GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם נגוסה: ברגע שיש חור, האזרחים מתגייסים מתוך אכפתיות למלא את החור הזה שהמדינה לא ממלאה.
אברהם נגוסה: אני שואל אתכם, הנושא הזה הוא אינטרס לאומי, כקהילה שהגיעה עם תרבות, עם האמנות שלה.
אברהם נגוסה: האם זה לא אינטרס לאומי?
אברהם נגוסה: נעזוב בצד את העמותה, האם זה לא אינטרס לאומי לשמר את זה ולעזור ולעודד את האמנים כדי להביא את היצירתיות?
אברהם נגוסה: בסופו של דבר המדינה והחברה תרוויח מזה.
אברהם נגוסה: משרדי הממשלה, מדוע לא לקחתם את היוזמה והבטחתם את העניין הזה?
אברהם נגוסה: אם אתם לא רוצים לתמוך בעמותה, למה אתם לא עושים את זה עכשיו?
אברהם נגוסה: נעזוב את ההיסטוריה.
אברהם נגוסה: האם ישנה אפשרות עכשיו לעשות את זה?
דוד יאסו: תראה, אמרתי.
דוד יאסו: אנחנו בנושא של קידום תעסוקה עוסקים המון.
דוד יאסו: כל הנושא של ואוצ'רים, הכשרה, הסבה מקצועית שאנחנו עושים לכל העולים בלי הבדל, זה קיים.
דוד יאסו: הסיוע הזה קיים.
דוד יאסו: יש סיוע אינדיבידואלי מבחינת כל הדברים האלה, אבל לא סיוע לארגון או עמותה כזאת או אחרת, אלא אם, כפי שנאמר, היא עומדת בתבחינים.
דוד יאסו: התבחינים שלנו מפורסמים כל שנה באתר האינטרנט לכלל עם ישראל והארגונים.
דוד יאסו: מבחינת הדבר הזה שאתה רוצה לתחום אותו כתחום אחד ולתת לו מענה וסיוע, אני לא יכול להגיד לך שכן, אלא אם כן הוא עומד בתבחינים.
דוד יאסו: אבל התבחינים שלנו באים ואומרים, זה סיוע אינדיבידואלי שאנחנו גם היום נותנים ומעמידים את זה, בתנאי אחד שהם עומדים בתנאים.
אברהם נגוסה: יש לכם תקציב לתמיכות בעמותות.
אברהם נגוסה: האם אתם לא יכולים לתת תמיכה בנושא הזה?
דוד יאסו: אמרתי, התמיכה לעמותות, לפני חודשיים נסגר הפרסום, אבל שם כל עמותה שבאה ורוצה לתת מוצר כלשהוא, מגישה לפי התבחין.
דוד יאסו: היא צריכה להגיש ואנחנו בודקים את זה.
דוד יאסו: לכן אמרתי, אם עמותת אלמז חושבים שזה היה נכון להגיש, אם היו מגישים, אנחנו לא מחליטים.
דוד יאסו: יש פה כללים אבל הם לא הגישו.
אברהם נגוסה: האם הגשתם בקשה?
אברהם נגוסה: אני לא רוצה לסיים את הדיון רק בחגיגה, אני רוצה שנצא מהישיבה הזאת לכיוון אחד, איפה אנחנו יכולים במעשים לחזק את האמנות.
אברהם נגוסה: לא מעניין אותי אם זה דרך אלמז, אם דרך גוף אחר או אם דרך משרדי הממשלה, אבל חייבים לצאת עם כיוון אחד ברור שהמדינה לוקחת אחריות על קידום האמנות של יוצאי אתיופיה בישראל.
אברהם נגוסה: זה מה שאני רוצה שנגיע אליו.
אברהם נגוסה: האם אתם הגשתם בקשה לתמיכות כפי שכל העמותות מגישות?
נורית קורקט: אני רציתי לשאול אותך משהו אחר.
אברהם נגוסה: בבקשה תעני לפני שאת שואלת.
נורית קורקט: אני לא יכולה להגיב על זה, אבל רציתי רק לשאול אם משרד הקליטה יכול לממן לפחות מקום שבו האמנים יכולים לעבוד בו.
נורית קורקט: כי היה בלוד מקום והוא נסגר.
דוד יאסו: המשרד לא מממן מבנים בכלל.
אברהם נגוסה: דוד, לפני שאתה עונה, אני שאלתי, הרי כדי לקבל את זה אתם צריכים לפנות.
אברהם נגוסה: כדי לקבל את התמיכה קודם כל אתם צריכים לפנות, יש סדר וטפסים שצריך למלא ולהגיש.
אברהם נגוסה: השאלה שלי האם הגשתם או לא הגשתם?
אברהם נגוסה: שאלה קצרה.
אברהם נגוסה: אם לא הגשתם, אז לא הגשתם
דוד יאסו: למיטב הבנתי, לכל מה שראיתי עד היום לא הוגשו הדברים האלה במהלך כל השנים.
אברהם נגוסה: אז אתם אנא תלמדו להבא, אתם צריכים להתכונן לזה.
סמדר מסינג: אני חושבת שהגשנו פעם.
אברהם נגוסה: הוא אומר שנסגר לפני כמה ימים.
סמדר מסינג: לא השנה, אבל לפני כמה שנים הגשנו.
אברהם נגוסה: ומה קיבלתם?
סמדר מסינג: אני לא יודעת, דחיה, אבל אני לא זוכרת, זה היה מזמן.
סמדר מסינג: אבל אנחנו נעשה את זה עוד פעם.
אברהם נגוסה: מה זה מזמן?
אברהם נגוסה: שנה?
סמדר מסינג: לפני שלוש, ארבע שנים.
ז'קלין חלובה: שלום, אני רוצה להציג, מדברים על - - - שעושה עבודה מאוד 'מבורכת.
ז'קלין חלובה: אני מבאר שבע וכן יש לנו שיתוף פעולה עם משרד הקליטה בבאר שבע וראש העיר רואה את העדה בראש ובראשונה שהוא הקצה מקום, הוא הקצה גם אנשים, גם בגרעון.
ז'קלין חלובה: באמנות לא מרוויחים, אם אין תמיכה של הממשלה, לא יהיו רווחים מאמנות.
ז'קלין חלובה: כולם יודעים את זה.
דוד יאסו: נכון להרגע הם עובדים ב"ושבו בנים" במרכז התרבות.
ז'קלין חלובה: גם במתנ"ס י"א ב"כיוונים".
ז'קלין חלובה: לצערי הרב הפרויקט הזה נתקע גם מבחינת כספים כי לא מגיעים כספים לאמנות האתיופית.
אברהם נגוסה: לאיזה משרד פניתם?
אברהם נגוסה: אני רוצה להיות ת'כלס.
אברהם נגוסה: לאיזה משרד פניתם והוא לא נתן?
ז'קלין חלובה: שאני אגיד לך באיזה משרד?
ז'קלין חלובה: אני לא בקיאה בזה ולא יודעת להגיד לך.
אברהם נגוסה: איך את לא יודעת אם הגשתם?
אברהם נגוסה: את אומרת שזה תקוע בגלל - - -
ז'קלין חלובה: אני מתעסקת באמנות, אני לא מתעסקת בתמיכות.
אברהם נגוסה: אז מי מתעסק?
ז'קלין חלובה: זה מהמשרדים של ראש העיר.
אברהם נגוסה: יש נציג עירית באר שבע פה?
ז'קלין חלובה: אני הנציגה אבל אין נציג של כספים.
ז'קלין חלובה: אנחנו גאים כעיר, בוא נאמר שעד עכשיו לא חשבנו שאנחנו צריכים לבוא לשולחן הממשלה אלא העיר החליטה שהיא צריכה לאמץ את המוסד הזה וברגע שמפתחים את המקום הזה, צריכים להגיע לממשלה וכן יגיעו לממשלה.
ז'קלין חלובה: גם אלמז לא ידעו את כל הדברים האלה, לא תמיד אנחנו יודעים.
ז'קלין חלובה: מישהו העיר כאן הערה לגבי תלמידים.
ז'קלין חלובה: היתרון שלנו שזה מקום ללא מטרות רווח, וכן מגיעים תלמידי בתי ספר בבוקר שעל זה אני אחראית, אני מנהלת סל תרבות וכן מגיעים תלמידים ואנחנו חושפים אותם לאמנות האתיופית.
ז'קלין חלובה: היפה בזה שגם הבנות עובדות במתנ"ס וגם יש לנו מוזיאון, כולכם מוזמנים, יש לנו תערוכה קבועה במתנ"ס יא'.
ז'קלין חלובה: אתם גם מוזמנים לקנות מתנות ואז באמת יהיה להם איך להחזיק ולשפר את המקום.
אברהם נגוסה: כל הכבוד לעירית באר שבע, אבל אני רוצה להבין דווקא מהנקודה שאמרת, הפרויקט הזה נתקע, אמרת שבגלל כספים.
ז'קלין חלובה: בהחלט.
אברהם נגוסה: מפה אני רוצה.
אברהם נגוסה: את אומרת שכל מה שנעשה עד עכשיו עשתה העיריה.
אברהם נגוסה: האם ניסיתם לערב את משרדי הממשלה כמו משרד התרבות?
אברהם נגוסה: שמעתי שיש שיתוף פעולה שם משרד הקליטה וזה טוב מאוד.
אברהם נגוסה: כדי לעבור את המחסום שאת מדברת עליו, האם פניתם למשרד התרבות או הקליטה או משרד הכלכלה?
אברהם נגוסה: האם פניתם לאיזה שהוא משרד?
ז'קלין חלובה: כבוד ראש הוועדה, באמת הייתי רוצה לענות לך אבל אין לי את הפרטים.
ז'קלין חלובה: אם אני אקבל את המייל אעביר לך את כל הפרטים.
אברהם נגוסה: אני רוצה לעקוב אחרי זה ולכן ברגע שאת חוזרת לעירייה תבררי את זה, איפה זה נתקע ולמה זה נתקע, לאיזה משרד פניתם ומה הייתה התגובה של המשרד.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לקבל את זה בכתב.
ז'קלין חלובה: תודה רבה.
אברהם נגוסה: עירית אשדוד בבקשה.
אירית זוארץ: אני מעירית אשדוד.
אירית זוארץ: אסתר היא רכזת מועדון זה"ב, וברצ'וקו היא אחת משתי אמניות שעושות עבודה נפלאה, שהעבודות שלהן כאן.
אירית זוארץ: בכלל מרשים לראות את כל העבודות.
אירית זוארץ: אני מתחברת לחברה מבאר שבע בכך שאני מציעה שהנסיון יהיה מול השלטון המקומי, מול הרשויות.
אירית זוארץ: עירית אשדוד מחזיקה מועדון שבו יש את התנור לשריפת העבודות ושם עובדות האמניות ומציגים את העבודות, ואנחנו מנסים לשווק, הוצאנו קטלוגים לפני כמה שנים, צריך כבר אולי לחדש, אבל באמת אין גורם נוסף חוץ מעירית אשדוד בקטנה, שתומך במפעל הכל כך חשוב הזה ושמענו פה דברים מאוד חשובים והלוואי ומכאן ויילך ויקרום עור וגידים ובאמת תהיה תנופה אמיתית לעבודה היפה כל כך, ושמענו פה את כל המילים הנכונות על העבודה היפה.
אברהם נגוסה: קודם כל אני מברך את עירית אשדוד שאתם עושים את זה, זה חשוב מאוד.
אברהם נגוסה: אני שואל אותך, יש מקום, יש יוזמה, יש אמנים.
אברהם נגוסה: עכשיו - - -
אירית זוארץ: יש קשר נהדר עם סמדר.
אברהם נגוסה: אוקיי, אבל לסמדר אין מה לעזור לכם.
אירית זוארץ: היא לוקחת מאתנו עבודות וזה עוזר לנו.
אברהם נגוסה: בסדר, זו עמותה.
אירית זוארץ: אנחנו מתמודדים גם עם השיווק.
אברהם נגוסה: זו עמותה.
אברהם נגוסה: הרשויות המקומיות הן זרוע הביצוע של מדינת ישראל, האם אנחנו מסכימים?
אברהם נגוסה: עכשיו אני רוצה לדעת כי אם אתם מזמינים את האנשים האלה כדי להעביר זמן, בסדר.
אברהם נגוסה: אבל האנשים האלה שבאים עושים את העבודה הם גם צריכים לקבל פרנסה.
אברהם נגוסה: ככל שאנחנו ניתן להם פרנסה, נעודד אמנים אחרים שבגלל שאין פרנסה מזה הזניחו את היכולת שלהם והלכו למקום אחר.
אברהם נגוסה: השאלה האם אתם מפתחים את זה והאם אתם כזרוע הביצוע של המדינה, האם באתם ואמרתם שיש לכם יוזמה לחזק בעיר שלכם את אמנות יוצאי אתיופיה ואתם רוצים לקבל תקציב?
אברהם נגוסה: "השמיכה שלנו קצרה, תעזרו לנו" האם פניתם מעבר ליוזמה המבורכת שאתם עושים?
אירית זוארץ: אנחנו מטבע הדברים פונים למשרד הרווחה.
אירית זוארץ: גם משרד הרווחה עומד בכל מיני קריטריונים של מה שאפשר ומה אי אפשר וזו הכתובת הטבעית שלנו כי אנחנו עובדים בחסות שירותי הרווחה.
אירית זוארץ: אבל באמת שמעתי פה שאפשר לחשוב ולהרחיב את היריעה ולפנות גם למשרד התרבות וגם למשרד התמ"ת וגם למשרד הקליטה, לכל המשרדים מסביב.
אירית זוארץ: אולי אנחנו פשוט צריכים לדעת למי אפשר לפנות ואיך, ונעשה את זה בשמחה.
אברהם נגוסה: עכשיו אני רוצה לשמוע מנציגי המשרדים.
אברהם נגוסה: האם יש נציג ממשרד העבודה?
אברהם נגוסה: משרד הכלכלה?
אברהם נגוסה: גם לא, משרד התרבות?
דנה גורדון שושני: הזמנו אותם ולא הגיעו.
אברהם נגוסה: אני מבקש מהסוכנות היהודית.
ורד אחיהון: אני מהסוכנות היהודית.
ורד אחיהון: קודם כל אני רוצה לברך על היוזמה המקסימה והמדהימה הזאת שבאמת סמדר מצאה לנכון לאגד את כל האמנים, בחימר, רקמה וכדומה ולהביא את זה למשכן הכנסת וכמובן אני בטוחה שזה לחברה הישראלית.
ורד אחיהון: אנחנו בסוכנות היהודית ממשיכים לתמוך באלמז בכל מיני פרויקטים.
ורד אחיהון: בשנה שעברה דרך הסוכנות היהודית קמה קבוצה שעובדת ברמלה בעבודת רקמה, בעלות של 20,000 שקל.
ורד אחיהון: ב-2018 יש לנו על הפרק עוד קבוצה שאנחנו תומכים, וכמובן בתוך מרכזי הקליטה יש לנו קבוצה מאוד מדהימה שאלמז עובדת במרכזים.
ורד אחיהון: לנו מאוד חשוב מעבר לתעסוקה שזה נותן לאמנים ואולי הכנסה, המפגש החברתי שנוצר סביב זה שיושבים ורוקמים שיש לו פן מאוד מיוחד של חוויה משותפת, ולא כל אחד יושב לו בבית ומסתגר עם עצמו ועם הקושי שלו, אלא הוא נפגש עם קבוצה של אותם גילאים, ובעצם דנים ומעלים כל מיני סוגיות מחיי היום יום ולכן במקומות שאנחנו יכולים ליצור את המפגשים האלה בתוך מרכזי הקליטה, אנחנו עושים את זה בבאר שבע, צפוי להיעשות גם בצפת וכמובן גם ברמלה שזה לא עולים חדשים אלא ותיקים.
ורד אחיהון: בשנה שעברה הייתה לנו תרומה של 20,000 שקל שהעברנו.
ורד אחיהון: ב-2018 הגיעה עוד תרומה שעתידה להיפתח ולתמוך, זאת אומרת שאנחנו משתדלים לתמוך - - -
אברהם נגוסה: איפה ייפתח?
ורד אחיהון: ברמלה שני מחזורים.
ורד אחיהון: הייתה כבר ב-2017 וב-2018 גם בקנה.
ורד אחיהון: כמובן שכל התמיכות נעשות דרך הרשות, לא ישירות מול אלמז.
אברהם נגוסה: דרך הרשות זה בסדר.
אברהם נגוסה: אני לא אומר לכם "תלכו לעמותה".
אברהם נגוסה: אני אומר, דרך הרשויות.
אברהם נגוסה: הסוכנות היהודית שמגייסת כספים בעולם היהדות, אתם לא יכולים לגייס סכום כל כך קטן כדי לעודד את הרשויות המקומיות לחזק אותם ביוזמה, כמו באר שבע וכמו אשדוד ואני בטוח שיש יוזמות דומות גם ברשויות אחרות.
אברהם נגוסה: האם הסוכנות היהודית לא יכולה להתגייס לזה?
ורד אחיהון: כפי שאתה יודע, הסוכנות היהודית אמונה בתפקידה לטפל בעולים החדשים בתוך מרכזי הקליטה ופחות ברשות הקולטת.
ורד אחיהון: אבל למרות זאת - - -
אברהם נגוסה: הסוכנות עוסקת גם מעבר לעולים חדשי, אנחנו יודעים.
ורד אחיהון: אז אמרתי למרות זאת, ואתה יודע שגיוס תרומות הוא לא קל.
ורד אחיהון: כאשר אנחנו באמת מוציאים ממשקים עם עוד שותפים, אנחנו עושים את זה ועובדה שאנחנו עושים את זה ברמלה וגם בלוד, וזה התחיל דרכנו.
ורד אחיהון: התכנית בלוד התחילה דרך הסוכנות היהודית ביוזמה שלנו.
ורד אחיהון: ככל שאנחנו יכולים ותרומות מגיעות לפתחנו אנחנו מנסים לסייע כמה שניתן, במיוחד לקבוצת מבוגרים שאנחנו יודעים שזה כלי מאוד חשוב, מעבר לתעסוקה, אלא גם למפגש החברתי והטיפולים שאפשר לעשות אותם תוך כדי.
אברהם נגוסה: עכשיו אני רוצה לשמוע ממך.
אברהם נגוסה: אתה במשרד הכלכלה?
זמיר ג'גנאו: לא, אני לא במשרד הכלכלה.
זמיר ג'גנאו: אני עצמאי, בעל משרד לייעוץ עסקי אבל אני רוצה להתייחס.
זמיר ג'גנאו: קודם כל אני מברך על היוזמה של עמותת אלמז וכל השותפים.
זמיר ג'גנאו: בתחום האמנות אנחנו נגענו בו בתפקידי הקודם כשהייתי במט"י נתניה.
אברהם נגוסה: בגלל זה שאלתי.
זמיר ג'גנאו: נגענו בתחום האמנות בגדול.
זמיר ג'גנאו: אז זיהינו כבר את הכשלים של המערכת וגם את הכשלים של מי שלקח את האמנות כדי לפתח ולקדם אותה וראינו שאחד הדברים שהייתה בהם בעייתיות זו לא התמיכה.
זמיר ג'גנאו: הייתה תמיכה.
זמיר ג'גנאו: הגברת נגעה בזה, זה הקטע השיווקי, המכירתי.
זמיר ג'גנאו: רוב הגופים, יותר נכון העמותות או מתנ"סים שמפעילים את תחום האמנות והיצירה של בני הקהילה בדרך כלל הם לוקחים את זה כתחביב, כפעילות של שעות פנאי ולא לקחו את זה כמשהו שאפשר לקחת ולארוז אותו והוא יכול להפוך לכלכלי.
זמיר ג'גנאו: אני חושב שהתפספסה פה איזו הזדמנות גם מבחינת הקהילה וגם מבחינת האמהות שלנו שיוכלו להתפרנס מזה בכבוד.
זמיר ג'גנאו: פשוט לא הייתה תכנית שהייתה יכולה לאגד אותן כגוף אחד ולהביא איזו מערכת שיווקית שיכולה לשווק אותן גם בארץ וגם בחו"ל.
זמיר ג'גנאו: לעצם הדיון פה, הייתי מסתכל על זה בשני היבטים.
זמיר ג'גנאו: היבט אחד הוא באמת של עמותות ורשויות מקומיות שעושות מה שהן יכולות עם הכלים שיש להן.
זמיר ג'גנאו: הייתי דווקא נוגע ברמה של המדינה.
זמיר ג'גנאו: כפי שאמרנו, אנחנו יושבים בכנסת ישראל ואני חושב שהמדינה צריכה לקחת את זה כפרויקט לאומי ולהטיל סמכות על איזה שהוא משרד שיקדם, שייקח את הפרויקט הזה ויעשה אותו כפרויקט לאומי.
זמיר ג'גנאו: העמותות, הרשויות המקומיות וכל מי שעושה את זה, יהיה משאב שממנו יהיה אפשר לקחת גם את היצירה וגם את האמנות ולהביא את זה לחשיפה גם בציבור הישראלי ואני חושב שיש לו גם פוטנציאל בחו"ל.
זמיר ג'גנאו: אני אומר שוב, בזמנו עשינו מיפוי של כל האמנים וגילינו שיש הרבה אמנים ואמניות שעוסקים גם כפי שאמרתי במתנ"סים, ברשויות המקומיות ובעמותות ואמרנו בואו נראה איך אנחנו לוקחים את זה ועושים מזה גם מקום תעסוקה כדי שבסופו של דבר האמניות האלה יתפרנסו ולא רק לדמי כיס כי רובם מקבלים דמי כיס ולא מתפרנסים מזה, ועוד פעם, מה שהיה, הקטע הזה להביא בהיבט הפיננסי הכלכלי האם זה רווחי או לא, איך אורזים את זה, גם מבחינה שיווקית וגם תמחורית ומי קהל היעד.
זמיר ג'גנאו: וזה לא היה.
זמיר ג'גנאו: זה נשאר ברמה של תחביב.
זמיר ג'גנאו: אלמז באמת הייתה פורצת דרך וניסתה לקחת לכיוון הזה, אבל היא לא הצליחה.
זמיר ג'גנאו: בסופו של דבר כל משרדי הממשלה שתומכים, הם תומכים לזמן קצוב.
זמיר ג'גנאו: באיזה שהוא שלב הוא צריך לעמוד מבחינה כלכלית והיכולת שלו לעמוד באופן עצמאי זה צריך להיות.
זמיר ג'גנאו: לכן אני אסכם ואומר, דבר ראשון- כפי שאמרתי ברמת המדינה האם לוקחים את זה כפרויקט לאומי ולהשקיע בזה, מעבר למה שאנחנו מתעסקים בו אם העמותה הגישה או לא הגישה.
אברהם נגוסה: זה בדיוק מה שאני מחפש.
אברהם נגוסה: המדינה צריכה להאמין שהנושא הוא חשוב וצריך לפתח ולחזק אותו ולכן המדינה צריכה לתת תקציב לנושא.
אברהם נגוסה: משרד התרבות קיבל את האחריות, יש חוק שנחקק בכנסת, יש תקציב כל שנה של שישה מיליוני שקלים, עובר ללא שום ניצול ואנחנו צריכים ללכת לכיוון הזה.
אברהם נגוסה: מה זה מורשת?
אברהם נגוסה: זה מורשת.
אברהם נגוסה: אני פונה למנכ"ל בהלצ'ין, שלמה אקלה.
אברהם נגוסה: אתה היית אחד היוזמים והדוחפים של החוק הזה.
אברהם נגוסה: החוק עבר ב-2011, יש תקציב, אז למה זה לא מגיע לאמנות.
שלמה אקלה: שלום לכולם.
שלמה אקלה: קודם כל אני מכיר את מסגרת אלמז שנים, עוד כשהיו במפעל בלוד, היינו שם בביקור.
שלמה אקלה: אני מכיר את החלק הגדול של הנשים שעוסקות באמנות.
שלמה אקלה: בשביל זה גם אנחנו במקום הזה עשינו 11 שנות מאבק כדי לחוקק את החוק שנקרא "חוק מורשת יהדות אתיופיה" החוק הזה היה צריך להגן עלינו עם תקציב קבוע, כי היינו נתמכים במשך שנים על ידי משרד העלייה והקליטה והכסף לא היה מספיק.
שלמה אקלה: כל שנה עם הבקשות שלנו, משרד הקליטה גם לא יכול היה להעלות את התקציבים.
שלמה אקלה: המטרה של חוק מורשת הייתה לבנות מרכז מורשת ליהדות אתיופיה על שבעה דונם, אדמה שחתמנו על הסכם הרשאה במלחה בירושלים שבתוכו היה גם יכול לכלול את כל הדברים שאנחנו מדברים עליהם היום, לא רק במסגרת אלמז, אלא יש עוד אמנים רבים ברחבי הארץ.
שלמה אקלה: לצערי הרב אנחנו עדיין במלחמה, יש כאלה שעוסקים ועובדים ונלחמים ויש כאלה שקוצרים את הפירות.
שלמה אקלה: אנחנו נלחמנו שיהיה תקציב קבוע - - -
אברהם נגוסה: יש תקציב קבוע.
שלמה אקלה: יש תקציב קבוע אבל התקציב הקבוע מופנה לגופים אחרים שאנשים אחרים, 300,000 שקל מ-5 מיליון שקל תקציב זה כלום.
שלמה אקלה: איפה הכסף?
שלמה אקלה: איפה נציגי משרד התרבות שיבואו ויסבירו איפה נמצא הכסף.
אברהם נגוסה: הם הוזמנו ובחרו שלא להגיע.
שלמה אקלה: לכן גם בהלצ'ין, מרכז מורשת יהדות אתיופיה שעסקה במורשת יהדות אתיופיה שנים רבות לא זוכה בשום תקציב.
שלמה אקלה: אנחנו נמצאים במאבק משפטי כרגע, אני מאוד מקווה שיהיה איזה שהוא פתרון.
שלמה אקלה: הפתרון הוא לא שאין כסף, יש כסף.
שלמה אקלה: המדינה מתקצבת כסף רב.
שלמה אקלה: רבותי, מה זה, חמישה מיליון שקלים.
שלמה אקלה: אני 15 שנות עבודה כשניהלתי את העמותה, תאמינו לי, אף פעם לא היה מיליון שקל תקציב, אבל עשינו הרבה עבודות.
שלמה אקלה: לכן צריכים ללחוץ את משרד התרבות.
שלמה אקלה: יש את הכסף הזה שנמצא למרכז מורשת ליהדות אתיופיה, אני מקווה, אם אנחנו נצליח זו גם המטרה שלי.
שלמה אקלה: אני הסתובבתי וביקרתי אמנים יוצאי אתיופיה כדי לשלבם בבוא הזמן, ברגע שתהיה לנו אפשרות כלכלית.
שלמה אקלה: לצערי הרב זה לא התאפשר לנו.
יצחק מסינג: - - -
אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אם יש נציג של תאגיד מורשת יהדות אתיופיה?
אברהם נגוסה: אני יודע שאחרי החוק הוקם תאגיד על פי חוק ויש לו תקציב של בין חמישה לשישה מיליון שקלים כל שנה.
אברהם נגוסה: האם נמצא פה נציג או נציגה?
אברהם נגוסה: גם הם בחרו שלא להגיע.
יצחק מסינג: אני אמנם קראתי קריאת ביניים אבל יש לי מה להגיד בתור יושב ראש עמותת אלמז.
אברהם נגוסה: אני אשאל אותך האם פניתם, האם אתם בכלל יודעים שבמשרד התרבות יש תאגיד מורשת יהדות אתיופיה ויש תקציב.
אברהם נגוסה: האם אתם מודעים לזה?
אברהם נגוסה: אם כן, האם פניתם?
אברהם נגוסה: האמנות היא מורשת יהדות אתיופיה.
אברהם נגוסה: האם פניתם ואם כן מה קיבלתם?
יצחק מסינג: סמדר תענה לך יותר במדויק.
אברהם נגוסה: קודם הוא יסיים ואחר כך תעני.
יצחק מסינג: אני בסך הכל רציתי לומר כמה מילות ברכה שחלקן אולי כבר נאמרו, אבל אני חושב שזה חשוב בכנס הזה לומר אותן.
יצחק מסינג: אני אישית מאוד שמח שהגענו לרגע הזה של פתיחת תערוכה והשקת קטלוג מקיף של אמנות מסורתית של יהדות אתיופיה במשכן הכנסת.
יצחק מסינג: אירוע זה נותן גושפנקה למאמץ ופעילות מתמשכים מאז שנות התשעים כאשר הוקמה אלמז בתמיכה ממשלתית כמפעל להעסקת יוצאות אתיופיה באמנותן המסורתית ובגלגולה השני כעמותת אלמז שהרחיבה וגיוונה את תחומי העיסוק שהיא מקדמת, כפי שמשקף הקטלוג.
יצחק מסינג: בתקופה הזאת מדובר רבות על משגים שנעשו בעבר בקליטת עולים, בין השאר דובר על טשטוש מורשתם התרבותית כדי לקדם לכאורה את השתלבותם במדינה ובתרבות הישראלית.
יצחק מסינג: כיום מקובל שזו הייתה שגיאה וגרמה עוול לעולים בלא שקידמה את קליטתם.
יצחק מסינג: המגמה כיום היא לראות בתרבות הישראלית פסיפס רב גוני יותר שמושפע גם מהמורשת התרבותית שהביאו העולים מארצות מוצאם.
יצחק מסינג: אלמז מקדמת את האמנות האתיופית המסורתית, לא רק כדי לספק עבודה מכובדת לאותם עולים כדי שימשיכו בעיסוקים, שהוא עניין חשוב לכשעצמו, אלא גם שישמרו וגם יפתחו בכיוונים אחרים את האמנות המקורית שלהם שיש לה ערך רב בפני עצמה.
יצחק מסינג: בקטלוג מוצגות יצירות של אמנות מסורתית ממש ששואבות השראה מאורח החיים והיסטוריה רחוקה וקרובה של יהודי אתיופיה, אך גם עבודות של אמנים צעירים, חלקם ילידי הארץ, ששילבו תכנים מסורתיים ביצירה המקורית שלהם.
יצחק מסינג: לסוג כזה של המשכיות חותרת עמותת אלמז.
יצחק מסינג: אנו באלמז מודים מקרב לב לכנסת שאיפשרה לנו להציג את פרי עמלם של היוצרים במשכנה ומקווים שאירוע זה ייצור תהודה למפעל הזה של קידום אומנותם של יהודי אתיופיה.
יצחק מסינג: תודה.
אברהם נגוסה: סמדר תעני לשאלה האם פניתם למשרד התרבות.
אברהם נגוסה: התאגיד נמצא תחת משרד התרבות.
סמדר מסינג: ספציפית לגבי זה, לגבי מורשת אנחנו פנינו שנה שעברה וקיבלנו תשובה שלילית.
אברהם נגוסה: מה פניתם, באיזה סכום?
סמדר מסינג: הפניה, זה הולך בצורה כזאת: צריך להציג את הפעילות.
סמדר מסינג: אני הגעתי לסוג כזה של ראיון, ראיינו אותי עשרה אנשים וסיפרתי על כל הפעיות של אלמז בעבר ועכשיו וקיבלתי תשובה אחרי שבעה-שמונה חודשים שהם מצטערים ואנחנו לא עמדנו בקריטריונים.
סמדר מסינג: אני יכולה להעביר לך את התשובה שקיבלתי.
אברהם נגוסה: תעבירי לי.
אברהם נגוסה: אני לא יודע מה הקריטריון, אם הוקם תאגיד שהמדינה הקציבה תקציב של בין 5-6 מיליון, אני אומר את זה כי אני יודע בוודאות, זה נמצא בספר התקציב של מדינת ישראל, לשמור את מורשת יהדות אתיופיה.
אברהם נגוסה: אם זה לא מורשת אתיופיה אני רוצה לדעת מה הקריטריון.
אברהם נגוסה: אמנות היא חלק מהמורשת.
אברהם נגוסה: לכן אשמח לקבל את המכתב.
אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לסיים ב-13:30 ולסכם את הדיון לפני כן.
אברהם נגוסה: אני שוב אומר מי שרוצה לומר משהו יכול ואפשר גם באמהרית.
אברהם נגוסה: אל תתביישו.
מרים סלומון: (מדברת באמהרית)
אברהם נגוסה: אני אתרגם את דבריה: היא מנתיבות, בהתחלה הם יזמו בעצמם והתארגנו לעבודה ויצירה.
אברהם נגוסה: כשהעירייה ראתה את עבודות האמנות שלהם היא באה ותמכה בהם ואז יזמו תחרות עבודות של יוצאי אתיופיה, יוצאי רוסיה ויוצאי מרוקו והאמנות שלהם ניצחה בתחרות והעיריה תומכת בהם.
אברהם נגוסה: היא מספרת שהיא נבחרה להיות המדריכה או המורה ולהכשיר אחרים וגם לרכז את הפרויקט.
אברהם נגוסה: היא הכשירה בהתחלה 30 שחלק ידעו וחלק לא, מה שהעירייה נותנת את חומר הגלם וארבע שעות משכורת בשבילה כמרכזת, אחרים לא מקבלים.
אברהם נגוסה: אפילו מה שהם יצרו, אין שיווק ונותנים כמתנות וכדומה.
אברהם נגוסה: אין שום הכנסה, לא מוכרים את זה.
אברהם נגוסה: היא אומרת שבגלל שאין תמיכה ואנשים לא מקבלים משכורת או פרנסה, מתוך שלושים נשארו שמונה.
אברהם נגוסה: אחרים עזבו כי הם צריכים לעבוד ולהביא פרנסה למשפחה, כי לא היה עידוד לא מטעם העיריה או ממשרדי הממשלה.
אברהם נגוסה: אבל השמונה מתעקשים כי הם רוצים לשמר את המסורת והאמנות ולכן הם רצים להראות את האמנות שלהם ומתעקשים להמשיך ולעשות.
אברהם נגוסה: כשאומרים להם "תבואו" אז הם אומרים "מה קיבלתם, אתם כל הזמן שם ולא מקבלים שום דבר או לא מוכרים, אפילו לא מארגנים תערוכה.
אברהם נגוסה: כשיש כנסים לא עוזרים להם לעשו תערוכה" סמדר גם עוזרת להם וההגעה לכאן היום היא בזכות סמדר שמעודדת אותם.
אברהם נגוסה: היא מוסיפה ואומרת שאכן נתנו להם מקום וחומר גלם, אבל אין המשכיות.
אברהם נגוסה: הם פנו לרווחה ולמתנ"ס ולגופים נוספים ולא הסתכלו עליהם.
אברהם נגוסה: בזמן האחרון ובעיקר השנה התחילו להסתכל ולתת מקום, יש קצת שינוי כשאורחים מגיעים לעירייה, מראים להם את העבודות וזה התחיל עכשיו ומעבר לזה אין כל כך שינוי.
אברהם נגוסה: היא אומרת: אנחנו יוצרים ועושים את העבודות ופשוט הן לא נשמרות טוב, אז אולי גם את זה אם יכולים למכור או להראות לאחרים שיקנו את זה, גם זה יכול לעזור.
אברהם נגוסה: אנחנו באנו לפה ושמענו דברים חיוביים וזה מעודד אותנו.
אברהם נגוסה: מילת סיכום ואני מסכם.
אלמו אשתה: מילת סיכום.
אלמו אשתה: חשיבות חשיפת התרבות האתיופית כמו שקרה היום.
אלמו אשתה: אני אתן שתי דוגמאות כמה שזה חשוב.
אלמו אשתה: מישהו למשל בחג הסיגד ראה שיהודי אתיופיה לובשים תלבושת מסורתית אתיופית ושאל אותי למה האתיופים לובשים סדין.
אלמו אשתה: הסברתי לו שכל התרבות האתיופית נמצאת שם.
אלמו אשתה: הדבר הזה עוזר גם לבני נוער יוצאי אתיופיה שנולדו פה.
אלמו אשתה: כשיצאתי עם המזוודה הגעתי לבית ספר וכשילד יוצא אתיופיה דווקא אומר לחבר שלו "יו הוא בא לעשות לנו בושות" כאב לי לשמוע את זה.
אלמו אשתה: אם הילד היה נחשף לדברים מהסוג הזה הוא לא היה אומר את זה.
אלמו אשתה: לכן מפגשים כאלה, חשיפת התרבות דרך תרבות ואמנות, זה מאוד חשוב.
אלמו אשתה: תודה.
אברהם נגוסה: בבקשה ד"ר טל דקל.
טל דקל: צהריים טובים ותודה רבה כבוד יושב הראש של הוועדה.
טל דקל: אני ראש מסלול אוצרות ואמנות תרבות חזותית במכללת סמינר הקיבוצים, כך הכרתי גם את סמדר.
טל דקל: אני אומר בקצרה את שני האגפים של הדברים שנאמרו פה אולי באמת קודם כל הקונקרטי הממשי והכאן ועכשיו, כמובן שחשוב לאתר ולהתעקש, בדיוק כמו שאתה אמרת כבוד היושב ראש על התקציבים, לאתר מי בדיוק בכדי שזה לא ימשיך ליפול בין הכיסאות אבל בנוסף וכמובן אנשים חכמים פה יודעים את זה, צריך את הנושא של המנטורינג, הליווי, למי פונים, איך מזהים, מה החסמים בכלל, אין מתגברים על כל הטופסולוגיה, אצל מי הבירוקרטיה, בכדי לא לתת רק את הדגים אלא גם את החכות בכדי שלא יצטרכו לחזר על הפתחים כי כולם אנשים חכמים, כולם נשים בעלו יכולות, פשוט צריך לזהות ולהסיר את החסמים בכדי שכל אחת ואחת שיש לה איזה שהוא רעיון, שיש לה איזו שהיא אפשרות ליצירתיות ולמכור ולהבין ולבקש את התמיכה, להבין בכלל איפה ומה אני מוכרחה לומר שאני בעוונותיי תיאורטיקנית, אני גם לא בת העדה האתיופית אבל אני יכולה להגיד רק מילת סיכום, באמת יותר מן חשיבה כללית על הדברים של האמנות המסורתית של יהודי אתיופיה שבאמת מה שאנחנו רואים בתערוכה ובקטלוג זה שיקוף נאמן של ידע קהילתי חשוב מאוד, קולקטיבי, רב דורות.
טל דקל: אבל מה שמעניין לפי איך שאני רואה את הדברים זה שהיצירות השונות שאנחנו רואים פה בתערוכה בחוץ, בקטלוג, מעשי רקמה, פסלים עשויים מחומר, סלים קלועים, כל היצירות האלה בעצם מה שהן עושות, הן מערערות על התבניות השמרניות והמיושנות של קאנון האמנות המערבית.
טל דקל: אנחנו יושבים פה במדינת ישראל ויש אנשים שחושבים שהם מחזיקים את הידע, הם שומרי הסף מה זו אמנות ומי המחליט מה חשוב ומה לא חשוב.
טל דקל: הקאנון המערבי שהוא זה שבינתיים יושב גם על הברזים, מקטלג באופן מאוד היררכי ונפרד קטגוריה של אמנות גבוהה ושהיא כאילו מנוגדת לאמנות נמוכה, שהיא אומנות, והנטייה הזאת להבחין בין סוגי אמנות היא הבעיה.
טל דקל: זו מגמה בעייתית של קבוצות שלמות של אנשים שיושבים על הברזים ומחליטים שאמנות מסורתית של יוצאי אתיופיה היא דקורטיבית, היא פולקלוריסטית, זה לא נכון, זה בעייתי, זה מוטה.
טל דקל: באמנות המערבית שמגיעה מאירופה, מארצות הברית הם רגילים לראות פיסול מברונזה, שיש, ציורים שמן על בד, צילום, וידאו ארט, כל סוגי האמנות הם חשובים ובעצם אין פה שום עליונות והיררכיה, וזה מה שצריכה להבין ההגמוניה שיושבת על התקציבים ואני חושבת שזה הדבר שאנחנו צריכים לזהות פה ולפצח אותו מן היסוד ולא להסכים.
טל דקל: באמת המהלך שמובילה אלמז למשל במפעל שלה מתנגד בדיוק לאותו תהליך של אתניזציה, של מיגדור, תהליך מנמיך שעובר על היצירות ופשוט צריך להתעקש שזו עבודה מפוארת, חשובה ביותר תרבותית, שבעצם להכיר לעומק את התרבות של יהודי אתיופיה ואת האמנות שלה, זה חלק חשוב במימוש ובהעמקה של מה שאנחנו עושים פה בכלל כמדינה, כתרבות.
טל דקל: וזה המסר שצריך לצאת.
אברהם נגוסה: קודם כל אני מאוד מברך את עמותת אלמז, ההנהלה והחברים שיצרו את הקשר איתנו בוועדה וארגנו גם את התערוכה וגם הביאו את האמנים, הזמינו אותם שיהיו שותפים פה.
אברהם נגוסה: כל מי שהגיע לפה והשתתף, אני רוצה להודות לכם בשם הוועדה.
אברהם נגוסה: אנחנו רואים בחיזוק האמנות כדרך שמביאה את המורשת והתרבות של הקהילה ולכן חייבים להתגייס לנושא הזה ולחזק את זה באמצעות משרדי הממשלה.
אברהם נגוסה: הוועדה לאחר ששמעה את האמנים, המורים והמדריכים, מחליטה לפנות לשרת התרבות והספורט.
אברהם נגוסה: כיון שהנושא נמצא בתחום התרבות, בקריאה לגייס את הסכום הנדרש מתקציב התאגיד למורשת יהדות אתיופיה.
אברהם נגוסה: יש תאגיד שהוקם כחוק, ויש לו תקציב שהמדינה מקצה כל שנה, עם התקציב הזה אפשר לחזק את מורשת יהדות אתיופיה וגם האמנות היא חלק מהמורשת, כדי לשמר את התרבות והמוסרת של יוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: הוועדה תפעל לסייע ליוזמה הברוכה שנערכת על ידי הרשויות המקומיות.