GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חביב קצב: אנחנו בעד להוון את הסיוע בשכר הדירה ולתת להם את המענק, 90,000 שקל.
חביב קצב: אבל בוא נחזור אחורה.
חביב קצב: בין זה לבין להגיד - - -
אברהם נגוסה: אבל למה לא קורה?
חביב קצב: תרשה לי דקה.
יוסי יונה: אבל למה לעסוק עכשיו בשאלה הזאת.
יוסי יונה: יש כאן סוגיה מאוד מאוד ספציפית.
חביב קצב: לא, תרשה לי לסיים.
יוסי יונה: כי עכשיו אתה רוצה לתת לנו איזה שהוא רקע על העבר.
יוסי יונה: יש לנו - - -
חביב קצב: אני לא נותן רקע.
חביב קצב: סליחה, אני אענה לך, אני לא נותן לך רקע.
חביב קצב: אנחנו לא בהיסטוריה.
יוסי יונה: אבל המנכ"ל אמר, המנכ"ל אמר שהפריבילגיה שניתנת ליוצאי אתיופיה היא דווקא מהווה פריבילגיה ייחודית, נכון?
אלכס קושנר: לחלוטין.
יוסי יונה: הבנו.
יוסי יונה: עכשיו השאלה - - -
חביב קצב: אבל סליחה אדוני חבר הכנסת, גם 1,500 שקל זה משהו ייחודי.
חביב קצב: הסיוע לחמש שנים.
יוסי יונה: בסדר.
חביב קצב: למה אני מגיב?
חביב קצב: אני מגיב לדברי היושב ראש שאמר שאנחנו מענישים אותם.
חביב קצב: אנחנו לא מענישים אותם.
חביב קצב: אתה מבין?
חביב קצב: כל מערכת הסיוע במדינת ישראל, יש שוני בין יחיד לבין משפחה.
חביב קצב: זה קיים.
חביב קצב: זה קיים בכל קטגוריה של זכאות, זה קיים בקטגוריה של העולים, בקטגוריה של ותיקים, בקטגוריה של כל קבוצת הזכאות, יש הבדל בין יחיד לבין משפחה.
חביב קצב: ואז באנו ואמרנו אנחנו לא מפלים, לא משווים למשפחה.
חביב קצב: אני מסכים איתך לגמרי, אנחנו באנו עם פתרון.
חביב קצב: לא רק אמרנו שאנחנו נותנים להם 1,500 שקל סיוע בשכר דירה אלא אנחנו קיבלנו החלטה חריגה ביותר, שומרים להם את הזכאות לחמש שנים כאילו הם ממשיכים לגור במרכז הקליטה, זאת אומרת אם הם מתחתנים, כל שינוי במצב המשפחתי שלהם, אנחנו שומרים להם לחמש שנים.
חביב קצב: יש לזה משמעות מאוד מאוד רצינית.
חביב קצב: עובדה, יש למעלה מ-400 יחידים שעזבו במסלול הזה.
חביב קצב: 450 שעזבו במסלול הזה, אדוני היושב ראש, שנדע.
חביב קצב: זאת אומרת שהמסלול הזה כן עובד.
חביב קצב: זה שאדם יושב במרכז קליטה עוד חודש ועוד חודש ועוד שנה ועוד שנתיים, קודם כל לטעמי, לטעמנו, זה רע לו, רע מבחינת הקליטה שלו, רע לעצמו מבחינת לצאת לחיים עצמאיים, חיים טובים, איך אומרים, זה הרבה יותר מאשר מתוך מרכז קליטה, מתוך החממה כאילו במרכז קליטה, ואנחנו יודעים שזו לא חממה, אנחנו יודעים שהבן אדם הזה במרכז הקליטה זה לא הכי טוב, עדיף לו שיצא משם, מצאנו לו את הפתרון.
חביב קצב: אם אתה תצליח אדוני היושב ראש, את היכולת להביא הסכמה של מתן המענק, אמרנו שאנחנו בעד, אבל לא להפוך את זה כאילו חלילה חלילה מענישים אותם, הם חייבים לעזוב את מרכזי הקליטה.
אברהם נגוסה: אני אומר לך שעד שהממשלה תהפוך את זה כמענק ותיתן להם מענק, אמרתי שאני לא מוותר על זה, אני וחבריי ממשיכים להיאבק בממשלה ואני מקווה שנשיג את המטרה.
אברהם נגוסה: גם אלה שעזבו יקבלו.
אברהם נגוסה: אתה נתת פתרון זמני עד חמש שנים, אבל אחרי חמש שנים לאדם אין פתרון.
אלכס קושנר: אבל גם אם אתה מהוון את הכסף, 90,000 שקל מה עוזר לך?
אברהם נגוסה: יכול להיות שיהיה יותר אבל אנחנו לא מדברים על סכום.
אברהם נגוסה: באופן עקרוני כעולה חדש הוא צריך את הזכות שלו לקבל מענק.
אלכס קושנר: כל עולה חדש, אדוני היושב ראש?
אברהם נגוסה: כל עולה חדש, כמובן.
אברהם נגוסה: אבל אנחנו מדברים עכשיו על עולים חדשים שנמצאים במסגרת של הזכות של עולה חדש, אני עכשיו מדבר על האפליה בתוך יוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: משפחות שעלו לאותה מדינה הם עלו לאותם תנאים הם הגיעו לאותם מרכזי קליטה ועכשיו אלה שהם זוג או משפחה מקבלים את המענקים, אלה הבודדים לא מקבלים.
אברהם נגוסה: זו האפליה.
אברהם נגוסה: זה אני אומר, מבחינת הזכויות.
אלכס קושנר: סיוע בשכר דירה ממשרד השיכון משתנה בין זוג לבודד.
אברהם נגוסה: השכר דירה זה הזמני, אני אומר לך - - -
יוליה מלינובסקי: אבל אדוני היושב ראש, אני בחיים לא קיבלתי שום סיוע בשכר דירה, לא כבודדת ולא כזוג.
אברהם נגוסה: אני מדבר עכשיו בתוך הקהילה.
יוליה מלינובסקי: אבל סליחה, מה הקהילה הזאת שונה ממני?
יוליה מלינובסקי: שתי ידיים, שתי רגליים, ראש אחד, אותו דבר.
אברהם נגוסה: טוב, בואי לא ניכנס לזה.
יוליה מלינובסקי: לא, זה אותו דבר.
יוליה מלינובסקי: אני אסביר מאיפה אני - - -
אברהם נגוסה: תחכי בתורך אני אתן לך.
יוליה מלינובסקי: אני אחכה.
יוליה מלינובסקי: אני אסביר.
אברהם נגוסה: קודם כל אנחנו רוצים באמת לברך את חבר הכנסת ינון אזולאי, שהצטרף אלינו לוועדה מטעם מפלגת ש"ס.
אברהם נגוסה: הוא חבר בוועדה.
ינון אזולאי: תודה רבה.
ינון אזולאי: תודה.
אברהם נגוסה: עכשיו חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.
יוליה מלינובסקי: אני אגלוש קצת להיסטוריה, אתה לא היית שם, אני הייתי שם.
יוליה מלינובסקי: כשאני עליתי ארצה ב-1998 שיבצו אותי למרכז קליטה כלנית באשקלון, התקבלנו לשם, הזכות הייתה לגור שם חצי שנה, זה היה מאוד נוח כי שילמנו אני והגרוש שלי 600 ומשהו שקל בחודש, התנאי היה שאנחנו גרים שם כל עוד אנחנו לומדים באולפן.
יוליה מלינובסקי: אחרי חצי שנה סיימנו ללמוד באולפן ואמרו לנו "להתראות".
יוליה מלינובסקי: אני התקבלתי לתכנית המשך שנקראת תק"ע שזה היה סמוך למרכז קליטה, זה היה לסטודנטים, וזה נתן לנו זכות לגור במרכז קליטה עוד חצי שנה.
יוליה מלינובסקי: בסך הכל המקסימום שהיה מותר זה שנה.
יוליה מלינובסקי: ביום הפקודה, כשנגמרה השנה, לא שאלו אותי "יש לך לאן לעזוב, יש לך לאן ללכת, מישהו עזר לך לשכור דירה, לאן את בכלל יוצאת" אני אספר לך איך אני יצאתי ממרכז הקליטה.
יוליה מלינובסקי: הייתה לנו מפה, עוד לא היה ווייז ולא היה שום דבר, הסתכלנו אני והגרוש שלי על המפה, ידענו שפחות או יותר תל אביב זה מקום שכדאי להיות בו, אבל אמרו לנו שתל אביב מאוד יקר, אז לא יכולנו להרשות לעצמנו.
יוליה מלינובסקי: אז הסתכלנו על המפה, ראשון, חולון, בת ים, ראשון היה נראה לנו רחוק מתל אביב כי כמובן לא היה רכב ושום דבר, הכל מתל אביב, ואז ככה נפלנו על חולון.
יוליה מלינובסקי: אז היום ראש העיר שלי, חבר שלך מוטי ששון מצטער כי נפלתי לו על הראש ככה, זאת אומרת ממש עם האצבע על המפה.
יוליה מלינובסקי: ואם אתה חושב שמישהו - - -
קריאה: אם הוא היה יודע היה דואג שיהיה לך מקום בתל אביב, בכיכר רבין.
יוליה מלינובסקי: ובאתי לחולון, שנה בארץ, העברית ברור שעוד לא עברית כמו שצריך, ואף אחד לא שאל אותי "גברת, יש לך איפה לגור, קחי מענק, סיוע בשכר דירה" לא היה.
יוליה מלינובסקי: באתי ברחוב הראשי של העיר, חיפשתי מתווכים אחד אחד, וחיפשתי ככה דירה.
יוליה מלינובסקי: כמובן מצאנו דירה במחיר מופרז, כמובן שכל עולה עובר את זה, אין משהו אחר, קומה אחרונה בלי מעלית בלי מזגן בלי שום דבר, ריקה.
אברהם נגוסה: בואי תתמקדי.
אברהם נגוסה: גם לי יש סיפור כמו שלך.
אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו דנים איך מפנים את מרכזי הקליטה.
יוליה מלינובסקי: תן לי לסיים.
יוליה מלינובסקי: אין דבר כזה, מרכז קליטה זה מקום מגורים זמני.
אברהם נגוסה: לכן גם לא צריכים להשאיר אותם יותר זמן.
יוליה מלינובסקי: לא, מה זה להשאיר?
יוליה מלינובסקי: זה אנשים עצמאיים, מה זה להשאיר?
יוליה מלינובסקי: אני אתמקד בנושא.
יוליה מלינובסקי: אני לא אספר את מה שהיה אחר כך ואיזה טיפול לא קיבלנו ואיזה ליווי לא קיבלנו, אבל אף אחד לא משאיר, יש לך חוזה מול מרכז קליטה, אחרי שנה או חצי שנה על פי הקריטריונים, אתה קם והולך ואם אתה לא הולך מפנים אותך, ואף אחד לא שואל אותך "יש לך לאן ללכת, הנה יש לך מענק כזה או שכר דירה כזה", אין דבר כזה.
יוליה מלינובסקי: ואתה יודע מה, אדוני היושב ראש?
יוליה מלינובסקי: טוב שכך.
יוליה מלינובסקי: כי אז יצאנו, היינו צריכים לאכול את החתיכה שלנו אבל אכלנו את זה, וידענו להתקדם עם כל הקשיים ועם כל הדבר שבעניין.
יוליה מלינובסקי: אנשים לא צריכים לגור בשום פנים ואופן, זו אפילו עוולה, לגור במרכזי קליטה כל כך הרבה שנים.
יוליה מלינובסקי: פשוט הם הופכים להיות לא עצמאיים, הם לא יודעים מה קורה בחוץ, איך החיים האמתיים, איך משלמים על חשמל, איך משלמים על מים, איך פותרים עניינים מול העיריה, זו עוולה.
יוליה מלינובסקי: אז הם צריכים לצאת ממרכזי הקליטה לשוק הפרטי.
אברהם נגוסה: כולם רוצים לצאת.
יוליה מלינובסקי: אף אחד לא קיבל את אותם מענקים שאתם מדברים.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת יוליה, אני רוצה להסביר לך.
יוליה מלינובסקי: תסביר.
אברהם נגוסה: אני גם, כמו שאת הסברת שלא ציפית לזה, אבל המצבים השתנו.
אברהם נגוסה: פעם הדברים היו אחרים.
ינון אזולאי: תסתכל על עולי מרוקו איך הם הגיעו ומה הם קיבלו.
ינון אזולאי: אם את מדברת על - - - תסתכלי מה קורה שם.
ינון אזולאי: אבל עכשיו כשהם באים, אל תסתכלי שהעולה מאתיופיה, בעצם הם באים והקליטה שלהם יותר קשה מהעולים מחבר העמים, תסתכלי איך הם השתלבו ואיך שהם השתלבו.
יוליה מלינובסקי: יש להם אותם כישורים, אותו דבר.
ינון אזולאי: יש להם אותם כישורים אבל לצערנו, בואו נשים את הדברים על השולחן, החברה הישראלית את העולים מאתיופיה לא קיבלה כמו שהיא קיבלה את העולים מחבר העמים.
יוליה מלינובסקי: גם אותנו לא קיבלה.
ינון אזולאי: הם נכנסו לפה בידיים פתוחות חבר העמים, העולים מאתיופיה תסתכלי, עד היום באיזה מקום הם נמצאים.
ינון אזולאי: לצערנו, אני חושב שצריך לתת להם את הגיבוי ולהרים אותם, לא יכול להיות שימשיכו במצב הזה.
יוליה מלינובסקי: בחייך, קיבלו אותי ממש יפה.
אברהם נגוסה: רשות הדיבור של - - -
ינון אזולאי: אני באמת אומר לך, אני מכבד ואני יודע מה זה אבל תסתכלי איך הם התאקלמו ואיך הם התאקלמו.
ינון אזולאי: עד היום הם מנסים, עדיין להתאקלם, לא מצליחים.
קריאה: כי החברה לא מקבלת אותם.
אלכס קושנר: הם לא מצליחים כי הם חיים עשר שנים במרכז קליטה.
יוליה מלינובסקי: אני אשים אותך בכלוב זהב, גם אתה לא תצליח.
ינון אזולאי: תסתכלו באיזה מצב הם נמצאים, חבר העמים היום כולם פרופסורים ודוקטורים, העולים מאתיופיה נשארים מאחורה.
יוליה מלינובסקי: זה הגיע להם בחינם?
יוליה מלינובסקי: מישהו נתן להם את זה במגש כסף?
יוליה מלינובסקי: נו בחייך, שטויות.
ינון אזולאי: לא במגש של כסף, אם כבר את מדברת, העולים מחבר העמים הגיעו באמת במגש של זהב, עם כפית של זהב, אבל תסתכלי את אלה - - -
חביב קצב: זה לא נכון מה שאתה אומר.
חביב קצב: סליחה, אתה אומר דברים לא נכונים.
חביב קצב: אני מצטער, אתה אומר דברים לא נכונים.
חביב קצב: אני רוצה לשבת איתך ולהסביר לך את הנתונים, אתה אומר דברים לא נכונים.
חביב קצב: זה סיסמאות.
חביב קצב: אתה אומר דברים לא נכונים.
חביב קצב: אתה לא מכיר את ההיסטוריה, אתה לא יודע - - -
אלכס קושנר: אני רוצה להגיד משהו על בתי ספר, מותר לי?
אברהם נגוסה: אתם מתנהגים מעבר למה שמותר ונהוג.
אברהם נגוסה: חבר כנסת נמצא ברשות הדיבור, אתם נכנסים באמצע הדיבור שלו.
אלכס קושנר: כי הוא לא מדייק בעובדות.
אלכס קושנר: זה שהוא חבר כנסת זה לא אומר - - -
קריאה: אתה עדיין לא יכול להפריע לו, אדוני.
אברהם נגוסה: תראה, כשאתם הצגתם, נתתי שתציגו את העניין ראשונים.
אברהם נגוסה: אף חבר כנסת לא הפריע לכם.
אברהם נגוסה: אני שאלתי אתכם שאלה באמצע כי זו הפריבילגיה של חברי הכנסת, באמצע לשאול שאלות ולבקש הבהרות.
אברהם נגוסה: אבל אתם לא יכולים להיכנס, אתה רוצה להגיב, תרשום ואחר כך ניתן לך את זכות הדיבור כדי שתגיב.
אברהם נגוסה: אבל אתה לא יכול להיכנס בכל משפט של חבר כנסת.
אלכס קושנר: הבנתי.
אלכס קושנר: אני מבקש זכות דיבור.
אברהם נגוסה: קודם כל לחברי כנסת.
אברהם נגוסה: סיימת חבר הכנסת?
ינון אזולאי: סיימתי, רק אני רוצה להגיד, מה שחברת הכנסת יוליה אמרה שבעצם גם הם עם ראשים טובים ואין הבדל, אני מסכים איתה.
ינון אזולאי: אבל השאלה, גם כשאתה מביא אדם עם ראש טוב, אתה צריך להביא אותו למקום מסוים, הוא הגיע מארץ זרה, הוא לא מכיר את המנטליות, לא יודע, השאלה איך ההתאקלמות שלו פה.
ינון אזולאי: ההתאקלמות של עולי אתיופיה קשה יותר משל חבר העמים.
ינון אזולאי: למה?
ינון אזולאי: מדינת ישראל, ואמרו את זה לא פעם, וקודמי, וראשי ממשלות וכולם אמרו את זה שעם הקהילה האתיופית כשלנו בעליה שלהם, יש בעיה ואנחנו במקום של תיקון וצריך לתקן.
ינון אזולאי: זו לא בושה להגיד שטעינו, אבל צריך לתקן.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת יוסי יונה.
יוסי יונה: אדוני היושב ראש אני אגיד ככה, יוליה, אנחנו כולנו היסטוריונים, בין אם היסטוריונים חובבים ובין אם היסטוריונים מקצועיים.
יוסי יונה: אז להזכיר עובדה מאוד חשובה, שדווקא המדיניות של מדינת ישראל כלפי עליות שונות, אכן התאפיינה בהבדלים, בעוד שנניח במקרה של העליה הבאמת חשובה של יוצאי חבר העמים, האידאולוגיה הייתה קליטה ישירה, בעוד היחס ליוצאי אתיופיה בזמנו, גם עלית משה וגם שלמה דיברו על כך שהעלייה היא עליה קולקטיבית, היא לא עליה ישירה.
יוסי יונה: זאת אומרת שכבר מהתחלה הייתה מדיניות שונה ועם נימוקים לכאן ולכאן, חלקם טובים וחלקם לא טובים, חלקם, איפה שאני מסכים איתך בנימוקים הלא טובים שבעצם המדינה במקרים רבים גילתה איזו שהיא פטרונות שהיא משתקת ולא מסייעת אבל מצד שני היו גם נימוקים טובים, ואני מסכים עם חברי ינון אזולאי שאמר שהמחסומים, אנחנו צריכים מתוך איזה שהוא רצון, כולנו, אנחנו לא פה במלחמה בין העליות, בין ותיקים לבין עולים לבין יוצאי אתיופיה לבין יוצאי חבר העמים.
יוליה מלינובסקי: עזוב חבר העמים, צרפת.
יוליה מלינובסקי: היום יש עליה מאוד גדולה מצרפת.
יוסי יונה: עדיין יוליה.
יוסי יונה: עדיין הם בקליטה ישירה.
יוסי יונה: ועולי אתיופיה לא בקליטה ישירה.
יוליה מלינובסקי: אז אולי זו הבעיה - - -
אלכס קושנר: זו בדיוק הבעיה.
אברהם נגוסה: זו לא הבעיה, זו המדיניות שהממשלה קבעה, אני חושב שזו מדיניות נכונה.
יוליה מלינובסקי: אתם עשיתם מאנשים נורמטיביים, אנשים כביכול בעייתיים.
יוליה מלינובסקי: מדינת ישראל עשתה.
יוליה מלינובסקי: הם אחלה מסתדרים.
יוסי יונה: יוליה, אני אומר, מדינת ישראל היא שהחליטה על שני מסלולי קליטה.
יוסי יונה: נכון או לא? הנה, אתם יושבים כאן.
יוסי יונה: אז לבוא ולהגיד עכשיו, שאת תגידי או כל מישהו אחר יבוא ויאמר "חבר'ה, הגעת לארץ, מרכז קליטה זה זמני, אוקיי, כמה זמן, פג זמנך, צא החוצה" פשוט זה חוטא וזה לא נכון, זה לא עקבי עם המדיניות שמדינת ישראל הסכימה.
יוליה מלינובסקי: אבל מדיניות יכולה להשתנות.
יוסי יונה: יפה.
יוסי יונה: אז מאוד יכול להיות שמדיניות יכולה וצריכה להשתנות.
יוסי יונה: אני מציע אדוני היושב ראש, אתה העלית סוגיה מאוד ספציפית.
יוסי יונה: אני באמת גם מוחה ומבקש לבטא את החוסר נוחות המאוד גדולה שלי למול משרד האוצר שלא טרח להגיע לכאן.
יוסי יונה: אנחנו רואים עוד מופע של זילות בכנסת שבסופו של דבר אנחנו הריבון.
יוסי יונה: הם לא מגיעים, למה?
יוסי יונה: כי לא בא להם.
יוסי יונה: האם ישנם מנגנוני סנקציה נגדם שהם לא רוצים להגיע?
יוסי יונה: הם לא סופרים אותנו.
יוסי יונה: זה דבר חמור ביותר.
יוסי יונה: לכן אני אומר, מה שהיושב ראש כאן רצה לעשות זה לזמן את הגורמים האחראים, בין אם הגורמים של משרד הקליטה ובין אם הגורמים של משרד האוצר ולהגיד דבר מאוד ספציפי, ישנה איזו שהיא סוגיה, ישנה איזו שהיא בעיה, בואו נראה איך אנחנו נותנים לה פתרון.
יוסי יונה: האם המילה אפליה נכונה או לא נכונה בהקשר הנוכחי?
אברהם נגוסה: אפליה זה בתוך הקהילה.
אברהם נגוסה: אני לא מדבר על אפליה מול העולים האחרים.
יוסי יונה: אברהם אני יודע תאמין לי, הבנתי אותך.
יוסי יונה: יש לנו כבר המון שנים יחד, בחצאי משפט אנחנו מבינים מה אתה אומר ומה אני אומר.
יוסי יונה: אני הבנתי לחלוטין מה שאברהם אומר שזה לגבי האפליה הזאת, החוסר שוויון.
יוסי יונה: עדיין גם, תרשה לי, העובדה שמדינת ישראל באה עוד צעד לקראת יוצאי אתיופיה, כמו שחברי ינון אזולאי כאן אמר, הייתה סיבה מאוד פשוטה.
יוסי יונה: המחסומים, ובוא נקרא לילד בשמו, שישנם ביטויים של גזענות ודברים מהסוג הזה, דרך אגב שגם יוצאי חבר העמים נחשפו אליהם, אבל הם שונים ולא באותה מידה, ולכן כשמדינת ישראל מתמודדת עם המחסומים האלה היא אומרת "אני צריכה לעשות צעד נוסף, נדיב יותר, מכיל יותר".
יוליה מלינובסקי: אבל כל עוד הם נשארים בקהילות סגורות, בתוך מרכזי הקליטה, זה שורש הבעיה.
יוליה מלינובסקי: תצאו משם.
יוסי יונה: אני מגיע לזה.
יוסי יונה: יוליה, כל האנשים שנמצאים כאן, על פי הבנה שלי, על פי ביקור שלי מספר פעמים במרכז הקליטה במבשרת, הביעו את הרצון המלא והחד משמעי לצאת ממרכז הקליטה.
יוסי יונה: הם לא רוצים להישאר שם.
יוסי יונה: תביאי לי אחד כאן שיגיד לך "אני רוצה להישאר", יגיד לך שאין דבר כזה.
יוסי יונה: לכן אנחנו לא עוסקים בסוגיה האם רוצים להישאר או לא רוצים להישאר.
יוסי יונה: הסוגיה מאוד מאוד עקרונית וחד משמעית ומכרעת, היא "אנחנו רוצים לצאת, אבל אנא תנו לנו את האפשרות, סייעו לנו, תצאו קצת מגדרכם" ובואו נביא את משרד האוצר, ואתה צודק אדוני המנכ"ל של משרד הקליטה, כשאתה אומר "נניח ואנחנו מהוונים את הסכום הזה של שכר הדירה להון התחלתי, מה ניתן בדיוק לעשות".
יוסי יונה: אז בא יושב ראש הוועדה ואומר "גם בסוגיה הזאת הייתי רוצה להיכנס למשא ומתן עם האוצר ולהגיד לו אתם צודקים, אז יאללה, בואו עוד צעד אחד של נדיבות, להגדיל את הסכום הזה כדי שיהיה בידם את האפשרות להון התחלתי שבאמצעותו הם יכולים לרכוש דירה, לאפשר לעצמם משכנתא, כי אנחנו יודעים שגם שם ישנן בעיות.
יוליה מלינובסקי: אפשר לגור בשכירות, גם כן לא כזה נורא.
יוליה מלינובסקי: אפשר לגור בשכירות.
יוליה מלינובסקי: אני גרה בשכירות, זה בסדר.
אברהם נגוסה: אבל יוליה - - -
יוליה מלינובסקי: אבל אני באה אותו דבר, אנחנו אותו דבר.
יוליה מלינובסקי: לגור בשכירות זה לא בושה.
אברהם נגוסה: יוליה, זה לא סוגיה של לגור בשכירות או לא.
יוליה מלינובסקי: אני לא מצליחה להבין מה קשישה שהיא שונה מקשישה מצרפת שגרה בשכירות, או מברית המועצות או ממשהו אחר.
יוליה מלינובסקי: אפשר לגור גם בשכירות, זו לא בושה.
אברהם נגוסה: תני לי להסביר לך, את לא הבנת את העניין.
יוסי יונה: תן לי לסיים אדוני.
יוסי יונה: אני עדיין בזכות דיבור.
יוסי יונה: מה שאני אומר חבר'ה, בואו נחשוב יחד במקום שיהיה לנו עימות יוליה, בינך לבינם, ביני לבין משרד הקליטה, בינם לבין משרד הקליטה ואחרים, אנחנו אומרים איך אנחנו עכשיו יכולים להתגייס יחד כדי להתמודד עם הסוגיה המאוד מאוד ספציפית הזאת, כדי לראות איך אנחנו יכולים לעשות את המהלך הזה, עם קצת סובלנות, עם קצת נדיבות, עם קצת רוחב לב, להגיד שבמקרים מסוימים מתמודדים עם אותם אתגרים, במקרים אחרים האתגרים שונים, להתחשב באתגרים שונים ולבוא עם פתרון.
יוסי יונה: למה אנחנו פה יושבים ורבים?
אברהם נגוסה: חברים אני הולך להצביע וחוזר.
אברהם נגוסה: הפסקה.
יוליה מלינובסקי: אני הולכת לוועדה אחרת.
אברהם נגוסה: אני רוצה באמת להבהיר את נושא הדיון ואז אני אתן למנכ"ל.
אברהם נגוסה: אני יודע שאתה רוצה להציג.
יוסי יונה: סליחה אדוני, אתה יודע מה הייתי עושה במקומך?
יוסי יונה: זה שלא הגיע נציג האוצר, הייתי מבטל את הדיון.
אברהם נגוסה: תדע לך, זה מה שהם רוצים, אבל אני רוצה - - - יש לי תכנית.
יוסי יונה: זו ועדה ציבורית, האוצר לא מתייחס ברצינות לוועדות הכנסת ולדיוני הכנסת, ככה צריך לעשות.
אברהם נגוסה: הנושא האתיופי לא כל כך בגדר של סקנדל.
יוסי יונה: בסדר, הוא יושב על הברז, סגר את הברז, אנחנו יכולים לדבר לדבר ונלך הביתה ולא יהיה כלום.
אברהם נגוסה: נציג משרד השיכון גם פה.
אברהם נגוסה: אני אבהיר.
אברהם נגוסה: הנושא שאנחנו מדברים עליו, לא מדובר פה בהשוואה בין עולים מארצות אחרות לעולי אתיופיה.
אברהם נגוסה: אני מדבר על ההבדל שנעשה בקרב עולי אתיופיה, בתוך דיירי מרכזי הקליטה.
אברהם נגוסה: לכך אני מתכוון.
אברהם נגוסה: המדיניות ברורה, שכדי שהם יוכלו לצאת, הם באו ללא רכוש והמדינה החליטה לתת מענק.
אברהם נגוסה: אני אומר בקרב עולים יוצאי אתיופיה יש פגיעה בזכויות.
אברהם נגוסה: מי שלא נשוי, מי שהוא יחיד, מופלה.
אברהם נגוסה: יש פה אפליה בין משפחות ליחידים, לבודדים.
אברהם נגוסה: לכן אם משפחה מקבלת זכות של מענק, גם הבודד צריך לקבל את הזכויות שלו כמו שקיבלו עולים אחרים.
אברהם נגוסה: אני לא אומר אותו היקף זכויות, אבל כמו שלמשל משפחה בת עשר נפשות מקבלת יותר, משפחה בת שלוש או חמש נפשות מקבלת פחות, כך גם בודד צריך לקבל, אבל הזכות שלו תהיה מעוגנת כזכאי.
אברהם נגוסה: לזה התכוונתי.
אברהם נגוסה: לכן אל תלכו לעולי צרפת, זה לא הנושא.
אברהם נגוסה: הנושא היום הוא לגבי מי שתקוע, הבודדים והקשישים.
אברהם נגוסה: אני אומר שהממשלה צריכה למצוא פתרון, לתת את הזכויות לפי גודל המשפחה, או לפי מספר הנפשות, לתת להם זכות למענק כדי שהם יוכלו לצאת.
אלכס קושנר: אני אתייחס לכמה נקודות.
אלכס קושנר: אחת – ברשותך, שלוש דקות סקירה על מה שנעשה במשרד הקליטה עבור העלייה מאתיופיה, מעבר למרכזי הקליטה בסיוע שניתן שם יש עוד דברים שאנחנו עושים.
אלכס קושנר: למשל יש פרויקט שנקרא הפרויקט הלאומי.
אלכס קושנר: בפרויקט הזה לומדים מאות תלמידים יוצאי אתיופיה בכל הארץ, הפרויקט הזה ממומן על ידי המשרד ותוצאות הבגרות שם הן יותר גבוהות מהממוצע באוכלוסייה.
אברהם נגוסה: על ידי משרד הקליטה?
אלכס קושנר: משרד הקליטה ו - - -
אברהם נגוסה: אני לא יודע למה הלכת לשם.
אברהם נגוסה: קודם כל זה לא נכון.
אברהם נגוסה: אנחנו מדברים על פינוי מרכז קליטה.
אלכס קושנר: שניה, אני אגיע לזה.
אברהם נגוסה: אני אגיד לך למה זה לא נכון.
אברהם נגוסה: למי שעולה עד 15 שנים, אתם נותנים.
אלכס קושנר: על זה אני מדבר.
אברהם נגוסה: אבל מעבר לזה, משרד החינוך.
אלכס קושנר: אני מדבר על העולים.
אלכס קושנר: חבר'ה, כל מי שנמצא כאן הוא עד 15 שנה לפחות.
אלכס קושנר: אז אני מדבר על העולים.
אלכס קושנר: ואם כבר נגעת בזה, אני אגע בעוד משהו.
אלכס קושנר: מינהל הסטודנטים של משרד העליה והקליטה, האוכלוסייה היחידה שמוחרגת ומקבלת שכר לימוד, וזה לא משנה כמה זמן אתה בארץ, זו רק האוכלוסייה של יוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: בסדר, אבל אתה עושה השוואה עם עולים אחרים, אני מבקש שלא תלך לשם.
אברהם נגוסה: אנחנו מדברים על פינוי מרכז הקליטה.
אלכס קושנר: אני אומר לך מסיבה אחת פשוטה, כי בזמן שלא היית - - -
אברהם נגוסה: אין לי טענות לגבי הדברים האלה שאתה אומר.
אלכס קושנר: לך אין, אבל לאנשים המכובדים שיושבים כאן - - -
קריאה: אבל הם צריכים עכשיו את ה - - -
אברהם נגוסה: כולם יודעים - - -
אלכס קושנר: לא, כולם אומרים ובגלל זה אמרו את מה שאמרו.
אלכס קושנר: אני רוצה להמשיך, אני אגיע למרכזי הקליטה.
אלכס קושנר: אני רוצה לצייר לך מצב שציירתי פה וכנראה לא כל כך הבינו.
אלכס קושנר: אתה מסכים איתי שזכאות למענק יכולה להיות רק פעם אחת.
אלכס קושנר: מסכים איתי?
אלכס קושנר: עד פה אין לנו ויכוח.
אלכס קושנר: עכשיו תתאר לך מצב, בודד שהוא כנראה צעיר, נכון?
אלכס קושנר: בשנות העשרים לחייו, יוצא ממרכז הקליטה, מקבל מענק של 90,000 שקל.
אלכס קושנר: תוך שנתיים שלוש הוא מתחתן.
אלכס קושנר: הוא יקבל מענק נוסף?
אברהם נגוסה: הוא לא יבקש גם.
אלכס קושנר: רגע.
אלכס קושנר: הוא יוכל לקנות דירה?
אלכס קושנר: כנראה שלא.
אלכס קושנר: לעומת זאת - - -
אברהם נגוסה: יכול להיות, תן לו את ההחלטה בשבילו.
אלכס קושנר: עוד פעם, אני חוזר למה שהתחלתי.
אלכס קושנר: אין לי בעיה להוון את הכסף.
אלכס קושנר: אני לא המכשול.
אברהם נגוסה: אני יודע, אבל אנחנו צריכים להיות בשיתוף פעולה - - - להוריד את המחסומים.
אלכס קושנר: הצגנו את העמדה שלנו לאוצר.
אלכס קושנר: אבל אני חוזר רגע, כרגע הוא מקבל סיוע כפול, למה?
אלכס קושנר: כי הוא גם מקבל 1,500 שקל כל חודש סיוע בשכר דירה, וגם אם הוא מתחתן הוא יוכל לקבל את המענק המלא.
אברהם נגוסה: אני לא בטוח.
אלכס קושנר: מה זה לא בטוח?
אלכס קושנר: בטוח.
אלכס קושנר: אנחנו נותנים חמש שנים זכאות.
אברהם נגוסה: רגע, יש לי דוגמאות.
אברהם נגוסה: אפילו בודדים שהביאו ילדים, בנות, כלומר שהתחתנו והביאו ילדים, ועזבו את מרכז הקליטה ואחר כך אתם אמרתם, "יצאתם ממרכז הקליטה ואין לכם זכויות".
אלכס קושנר: יכול להיות שזה אחרי חמש שנים.
קריאה: למה יכול להיות, תדייק.
אברהם נגוסה: לא, אז לכן זה לא הנקודה.
אלכס קושנר: אני רוצה לקחת אותך לעוד נקודה חשובה.
אלכס קושנר: כרגע מדברים על הבאה של עוד כ-1,000 איש מאתיופיה.
אלכס קושנר: נכון?
אברהם נגוסה: מה קשור?
אלכס קושנר: אני אגיד לך מה קשור.
אלכס קושנר: אנחנו חושבים שלקלוט אותם במרכזי הקליטה זה לעשות להם עוול.
אברהם נגוסה: אז מה אתה רוצה לעשות?
אלכס קושנר: אנחנו רוצים, בגלל שמדובר באיחוד משפחות, אנחנו רוצים להציע לקלוט אותם בקליטה ישירה.
אברהם נגוסה: לא יהיה.
אלכס קושנר: לתת להם סיוע - - -
אברהם נגוסה: חבל, למה אתה מדבר?
אלכס קושנר: אתה מתנגד?
אברהם נגוסה: אני מתנגד.
אלכס קושנר: אז אתה מנציח את המצב שנמצא היום והאנשים האלה בעוד עשר שנים, אנחנו נשב פה עוד פעם.
אברהם נגוסה: תשמע, אלה שנמצאים במרכז הקליטה, הממשלה צריכה לתת להם מענק והם צריכים לקנות ולצאת, והחדשים צריכים להיכנס ולהיקלט במרכז קליטה לזמן מוגבל.
אברהם נגוסה: לזמן מוגבל.
אברהם נגוסה: יצאו - - -
חביב קצב: אבל אתה יודע שזה לא קורה.
אלכס קושנר: עם סיוע מוגדל בשכר דירה - - -
ינון אזולאי: היושב ראש אמר שכל הסיפור זה בגלל ההבדל בין קליטה ישירה - - -
אלכס קושנר: אם אתם, הקהילה, ואתה אחד המנהיגים בקהילה, אתם תמשיכו ותגרמו למדינה לקלוט אותם במרכזי הקליטה, מי ששומר אותם בתוך מרכזי הקליטה ולא נותן להם להשתלב במדינת ישראל, זה אתם.
אברהם נגוסה: לא, תן לי להסביר לך.
אלכס קושנר: אני אשמח לשוחח איתך אחר כך, אני פשוט חייב לצאת.
ישמבל אלמיו: אבל למה אתה יוצא, יש לאנשים פה שאלות.
קריאה: ככה זה - - -
ינון אזולאי: המנכ"ל, אני מתלבט מה זלזול יותר גדול.
ינון אזולאי: לצאת באמצע דיון או לא להגיע כמו משרד האוצר.
ינון אזולאי: קח את זה בחשבון.
קריאה: כל הדיון הם לא מקשיבים.
קריאה: הם מדברים - - -
קריאה: הוא אמר את שלו אבל הוא לא אמר את המדיניות - - -
ישמבל אלמיו: זה זלזול.
טאלהון טארקון: לא אמרת מילה - - -
קריאה: לא אמרת מילה אחת אפילו, שאלו אותך ולא ענית.
חביב קצב: גם לי יש חובות.
טאלהון טארקון: אתם מראים את הפרצוף של העבודה שלכם.
טאלהון טארקון: זה בדיוק מה שאתם עושים.
אברהם נגוסה: אנחנו נשיג את יעדנו.
אברהם נגוסה: אנחנו נחושים שיקבלו את הזכות שלהם.
אברהם נגוסה: לא יעזור לאף אחד.
טאלהון טארקון: מתעללים בנו במרכז הקליטה, איפה שאנחנו נמצאים.
אברהם נגוסה: אבל אני רוצה להסביר למה, הוא הלך, אבל בכל זאת אני אסביר לחבר הכנסת למה קליטה ישירה לא טובה ליוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: יכול להיות לצעירים שבאמת יכולים להתמודד עם החיים המודרניים זה יכול להיות טוב, אבל למשפחות יהיה קשה ישר משדה התעופה לשלוח אותם להתמודד לבד באיזה שהוא רחוב בעיר, זה קשה.
אברהם נגוסה: במרכז הקליטה הם בצורה מרוכזת נותנים להם אוריינטציה, הם נותנים להם לאט לאט, משלבים אותם בחיים המודרניים.
אברהם נגוסה: לכן בשנות השמונים או אפילו בשנות התשעים, במדיניות של קליטה ישירה, אני זוכר שמדיניות הקליטה הישירה לעולה מאתיופיה ומארצות אחרות היה יותר רלבנטי ויותר קל, אבל לעולים חדשים שמגיעים מכפרים באתיופיה ישר להיות לבד, זה מאוד בעייתי.
אברהם נגוסה: לכן הוחלט שיוצאי אתיופיה נקלטים במרכזי קליטה באופן זמני ולאחר שהם לומדים באולפן ומסיימים את תהליך האוריינטיזציה, ואז מקבלים מענק מיוחד שהמדינה נותנת, ובמענק המיוחד הם קונים ויוצאים לדיור קבע.
אברהם נגוסה: עכשיו נעשית אפליה במענק הזה בין משפחה לבין בודדים וקשישים.
אברהם נגוסה: אני יכול להבין לגבי קשישים, כיוון שכניסה של קשיש או זוג קשישים לתהליך של משכנתא, זה קשה.
אברהם נגוסה: אז יש את הפתרון של דיור ציבורי או מקבצי דיור וזה רלבנטי יותר.
אברהם נגוסה: אבל לגבי בודדים, הם יכולים לקבל את הזכות לפי הגודל ואז יכולים לקנות ולצאת.
אברהם נגוסה: אנחנו לא עושים השוואה עם עולים אחרים.
אברהם נגוסה: אני אומר, כתוצאה מהבעיה הזאת היום המשפחות רכשו וקנו ואלה שלא מקבלים את הזכויות נשארו תקועים במרכז הקליטה.
אברהם נגוסה: הוועדה ואני אמרנו, בואו, מה שאתם נותנים להם ממילא לחמש שנים שכירות בחינם, ואחרי חמש שנים הוא צריך לבוא כי אין פתרון קבע, אין פתרון סופי, אז הוא צריך לבוא לבקש.
אברהם נגוסה: אבל עכשיו הצעירים מוכנים לקבל את זה כמענק, 1,500 שקל כפול 12 חודשים כפול חמש שנים, זה 90,000 שקל.
אברהם נגוסה: אז בואו תתנו להם כמענק את ה-90,000 שקל והם קונים דירה ויוצאים, כי יש להם משכנתא שהם יכולים לקבל, לא משכנתא של עולה.
ינון אזולאי: שגם זה לא מספיק, 90,000 שקל, לקניית דירה.
אברהם נגוסה: לא, יש 281,000 שקל, שמקבלים בערבות המדינה, משכנתא, כמו משכנתא רגילה שההחזר יותר גבוה, זה לא כמו המשפחה, אבל בכל זאת את ה-281,000 פלוס 90,000 מענק - - -
ינון אזולאי: זה יכול להביא אותו לבסיס.
אברהם נגוסה: ואז זה יכול באמת לתת, וזה מקובל על הצעירים.