GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רפאל כהן: אני מזכיר שאנחנו נמצאים בתהליך של יותר משנה.
רפאל כהן: אני רוצה גם להזכיר את המטרה.
רפאל כהן: בפגישה הראשונה הגדרנו את המטרה שהייתה להביא את ארגוני העולים ממדינות דוברי אנגלית לסיעור מוחות בעניין האתגרים המרכזיים איתם מתמודדים העולים.
רפאל כהן: לשמחתי, בשנה ושלושה החודשים האחרונים אני רואה תחלופת מיילים שמדברת על קשיים ספציפיים, נקודתיים וזה שיח שהוא תהליכי אבל אנחנו רואים כבר מספר, אנחנו נדבר היום על כמה מקרים שבהם כבר ישבו נציגי משרדי הממשלה עם ארגון ספציפי שהעלה צורך ודברים כבר התחילו להיפתר, שתי דוגמאות של דברים שהתקדמו, שזה דבר שאני שמח לבשר.
רפאל כהן: בסיעור המוחות עלו למעשה חמישה נושאים.
רפאל כהן: נציגי הארגונים יציגו אותם.
רפאל כהן: אני חושב שהדגש בישיבה הזאת חייב להיות שנשמע בעיקר את נציגי משרדי הממשלה, את הגופים שמטפלים, הגופים שיכולים לתת מענה.
רפאל כהן: חשבנו שנכון מאוד להזמין את הגופים מלבד משרדי ממשלה, גם עיריות, יש כאן גם נציגים של עיריות וגם קופות חולים, גופים שמההשתקפות, מהצד השני של המטבע, הראו שיש קושי בטיפול, אז הזמנו את הגופים שלמעשה זה בתחום אחריותם.
רפאל כהן: אנחנו ניגע היום בחמישה אתגרים.
רפאל כהן: מתוך כל סיעור המוחות הזה שכלל ישיבה גדולה ועשרות מיילים, דיברנו למעשה על חמישה צרכים.
רפאל כהן: הצורך הראשון מדבר על הכרה בשירותים הנדרשים לפני הגעתם לישראל, עם כל המורכבות ועם כל הקושי, אבל אלה דברים שהארגונים עצמם, הנציגים מהשטח, רצו להעלות.
רפאל כהן: כל נציג ייכנס ברזולוציה במיקרו על מה מדובר.
רפאל כהן: הכרה בשירותים הנדרשים לפני ההגעה לישראל, במיוחד עבור פנסיונרים ואנשים עם צרכים מיוחדים, שבכלל הנושא של צרכים מיוחדים הוא נושא שדורש איזה שהוא תהליך.
רפאל כהן: נושא שני – הקצאת מיקום עבור שירותי חינוך.
רפאל כהן: אני מדבר כרגע על רמת כותרות מקרו.
רפאל כהן: נושא שלישי הוא הקצאה לשירותי בריאות הנפש.
רפאל כהן: כמי שטיפל באלפי עולים בעבר, ואחת הסוגיות המרכזיות, העדינות, הרגישות הוא נושא של טיפול בנושא של שירותי בריאות הנפש, בגלל המעבר שמקצין גם את הנושא, לפעמים גורם לכל מיני טריגרים.
רפאל כהן: נושא רביעי יהיה הכרה בתארים אקדמיים, בתארים תעסוקתיים.
רפאל כהן: אני נדהמתי בנושא הזה מכמה מקרים ודברים שראינו שאנשים שבאים ממדינות לא פחות מפותחות מישראל, עם כל הצניעות, עושים תארים מתקדמים ופשוט לא מכירים אותם פה.
רפאל כהן: אנחנו מדברים על כך שיש איזה שהוא חוסר דיאלוג בין הממסד לפעמים שלא מכיר – בגלל שיקולים שהם גם ברורים, לא רוצים שתהיה זילות וכדומה – אבל אנחנו חייבים לבוא איזה שהוא צעד בעניין הזה.
רפאל כהן: הנושא האחרון, אנחנו מדברים על נושא הנגשה לעולים.
רפאל כהן: תרגום אתרים ממשלתיים, כל מה שקשור באוריינטציה והגעה לעולה.
רפאל כהן: המנדט שלנו בהסתדרות הציונית הוא להתעסק בהסרת החסמים.
רפאל כהן: בעיני זו שליחות אדירה שאנחנו עושים, הרצון שבפגישה הזאת שיעלו הנושאים האלה יותר במיקרו ושנשמע את התשובות ממשרדי הממשלה.
רפאל כהן: תודה ליעקב חגואל שמאפשר, תודה לחבר הכנסת נגוסה שא תה מאפשר לנו את הבמה הזאת ולחברים שעובדים איתי יונתן וסוניה תודה רבה לכם חברים, שיהיה לנו בהצלחה.
אברהם נגוסה: אנחנו מקיימים את הדיון על דוברי האנגלית.
אברהם נגוסה: אנחנו כמעט כל יום מדברים על הנושאים שציינת, אם זה הכרה בתארים, אתמול למשל היה לנו דיון אינטנסיבי בנושא הזה ואני רואה שאנשים שהשתתפו גם אתמול בדיון כמו רונן מ"נפש בנפש", וגם היום ב-12:00 יש לי פגישה עם משרד האוצר בנושא הזה.
אברהם נגוסה: יש דבר שברור לנו עכשיו, שמשרד החינוך אתמול עדכן אותנו על כך שיש הפרדה בין PHD לבין דוקטור בתחום הבריאות.
אברהם נגוסה: ברור לנו שמי שלמד שם בתחום הבריאות לא יכול להיות שווה ל-PHD, זה דבר שונה, אז מכירים אותו כתואר שני.
אברהם נגוסה: משרד הבריאות מכיר גם בתנאי שהוא עובר את המבחנים, ומשרד הבריאות נותן לו רישיון.
אברהם נגוסה: היום יש לי פגישה גם בנושא הסוגיה שנותרה, לגבי הדירוג בשכר.
אברהם נגוסה: לאחר שמשרד החינוך הכיר בתארים לצורך עבודה, נאמר תואר שני, אבל דירוג המשכורת שלו הוא שווה לתואר ראשון.
אברהם נגוסה: הוויכוח שלנו מול האוצר או מול הוועדה הבין מוסדית, הוא מדוע אחרי שמשרד הבריאות הכיר בהם ברמה המקצועית ומשרד החינוך הכיר בהם ברמה האקדמית, מדוע נקבע דירוג שווה לתואר ראשון, אם יש להם הכרה בתואר השני?
אברהם נגוסה: מדוע הפגיעה בהכנסתם?
אברהם נגוסה: זה הוויכוח שיש לנו ואני מתכוון לעשות את זה, אם זה שינוי חוק.
אברהם נגוסה: הם רצו לדון על כך קודם ולכן היום אנחנו נשב איתם.
אברהם נגוסה: מה אני רוצה להסביר כאן?
אברהם נגוסה: זה לא אומר שגם אם אנחנו מקיימים דיונים בנושאים שונים, הדבר לא נוגע להם.
אברהם נגוסה: זה נוגע לכל העולים.
אברהם נגוסה: אם זה דוברי אמהרית, דוברי רוסית, דוברי צרפתית, דוברי ספרדית.
אברהם נגוסה: לכולם מגיע.
אברהם נגוסה: אבל מה המיוחד כאן?
אברהם נגוסה: אמרנו שיש דעות קדומות, דווקא במובן החיובי, שכל מי שהגיע מארצות דוברות אנגלית ובעיקר צפון אמריקה ואירופה, אומרים שהם עשירים, הם מלומדים, והם יכולים להתמודד לבד.
אברהם נגוסה: לכן הממסד מזניח את העולים החדשים האלה ולא מסתכל בצורה פרטנית לפי צרכי העולה.
אברהם נגוסה: אנחנו לא אומרים שהם לא משכילים ולא עשירים ולא קובעים את הקביעות האלה.
אברהם נגוסה: מה שאנחנו אומרים הוא למשרדי הממשלה ולכל הגורמים הנוגעים לקליטה, "אל תלכו לפי דעות קדומות".
אברהם נגוסה: צריך להסתכל על העולה כעולה ולא משנה מאיזו ארץ הוא עלה, ולהתייחס אליו כאל עולה חדש, ברמה האינדיבידואלית, ברמה הפרטנית.
אברהם נגוסה: איזה צרכים יש לו, מה אני יכול לעזור לו.
אברהם נגוסה: זו צריכה להיות שיטת הטיפול בקליטת העלייה ולא לנהוג באופן כללי לגבי מי שהגיע מאמריקה, שאינו צריך אותי.
אברהם נגוסה: יש לו אנגלית, ויש לו כסף, הוא מסתדר.
אברהם נגוסה: את זה אנחנו רוצים לשנות.
אברהם נגוסה: הדבר השני, בפעם הקודמת שהעלינו את הנושא, הרשויות המקומיות ומשרדי הממשלה, מהו התקציב שארגוני העולים שרוצים לעשות פרויקטים ברמה המקומית של הרשויות המקומיות, איזה תקציבים יש להם לקדם את העולים החדשים.
אברהם נגוסה: בכל התחומים כמו חינוך ותעסוקה, ובעיקר בתחום החינוך.
אברהם נגוסה: הדבר השלישי הוא כפי שאמרת, הנגשה לשונית.
אברהם נגוסה: הנגשה לשונית מאוד חשובה אם זה באתרי המשרדים השונים, הרשויות המקומיות, אם זה דברים שקשורים לטיפול רפואי.
אברהם נגוסה: הנגשה לשונית מאוד חשובה.
אברהם נגוסה: הדבר הרביעי הוא כמובן ההכרה בתארים.
אברהם נגוסה: התקדמנו בנושא ואנחנו נמשיך לעקוב אחרי הנושא.
אברהם נגוסה: הדבר החמישי שמאוד חשוב הוא שיתוף הפעולה בין נציגי העולים או ארגוני העולים, למערכת הקולטת.
אברהם נגוסה: משרדי הממשלה והרשויות המקומיות.
אברהם נגוסה: האם משרדי הממשלה והרשויות המקומיות רואים את ארגוני העולים רואים את ארגוני העולים כגורם חשוב בהצלחת העבודה שלנו.
אברהם נגוסה: כי קליטת העלייה היא מערכתית, לא רק משרד אחד יכול להצליח, זה מערכתי.
אברהם נגוסה: כל משרדי הממשלה והרשויות המקומיות צריכים להתגייס ומי שמגשר בין העולים לבין המערכות השונות הם דווקא ארגוני העולים.
אברהם נגוסה: האם יש לנו שיתוף פעולה בנושא, האם אנחנו נותנים להם גיבוי כלכלי, מדיני וכיוונים נוספים.
אברהם נגוסה: אלה דברים שאנחנו רוצים להשיג בדיונים האלה ולכן אני מצפה מנציגי משרדי הממשלה, נציגי הרשויות המקומיות להתייחס לדברים האלה, לאן הגענו והאם יש התקדמות בנושאים אלה.
אברהם נגוסה: נמצאת כאן גם נעמה, הממונה על רישוי מקצועות במשרד הבריאות.
אברהם נגוסה: תודה שאת משתתפת בדיונים.
אברהם נגוסה: אני מבקש לשמוע בקיצור, כיון שאנחנו צריכים לסיים ב-11:00.
אברהם נגוסה: אני פונה לארגונים השונים, האם אתם רוצים להשמיע את דבריכם או שנשמע קודם את משרדי הממשלה והרשויות?
אברהם נגוסה: חשבתי לשמוע מכם קודם את התרשמותכם, האם אתם מרגישים את השינוי?
אברהם נגוסה: אני מתחיל מהרב דוד סמסון, ראש ישיבת YTA.
אברהם נגוסה: בבקשה כבוד הרב.
דוד סמסון: בוקר טוב.
דוד סמסון: קודם כל תודה ליושב הראש ולכל המכובדים.
דוד סמסון: אולי אני אשתף את ההרגשה שלי, זה ממש מרנין לב, המקום הזה, הוועדה, הישיבה והדיאלוג שאתה יוזם ושאנחנו מצליחים לקיים, כי הוא כל כך נצרך לעולים שמגיעים.
דוד סמסון: אני בהחלט מרגיש שיש דינמיקה מבורכת עם דיאלוג.
דוד סמסון: הדיאלוג הולך ומתמשך, ונראה לי שלעולם יהיו חילוקי דעות בגודל ההקצבה, שתמיד המדינה לא תוכל לתת את כל המענים לצרכים של העולים והדיאלוג הזה יילך וימשיך עם חילוקי דעות והדגשים.
דוד סמסון: יחד עם זאת, הדיאלוג הוא כל כך חשוב, כדי שמשרדי הממשלה ידעו את הצרכים כדי שבצורה נבונה יצליחו לכלכל את מעשיהם.
דוד סמסון: המבט שלי כאחראי על החינוך ב-YTA, אני חייב להודות, הוא מבט מיובי שאנחנו עוסקים רק בעולים שלא נקלטים במערכת הכללית ודווקא בנקודה הספציפית הזאת יש קשיים גדולים בגלל שאנחנו לא עונים על קריטריונים.
דוד סמסון: כלומר יש הקצאה, ואנחנו זוכים להקצאת שעות לימוד והם מקבלים כמו כל העולים, אבל בשנים האחרונות יש רביזיה בחקיקה לגבי חינוך מיוחד ועכשיו התלמידים שלנו שזקוקים לחינוך מיוחד, אין להם את מערכות התמיכה הנוספות האלה, ולמרות שיש להם שעות לקליטת השפה, בגלל הייחודיות של העולים האלה שעלו מארצות הרווחה, יש להם אנטגוניזם בגלל שהם באו מרמה סוציו אקונומית גבוהה יותר למקום נמוך יותר והם כועסים על ההורים שהביאו אותם, והם לא רוצים לרכוש את השפה.
דוד סמסון: אז חוץ משעות שפה הם צריכים שעות תמיכה, גם תמיכה רגשית שבמשרד החינוך זה לא נחשב "טוב, זה רגשי, שיסתדרו עם עצמם".
דוד סמסון: יש גם תלמידים, הזכרתי, 30% מהתלמידים שלנו, אחד מההורים ולפעמים שני ההורים נמצאים בחו"ל, הם צריכים יותר תשומת לב עם מערכות תמיכה מסביב, שאין.
דוד סמסון: כך שיש בהחלט צורך לשנות את הקריטריונים או את החקיקה, כדי לאפשר.
דוד סמסון: יחד עם זאת, אני חייב לציין שהמבט שלנו הוא מבט ספציפי על העולים שלא נקלטים בתוך המערכת.
דוד סמסון: הם הגיעו אלינו אחרי שלא הסתדרו בשניים שלושה או ארבעה מוסדות שונים.
דוד סמסון: אני אסיים ושוב אומר תודה על שאפשרת לנו את הדיאלוג.
אברהם נגוסה: נשמע את עקיבא הרו מ"קו לנוער".
עקיבא הרו: תודה.
עקיבא הרו: אני אשמח גם להתייחס אם תהיה הזדמנות, הבנתי שתהיה גם תשובה של נציג הכנסת לעניין.
אברהם נגוסה: נציגי הממשלה.
אברהם נגוסה: אני לא מעביר אחריות, אבל - - -
עקיבא הרו: נכון.
עקיבא הרו: אני בעצמי - - - שזה חלק מהסוגיה גם.
עקיבא הרו: נציג - - - צריך להכיר איך לעבוד מול הגורמים.
עקיבא הרו: דיברתי על זה עם יונתן והתכתבנו על זה.
עקיבא הרו: אבל בהמשך למה שהרב סמסון אמר על מערכות תמיכה בתוך מוסדות לימוד, מעבר לצד הלימודי עיוני וידע ושפה, יש את הצד התמיכתי, אני חושב שאפשר להגיד ש-YTA עושה את זה נפלא עם עולים דוברי אנגלית, עולים בגיל ההתבגרות.
אברהם נגוסה: בירושלים?
דוד סמסון: כן.
דוד סמסון: בירושלים.
דוד סמסון: יש גם ברעננה אחד שאני אישית כבר לא קשור אליו.
אברהם נגוסה: בירושלים יש.
עקיבא הרו: בקו לנוער אנחנו עובדים עם נוער בסיכון דוברי אנגלית, גם דוברי צרפתית באזור ירושלים רבתי.
עקיבא הרו: אנחנו לאט לאט עכשיו גם מגיעים לערים שונות ונוספות.
עקיבא הרו: בצד התמיכתי שהוא מחוץ לבתי הספר צריך תמיכה וגם בתוך בתי הספר.
עקיבא הרו: אנחנו עובדים גם בתוך בתי ספר והיכולת למצוא מענה כלכלי למשפחות שזקוקות לסיוע הוא מאוד קשה.
עקיבא הרו: בפועל, אחוז מאוד גבוה ממי שמצליח לקבל מענה מאתנו זה מעמד הביניים ומעלה, מעמד הביניים ומטה אנחנו מצליחים לתת לרמה מסוימת אבל יש לנו בסוף איזו שהיא המתנה ואין יכולת לתת את הטיפול הפרטני ואת החונכות הפרטנית ואת הליווי התמיכתי.
עקיבא הרו: כי צריך לממן את זה.
אברהם נגוסה: זו בעיה של תקציב.
עקיבא הרו: אנשים פונים אלינו, זה יכול להיות נער שלא יוצא מהבית כי הוא לא מצליח לתקשר במדינה החדשה - - -
אברהם נגוסה: על אילו גילאים אתה מדבר?
עקיבא הרו: מ-11 עד 18.
אברהם נגוסה: בכל הארץ?
עקיבא הרו: בעיקר באזור ירושלים רבתי אבל זה מגיע לאזור מודיעין, אזור בית שמש, מעלה אדומים, גוש עציון.
עקיבא הרו: זה עכשיו במגמה גם להתרחב למקומות נוספים.
עקיבא הרו: אני לא אכנס לכל המצבים אבל נער בסיכון זה לאו דווקא סמים ורחוב, שזה גם נכון.
עקיבא הרו: ילד בן 11 או 12 או 13 שכרגע לא מוצא את עצמו במערכת הלימוד ויש לו בעיות ביקור סדיר, או שהוא בכלל לא יוצא מהבית כי מבחינה חברתית הוא לא מוצא את עצמו, או שהוא יוצא אבל הוא פשוט לא מתפקד, נשירה סמויה.
עקיבא הרו: מי ייתן לזה מענה?
עקיבא הרו: כשאנחנו רוצים לעבוד בשיתוף עם בתי הספר, אין להם תקציבים כדי לעבוד אתנו, אנחנו נביא את המצ'ינג וננסה לעבוד בשיתוף ולהביא תקציבים מתורמים וקרנות מצדנו, אבל בסוף מאוד מאוד קשה להרים את זה.
עקיבא הרו: איפה שכן יש תקציב, הצלחנו עם פיני מהעירייה, עם דוברי צרפתית, הצלחנו כן להרים כמה פרויקטים, זה מאוד יפה אבל זה תמיד מצומצם ומוגבל כי העוגה היא קטנה.
אברהם נגוסה: איפה פניתם ולא קיבלתם?
עקיבא הרו: קודם כל מבחינת קול קורא במשרד הקליטה, אין לדוברי אנגלית משהו.
עקיבא הרו: דוברי צרפתית - - -
אברהם נגוסה: מה עם משרד החינוך?
עקיבא הרו: אנחנו עכשיו בניסיון לפתח משהו עם משרד החינוך, יכול להיות שזה ייקח כמה שנים.
עקיבא הרו: גם עם ראש החמ"ד, אחוז גבוה של דוברי צרפתית ואנגלית הם בציבור הדתי ואנחנו מנסים דרך החמ"ד לפתח משהו.
עקיבא הרו: זה גם מתקדם מאוד לאט , יכול להיות.
עקיבא הרו: גם כולם אומרים בסוף שהעניין התקציבי תוקע.
אברהם נגוסה: אתם פניתם למשרד הקליטה ומה קיבלתם?
עקיבא הרו: יש עוד דברים.
עקיבא הרו: משרד הקליטה, צריך אחוז מסוים אם אני לא טועה, עמותה שיש בה מעל 75% אוכלוסייה שהם עולים והגדרה של עולים, אני לא זוכר את השנים בדיוק - - -
אברהם נגוסה: עשר שנים.
עקיבא הרו: זה גם כן סיפור.
עקיבא הרו: אני יכול להגיד על עצמי, אני כאן מגיל 4, זה 30 ומשהו שנה.
עקיבא הרו: אבל כשהייתי כבר בן 17 עדיין חיפשתי את עצמי.
אברהם נגוסה: ברור שעשר שנים לא מספיקות.
אברהם נגוסה: אבל לפחות לכל משרד יש את האחריות.
אברהם נגוסה: אנחנו יכולים לבוא בטענה למשרד הקליטה לגבי עולים חדשים עד עשר שנים.
אברהם נגוסה: מעבר לזה יש את המשרדים האחרים כמובן.
אברהם נגוסה: אני אמרתי שזה מערכתי ולא רק משרד אחד, אבל לכל אחד יש הגדרה.
אברהם נגוסה: משרד הקליטה יכול להשתתף עד עשר שנים, אחריות משרד החינוך היא גם על עולים ותיקים, הרשות המקומית לגבי הכל.
אברהם נגוסה: לכן אני אומר שאם אנחנו נדע בדיוק לאן פניתם, מאיפה קיבלתם סירוב או בקשה לחכות, שם אנחנו רוצים ללחוץ.
קסניה סבטלובה: פיראט בדימוס, ברוח החג.
עקיבא הרו: אני חושב שזה קשור מאוד לדיאלוג הזה שמתקיים, של לפתח את הדיאלוג מול הגורמים האלה.
עקיבא הרו: גם היכולת לגשת לגורם מסוים כעמותה לפעמים דורשת איזה שהוא קשר.
עקיבא הרו: אתה מתקשר לקבוע, רלבנטיות, זה משהו שנבנה גם כן, כרגע מול החמ"ד אנחנו עובדים, מול עיריות, וגם שם בסוף כשמגיעים לתקציב הרבה פעמים זה מאוד צבוע לדברים מאוד מסוימים אז זה מוגבל ל-איך אפשר לתת מענה.
עקיבא הרו: בסוף מאוד מאוד מתקשים מבחינה מעשית למצוא, אני לא יודע איך לקרוא לזה, כנראה סיוע כלכלי לטובת המקרים.
עקיבא הרו: איך לעשות את זה, אני חושב שדרך בתי הספר זו דרך אחת, דרך משרד החינוך ואז לפעול בתוך בתי הספר, ואפשר גם ברמה הפרטנית, שהעמותה מקבלת בין אם זה ממשרד הקליטה, אבל צריך איזה שהוא ערוץ שיש אפשרות באמת לתת מענה כלכלי כדי להרחיב את הפעילות ולתת ליותר עולים שפונים ושאין אפשרות לסייע להם.
אברהם נגוסה: נשמע את ג'וסי ארבל, מנהלת שירותי קליטה בהתאחדות עולי אמריקה וקנדה AACI.
ג'וסי ארבל: תודה.
ג'וסי ארבל: אני רוצה להכניס קצת אופטימיות לשיחה הזאת.
ג'וסי ארבל: בעניין תמיכות משרד הקליטה, ראיתי השנה בקול קורא שינוי משמעותי בתחומים.
ג'וסי ארבל: אפשר להתייעץ תוך כדי התהליך, הדד ליין מתקרב, אבל ברוב המקרים בחלק מהתמיכות זה 50% ולא 75%, והגדירו עולה ל-15 שנה ואני חושבת שזה באמת מקל.
ג'וסי ארבל: אני לא יודעת מי מפה ממשרד הקליטה, אבל זה באמת מבורך שאחרי כל המאמצים של ארגוני העולים ומועצת ארגוני העולים יש מענה ויש עם מי לדבר שם.
ג'וסי ארבל: אני שנים רבות בתחום הזה, בשנים האחרונות אני רואה ברשויות המקומיות פרטנר בקהילה.
ג'וסי ארבל: אחד האתגרים שדיברנו עליו בפורום הזה לפני הפגישות, זה עניין הקהילתיות, ושעולים מחפשים קשר גם עם אנשים כמוהם ואנשים שמבינים אותם ומדברים את השפה, אבל גם להרגיש חלק מהחברה וכל עניין הקליטה והאיזון שתמיד יש בין מה שמוכר, ומדברים שפה שלי ומבינים אותי, ובכל זאת הגעתי למקום חדש ואני רוצה ללמוד עברית ואני רוצה להשתלב, אנחנו מטפלים בזה ביום יום וכל אחד מוצא את המקום שלו בדבר או שלא מוצא את המקום שלו בדבר, ומתקשה ונופל בקשיים.
ג'וסי ארבל: אני חושבת שבזמן האחרון אנחנו באמת רואים פיתוח בשירותים ובקשר ברשויות המקומיות שמאוד מעודד.
ג'וסי ארבל: האתגרים יישארו, הפער בין הציפיות ומה שקורה בשטח לעולה שבא עם מוטיבציה, אם עושים מאפיינים, כל אלה מיוחד - - - הם באים עם מוטיבציה, הם באים מאידיאולוגיה, הם באים מרצון.
ג'וסי ארבל: אלה עולים מברירה, הם לא חייבים, הם לא בורחים מאף מקום אבל בין המציאות והחלום הזה, לכולנו יש את המקום להשלים בו את הפערים, לעזור ולתמוך.
קסניה סבטלובה: אנחנו לא בפעם הראשונה נפגשים, היו לנו כבר דיונים בנושא הזה.
קסניה סבטלובה: אני כמובן שוב אדגיש את שני הדברים שאנחנו נתקלים בהם ואנחנו נופלים בהם, למרות שאלה הדברים שאולי מבחינת הפתרונות, הם זמינים.
קסניה סבטלובה: כמובן זה עניין שלהנגשה לשונית.
קסניה סבטלובה: אנגלית היא אמנם שפה נדירה מאוד שלא הרבה אנשים בעולים דוברים אותה, מפתיע אותי כל פעם מחדש כאשר מתקשרים ללשכתי עולים שאומרים לי שהם מגיעים למשרד ממשלתי ואין שם טפסים באנגלית.
קסניה סבטלובה: אין גם טפסים ברוסית ואין גם טפסים באמהרית, ממש טיפלתי במקרה לפני כשבוע של מישהו שהגיע בסטטוס של תייר ורצה להפוך את הסטטוס שלו כבר במשרד הפנים ונתקל בהיעדר מסמכים.
קסניה סבטלובה: איך זה יכול להיות בשנת 2018 כשאני בטוחה שהטפסים האלה מתורגמים ונמצאים איפה שהוא, רק לא במשרד הפנים, ששם הם צריכים להיות, ובטח לא בלשכות ששם באמת אם מגיעים לתל אביב, הסיכוי למצוא שם דוברי אנגלית הוא רב, אבל אם מגיעים לדרום או לצפון, ככל שמתרחקים מהמרכז כך הסיכוי לפגוש מישהו שיוכל בשפתך להסביר לך את ההליך הזה, שבסך הכל נהיה יותר פשוט עם השנים, אבל זה דבר שאינני מבינה מדוע.
קסניה סבטלובה: אנחנו כל פעם מגישים גם שאילתות לשרים.
קסניה סבטלובה: יש כמה שאילתות שהגשתי למשרד הפנים על עניין ההנגשה, ואלה לא נענו עד היום.
קסניה סבטלובה: אני מחכה כבר מספר חודשים בעניין הזה.
קסניה סבטלובה: כך זה גם בכל משרד ממשלתי ששם אנחנו מתקילים את העולים, שאומרים "אנחנו אובדי עצות פה כי אין מישהו שידבר איתנו ואין את הטפסים שמהם נוכל להבין בצורה מוסדרת, כדי שלא נחזור לשם 80 פעם ושוב ושוב יגידו לנו תביאו עוד משהו ועוד משהו".
קסניה סבטלובה: העניין השני הוא כמובן עניין בריאות הנפש, גם בריאות הנפש וגם היבט העובדים הסוציאליים.
קסניה סבטלובה: מהמחקר של הממ"מ שהזמנתי והצגנו אותו והיה לנו דיון בעניין הזה לפני כחודש וחצי, התברר לנו דבר, במדינה שקולטת כל הזמן עליה והשאיפה שלה היא שיבואו יותר עולים ולא פחות עולים, זה דבר שמתנגש עם ערכי הציונות.
קסניה סבטלובה: איך יכול להיות שיש לנו במקומות ששם יש באמת ריכוזים גדולים של עולים, בממוצע עובד סוציאלי שדובר4 את השפה של העולה, אחד ל-1,000.
קסניה סבטלובה: על מה אנחנו מדברים בכלל?
קסניה סבטלובה: מה זה אחד לאלף.
קסניה סבטלובה: מה העובד הסוציאלי הזה יכול להספיק, אם בכלל.
קסניה סבטלובה: ואנחנו מדברים על כאלה שהם חצאי משרות ו-3/4 משרה, ממש בקרעים מדביקים את המשרות האלה ובסופו של דבר אנחנו מבינים שלעולים אין פשוט אפשרות לקבל עצה סבירה, לקבל חצי שעה או שעה מהזמן של אותו עובד סוציאלי, זה פשוט לא יכול לקרות אם יש לנו אחד לאלף.
קסניה סבטלובה: זה הממוצע של מה שאנחנו בדקנו, עם ריכוזים גבוהים של עולים.
קסניה סבטלובה: בבריאות הנפש, ער"ן, ערכנו שם סיור כבוד היושב ראש ואנחנו, לפני למעלה משנתיים.
קסניה סבטלובה: מאז הארגון הזה עוד הצטמצם מבחינת היכולות שלו להתמודד ולהעניק שירות בשפות רבות.
קסניה סבטלובה: ממה שאני מבינה, גם משיחות עם ארגוני עולים, יש כאן את KEPPOLIM שממש יושבים מאוד חזק ספציפית על העניין הזה, שוב פעם, אנחנו גם מבינים את זה מתקציב של 2019 שזה לא נמצא בסדר העדיפויות של משרד העלייה והקליטה, להעניק שירותי בריאות נפש לעולים.
קסניה סבטלובה: מדוע לא כך העניין?
קסניה סבטלובה: אנחנו כמובן ערערנו על הסעיפים האלה בתקציב ודרשנו להעלות אותם.
קסניה סבטלובה: התקציב עדיין לא עבר אז כביכול יש עוד סיכוי לדחוף את העניין הזה.
קסניה סבטלובה: בלי שיהיו אנשים מיומנים בשלל השפות, ביניהן אנגלית וגם שפות אחרות, שיוכלו להתמודד עם הבעיות של העולים שהן בעיות מובנות, בעיות של הגירה.
קסניה סבטלובה: אפשר לקרוא לזה בשם "עליה" וכך אנחנו מתייחסים לעניין שזה עניין רוחני ויפה, אבל הקשיים הם קשיים של הגירה.
קסניה סבטלובה: הקשיים הם כמו קשייו של כל מהגר.
קסניה סבטלובה: אם אנחנו רוצים למנוע הישנות של מקרים שאני מדווחת עליהם גם מארגוני העולים וגם מהתקשורת של התאבדויות של חיילים בודדים בצבא, של אנשים שלפעמים אנחנו גם לא שומעים עליהם כל כך כי המשפחה מבקשת לא לדווח ולא לספר על העניינים האלה, אבל אפשר למנוע את זה.
קסניה סבטלובה: אנחנו יוצאים עם המלצות כל פעם מהדיונים האלה, אבל ההמלצות לא מתורגמות למציאות.
קסניה סבטלובה: השאלה היא איך אנחנו נוכל להתרומם מהעניין הזה של לדבר על כמה זה כואב וקשה, כי כבר אזלו לנו המילים, כשאנחנו שומעים על עוד מקרה של עוד מישהו שהתאבד או נמצא במצב קשה או חזר לארץ המוצא שלו מפאת המצב הנפשי הקשה שלו.
קסניה סבטלובה: למרות שהוא עבר את כל הדרך המאוד קשה של עליה והסתגלות, ולא צלח אותה.
קסניה סבטלובה: הדבר הזה של להכשיר אנשים, ויש פה אנשים מאוד מוכשרים שרק מחכים להכשרות האלה, כך אנחנו פותרים שתי בעיות.
קסניה סבטלובה: גם את בעיית בריאות הנפש וגם את בעיית התעסוקה בקרב העולים.
אברהם נגוסה: הדוברת האחרונה לפני משרדי הממשלה היא גברת סטפני שטראוס מנכ"לית ישיבה יוניברסיטי בישראל.
סטפני שטראוס: תודה רבה.
סטפני שטראוס: בשם ישיבה יוניברסיטי בישראל ושאר הנציגים פה והעמותות, אנחנו רוצים מאוד להודות לחבר הכנסת אברהם נגוסה וגם לחברינו בהסתדרות הציונית העולמית על המשך הטיפול והמעקב, זה מאוד מצוין ותודה על הדיון הנוסף.
סטפני שטראוס: אנחנו רואים באמת תוצאות ממשיות.
סטפני שטראוס: דיברנו בעבר על האתגרים איתם מתמודדים עולים רבים בנוגע להכרת תארים מחו"ל, מארצות הברית במיוחד.
סטפני שטראוס: לאחרונה באמת קיבלנו משובים ופידבקים חיוביים, ספציפית בנוגע לתארים מישיבה יוניברסיטי שרוב הזמן מוכרים.
סטפני שטראוס: אבל הבעיות והסיבוכים הרבים שעולים עדיין רלבנטיים, במיוחד מדינת ישראל באמת זקוקה לעוד עובדים בתחום הרפואה ובמקביל אנחנו נתקלים בעוד ועוד מומחי רפואה וביניהם אחיות, רופאי עיניים ורופאים כלליים ואני חושבת שהם מעידים על תסכול ותבוסתנות על כך שהתארים שלהם מחו"ל עליהם הם עמלו במשך שנים רבות, אינם ניתנים להמרה בינתיים ועל כן הם אינם מצליחים למצוא תעסוקה כאן בארץ.
סטפני שטראוס: אנו מוצאים את האמור גם בנוגע לקבלה ללימודים מתקדמים בהשכלה גבוהה בישראל וניסיון ההשתלבות בשוק העבודה.
סטפני שטראוס: אני חושבת שבעיות אלה נובעות מאי הכרה בתארים מחו"ל מקושי בשפה העברית כפי שכבר אמרנו ואפילו מאפליית גיל.
סטפני שטראוס: אנו מציעים שאחוז מוגדר שדל מקומות עבודה יהיו משוריינים ספציפית עבור עולים דוברי אנגלית.
סטפני שטראוס: דווח שחלק מהעולים שמתקבלים לעבודה במשרד החינוך, כאילו נענשים, כפי שציינת חבר הכנסת נגוסה, על ידי שכר נמוך, מכיוון שהמשכורות המבוססות על תארים מחו"ל שאינם מוכרים בארץ בצורה רשמית.
סטפני שטראוס: בזמן שחלקנו זכינו למצוא באמת את הדרך לתעסוקה ועלייה מוצלחת, עדיין חשוב שהמחוקקים שלנו ונציגי המשרדים הממשלתיים ימשיכו להתמקד בדרכים שיסירו את המכשולים הקיימים המונעים עלייה מוצלחת, וזו תהיה התרומה הגדולה ביותר עבור מדינת ישראל ועבור כל אזרחיה, ותיקים כחדשים.
אברהם נגוסה: דבר אחר רציתי לציין ממה שלמדנו אתמול בדיון בעניין התארים ודירוג השכר, מי שלמד תואר ראשון, ואני אציג את המקרה שהיה לנו מארצות הברית, שהיא למדה תואר ראשון במינהל והתואר השני שלה היה בפיזיותרפיה.
אברהם נגוסה: משרד החינוך הכיר, למרות שזה דוקטור לפיזיותרפיה, לפי הבירור שעשו בארה"ב הוא שווה לתואר שני כאן בישראל.
אברהם נגוסה: הכירו ונתנו לה אישור לצורך עבודה כתואר שני.
אברהם נגוסה: לאחר שעברה מבחנים במשרד הבריאות היא קיבלה רישיון לעסוק בפיזיותרפיה, ואולם הדירוג של המשכורת הוא שווה לתואר ראשון.
אברהם נגוסה: הם אומרים שהתואר הראשון שלה הוא לא מתחום העיסוק שלה, דהיינו לא בתחום הפיזיותרפיה.
אברהם נגוסה: היא למדה תואר אחד בתחום הזה, ולכן מגיע לה שווה לתואר אחד בשכר.
אברהם נגוסה: אנחנו למדנו אתמול בדיון שזה לא רק לעולים אלא גם לישראלים.
אברהם נגוסה: מי שלמד פה הנדסה או היסטוריה או סוציולוגיה ואחר כך תואר שני בפיזיותרפיה או ברוקחות, פרה רפואי, הוא מקבל את המשכורת לפי תואר ראשון.
אברהם נגוסה: דבר אחד גילינו, לומר למען האמת, שאין אפליה בין העולים לבין תושבי ישראל.
אברהם נגוסה: זה ברור לנו, אבל מה שלא ברור שאם הם כשרים ועומדים בקריטריונים לעבוד בתחום הזה ברמה מקצועית, מדוע צריכים לפגוע בהם בנושא השכר.
אברהם נגוסה: על כך יש לנו מאבק והיום יש לנו דיון כפי שאמרתי עם משרד האוצר.
אברהם נגוסה: חשוב לי להסביר את זה ושגם אתם תסבירו לעולים כי מי שלמד תואר ראשון בתחום אחר ועשה תואר שני בתחום שונה, לא מקבל את השכר ששווה לתואר שני, כיוון ששני התארים שונים בתחומם.
אברהם נגוסה: אמנם זה רק חלק מהנושא של הדיון היום, אבל רציתי להבהיר את מה שלמדנו אתמול בוועדה.
אברהם נגוסה: אנחנו נמצאים בזמן הדיונים על התקציב, הוא עדיין לא עבר.
אברהם נגוסה: הגדרנו בהזמנה לדיון למשרדי הממשלה ולרשויות המקומיות כך: "הוועדה מבקשת לקבל בדיון את התקציב המוקצה על ידי הרשות המקומית למען העולים החדשים, תוך פירוט הסעיפים בתקציב, וכן את התייחסות
אברהם נגוסה: כם לסוגיות הנוגעות לכם במסמך" רצינו שכל אחד יבוא מוכן לקראת הדיון.
אברהם נגוסה: נרצה לשמוע באמת מעבר למילים, אמנם המילים המחבקות חשובות, אבל תכל'ס שינויים לא באים רק במילים, אלא בתכניות ובתקציב.
אברהם נגוסה: לכן אנחנו רוצים לשמוע על התקציבים במשרדי הממשלה וברשויות המקומיות.
אברהם נגוסה: אני אתחיל עם משרדי הממשלה.
אברהם נגוסה: אני פונה למאיה שריר ממשרד החינוך.
אברהם נגוסה: היית כאן גם בדיון הקודם ושמעת.
אברהם נגוסה: אנחנו מבקשים לדעת האם יש התקדמות, האם יש ביטוי לכך בתקציב שעכשיו דנים עליו, כדי לתת גיבוי תקציבי לקידום ולשילוב העולים החדשים, לאחר ששמעת את הצרכים מהשטח בדיון הקודם.
מאיה שריר: אנחנו מסכימים מאוד עם הדברים של יו"ר הוועדה, כל העולים ללא הבדל בארץ המוצא, כולם זקוקים למשאבים, כולם צריכים ללמוד עברית שפה שניה, להשלים פערים בכל מקצועות הלימוד, להצליח גם בלימודים וגם בהיבטים של זהות, שייכות, היבטים רגשיים.
מאיה שריר: כולם מקבלים את המענה על פי הצרכים שלהם.
מאיה שריר: בתשובה לכמה שאלות שעלו כאן, דיברתם על שירותים לפני ההגעה לישראל, אז המשרד כן משתתף ושולח נציגים לירידי טרום עליה, לכנסים.
מאיה שריר: עכשיו חזרנו מיריד יחד עם ההסתדרות הציונית העולמית בבלגיה, אני נוסעת בשבוע הבא יחד עם משרד העלייה והקליטה ו"נפש בנפש" לניו יורק.
מאיה שריר: בחודש הבא יש לנו יריד בצרפת "אופק ישראלי", אז בדבר הזה אנחנו בהחלט משתתפים.
מאיה שריר: אנחנו רואים חשיבות רבה בהנגשה כפי שאמרתם, לשונית, שפתית, מידע להורים.
מאיה שריר: הבאתי את הדוגמה של דוברי האנגלית לכאן, יש לנו דפי מידע באנגלית להורים, למשפחות.
מאיה שריר: Welcome and shalom, עם כל המידע על מערכת החינוך.
מאיה שריר: דבר נוסף שחשוב מאוד בעינינו, ההתייחסות שווה לכל העולים אבל המורים צריכים להכיר את התרבויות השונות, את תרבות הלמידה השונה בארצות המוצא השונות ולשם כך קיימנו ממש לפני שבועיים יום עיון גדול מאוד של כל מטה המינהל הפדגוגי.
מאיה שריר: גם ד"ר עדינה שוורץ מ"נפש בנפש" הביאה את תרבות הלמידה, את המאפיינים של הלמידה בארצות הברית.
מאיה שריר: כמובן שארצות הברית מאוד גדולה אבל עדיין הייתה שם למידה מאוד משמעותית של הנושא, עם עוד ארצות אחרות שעלו, כך שאצלנו נמשיך לקראת השנה הבאה בהקצאת שעות תקן שהם בתוך בתי הספר, זה משאב מאוד מאוד יקר של שעות שהוא ממשיך לעבור כל שנה במשרד.