GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ועקנין: בגלל המיקום של איבים, אני חייב להדגיש שעברנו כמה טפטופים של 'צבע אדום' וכמה טפטופים של טילים ותמיד אנחנו מופתעים מחדש מההתנהגות של העולים ואיך הם, אחרי התדרוך הראשוני שהם עוברים פה, על ידי ציון הרבש"צ, בנושא ביטחון, איך הם מקבלים את זה ולפעמים אני, באופן אישי, מופתע איך הם מקבלים את זה אפילו יותר טוב מאיתנו ומיד מקיימים - - - כשאתה בא נקי וחדש, אתה מקיים את ההוראות כמו שצריך.
ועקנין: כשאתה לא נקי וחדש אתה גיבור גדול ויוצא לראות את ה - - - אז העולים מיד נכנסים למקום המוגן, כמו שצריך, ואפילו בבוקר אתה רואה אותם, כשמחכים להסעות, יודעים שצריך להיכנס למיגונית וכל הדברים האלה.
ועקנין: ואלה דברים מאוד חשובים.
ועקנין: אנחנו סיירנו עם אריק בבתי הספר, ראינו את ההשתלבות של הילדים במקומות השונים, במוסדות החינוך השונים.
ועקנין: היינו גם, כמובן אנחנו נכנסים לאולפן מדי פעם.
ועקנין: בסך הכול, טפו טפו טפו, אנחנו בעזרת ה' רוצים שזה ימשיך בצורה הזאת.
ועקנין: וזהו.
ועקנין: זו מבחינתי הסקירה.
אברהם נגוסה: אני צריך להגיד כמה דברים באמהרית, לעולים החדשים, לנציגים שנמצאים פה.
אברהם נגוסה: יש מישהו מהסוכנות שרוצה להוסיף?
<יהודה שרף: אנחנו קולטים את העולים בשני סוגי, במרכאות, מרכזי קליטה.
<יהודה שרף: מרכזי קליטה סוכנותיים ומרכזי קליטה שמתוקצבים על ידי משרד העלייה והקליטה, שהם מושכרים והם כביכול בבעלותם, כי הם משכירים אותם.
<יהודה שרף: במרכזי הקליטה שלנו ההנחיה שלי שלא יהיה גטו, לא גטו לבן ולא גטו שחום.
<יהודה שרף: אם אתה רואה כאן, ותראה את זה גם בכל מרכז קליטה שלנו, שבהם נקלטים בני העדה, אנחנו משתדלים שתהיה אוכלוסייה מעורבת.
<יהודה שרף: הדבר הזה טוב לשתי האוכלוסיות ומסתבר שכל אחד יכול ללמוד מכל אחד, ורואים את זה בעיקר אצל הילדים וזה דבר נפלא.
<יהודה שרף: זו הרוח שמובילה אותנו.
<יהודה שרף: אנחנו כולנו מחכים ומייחלים להחלטת הממשלה, שנוכל לקלוט עוד כמות יותר גדולה של בני העדה, כי כשאתה רואה מה שקורה כאן ואתה נפגש עם הוותיקים שנמצאים כאן ועם אלה שמגיעים באיחוד המשפחות, אתה לא יכול להישאר אדיש לזה והלב נקרע.
<יהודה שרף: מפה אנחנו קוראים, אני מתפרץ לדלת פתוחה, אני יודע שאני מתפרץ לדלת פתוחה, לוועדה שתזרז את הממשלה בהחלטה כמה שיותר מהר, כדי שלא נצטרך להביא את העולים בלחץ, כדי לסיים את השנה, ולהכין אותם.
<יהודה שרף: אדנה יושב כאן, הוא השליח שלנו באתיופיה, שיוכל להכין אותם כמו שצריך ולהביא אותם לארץ מוכנים יותר.
אברהם נגוסה: כמובן אני מאוד מברך את הפעילות של הסוכנות היהודית בראשות יהודה שרף, באמת על הביצוע והיישום של החלטת הממשלה, כפי שהממשלה החליטה, ואנחנו יודעים שהסוכנות יודעת לעשות את העבודה בזמן ובמקום ובאמת אני מברך.
<יהודה שרף: אנחנו רוצים כמה שיותר מהר לקלוט כמה שיותר עולים בני העדה.
אברהם נגוסה: כן, אנחנו עובדים על זה, על עניין המשך העלייה.
אברהם נגוסה: אנחנו כל הזמן בקשר עם משרד הפנים, משרד האוצר, משרד ראש הממשלה.
אברהם נגוסה: כל הזמן אנחנו בדיונים בנושא.
אברהם נגוסה: אני מקווה שבקרוב תהיה לנו בשורה ואז נמשיך לקלוט את אחינו שיגיעו לישראל.
<עודד פלוט: אני רוצה כמה מילים.
<עודד פלוט: עודד פלוט, מנכ"ל המועצה האזורית שער הנגב.
<יהודה שרף: אל תאמר שבחו של אדם בפניו, ברשותך.
<יהודה שרף: אני חושב שצורת הקליטה של המועצה האזורית שער הנגב, בראשות ראש המועצה והמנכ"ל, זה מאסטרפיס להרבה רשויות ותיקות שקולטות עולים בני העדה כבר הרבה הרבה שנים, במסירות ובהושטת יד, בשקיפות מלאה, בסדר.
<יהודה שרף: באמת כל הכבוד למועצה אזורית שער הנגב, שאפו לכם.
<יהודה שרף: ,
<עודד פלוט: תודה.
<עודד פלוט: אנחנו באמת עושים את זה באהבה ובשמחה רבה.
<עודד פלוט: מבחינתנו זה כבוד להיות שותפים למשימה לאומית של קליטה, במיוחד הקליטה הזאת שמדובר כאן.
<עודד פלוט: חשוב להבין שזה לא מובן מאליו, זה לא פשוט, יש פה כמה אתגרים לא פשוטים, מעבר לאתגרי הקליטה הרגילים.
<עודד פלוט: אתגר אחד זה אתגר, שבעיקר הסוכנות מתמודדת איתו, אבל אנחנו שותפים, המתחם הירוק, היפה הזה, הכפרי הזה, הממוגן הזה, הוא לא פשוט.
<עודד פלוט: מבחינה כלכלית לא פשוט לתחזק דבר כזה, יש פה החלטה אסטרטגית ראויה להערכה רבה של הסוכנות, להחזיק את המקום הזה.
<עודד פלוט: אנחנו שותפים, זה לא פשוט, זה אתגר, אנחנו מתמודדים איתו כל הזמן בגלל המשימה החשובה.
<עודד פלוט: האתגר השני, אנחנו פה קואליציה של גופים.
<עודד פלוט: המשרדים למיניהם והסוכנות והמועצה, וכולנו פה ביחד, ולכן נדרש פה תיאום מאוד מאוד גבוה, סנכרון מאוד גבוה, כדי שהדברים יקרו, כמו שאשר אומר שהם בסוף קורים.
<עודד פלוט: החינוך הוא אתגר קלאסי.
<עודד פלוט: אנחנו בסך הכול רשות חילונית, מוסדות החינוך שלנו הם מוסדות חילוניים.
<עודד פלוט: במצב כזה שצריך לקלוט פה אוכלוסייה שזקוקה לפתרונות אחרים זה סוג של אתגר.
<עודד פלוט: בעבר חלק מהחינוך התקיים פה, חלק מסביב.
<עודד פלוט: באמת הסנכרון והתיאום הזה הם אלה שמאפשרים שהדבר הזה יקרה חלק.
<עודד פלוט: האתגר הביטחוני קיים, נוכח.
<עודד פלוט: אשר ציין את זה, אנחנו נעזרים פה באמת בקשר מאוד מאוד הדוק שיש בין העוסקים בחירום, וציון בראשם, לבין המועצה.
<עודד פלוט: עוד לא יצא בתקופה שאשר פה להתמודד עם מצב חירום מתמשך, זה דבר שאנחנו נערכים אליו.
<עודד פלוט: המיגון, שבעצם גם הגדיל את הבתים פה וגם מאפשר מענה לאוכלוסייה הוא קריטי.
<עודד פלוט: כל הדברים האלה הם אתגרים שאנחנו מתמודדים איתם בכיף ובשמחה, אבל, אני מדגיש, נדרש פה תיאום וסיוע רבים לאורך כל הדרך.
<עודד פלוט: בעבר, שאני לא רוצה לחזור אליו, היו מצבים שמשרדי ממשלה לפעמים שולחים אותנו לחפש את הפתרונות בעצמנו.
<עודד פלוט: אני חושב שהיום אנחנו במקום אחר, שיש סנכרון וצריך להקפיד על זה ולהיות שותפים כדי שהדבר הזה ימשיך להצליח.
אברהם נגוסה: יש מישהו בסוכנות היהודית?
<קריאה: לא, זהו.
אברהם נגוסה: אז לפני שאני פונה למשרדים האחרים, אז בסוכנות, פה למשל יש צעירים, אני מבין שבאולפן אתם חילקתם אותם לפי יכולתם.
אברהם נגוסה: פנו אליי צעירים בעניין המשך לימודים להשכלה גבוהה, אלה שסיימו באתיופיה, עשו שם בגרות ובאו עם תוצאות של בגרות על פי אתיופיה, פעם פגשתי באיזה שהוא סמינר, כמה, לא הרבה, אבל אני בטוח שיש גם - - - אז אני אשמח לשמוע מה התכנית כדי לקדם אותם לכיוון של השכלה גבוהה, אלה שבאו עם תעודות בגרות שכבר עשו באתיופיה.
ועקנין: אז אני רוצה להגיד לך, אתה התפרצת פה לדלת פתוחה משום שאני, אולי זה אחד הדברים הראשונים, אנחנו זיהינו בעלייה הזאת שיש לנו עולים עם פוטנציאל, בשונה מעליות קודמות.
ועקנין: עכשיו בפינצטה לאט לאט אני מנסה ומאתר אותם, את כל העולים האלה עם השכלה מתקדמת יותר, כדי באמת להוביל אותם גם בקשר מול משרד הקליטה, גם בקשר מול משרד החינוך, גם בקשר לתכניות אחרות של השכלה גבוהה שנפתחות.
ועקנין: אנחנו לוקחים את התעודות שלהם, אנחנו מצלמים, כשיש לנו את כל החומר אנחנו מפנים אותם למקומות הנכונים כדי להתקדם.
<יהודה שרף: אני כבר דיברתי עם איציק אוחנה, אכן מינהל הסטודנטים - - - בוא ניתן להם קודם להגיע לשליש השלישי של האולפן ואז נשב ביחד עם החבר'ה של משרד הקליטה, יחד עם החבר'ה של אנשי משרד הקליטה, יחד עם החברה של הגב' גיגי, שהיא מנהלת המחוז, תמיין את רמת העברית וכדומה, נראה מי העולים הפוטנציאליים ונשלב כל אחד - - - מאחר שהם אמורים להיות כאן מינימום שנתיים, נבנה לכל אחד את האפיק.
<יהודה שרף: עכשיו אני אגיד לך מה החלום שלי ואתה תאהב את החלום הזה.
אברהם נגוסה: שנתיים?
<יהודה שרף: מינימום שנתיים.
<יהודה שרף: כי יש עוד את הדבר הזה של הגיור, אחרי זה הכשרה למקצוע, משהו דומה לזה.
אברהם נגוסה: אבל, אני אגיד לך - - -
<יהודה שרף: אני מדבר על העולים בכלל, אני לא מדבר על הצעירים.
אברהם נגוסה: לא, על הצעירים.
<יהודה שרף: אני מגיע.
<יהודה שרף: כדי למיין את החבר'ה האלה, יש כאן מכללה שנקראת מכללת ספיר, הכוונה שלי לעשות כאן מסלול, לא רק לחבר'ה מכאן, יש לי אותו דבר גם חבר'ה שנמצאים בבאר שבע, בחרוב.
<יהודה שרף: אגב, כשאתה שומע אותם מדברים אנגלית זה תענוג לשמו.
<יהודה שרף: ולא רק אותם.
<יהודה שרף: ולהביא גם חבר'ה צעירים מתפוצות אחרות ולעשות כאן יחד עם המועצה קמפוס של סטודנטים עולים עם ספיר.
<יהודה שרף: זה המסלול, זו הכוונה.
<יהודה שרף: ואז זה נותן מענה גם לחבר'ה אלה וגם לעולים אחרים, ומה יותר יפה מזה שהם יהיו כאן, נקלטו כאן, ימשיכו את ההכנה לאוניברסיטה או משהו דומה לזה, בשיתוף פעולה עם ספיר?
<יהודה שרף: אבל כל זה מותנה, אל"ף, שיגמרו את האולפן בהצלחה, שנשב עם הגב' גיגי, יחד עם החבר'ה של איציק אוחנה ונבנה תכנית שאנחנו מכוונים אליה מובנית.
אברהם נגוסה: הייתה לי פגישה עם ראשי האוניברסיטאות, הכנסת, באוניברסיטה העברית, הם אמרו שמי שסיים את הבגרות 'אנחנו נקבל אותו בשמחה'.
אברהם נגוסה: מאוד חשוב שיש אוניברסיטאות שמוכנות לקבל אותם.
<יהודה שרף: אני אגיד לך, חבר הכנסת נגוסה - - -
<קריאה: הליווי.
<קריאה: הבסיס.
<יהודה שרף: מבחינתי ספיר, עם כל הכבוד, אני ולימודים זה יום ולילה, צפון ודרום, אני רק לרוץ על חוף הים, למכור ארטיקים, זה מה אני יודע.
<יהודה שרף: אבל מה שמאוד מאוד חשוב, שמלבד התואר והלימודים, שיהיה בליווי, מישהו שיוכל לעמוד מאחורה ולהחזיק ככה, לדחוף את החבר'ה קדימה.
<יהודה שרף: אני פוחד מאוד שכשהם יגיעו לבית חרושת כמו האוניברסיטה העברית, בירושלים או בתל אביב, ואני רואה את הדברים האלה, הם ייפלו שם.
<יהודה שרף: אבל זו בחירה חופשית של הצעיר, מה שהצעיר רוצה אנחנו נכבד ונלך יחד איתו.
<קריאה: המעטפת מאוד חשובה, אם המעטפת לא טובה, יש להם את הבעיות הכלכליות שלהם, שהם תומכים במשפחות, הם עלולים לנשור באמצע הלימודים.
<קריאה: ספיר נותנת את כל המעטפת.
<יהודית גיגי: משרד החינוך מממן מעטפת ומכינות קדם אקדמיות, שזה לא רק אולפן.
<יהודית גיגי: והיו לנו פרויקטים משותפים בעבר עם מכללת ספיר בהצלחה אדירה.
אברהם נגוסה: אני העליתי את העניין מכיוון שבפגישה שלי עם הצעירים, הם אמרו לי שאנשים באו עם בגרות בציון מאוד מאוד - - - בגונדר ואז אמרו שאת זה הם לא יקבלו, המוסדות להשכלה גבוהה בישראל, /אתם צריכים לעשות בגרות עוד פעם/.
אברהם נגוסה: הייתה אי הבנה, לדעתי.
<קריאה: יש מחלקה במשרד החינוך ש - - -
אברהם נגוסה: אני גם הגעתי עם בגרות באותו בית ספר בגונדר והאוניברסיטה העברית קיבלו.
<יהודה שרף: ובמקרה אתה ד"ר היום.
אברהם נגוסה: אז אני בדקתי מול האוניברסיטה העברית ואמרו 'לא, אין דבר כזה.
אברהם נגוסה: אם יש תוצאות בגרות אנחנו מקבלים את זה'.
אברהם נגוסה: זה שיהיה ברור.
<ורד אחיהון: אני רק יכולה להגיד לך, כמו שאשר אמר, אתה התפרצת לדלת פתוחה.
<ורד אחיהון: אנחנו ברמת המטה, בהנהלתו של יהודה, מנסים לעשות מהלך, באמת למצוא מעטפת לכל צעיר וצעיר, כי הרבה פעמים יש תחושה שצעיר, גם יש לו תארים אקדמיים שמוכרים והמל"ג מכיר בהם, ויש כאלה שהמל"ג לא יכול להכיר בהם.
<ורד אחיהון: אני יכולה להגיד, ברמה האישית אני נפגשתי עם הדיקן בבן גוריון, שבאמת יש אוכלוסייה מאוד גדולים, של צעירים, בחרוב, וראיתי את הרשימה וראיתי שחלקם, באמת יש להם תארים מאוד מתקדמים, גם בהכשרות מקצועיות, גם תארים אקדמאיים שמתאימים.
<ורד אחיהון: בדקנו אפשרות, יחד, כמו שיהודה אמר, עם מינהל הסטודנטים, בהנהלתו של איציק אוחנה, שאנחנו נפגשים איתו ובאמת אנחנו מנסים גם לעזור לצעיר הזה.
<ורד אחיהון: אלה שנתיים משמעותיות, אבל הרבה פעמים אנחנו רוצים לתת והוא בכלל לא פנוי ויש אצלו גם כישלון, שהוא לא ידע מה מצופה ממנו.
<ורד אחיהון: חלקם אנשים עם משפחות ובתוך השנה הראשונה, גם אם הוא עם תואר אקדמאי, גם לפרנס את המשפחה, גם לסיים יהדות, גם לצאת, זה לחץ מאוד חזק שלא תמיד הוא יכול לעמוד בו ולפעמים הכישלון הוא יותר חזק בשנתיים האלה.
<ורד אחיהון: לכן לנו מאוד חשוב שגם הצעיר יידע מה מצפה לו, מה התהליך שהוא צריך לעבור, אם זה להמיר את התואר שלו ולהשלים בגרויות, כדי שיוכל להיכנס לשנה הראשונה באוניברסיטה.
<ורד אחיהון: ואם בכלל לא מקבלים את התואר, או המל"ג לא מתאים את זה, אבל הוא כן יכול להתחיל מסלול, מה מצפה לו, ארבע שנים לימודים ולנסות להתאים.
<ורד אחיהון: זו באמת התקופה שכרגע אנחנו, אני מנסה, יחד עם יהודה, להוביל מהלך כזה.
<ורד אחיהון: וזה גם בחיפה, גם בצפת, שישנה קבוצה גדולה, עם המכללה בצפת וגם בבאר שבע בדרום.
<ורד אחיהון: ופה בספיר, כל אחד כדי שיוכל להתקדם ולהשתלב בחברה הישראלית.
<ורד אחיהון: מי כמוני יודעת שהאקדמיה זה המקום שיכול באמת לתת לצעיר ל - - -
<יהודה שרף: ורד היא דוגמה.
אברהם נגוסה: מה התכנית לאלה שלא משתלבים בהשכלה הגבוהה?
אברהם נגוסה: או לאלה שלא למדו?
<יהודה שרף: הכשרה מקצועית.
<ורד אחיהון: יש לנו כמה מסלולים.
<ורד אחיהון: יש לנו גם חבר'ה צעירים שהגיעו בגיל 17.
<ורד אחיהון: כשהוא הגיע בגיל 17, אחרי שנה, - - - אז פנינו למינהל ההתיישבותי ואנחנו באולפנת - - - לצעירים האלה כדי שילמדו שלוש שנים ולא אחרי שנה יילכו לצבא ויוכלו לעשות בגרויות.
<ורד אחיהון: יש לנו תכנית, מה שנקרא 'הזדמנות שנייה', לאנשים, לצעירים, 18 פלוס, הזדמנות שנייה להכשרות מקצועיות.
<ורד אחיהון: למי שלא יכול להיות באקדמיה, אבל כן חשוב לו שניתן לו מקום שהוא יוכל להשתלב בהכשרה מקצועית.
<ורד אחיהון: אם זה לבנים משהו בטכנולוגיה, במכללה לטכנולוגיה, מכונאות רכב וכדומה, כדי שבמסלול הצבאי אחר כך הוא יוכל להשתלב.
<ורד אחיהון: אם זה לנערות, עשינו את זה בגבעת וושינגטון, עם מטפלים מכל מיני סוגים, אם זה גננת, אם זה סייעת, אם זה בתי חולים, וכמובן לאקדמאים שביניהם, גם מסלול.
<ורד אחיהון: אנחנו בונים מעטפת לכל אחד ואחד.
<יהודה שרף: אברהם, משפט.
<יהודה שרף: אני רוצה לומר לך משהו מהבטן, לא מהראש.
<יהודה שרף: אתה מכיר את הרקע שלי, איפה גדלתי, לא עם כפית של זהב, אנחנו ניתן לכל צעיר הזדמנות שאני כצבר לא הייתה לי, כילד, לכל צעיר הזדמנות ונפתח לו את כל המסלולים, שהוא יבחר לעצמו את מה שהוא רוצה.
<יהודה שרף: אני נוהג לעשות את זה בכל מרכזי הקליטה.
<יהודה שרף: אם הבחור ירצה הוא יקבל, אם הוא לא ירצה, אני יכול רק להביא אותו לשוקת, להוריד לו את הראש, אני לא יכול להכריח אותו לשתות, אבל מבחינתנו הוא יקבל את הכול.
<יהודה שרף: ולא סתם, עם כל העלויות התקציביות שיש לנו, זה לא מעניין.
<יהודה שרף: מבחינתי עולה צעיר מאתיופיה ועולה צעיר מארצות הברית ומצרפת ומחבר העמים, משכיל או לא משכיל, הוא אותו דבר.
<יהודה שרף: כל אחד מהיחידה שלנו נותן את הלב ואת הנשמה שכל אחד מהם יצליח.
<יהודה שרף: לא הם, כל עולה, אני מתכוון.
אברהם נגוסה: את רוצה להוסיף?
<יהודית גיגי: אני רוצה להתחיל מהסוף דווקא, ממה שעלה כאן.
<יהודית גיגי: קודם כל האגף לחינוך מבוגרים קולט מאז קום המדינה את כל העולים מכל התפוצות, ובכללם עולי אתיופיה.
<יהודית גיגי: אם אני מתייחסת למה שעלה כאן בסוף אנחנו נשמח מאוד, האגף לחינוך מבוגרים, בראשות הגב' מגי קורן, להיות שותפים לכל התכניות כי האגף לחינוך מבוגרים זה לא רק אולפנים, זה גם השלמת השכלה.
<יהודית גיגי: היום יש כיתות השלמת השכלה באשקלון, באשדוד ובקרית גת, שיש בהן עולים שהגיעו לפני ארבע, שש ועשר שנים.
<יהודית גיגי: אני עשיתי ועדות קבלה והם הולכים למסלול צעירים בני 30, בין 30 ל-40, עושים השלמת השכלה ואחרי זה הולכים למכינות הקדם אקדמיות ומשם הם ממשיכים הלאה, או שהולכים למסלול של הכשרה מקצועית.
<יהודית גיגי: זה היה מדהים לראות בוועדות הקבלה האלה איך הצעירים האלה נקלטו.
<יהודית גיגי: לקח להם זמן, כפי שנאמר כאן, אי אפשר לכפות, אפשר לסייע.
<יהודית גיגי: גם בעולם האקדמיה האגף לחינוך מבוגרים, בשם משרד החינוך, נותן את המעטפת, את המלגות, לצעירים עולי אתיופיה וכאן יש מגוון גדול.
<יהודית גיגי: אנחנו נשמח להיות שותפים.
<יהודית גיגי: אני רוצה לחזור רגע לעולה מאתיופיה.
<יהודית גיגי: כאן במרכז קליטה איבים לפני שלוש שנים הסתיים יישום החלטת הממשלה בנושא 'כנפי יונה'.
<יהודית גיגי: היה כאן קשה, אבל כולנו עבדנו ללא אגו, כמו שיהודה אומר, ביחד אחת עם המועצה, עם הסוכנות היהודית, עם מרכז הקליטה ועם הצוות של המורים כדי שאנשים יסיימו את כל תהליך הקליטה שלהם.
<יהודית גיגי: והראיה, אני תמיד שמחה לבוא ולומר, כולם כבר נקלטו במדינת ישראל בכל האזורים.
<יהודית גיגי: היום אנחנו קולטים עולים חדשים, אנחנו מוכנים יותר, מיומנים יותר, וגם משרד החינוך, האגף לחינוך מבוגרים, יחד עם השותפים שלנו בסוכנות היהודית ובמשרד הקליטה, הפכנו גם את האולפנים האלה לאולפנים מתוקשבים.
<יהודית גיגי: באמצעות קול קורא שהמועצה הגישה הבאנו לכאן מחשבים ניידים למורים, הסוכנות היהודית גם היא הביאה לכאן ציוד תקשוב ואם אתה תספיק, אתה גם תיכנס לראות כיתה אחת כזאת.
<יהודית גיגי: היום הצעיר והמבוגר לומדים באמצעות מחשב, וגם לומדים באמצעות המכשירים הללו.
<יהודית גיגי: הלמידה התקדמה.
<יהודית גיגי: יש לנו מורים דוברי אמהרית שיש להם פרק חשוב בקליטת עולי אתיופיה במדינת ישראל.
<יהודית גיגי: המורים האלה, כולם אקדמאים, האחרונה, אנסתי אותה השנה לצאת ללימודים והיא גם פה.
<יהודית גיגי: מורים שיודעים, מכירים את העולה, מחבקים אותו, מיידדים עליו את השפה.
<יהודית גיגי: אני תמיד אומרת, כמה אושר היה להורים שלי אם מישהו דובר מרוקאית או צרפתית היה קולט אותם.
<יהודית גיגי: הקליטה הידידותית הזאת הולכת ומשתבחת, כי יש פה שיתוף פעולה מלא.
<יהודית גיגי: נכון, אנחנו פותחים כיתות אולפן.
<יהודית גיגי: בשלב הראשון, עדיין, כל עולה קודם כל זוכה לשיחה אישית, מי אתה, מה אתה, מה הרצונות שלך, מה ההשכלה שלך, על בסיס אמון הדדי.
<יהודית גיגי: זה עושים מורים דוברי אמהרית.
<יהודית גיגי: זה מה שנקרא בתהליך, כאשר הם הולכים לפתוח בנק וכו'.
<יהודית גיגי: אחרי זה אנחנו פותחים כיתות.
אברהם נגוסה: כמה זמן לוקח מאז שהעולה נחת במרכז הקליטה והתחיל ללמוד עברית?
<יהודית גיגי: שלושה שבועות גג.
אברהם נגוסה: שלושה שבועות?
<יהודית גיגי: כן, כי מגיעים עולים תוך כדי.
<יהודית גיגי: לא כולם מגיעים ביחד.
<יהודית גיגי: היום אני יכולה לומר לך ש - - -
ועקנין: בקליטה האחרונה הרוב היה שבועיים.
<יהודית גיגי: נכון, שבועיים.
<יהודית גיגי: כפי שאשר אמר עכשיו יפה, כולם יוצאים לדרך.
אברהם נגוסה: כמה זמן הם לומדים?
<יהודית גיגי: הכיתה הראשונה נפתחה פה ב-4 בדצמבר.
<יהודית גיגי: עשרה חודשי אולפן.
<יהודית גיגי: הם לומדים, חבר'ה, כמעט 37-35 שעות שבועיות, עברית וגיור בערב.
<יהודית גיגי: האנשים האלה, יותר מכל סטודנט במדינת ישראל בהנדסת אינני יודעת מה וסטודנט לרפואה, לומדים הרבה.
<יהודית גיגי: זה נותן את אותותיו.
<יהודית גיגי: דרך אגב, זה הופך אותם, אני תמיד אומרת להם, זה אנטי אייג'ינג, זה מפעיל להם את המוח.
אברהם נגוסה: יש כמה אנשים שרצו לדבר.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול עוד שאלה, גם בנוגע למרכז הקליטה פה, לסוכנות, מה קורה בלילה כשעולים חדשים שנמצאים פה וכל העובדים הולכים הביתה.
<יהודה שרף: לא, לא, לא, יש פה עובד 24 שעות 7 ימים בשבוע.
<יהודה שרף: ציון, תרים את היד.
אברהם נגוסה: מה קורה כשמישהו חולה?
אברהם נגוסה: מי עוזר לעולים החדשים, האם יש תכנית מצב חירום, או משמרת חירום או משהו?
ועקנין: אני אעשה קצת סדר בעניין הזה.
ועקנין: קודם כל לאיבים יש יתרון, מה היתרון?
ועקנין: היתרון זה שיש לנו את המאבטח 24 שעות, שהוא מוכשר, הוא מיומן לדברים האלה.
<ורד אוחיון: זה בכל מרכזי הקליטה.
ועקנין: בכל מרכזי הקליטה.
ועקנין: ובאיבים היתרון הוא שגם ציון, שהוא הרבש"צ וגם מנהל המשק, גר פה באיבים והוא מוצא את עצמו לא פעם באמצע הלילה ער ועוזר לעולים בדברים האלה.
ועקנין: יש לנו מענה - - -
אברהם נגוסה: יש מישהו להזמין אמבולנס.
<יהודה שרף: חבר הכנסת נגוסה, אין בוקר אחד שפה לא מגיע לי אירוע, עולה לא הרגיש טוב, הוזמן אמבולנס, עולה טדה טה טם.
<יהודה שרף: יש בכל מרכז קליטה פקיד קבלה - - -
<קריאה: יילדנו שתי לידות כאן בלילה.
ועקנין: אז בהקשר הזה יש מענה.
ועקנין: חוץ מזה יש פה כל יום עובד עד שמונה בערב, עובד מהצוות הרגיל.
אברהם נגוסה: אז לפני שאני עובר למשרד החינוך ולמשרד הקליטה אני רוצה לפנות לרב ולדמן, כדי שיעדכן אותנו מה בעניין לימודי היהדות והמעטפת של הקליטה הרוחנית במרכז הקליטה.
<מנחם ולדמן: קודם כל אני רוצה באמת לומר לכל היושבים פה, האחים שלנו שהגיעו לכאן הגיעו מאדיס אבבה ומגונדר.
<מנחם ולדמן: באדיס אבבה המתינו 20 שנה, לא פחות, בגונדר יש ביניהם שהמתינו חמש-שש שנים ויש גם כ-15 ו-20 שנה.
<מנחם ולדמן: לצד ההשכלה שאנשים מתרשמים שיש פה עלייה יותר משכילה, במקום הזה למשל יש גם כמה ממנהיגי הקהילות.
<מנחם ולדמן: יושב פה מולי מספין, שהיה סגן ראש הקהילה בגונדר במשך שנים רבות, 6,000 איש בקהילה.
<מנחם ולדמן: יש אנשים מנוסים בהנהגת הקהילות.
<מנחם ולדמן: בנושא של לימודי יהדות, משרד החינוך, זה תפקידו, להקים אולפני גיור לעולים.
<מנחם ולדמן: אני כאיש הסוכנות היהודית, מנהל תכנית היהדות לעולי אתיופיה, אמון על המעטפת של היהדות במקום ואנחנו ברוך ה' מנוסים בניסיון טוב, עוד מהזמנים שסוני הייתה פה מנהלת, עם קליטת עולי אתיופיה, למרות שהמקום הוא לא במסגרת סביבה נקרא לזה תומכת, קרובה, של בתי כנסת וכדומה, אבל הצלחנו כל השנים, יש פה בית כנסת, יש כאן שתי בנות שירות לאומי שאחת מהן היא בת לעולי אתיופיה שנקלטה פה, באיבים, במחזור הקודם, והיא בת שירות כאן.
<מנחם ולדמן: בנושא של המעטפת אנחנו עדיין בהמתנה, זה תפקידו, מבחינת המימון, של אגף הגיור.
<מנחם ולדמן: זה לא רק כאן, בכל הארץ, אין לנו תקציב, אנחנו מביאים מן הגורן ומן היקב, יש מתנדבים שמגיעים לשבתות, סידורים קצת שאני מגרד מפה ומשם, יש בין העולים עצמם שהיו חזנים באדיס ובגונדר והם מתפללים.
<מנחם ולדמן: חלק מהמורים ליהדות שכאן, מרגישים את הצורך לא רק ללמד בכיתה וללכת, אלא גם להיות אחראים, ואני משבח את משרד החינוך שמבין את הצורך שהמורים ליהדות צריכים להיות מנהיגים רוחניים.
<מנחם ולדמן: יהדות היא לא לוח וגיר, או אפילו מחשב היום, אלא יהדות זה עניין של הלכה למעשה.
<מנחם ולדמן: העולים הללו הגיעו מקהילות שהיו בהם שלוש תפילות כל יום, עם חזנים, אני מקווה שהדבר הזה, ויהודה, יש לו חלק גדול בנושא הזה וגם לך, יבוא לפתרון ומה שאתם רואים פה באיבים, שנכון, באיבים זה יותר נדרש, מכיוון שאין פה מעטפת סביבתית, בתי כנסת שיכולים לבוא להתפלל כמו למשל בחרוב, אבל אותה בעיה קיימת, פונים אליי הצעירים שפה, מה עם טלית?
<מנחם ולדמן: מה עם תפילין?
<מנחם ולדמן: אני מתפלל בחיפה, משפחות מחניתה באות אלינו לבית הכנסת.
<מנחם ולדמן: אז גירדתי ממבשרת שכפולים של מה שהבאתי היום לפה, תפילות שבת באמהרית, ששכפלנו בעבר, אין משהו אחר.
<קריאה: יש סידורים.
<מנחם ולדמן: לא באמהרית.
<מנחם ולדמן: אני מדבר על אמהרית.
<מנחם ולדמן: אין, לצערי אין.
<מנחם ולדמן: חילקנו קצת ונגמר.
<קריאה: אני אביא לך חדשים.
<מנחם ולדמן: הלוואי, אני אשמח מאוד.
<מנחם ולדמן: העולים משוועים מכל מקום לטלית, תפילין.
<מנחם ולדמן: לראות עולה מגיע לבית הכנסת, אני ראיתי את זה השבת הזו, שנתנו לו, אחד להגביה, אחד לגלול, ספר תורה בבית הכנסת, אבל חלק מהם בלי טלית.
<מנחם ולדמן: תבינו איך הם מרגישים, שכולם עם טלית ואין להם טלית.
<מנחם ולדמן: אנחנו אומרים להם, 'אוטוטו יהיה טלית לצעירים', 'אוטוטו אולי נשיג', זה מצב שהוא באמת לא פשוט.
ועקנין: אבל פה חשוב להדגיש עוד פעם את הבעיה של איבים.
ועקנין: אנחנו פוחדים כל הזמן שככל שיעבור הזמן תהיה לנו בעיה והעולים לא ידביקו את הפער.
ועקנין: אנחנו פה מרגישים שחסר לנו את המעטפת הזאת, אנחנו פשוט חייבים אותה.
אברהם נגוסה: איפה עומד העניין של המעטפת?
<יהודה שרף: אני מאוד מקווה, אני אראה לך אחרי זה את המייל האחרון שהגיע מירון קטן, שבמה
<יהודה שרף: לך השבוע הזה משרד ראש הממשלה יתעשת וייתן את התקציב שהם מחכים, שיתחילו לעבוד.
אברהם נגוסה: יהיה או יש - - -
<יהודה שרף: אני מצטט אותו.
<יהודה שרף: אני מקווה שהבעיה תיפתר ונקבל את התקציב.
<מנחם ולדמן: אני רוצה רק לציין נקודה אחת, שהיא חלק ממעטפת הגיור, בוודאי במקום כמו איבים, והיה לנו פה תמיד שליח יהדות שגר במקום, כדי שיהיו פה שלוש תפילות בכל יום, שבת וכדומה.
<מנחם ולדמן: אז אני מקווה שמעשית, פיזית, דירה תתאים, אבל העניין של התקציב הוא לפתחנו עדיין.
אברהם נגוסה: אני לא מבין, יש תקציב של 2.6 מיליון שקל לזה, בכלל ללימודי יהדות ולמעטפת ולכל זה.
<ורד אוחיון: הוא לא הגיע.
<יהודה שרף: אליי הוא לא הגיע.
אברהם נגוסה: אז למה הוא לא מגיע?
אברהם נגוסה: זה מה שאני לא מבין.
<יהודה שרף: אני עניתי לך, הם טוענים שאין להם את התקציב.
אברהם נגוסה: מתי השתמשו בזה?
<יהודה שרף: הכתובת זה הרב פרץ וירון קטן.
<ורד אוחיון: יש שם גם עניין של מכרז, עניין שהם אמורים לעמוד באיזה שהוא מכרז.
<ורד אוחיון: חשוב להדגיש, ברשותכם, שכל זמן שאנחנו לא עושים את מעטפת הגיור יש דחייה ביציאה של העולים.
<ורד אוחיון: צריך לקחת את זה בחשבון.
<ורד אוחיון: בית הדין לא נכנס, העולים לא יעברו את ההשבה ליהדות ומשך הזמן שלהם במרכז הקליטה - - -
אברהם נגוסה: אני מדבר על תקציב מיועד ל-2017 לעולים - - -
<ורד אוחיון: של מעטפת רוחנית?
<ורד אוחיון: לא הגיע.
אברהם נגוסה: לא, כולל.
אברהם נגוסה: התקציב זה 2.6 מיליון כולל גם כל התהליך.
אברהם נגוסה: זה עומד לקליטה רוחנית.
<יהודה שרף: חבל מאוד שנציג שלהם לא נמצא פה.
<יהודה שרף: חבל מאוד שנציג של משרד - - -
שמעון שטרית: היה פה נציג של הרב יצחק פרץ.
אברהם נגוסה: אתה הנציג?
אברהם נגוסה: אתה יכול לעדכן אותנו?
<יהודה שרף: לא, הוא לא נמצא פה.
שמעון שטרית: הוא לא נמצא פה, אבל הייתה פה פגישה איתו ועם ירון ועם הרב פרץ והם אמרו שבינואר, רק אני מקווה שהם התכוונו ל-2018, שכן יהיה תקציב.
שמעון שטרית: לצערנו, אני אמרתי את זה בישיבה, זה קריטי.
שמעון שטרית: בחרוב הם כבר חצי שנה ללא מעטפת, קרי אין שליח יהדות, אין סיוע בתפילין, אין שעות פרטניות לעולים שיושבים בבית ולא יכולים לרדת לכיתות, וזה כל כך קריטי שלעניות דעתי, הדיינים אומרים לנו את זה בראיונות, אנחנו לא נביא אותם לבית הדין אם לא תהיה פה מעטפת.
שמעון שטרית: וזה צריך להיות אתמול, לא היום.
אברהם נגוסה: כשהוא אומר לך עכשיו, אתה דיווחת לנו שיהיה בקרוב וכל זה, מדובר על - - -
<יהודה שרף: על 2017.
<יהודה שרף: הרב ולדמן היה איתי פעמיים בפגישות והוא שמע את התשובות הלא אינטליגנטיות שקיבלנו.
שמעון שטרית: אבל צריך לממש את זה.
אברהם נגוסה: זה מה שאני שואל, למה לא מממשים את זה.
<שלמה אילן: אני רוצה לצרף פה גם את הפרספקטיבה שלנו עם הילדים.
<שלמה אילן: מה שאמרו פה לגבי המבוגרים הוא נכון מאוד גם בקונטקסט שלנו, רק העוצמה היא הרבה יותר גדולה, זאת אומרת שילדים מפה שלומדים בתיכון בשדרות מתפללים כל בוקר עם החברים שלהם, שהם לא ממרכז הקליטה.
אברהם נגוסה: בבית הספר, זה מובן.
<שלמה אילן: ובאותו אולם לאלה יש טלית, לאלה אין טלית, לאלה יש תפילין, לאלה אין תפילין.
<שלמה אילן: המענה פה חייב להינתן גם לתלמידים וזה צורך כואב.
<שלמה אילן: זאת אומרת הם כל יום פוגשים את זה מול התלמידים.
<שלמה אילן: לנו חשוב שהם יתפללו עם כל תלמידי בית הספר, החוסר הזה הוא מאוד מורגש.
<שלמה אילן: היבט נוסף שמעיק על בתי הספר זה הנושא של סידור.
<שלמה אילן: סידור עם תעתיק אמהרי עולה הרבה כסף.
<שלמה אילן: יש סידור טוב מאוד שאנחנו רוצים לקנות לתלמידים, הוצאת קורן, 105 שקלים ל - - -
אברהם נגוסה: אתה מדבר בבית הספר?
<שלמה אילן: אני מדבר רק על תלמידים במערכת החינוך.
<שלמה אילן: אני חושב שיש מקום לחשוב על סל גיור, או סל יהדות, או איך שלא - - -
<קריאה: זה מה שאנחנו מדברים.
<שלמה אילן: לא, במערכת החינוך.
<יהודה שרף: זה אותו דבר.
<שלמה אילן: תלמיד שנמצא בבאר שבע חצי שנה מתפלל עם החברים שלו בבית מדרש, עם סידור לא רלוונטי, בלי טלית ובלי תפילין, או חודשיים בשדרות, לא עושה טוב.
<שלמה אילן: לא עושה טוב בשום פרספקטיבה.
<שלמה אילן: בתי הספר מנסים לאלתר, קונים סידורים, אבל הם פחות טובים וודאי שבתי הספר לא יכולים לקנות 17 זוגות תפילין, זה לא משהו בתקציב.
אברהם נגוסה: לא, זוגות תפילין וטלית וכל זה, אתה צודק, אבל בעניין הסידור בבית ספר, עדיף שהילדים יתרגלו לסידור בעברית.
אברהם נגוסה: עדיף.
אברהם נגוסה: פה אני מבין, במרכז הקליטה, כי אנשים מבוגרים.
<יהודה שרף: עברית ואמהרית, זה יותר טוב להם.
אברהם נגוסה: הבעיה פה, לפני שהעולים הגיעו הממשלה קיבלה החלטה עם תקציבים ובכל סעיף התקציב אושר, כולל מעטפת, לכן מה שאני לא מבין זה איך הכסף לא עבר לסוכנות או למי שצריך לעבור מבחינת הביצוע.
<יהודה שרף: אני מחכה לכסף מ-2015.
<יהודה שרף: ב-2015-206 הרב ולדמן ואני מימנו אותם מתוך האין תקציב שלנו.
<יהודה שרף: ב-2017 כבר לא יכולתי לעשות את הדברים האלה, מ-2015 הם לא הביאו לנו תקציב.
אברהם נגוסה: אתה רוצה שאני אקיים דיון על זה ואני אזמין את הדברים האלה?