגיעו בדרכם מסודן לארץ, גם סוג של לוחמים, של לוחמים שרצו להגיע לארץ.
שרי פייר: כל חלק בתוך הפסיפס הזה בונה בעצם את המארג של החברה בישראל ולכן זה כל כך חשוב שכל אחד ואחד מאתנו יידע.
שרי פייר: באשר לתנועות הנוער אנחנו מאוד מעודדים בשנים האחרונות הצטרפות שלהם למצעד והם גם צעדו כאן איתנו אתמול ואני חושבת שזה באמת מפיץ את הדברים הלאה.
אברהם נגוסה: לפני שנה בדיון על וטרנים, הגישו בקשה פה בוועדה ואמרו שכשהם הם מציינים את היום הזה הם מתקשים מבחינת משאבים.
אברהם נגוסה: האם משרד הקליטה בעניין זה בא לקראתם ועוזר להם כספית?
שרי פייר: אנחנו הוספנו, בעצם יש לנו תמיכה ברשויות מקומיות לציון יום הניצחון על גרמניה הנאצית.
שרי פייר: השנה בוודאי מתוקף חוק.
שרי פייר: השנה אנחנו הוספנו לכל רשות מתוקף החוק עוד 15,000 שקלים לכל רשות כזאת, כשכל הטקסים וכל הדברים נעשים גם ברחבי הארץ וגם כמובן אנחנו, גם עשינו פה, ב-17 לחודש אנחנו עושים טקס מרכזי ליום הניצחון במלאת 73 שנים לניצחון באשדוד, אנחנו גם מרימים על נס את פועלם ברמה הארצית וגם מסייעים גם ברמה הכספית וגם ברמת העידוד לנושא בכל הרשויות.
אברהם נגוסה: לפני שאסכם את הדיון האם מישהו רוצה להתייחס ולא נתנו לו?
שרי פייר: סליחה אדוני היושב ראש, רק רציתי לציין שאני מאוד מאוד מבקשת, כל שנה מוביל את המצעד יפים גרבובסקי ואני רוצה לשלוח מכאן ברכת רפואה שלמה ובריאות איתנה ליפים שהשנה נבצר ממנו להוביל את המצעד הוא בליבנו ואנחנו שולחים לו החלמה מהירה.
קסניה סבטלובה: אנחנו מצטרפים.
אברהם נגוסה: גם ועדת העלייה והקליטה והתפוצות וכל חבריה והצוות מצטרפים לאיחולים.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד רק משפט אחד.
טלי פלוסקוב: אני דווקא כן רוצה כאן לשבח את משרד הקליטה כי אם כל משרד מממשלתי היה פועל כמו שפעל משרד הקליטה, היינו במקום אחר לגמרי.
טלי פלוסקוב: לכן כשצריך להגיד מילה טובה כמובן אומרים ויישר כח, אבל בעבודה של משרד החינוך אני מצטערת, אבל לי יש אכזבה מאוד מאוד גדולה.
טלי פלוסקוב: אני חשבתי שבשנתיים מאז הדיון שקיימנו פה הדברים ישתנו.
קסניה סבטלובה: גם לפני שנה קיימנו.
טלי פלוסקוב: גם כל שנה, אבל לפני שנתיים התחלנו.
קסניה סבטלובה: לא, לפני שלוש שנים היה דיון באותו נושא.
טלי פלוסקוב: לצערי הרב שום דבר לא השתנה.
טלי פלוסקוב: החקיקה שעברה, אני לא יודעת מה עוד צריך לעשות כדי שתבינו שאתם לא במקום הנכון בנושא הזה, מצטערת.
טלי פלוסקוב: רק אולי בגלל שהאנשים האלה ברובם לא דוברים עברית אנחנו לא יכולים לשכוח את מה שהם עשו.
טלי פלוסקוב: צריך לתת את הפלטפורמה כדי שישמעו אותם ויש היום כל כך הרבה טכנולוגיות איך לדבר שישמעו אותם ואתם צריכים לקחת את זה כבסיס להמשך עבודה בנושא הזה.
קסניה סבטלובה: אני במשפט גם רוצה להגיד.
קסניה סבטלובה: היו פה לאחרונה כל מיני אירועים שבעקבותיהם משרד החינוך החליט בצורה דחופה להעביר שיעור ולהכניס לתודעה של התלמידים, דוגמה קלאסית הוא הנאום הנפלא של מרים פרץ בטקס העצמאות.
קסניה סבטלובה: החליטו, עשו, כל הכבוד.
קסניה סבטלובה: בוצע.
קסניה סבטלובה: זה היה נאום אחד וכאמור תוך שבוע זה כבר נכנס למערכי שיעור, כבר התחילו לדבר על זה.
קסניה סבטלובה: שבוע.
קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים על 27 שנים מאז תחילת העלייה הגדולה מחבר העמים.
קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים על כך שאין ספור חברי כנסת לפנינו דנו פה ואני נברתי קצת בארכיונים של ועדת העלייה והקליטה, זה צחוק מהעבודה.
קסניה סבטלובה: תסלחו לי.
קסניה סבטלובה: באים נציגים של משרד החינוך, גם היו לפניכם, ואתם, וחוזרים על הדברים.
קסניה סבטלובה: כמו שהאדון אמר.
קסניה סבטלובה: כמו שהוא אמר בדיוק, האדון הנכבד שפתח את הישיבה שלנו.
קסניה סבטלובה: צריך לחזק וצריך לעשות, אז תעשו.
קסניה סבטלובה: מי מפריע לכם?
קסניה סבטלובה: תשלחו מערכי שיעור היום בוואטסאפ לכל המורים.
קסניה סבטלובה: אין לכם קבוצות וואטסאפ למורים?
קסניה סבטלובה: אני יודעת שלכל בית ספר יש.
קסניה סבטלובה: בבית הספר שלנו יש בכל בית ספר יש, והדברים האלה מועברים היום בקליק אחד.
טלי פלוסקוב: אפשר עוד בחודש מאי לעשות את זה.
אברהם נגוסה: יש חוק במדינת ישראל שהכנסת העבירה, לציין את היום החשוב בגאווה לכל עם ישראל וכמובן לכל היהודים בעולם.
אברהם נגוסה: זה יום חשוב לנו כפי שציינתי קודם, זה יום של גיבורים, חיילים יהודיים שהפסיקו את השואה והם זירזו את הקמת מדינת ישראל.
אברהם נגוסה: לכן היום כשאנחנו חיים במדינה דמוקרטית חופשית פה בארצנו, זה כתוצאה מהעשייה הגיבורה שהם עשו שהם ניצחו את גרמניה הנאצית.
אברהם נגוסה: לכן חשוב לציין את היום הזה, כדי שהדור הצעיר יידע את החשיבות של היום הזה.
אברהם נגוסה: לכן הכנסת חוקקה חוק.
אברהם נגוסה: אם משרדי הממשלה לא מיישמים את החוק, אנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו מכריחים אותם על פי החוק במדינת ישראל.
אברהם נגוסה: אנחנו פה בוועדה נפנה לשר החינוך כמו גם למשרדי הממשלה הרלבנטיים לפעול בנושא הזה כדי שבמערכת החינוך הנושא ייכנס כנושא חשוב ביותר.
אברהם נגוסה: אני מאוד שמח לכל המשתתפים, גם נציגי משרדי הממשלה, וטרנים, לוחמים.
אברהם נגוסה: תודה על מה שעשיתם.
אברהם נגוסה: אנחנו מכבדים אתכם ונמשיך להילחם כדי שהיום הזה יצוין במערכת החינוך.
טלי פלוסקוב: כדי שזה לא יחזור שנית בהיסטוריה האנושית.
אברהם נגוסה: נתחיל את הדיון בנושא שילובם של יוצאי אתיופיה במוסדות להשכלה גבוהה, בחינת שילובם ויישום התכנית למצוינות אקדמית שגם אנחנו נבחן כמובן את התכנית הממשלתית שאושרה בוועדת השרים בממשלה עם תקציבים.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע גם את יישום התכנית הזו.
אברהם נגוסה: את הדיון קבענו בדחיפות לאור הכתבה שראינו בשבוע שעבר ב"מעריב", וראינו את זה, למרות המאמצים של תכניות הממשלה בנושא הזה ואנחנו דווקא הבנו מהכתבה שהנושא של שילוב יוצאי אתיופיה בהשכלה הגבוהה מדאיג ויש קשיים, בלשון המעטה.
אברהם נגוסה: קבענו את הדיון כדי לשמוע מכל הגורמים מה קרה ואיך אנחנו משנים את המציאות.
אברהם נגוסה: מה קורה לתכנית הזאת שאושרה.
אברהם נגוסה: אלה דברים שאנחנו רוצים לשמוע היום.
אברהם נגוסה: כמובן ביקשנו מהממ"מ שיביאו לנו נתונים נכון לעכשיו, את המציאות, ואנחנו מאוד מודים לנורית שעשתה עבודה טובה.
אברהם נגוסה: אני מבקש ממנה להציג לנו את הנתונים.
אברהם נגוסה: לאחר מכן נשמע מאנשים שעוסקים כדי לקדם את הנושא הזה.
אברהם נגוסה: בבקשה נורית.
נורית יכימוביץ' כהן: תודה ליושב הראש, אני חוקרת במחקר למידע ומחקר של הכנסת.
נורית יכימוביץ' כהן: כאמור, התבקשנו על ידי הוועדה לכתוב חומר רקע לדיון של היום על יוצאי אתיופיה במוסדות להשכלה גבוהה, כתבתי מסמך בשם הזה והמסמך יעלה היום לפורטל ועדת העלייה וגם לאתר מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
נורית יכימוביץ' כהן: כאמור אני אציג כאן בעיקר את הנתונים.
נורית יכימוביץ' כהן: קודם כל, הנתונים העדכניים שיש לנו הם לגבי שנת הלימודים תשע"ז, למדו בה כמעט 3,200 סטודנטים יוצאי אתיופיה במוסדות להשכלה גבוהה בישראל.
נורית יכימוביץ' כהן: שיעור יוצאי אתיופיה מכלל הסטודנטים היה 1.2% וזה בזמן ששיעור יוצאי אתיופיה בכלל האוכלוסייה היה 1.7%.
נורית יכימוביץ' כהן: אז יש לנו כאן פער בין 1.2% לבין 1.7% אבל חייבים לציין שעדיין המצב יותר טוב מנתוני עבר של שנת תש"ס שבה שיעור יוצאי אתיופיה מכלל הסטודנטים היה 0.5% כך שכבר הייתה עליה, עדיין לא לרמת שיעור יוצאי אתיופיה בכלל האוכלוסייה.
נורית יכימוביץ' כהן: מעניין לראות מה קורה מבחינת ייצוג יוצאי אתיופיה בתואר ראשון, שני ושלישי.
נורית יכימוביץ' כהן: 1.4% מתלמידי תואר ראשון הם יוצאי אתיופיה ובתואר שני יש ייצוג הרבה יותר נמוך, פחות מ-0.5%, כאשר בתואר השלישי הייצוג הוא אפילו עוד יותר נמוך, 0.2%.
נורית יכימוביץ' כהן: מעניין לראות גם את ההתפלגות של הסטודנטים לתואר ראשון לפי סוג מוסד הלימוד.
נורית יכימוביץ' כהן: מכללות אקדמיות, מכללות אקדמיות לחינוך ואוניברסיטאות, כאשר 56% מהסטודנטים יוצאי אתיופיה לומדים במכללות אקדמיות, וזה לעומת 46% מכלל הסטודנטים ובאוניברסיטאות המצב הפוך, כאשר 30% מיוצאי אתיופיה לומדים באוניברסיטאות לעומת 39% בכלל הסטודנטים.
נורית יכימוביץ' כהן: במכללות האקדמיות לחינוך המצב דומה.
נורית יכימוביץ' כהן: מעניין לבדוק גם באיזה תחומי לימוד מוצאים את הסטודנטים יוצאי אתיופיה, כאשר יש שיעור גבוה במדעי החברה ומינהל עסקים לתואר ראשון, ואלה הם המספרים, ולעומת זאת במקצועות אחרים שיש להם יותר נטייה מדעית או מתמטית כמו הנדסה ואדריכלות, מדעי הטבע והרפואה יש שיעור נמוך של יוצאי אתיופיה לעומת כלל האוכלוסייה.
נורית יכימוביץ' כהן: כמה מילים על הציון הממוצע של יוצאי אתיופיה בבחינה הפסיכומטרית, של יוצאי אתיופיה ושל כלל האוכלוסייה בעוד שהציון הממוצע של כלל הנבחנים הוא 545, הציון הממוצע של יוצאי אתיופיה הוא 451 ועוד מעניין לציין שיש הבדלים גדולים בין בחינה ראשונה לבחינה חוזרת.
נורית יכימוביץ' כהן: כמו שאתם יכולים לראות כאן בטבלה, ההבדל קיים גם אצל יוצאי אתיופיה וגם אצל כלל הנבחנים אבל אם הציון הממוצע של כלל הנבחנים עולה בערך ב-30 ומשהו נקודות, הרי שהציון הממוצע של יוצאי אתיופיה עולה בערך ב-70 נקודות מבחינה ראשונה לבחינה חוזרת ויש טעם לשאול למה ומה מאפיין את האוכלוסייה הזאת שיוצאת נשכרת מבחינה חוזרת.
עמר בר-לב: ואז מה הפער, אחרי העליה?
עמר בר-לב: בין כלל האוכלוסייה לבין יוצאי אתיופיה?
עמר בר-לב: בבחינה שניה.
נורית יכימוביץ' כהן: אז בבחינה חוזרת הפער הוא בין 566 ל-502.
דנה גורדון שושני: פער של 60 במקום פער של 100.
נורית יכימוביץ' כהן: אז הפער מצטמצם בבחינה חוזרת.
נורית יכימוביץ' כהן: תודה רבה.
אברהם נגוסה: תודה רבה לך, באמת נתת לנו את הנקודות החשובות והתמונה הכללית בנושא.
אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת עמר בר לב, תודה שהצטרפת אלינו.
אברהם נגוסה: אני רוצה קודם כל לשמוע את תגובתם של נציגי האוניברסיטאות לנתונים ששמענו עכשיו, לכן אולי נשמע את גברת אסתי נח מהאוניברסיטה העברית.
אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת פנינה תמנו שטה.
אברהם נגוסה: אסתי, אני רוצה לשמוע ממך מה הסיבה, הגורם שדווקא במכללות יש יותר ופחות באוניברסיטאות.
אסתי נח: באוניברסיטה העברית קודם כל לאורך כל השנים קיבלנו מועמדים יוצאי אתיופיה, מרביתם גם השתתפו במכינה האוניברסיטאית.
אסתי נח: בשנים האחרונות, מזה שבע שנים בערך יש לנו שיתוף פעולה עם מכון פוירשטיין שיחד אנחנו ממיינים את המועמדים בנוסף על הבחינה הפסיכומטרית, הם עוברים את מערכת המיונים של מכון פוירשטיין והחלטת רקטור של האוניברסיטה לקבל כ-20 מועמדים בשנה באופן הזה לכל תחומי הלימוד, כולל רפואה.
אסתי נח: יש לנו הצלחה מאוד יפה עם המתקבלים, אלא שאנחנו אפילו לא מצליחים למלא את ה-20.
אברהם נגוסה: כמה מתוך ה-20 אתם מקבלים?
אסתי נח: אנחנו מקבלים עד 20 בדרך הזאת, אנחנו כמעט ולא מסרבים לרשימות שאנחנו מקבלים אחרי המיונים וההמלצות של מכון פוירשטיין, ענת או רפי יציינו מה הסיבות.
אסתי נח: אני פחות מצויה בזה, אנחנו יודעים שאנחנו פותחים את השערים, אבל פחות מגיעים, עיקר הבעיה שאני רואה, שמרביתם רוצים תחומים כמו רפואה ומשפטים.
אסתי נח: במשפטים אין בעיה, אנחנו מוכנים לקבל יותר, ברפואה תהליך המיון הוא נוסף על תהליך המיון של פוירשטיין הראשוני, יש גם מבחנים אישיותיים, או שהם מצליחים לעבור, או שלא, אבל עדיין מתקבלים וכמו שראיתם בנתון, אם קראתי נכון, 0.5%, זאת אומרת בהשוואה לכלל האוכלוסייה זה מספר מאוד יפה, מכלל ה-100 המתקבלים לרפואה - - -
אברהם נגוסה: מה זה - - - 1.2%, הרפואה.
אסתי נח: 0.5%.
אסתי נח: אמרתי.
אברהם נגוסה: או קיי.
אסתי נח: אז בהשוואה לכלל האוכלוסייה שאנחנו מקבלים בסך הכל, 100 מתקבלים לרפואה באוניברסיטה העברית, זה נתון מאוד יפה, ההישגים שלהם גם יפים אבל זה תודות לא רק לשיטת המיון אלא, וזה צריך להדגיש, זה לא קשור לפסיכומטרי או מיון אחר, זה קשור לתמיכה שהם מקבלים במהלך הלימודים.
אסתי נח: הם מקבלים תמיכה בשיעורים, בליווי, באסטרטגיות למידה, וזה החלק המהותי והמשמעותי כי לקבל אוכלוסיות באוניברסיטה זו לא בעיה, השאלה היא מה יקרה איתם ביום שלמחרת ללא העזרה.
אברהם נגוסה: אין דרישה של תוצאות הציון של פסיכומטרי?
אסתי נח: חייבים להבחן בבחינה הפסיכומטרית לצרכי מחקר והשפעה.
אסתי נח: אבל הקבלה היא על סמך המיונים של מכון פוירשטיין.
אברהם נגוסה: כלומר הפסיכומטרי לא יכול להיות המחסום, זה מה שאת אומרת לי?
אסתי נח: נכון, בפירוש לא המחסום.
פנינה תמנו: אז למה הם נדרשים לעשות פסיכומטרי?
אסתי נח: למחקר והשוואה כי אנחנו - - -
פנינה תמנו: אבל אתם מחתימים אותם שהם עושים את זה לצורך מחקר?
פנינה תמנו: מה זה לצורך מחקר והשוואה?
פנינה תמנו: האם אותם סטודנטים מבינים שהפסיכומטרי הוא לא פקטור לקבלה לתכנית הזאת ובכל זאת הם עושים פסיכומטרי רק בשביל מחקר?
אסתי נח: לא רק.
אסתי נח: זה סינון מינימלי, - - - יוכלו להרחיב למה אין צורך - - - זה חשוב מאוד.
פנינה תמנו: כי זו נקודה מאוד חשובה שהעלית.
אסתי נח: למה?
פנינה תמנו: בואי, כשעושים מחקר על יוצאי אתיופיה, אחד הדברים שאנחנו למדנו מטעויות העבר, בהרבה מאד תחומים לא רק בתחום ההשכלה, זה לבקש מהם את האישור שהם עושים את זה לצורך מחקר.
אסתי נח: לא, סליחה שניה, אני אדייק.
אסתי נח: גם לטובת כל ה, קודם כל גם אני כשאני מחויבת לקבל לרפואה ואני יכולה מתוך המועמדים לרפואה לסנן בתוך עצמם, אז יש הבדל אם כל האוכלוסייה צריכה לקבל 750 בפסיכומטרי ומיוצאי אתיופיה אנחנו מסתפקים ב-100 ולפעמים 150 נקודות פחות, אני גם צריכה להצדיק את זה, אני לא יכולה לקבל אותם בחלל ריק ולהתעלם מכל תנאי הקבלה.
אסתי נח: יש מספר נימוקים.
אסתי נח: אבל זה לא משמש למטרות קבלה, זה משמש כאיזה שהוא מכוון, איזה שהוא סנן, לא מתבססים עליו בתהליך הקבלה, הרבה פעמים הוא יכול לעזור - - -
פנינה תמנו: יש הבדל בין מכוון וסנן לבין צורך מחקר.
פנינה תמנו: צריך לדייק.
אסתי נח: זה גם נכון.
אסתי נח: בסדר.
אסתי נח: סליחה.
אברהם נגוסה: מישהו רוצה להשלים מהאוניברסיטה העברית?
אברהם נגוסה: נשמח גם לשמוע מאוניברסיטת בר אילן.
נרקיס בורלא: אני מרכזת מדור קבלת תלמידים.
נרקיס בורלא: בדומה למה שאסתי נח אמרה גם לנו יש הסכם עם פוירשטיין כבר מספר שנים, ואנחנו מקבלים אותם לא רק על סמך האבחונים וההמלצות, בנוסף יש לנו דרישות מינימליסטיות של ממוצע בגרות, מינימום פסיכומטרי וגם עמידה ברף האנגלית.
נרקיס בורלא: לאורך השנים אנחנו רואים שאחוז הפרישה הוא פחות מ-10%, אם אנחנו מסתכלים על 2010, 2011, 2012 וכן הלאה אחוזים ממש נמוכים, מתחילים כ-20 סטודנטים או יותר, אפילו פחות, ונשארים כ-18, 11, 16 בוגרים שמסיימים את התואר.
אברהם נגוסה: גם אצלכם, היא אמרה למשל "אנחנו מקבלים 20 מועמדים וגם את ה-20 אנחנו לא משיגים" הכוונה שהם לא פונים, האם גם אצלכם המצב כך, שאתם מוכנים לשלב אותם יותר ואין מועמדים?
נרקיס בורלא: בטח, אנחנו מוכנים לשלב.
נרקיס בורלא: מי שפונה אנחנו בודקים את סיכויי קבלתו.
נרקיס בורלא: אנחנו מוכנים לשלב כל מי שיבוא, כל מי שיפנה והוא עומד בנתונים.
אברהם נגוסה: השאלה האם הסטודנטים יודעים מראש שיש התחשבות ושהפסיכומטרי לא הכרחי, ושאתם מתחשבים בעניין, למרות שהם לא חופשיים מזה, אבל האם אתם גם לוקחים שיקולים אחרים כמו המלצות של פוירשטיין?
אברהם נגוסה: האם הנושא הזה ידוע למועמדים?
אברהם נגוסה: האם הדבר הזה ידוע, האם האוניברסיטאות עשו לכך פומביות ואמרו את זה כדי לעודד?
אברהם נגוסה: יכול להיות שהם מראש מפחדים שממילא לא יתקבלו כי התוצאה של הפסיכומטרי לא מגיעה לתנאי הקבלה?
נרקיס בורלא: לא, זה לא כך.
נרקיס בורלא: אצלנו יש פרסום.
אברהם נגוסה: האם עשיתם יוזמה, פרסום, הסברה כדי לעודד אותם?
נרקיס בורלא: כן, ודאי, יש אצלנו פרסום.
נרקיס בורלא: יש פרסום באינטרנט וברשתות חברתיות.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע מאוניברסיטת תל אביב.
פנינה תמנו: אפשר לשאול שאלה את נרקיס?
פנינה תמנו: היו לי מספר פניות של סטודנטים שרוצים לעשות תואר שלישי ספציפית בבר אילן ומתקשים למצוא מנחה.
פנינה תמנו: זו סוגיה שהיא ידועה, שמציאת מנחה לדוקטורט זה דבר מאוד בעייתי.
פנינה תמנו: השאלה היא אם אנחנו נשאיר את זה סוג של מנת חלקם של מי שמקורבים למנחים, או שמחוברים לאקדמיה, לאליטה האקדמית, או שאתם עושים צעדים פרקטיים כאשר אתם רואים סטודנט בן הקהילה שרוצה ללמוד תואר שלישי ולא צריך שנתיים-שלוש לחפש מנחה ואחר כך להתייאש, ואז אנחנו אומרים "או, אין לנו דוקטורים יוצאי אתיופיה", לא מספיק, בוודאי.
פנינה תמנו: וזה משהו שאני רוצה לא רק כשאלה, גם שתכתבו לכם, כל מי שהוא פה נציג של אוניברסיטה, כי זו סוגיה, למרות שהיא רוחבית, לא יכול להיות מצב שבקהילה שלנו אנשים פשוט מתייאשים כי הם לא מוצאים מנחה ומוותרים על התואר השלישי כי הם חייבים להתפרנס וחייבים להמשיך הלאה.
נרקיס בורלא: אנחנו נשמח מאוד לקבל נתונים, אנחנו נבדוק את זה.
פנינה תמנו: אני לא אביא לך נתונים, אתם תביאו נתונים ותבדקו.
פנינה תמנו: אני קיבלתי פניות ציבור.
פנינה תמנו: הנתונים צריכים להיות בדיקה שלכם כמה יוצאי אתיופיה, ותבדקי את זה, כל האוניברסיטאות צריכות לבדוק, כמה יוצאי אתיופיה ניסו להמשיך בתואר השלישי ויש פה חברים שהיו איתי בוועדה של המל"ג ואנחנו ישבנו כשנה-שנתיים על הנושא, ואחת הבעיות היא הבעיה הזאת, אדוני היושב ראש.
אברהם נגוסה: תיכף נשמע גם את נציגי המל"ג בנושא.
אברהם נגוסה: אבל אני מציע גם, אם יש פניות אלי, אליך, חברי הכנסת, להעביר להם.
אברהם נגוסה: זה מאוד חשוב וזה יעזור.
אברהם נגוסה: נשמח גם באמת שתבדקו את זה ואיך אפשר לשנות את המצב, אולי אותם סטודנטים שכבר איבדו את התקווה יכולים לחזור, אם תיצרו איתם קשר ותסבירו להם את הנכונות, ותיכף גם נשמע מהמל"ג בעניין התכנית לעידוד הנושאים האלה.
אברהם נגוסה: אבל אני רוצה להשלים את ההתייחסות של נציגי האוניברסיטאות.
אברהם נגוסה: אוניברסיטת תל אביב בבקשה.
יניב אברמסון: בוקר טוב, אני מאוניברסיטת תל אביב, ונאורה מ - - - הסטודנטים.
יניב אברמסון: אוניברסיטת תל אביב יצאו למעלה מ-370 בוגרים יוצאי אתיופיה.
יניב אברמסון: בתשע"ו התקבלו בתואר הראשון 30 סטודנטים, בתשע"ז 32, בתשע"ח 20 תלמידים רק בתואר הראשון.
יניב אברמסון: היום לומדים אצלנו כ-150 סטודנטים - - -
אברהם נגוסה: מאוד יעזור לנו אם תפרט באילו תחומים, מדעי החברה, מדעי הטבע וכולי.
יניב אברמסון: בהנדסה לומדים 21 סטודנטים, אדריכלות שניים, מדעי החיים גם שניים, במדוייקים חמישה, במקצועות הבריאות 36.
ג'ג'או בימרו: כמה סטודנטים יש באוניברסיטת תל אביב?
ג'ג'או בימרו: 30,000 סטודנטים?
יניב אברמסון: סך הכל.
פנינה תמנו: מה זה מקצועות הבריאות?
פנינה תמנו: בפקולטה לבריאות כמה יש לכם?
יניב אברמסון: ריפוי בעיסוק, יש תשעה, הפרעות בתקשורת שלושה ופיזיותרפיה שלושה.
יניב אברמסון: אני רק מציין, אמנם המספרים הם נמוכים אבל בכל שנה מתקבלים בין 45 עד 60 סטודנטים.
עמר בר-לב: אבל מתוך 30,000 סך הכל תלמידים, אתה אומר שיש סך הכל 150 יוצאי העדה האתיופית?
עמר בר-לב: זה כלום.
יניב אברמסון: נכון.
יניב אברמסון: אבל מצד שני צריך להבין - - -
עמר בר-לב: אתם לא רואים בזה בעיה?
עמר בר-לב: אתם לא רואים בזה איזה אתגר שלכם?
עמר בר-לב: הלא ברור שיש כאן בעיה.
יניב אברמסון: באופן יחסי לכלל מספר הסטודנטים הרחב זה באמת מספר מצומצם.
יניב אברמסון: אבל באופן יחסי למספר הפונים ולאופן הטיפול שאנחנו מקבלים אתיופים, אנחנו מקבלים הרבה הרבה יותר.
עמר בר-לב: יש לך נתונים לגבי זה?
עמר בר-לב: כמה פונים וכמה מתוך הפונים קיבלתם וכמה לא קיבלתם?
עמר בר-לב: כי אם פנו 151 וקיבלתם 150, זה באמת יפה.
עמר בר-לב: אבל אם פנו 2,000 זו בעיה.
פנינה תמנו: זה בהנחה שהם פתוחים ועושים שיווק ומזמנים.
אברהם נגוסה: יש לכם את הנתון?
יניב אברמסון: אני חייב להגיד, אני אענה לך על השאלה.
יניב אברמסון: פונים אלינו ומתעניינים כמה וכמה סטודנטים, נאורה יכולה להרחיב.
נאורה לוי: בכל שנה מתעניינים זה אומר ברמת השיחה הראשונית מעל 300 סטודנטים.
נאורה לוי: אני יכולה להגיד לכם שמבחינת ועדות החריגים שלנו בשנת תשע"ב שהתקבלו 30 סטודנטים, 24 התקבלו באמצעות ועדת החריגים, בתשע"ז, מתוך 32, 25 התקבלו באמצעות ועדת חריגים, בתשע"ח 15 מתוך 20 התקבלו בוועדות חריגים.
נאורה לוי: אני מדברת רק על תואר ראשון.
נאורה לוי: נתוני הקבלה לתואר שני הם ממש הולכים ומשתפרים כל שנה, כמובן שאפשר לראות קבלה שהיא עצמאית, אנחנו גם מגישים לתואר שני ודוקטורט עדיין לא הייתה פניה אלינו אבל זה משהו שאפשר לבחון אותו, אני יכולה לתת לכם נתונים לגבי תואר שני.
אברהם נגוסה: נשמח אם תציגי לנו האם יש נכונות להמשיך לתואר שני, כי לפי הנתונים ששמענו קודם זו ממש ירידה, 0.6%.
אברהם נגוסה: תציגי לנו נתונים מאצלכם.
נאורה לוי: אני אשמח.
נאורה לוי: אם אפשר להגיד עוד כמה דברים לגבי תואר ראשון קודם לכן.