GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יהודה זפרני: הכול בזכות באמת הצוות המקצועי, האהבה למקצוע ולאנשים.
<יהודה זפרני: בהזדמנות הזאת אני רוצה להגיד שאתמול, יום השואה הבינלאומי, 27 בינואר, ומקווה ישראל כל חייה קלטה, יש פה מורים, המורים שלי שהיו במקווה ישראל, רובם עלו אחרי השואה, התחנכו פה בלי משפחה והפכו להיות מורים.
<יהודה זפרני: אתה רואה פה ממש דור המשך.
<יהודה זפרני: ברוריה ציינה 28 שנה, יש פה את הסמנכ"ל של הפנימייה, שגדל פה בשנות ה-60, אני עצמי כמובן, אחרים, ההמשכיות ישנה כי בסופו של דבר מי שגדל פה ומתחנך פה זה לכל החיים.
<יהודה מימרן: רק לחדד את הדברים של יהודה, צריך להבין שמקווה ישראל זה בעצם מיקרוקוסמוס של החברה הישראלית ויש פה הרבה תלמידים מעיירות הפיתוח שבאים לכאן לפנימיות ולכן ההישג הזה של 100% או 94% הוא מאוד מאוד יוצא דופן.
<יהודה מימרן: אחד המאמצים שאנחנו שמנו עליהם דגש בשנים האחרונות זה לצמצם את הפער בין ההישגים של תלמידי הפנימיות והתלמידים האקסטרניים ולשמחתנו הרבה זה באמת דבר שהצליח מאוד.
<יהודה מימרן: כמו שיהודה אמר, זה בזכות הצוות שנמצא פה וגם בזכות השותפים שנכנסו למקווה ישראל והביאו הרבה מאוד, גם תכניות חינוכיות וגם משאבים כדי לקדם את מקווה ומקווה נמצאת עכשיו בשלב של התפתחות מאוד משמעותית.
<יהודה מימרן: התחלתי להגיד שהמעורבות של הממשלה והתמיכה של הממשלה הייתה מאוד חסרה עד היום ולכן אחד הדברים שהצוות של מקווה עשה, יחד עם כל ישראל חברים, זה להביא שותפים נוספים, כמו קרן רש"י, דיברנו על אלי אלאלוף, כמובן כל ישראל חברים.
<יהודה מימרן: אנחנו מסתכלים קדימה.
<יהודה מימרן: כמו שראית את ההיסטוריה של מקווה, זה מקום ייחודי מאוד במדינת ישראל, זה ראשית החקלאות, ראשית הציונות, ראשית החינוך ויש פה מסר מאוד גדול לחברה הישראלית, כמו שאמר רונן, יש פה דתיים, יש פה חילוניים, יש פה מסורתיים, יש פה מרכז, יש פה פריפריה, ואנחנו מצפים למעורבות של ועדת הקליטה בראשותך כדי להמשיך ולחזק את מקווה הלאה.
<רונן צפריר: הצטרפו אלינו תלמידים מבתי הספר והפנימיות.
<רונן צפריר: לכם, תלמידים יקרים, אני רוצה שתבינו, נמצאת פה ועדת העלייה והקליטה של הכנסת, חבר הכנסת ד"ר אברהם נגוסה, והמטרה היא להכיר אתכם וגם אתם, אם בא לכם לשאול שאלות או בא לכם לדבר תרגישו בנוח ותציגו את עצמכם.
<יעקב מלקמו: אני רק רוצה לחזק את הדברים של יהודה, על השילוב.
<יעקב מלקמו: לא רק הלמידה כאן וההשתלבות החברתית, אני חושב שאין מקום במדינת ישראל שיושבים עולים וותיקים מכל התפוצות וזה מקום מאוד מאוד שיש לו התמחות בתחום הזה של קבלת האחר והשונה.
<יעקב מלקמו: יש פה ועדת חינוך שמתכנסת, בראשותו של יהודה, שבע-שמונה פעמים בשנה, ואנחנו שותפים לה כפיקוח.
<יעקב מלקמו: הוועדה הזאת דוגלת בכיצד לקדם את התלמידים פה וכל מה שנאמר זה נכון ואני חושבת שזה מאוד מאוד מאוד חשוב שגם עולים חדשים וגם ותיקים מרגישים שייכות.
<יעקב מלקמו: חשוב מאוד לוועדה, אין תקצוב במקום הזה, בתחום של העצמת השילוב החברתי והלמידה של עולים וותיקים.
<יעקב מלקמו: אם יש כזה דבר של ועדת העלייה והקליטה, שהיא יכולה לתת, אני חושב שאפשר לעשות המון בתחום הזה.
<יעקב מלקמו: זאת דוגמה ייחודית במדינת ישראל.
<יעקב מלקמו: חדר אוכל משותף, כבוד הדדי.
<יעקב מלקמו: ואין באף מקום, אני לא רואה הרבה שהישראליות והעולים ביחד.
<יעקב מלקמו: אני חושב שזה מאוד חשוב.
<יעקב מלקמו: גם הבגרויות.
<יעקב מלקמו: יש מרכזי למידה בערב, עד השעות הקטנות של הלילה, יש פה במסגרת של יוצאי אתיופיה, אקדמיה בראש שקט, שהיום אותם סטודנטים באוניברסיטאות ובמכללות, שכר הדירה מאוד גבוה, אז הם חיים כאן ונותנים שירות ודוגמה אישית, שלוקחים את התלמידים לחלום במכללות ובאוניברסיטאות שהם לומדים.
<יעקב מלקמו: יש פה עשייה וצוותים נפלאים.
<יעקב מלקמו: הרבה פעמים לא יוצאות מילים כאלה מהמפקח, אבל זאת האמת.
<רונן צפריר: תודה רבה.
<לילי פריד: אני רוצה להוסיף עוד משהו.
<לילי פריד: אני מסכימה עם כל מילה ואני רוצה לשים את הדגש על האולפנים, שמעבר להקניית השפה, בשנה הראשונה מושם דגש על רכישת השפה העברית והצוות פה לא מתועל לכיוון השפה גרידא, אלא באמת כל הנושא של היטמעות בחברה, קליטה בתרבות, פעילויות הרבה מעבר ללימודים הרגילים.
<לילי פריד: אנחנו רואים את זה בצורה מאוד מאוד חזקה.
<לילי פריד: השנה אנחנו נכנסנו לתכנית לימודים באמצעות ספרים דיגיטליים וזה דורש שינוי מבחינת הצוות, לא רק לעניין הטכנולוגי, אלא גם תפיסת הוראה אחרת, תפיסת התפקיד של המורה, העברת האחריות לתלמידים ולא רק המורה הוא כלי שמעביר.
<לילי פריד: נעשו פה שינויים גדולים מאוד, באמת השנה אני מרגישה שינוי גדול מאוד.
<לילי פריד: יש לנו עוד דרך ארוכה, אנחנו עוד עובדים על זה, אבל המגמה היא מאוד מאוד חיובית ומבורכת.
<ידידיה וולף: אני חייב לציין דבר נוסף.
<ידידיה וולף: שברגע שזיהינו את המצוקה, למשל, אני אדבר על דבר עכשווי, של עולי צרפת מאזור המרכז, שלא מקבלים את המענה הנכון, פנינו למקווה והם ישר פתחו - - - מאוד יפה, גם במדור הדתי, תכנית חדשה יחסית, שצומחת ועולה, שבמקביל למנהלת פה הנפלאה, ברוריה, יש עוד מנהלת שבאה מצרפת והם גם מקבלים את העלייה, שגם להם יש את האתגרים המיוחדים שלהם.
<ידידיה וולף: מה שאני חייב לציין, שהם נענו מיד לאתגר ופתחו את התכנית וכל פעם, לפי האתגרים החדשים.
<ידידיה וולף: אנחנו יודעים שזה אחד המוסדות שנענים והולכים איתנו, עם המינהל להתיישבות.
אברהם נגוסה: קודם כל כמובן נשמע את התלמידים, אני שואל, מה שאנחנו שומעים פה זה מאוד מחמם את הלב, כי ההצלחות, אנחנו שומעים גם במובן החינוכי, 100% הצלחה בבגרות, וגם השילוב החברתי שאנחנו רואים שיש גם הצלחה.
אברהם נגוסה: מקום כל כך חשוב ומוצלח, למה זה רק 284 עולים חדשים שנקלטים פה?
אברהם נגוסה: למה לא יותר?
אברהם נגוסה: כי ככל שיש מקום מוצלח וצריך לחזק אותו, להפנות את העולים החדשים לפה.
אברהם נגוסה: מישהו יכול להסביר לנו למה רק 284 עולים?
<יהודה זפרני: כן, אפשר.
<יהודה זפרני: אל"ף, בשנות ה-90 והלאה היו הרבה יותר כי העלייה הייתה יותר גדולה, בי"ת, אני מדבר בשמי כרגע, אבל העניין של התקציבים הוא מאוד מאוד מאוד חשוב.
<יהודה זפרני: ככל שייתנו יותר תקציבים, לדעתי ככה פה, וגם במקומות אחרים, יוכלו לקלוט יותר עולים.
אברהם נגוסה: אוקיי, אז אנחנו רוצים לשמוע מה המחסום פה.
אברהם נגוסה: אני רוצה להבין מה המחסום, האם, כמו שאתה אומר, הבעיה היא תקציבית, האם זה מקום פיזי, האם יש מחסומים אחרים.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע כי אנחנו קיימנו דיון גם לפני שבוע בעניין קליטת העולים החדשים במערכת החינוך הממלכתית דתית.
אברהם נגוסה: אנחנו ראינו שם, כמובן לא רק פנימייתי, גם עירוני.
אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו באנו לפה, לשטח, להבין בדיוק, גם את ההצלחות וגם את האתגרים.
אברהם נגוסה: אני רואה שיש הצלחות בכל המובנים, אז אני אומר שדווקא אנחנו רוצים לשמוע מהמנהל ואז אנחנו נפנה למשרד הקליטה ולמשרד החינוך, או שאתה רוצה לעשות יותר מאוחר או עכשיו את הדיון הזה?
אברהם נגוסה: כי חשוב לי להבין למה זה רק 284 תלמידים.
<רונן צפריר: ברשותך, אני אשמח שנשוחח עם התלמידים ואחר כך אנחנו נמשיך לדבר על זה.
<רונן צפריר: זה מאוד מורכב, אני חושב שמשרדי הממשלה והמפקחים מתגייסים במסגרת היכולות שלהם ואפילו עוזרים לנו מאוד, אבל באופן כללי חינוך דורש המון משאבים, במיוחד אם יש פערים, ומה לעשות, עולה שעולה לארץ, יש לו פערים, גם תרבותיים וגם השכלתיים והשאיפה שלנו היא, כדי לשלב אותו בחברה נכון, להביא אותו לנקודת התחלה טובה וזה דורש המון משאבים.
<רונן צפריר: אבל אנחנו נדבר על זה.
<רונן צפריר: מה שחשוב שיהיה ככה ברמה של ההבנה, מדובר פה ב ב-300 אנשי צוות שכל היום עוטפים את התלמידים.
<רונן צפריר: דיברו פה על בית ספר ערב, בית ספר הערב, לפעמים הוא עובד עד אחת בלילה, אם צריך.
<רונן צפריר: זה בית ספר ערב שפועל ונותן מענה ברמה של מדריך או מורה לשניים-שלושה תלמידים ומחזק אותם אקסטרה בנוסף לשיעורים הפרטניים שיש להם בבית הספר.
<רונן צפריר: אבל בואו נשמע את התלמידים, נראה - - -
<יעקב מלקמו: יש עוד דבר, גם הרשויות, ישנן רשויות שלא משחררות את העולים, כי לא עוברים אוטומטית למסגרת פנימייתית, הרשות לא כל כך משחררת אותם.
<יעקב מלקמו: זה בכל מקום.
אברהם נגוסה: אז באמת אנחנו לא נעכב את התלמידים מהלימודים ונשמע אותם.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע מהתלמידים, מי רוצה להתחיל?
<דפנה שניידר: אולי נתחיל מתלמידי י"ב, שיש להם בגרות ותגבורים.
אברהם נגוסה: יוסף, בבקשה, תציג את עצמך.
אברהם נגוסה: תסביר לנו באיזה כיתה אתה וכמה זמן אתה פה.
<יוסף-תלמיד במקווה ישראל: קוראים לי יוסף, אני תלמיד פנימייה, כיתה י"ב, שנה שנייה שלי פה.
<יוסף-תלמיד במקווה ישראל: יש לי בגרות באזרחות ביום חמישי, אז הייתי רוצה לשאול שאלה.
<יוסף-תלמיד במקווה ישראל: למדנו על הוועדות של הכנסת, וזו ועדת עלייה וקליטה, מה בעצם הוועדה עושה, אם אתה יכול להסביר לי משהו שמעבר - - -
<קריאה: הוא מנצל את ההזדמנות לבגרות.
<קריאה: זו שאלה שתיים בבגרות.
אברהם נגוסה: גילו לך את השאלה בבגרות.
<יוסף-תלמיד במקווה ישראל: יש לכם שאלות שאתם רוצים לשאול?
אברהם נגוסה: אני לא שכחתי את השאלה, אני אענה לשאלה שלך, אבל קודם תשתף אותנו פה, על החינוך, על החיים.
<יוסף-תלמיד במקווה ישראל: אני הגעתי מישיבת מבת ים.
<יוסף-תלמיד במקווה ישראל: באותו מקום לא ממש השקיעו בנו בחינוך וזה.
<יוסף-תלמיד במקווה ישראל: לא היו שיעורי ערב, הייתי פנימיסט גם.
<יוסף-תלמיד במקווה ישראל: באותה תקופה לא האמנתי שאני יכול להוציא תעודת בגרות.
<יוסף-תלמיד במקווה ישראל: המקום לא השקיע בנו בתחום של הלמידה וזה, אז עזבתי את המקום, איכשהו שמעתי על מקווה ישראל, שזה מקום טוב, נקלטתי פה ומאז הציונים שלי השתפרו ממש והביטחון העצמי שלי עלה, בזכות הצוות התומך.
<יוסף-תלמיד במקווה ישראל: יש פה צוות שרודפים אחרי התלמידים ולפעמים הם רוצים את ההצלחה יותר מאשר שהתלמידים רוצים.
<יוסף-תלמיד במקווה ישראל: אני יכול לציין פה את דפנה, המנהלת, שעושה מעל ומעבר, היא עושה שיעורים פרטיים בשעות לא קונבנציונליות, וכן, ואללה, עם כאילו הייתם רוצים להביא תקציב, נראה לי שזה המקום הכי מושלם להשקיע בו.
אברהם נגוסה: אתה אומר, ההצלחה זה לא סתם, יש השקעה, השקעה של הצוות ואני מניח גם השקעה של התלמידים.
<יוסף-תלמיד במקווה ישראל: התלמידים גם משקיעים.
<יוסף-תלמיד במקווה ישראל: והצוות מאמין בתלמידים, אז התלמידים מתחילים להאמין בעצמם ולבנות ביטחון עצמי.
<יהודה חכים: אני רוצה לומר ולהוסיף דברים.
<יהודה חכים: יוסף, הבחור הזה, מעבר למטלות של לעשות בגרות וכל זה, המוטיבציה שלו, הוא מחזיק לנו את הלול של הכפר בשישי-שבת.
<יהודה חכים: זאת אומרת הוא בא אחרי הלימודים, ב-12 בצהריים, והוא עובר, אוסף את הביצים, 5,300 עופות, אוסף בשישי שבת.
<יהודה חכים: זה דבר שחוץ מהלימודים הוא גם עושה לביתו, הוא עוזר וגם לעצמו.
<יהודה חכים: וזה דבר שהוא לא מובן מאליו.
אברהם נגוסה: אז השאלה שלך, אני אענה, בקיצור.
אברהם נגוסה: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות היא אחת הוועדות שהכנסת פועלת דרך הוועדות.
אברהם נגוסה: יש 12 ועדות בכנסת וכל הפעילות שאנחנו עושים זה דרך הוועדות, לפי התחומים.
אברהם נגוסה: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות יותר מתמקדת בשלושה תחומים, בעלייה, בקליטה והתפוצות.
אברהם נגוסה: לכן אנחנו באים, מקיימים דיונים בכנסת בנושאים האלה, בחינוך, בתעסוקה, בבריאות, בדיור שקשורים לעולים חדשים, איך מעלים ואיך קולטים ואיך גם יוצרים קשר עם התפוצות, בין מדינת ישראל והתפוצות.
אברהם נגוסה: אנחנו גם יורדים לשטח, באים כדי לבדוק ולבחון וללמוד מהשטח את הצלחות, וגם, כמו שאמרתי, את האתגרים.
אברהם נגוסה: מה אנחנו יכולים, אחרי שאנחנו נלמד פה את האתגרים, אנחנו הולכים לכנסת ואיך אנחנו עוזרים, כדי להרחיב, לחזק את הפעילות הזו.
אברהם נגוסה: בקיצור, אני אומר.
אברהם נגוסה: מי ממשיך?
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: קוראים לי יעקב, אני גר בבאר שבע, אני תימני, עליתי לפני שנתיים.
אברהם נגוסה: מתימן.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: אני מעדן, עיר ליד עיר הבירה, צנעא.
<יהודה זפרני: ולמדת עברית בתימן או בארץ?
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: למדתי בתימן קצת.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: אני מתחיל את הסיפור שלי.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: הגעתי מתימן ועד לפני שנתיים חייתי שם.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: נולדתי בתימן ועוד לפני שנתיים חייתי שם.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: החיים בתימן היו מאוד מאתגרים, קשים ולעתים מפחידים, מדינה שכולה מלאה אויבים ועליך לפעמים להסתיר את זהותך על מנת לחיות בבטחה.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: שניים מאחיי יצאו לארצות הברית, כשעוד הייתי קטן ובעקבותיהם תמיד רציתי לעלות לארץ ישראל משום שידעתי שהחיים בישראל יותר בטוחים ואיכות החיים שם ברמה גבוהה יותר ומקדמת אותך הרבה יותר להצלחה בחיים.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: לדוגמה, הרמה הלימודית בתימן הייתה מאוד נמוכה בבית הספר, למדו את רוב המקצועות, אבל לא ברמה גבוהה מספיק.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: זה הקשה עליי להתפתח - - - כמו כל שאר העולם.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: לפני שנתיים אני ואחיותיי התחלנו את מסע העלייה שלנו לארץ ישראל, דרך ירדן, כשמשם אחינו בא במיוחד מארצות הברית לקחת אותנו לבאר שבע.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: בבאר שבע הגענו למרכז הקליטה, השלב הראשון בהסתגלות לחיים בישראל.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: הוריי עוד היו בתימן והצטרפו רק לאחר חצי שנה.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: אחי הגדול רשם אותי למסגרת לימודית חרדית, היה לי קשה מאוד להשתלב באותה מסגרת משום שהסביבה לא קיבלה אותי וצחקה על המבטא שלי, בעיקר בגלל שאני לא התחברתי למציאות החרדית, של פאות, ציצית, לימודי תורה ברמה גבוהה ומצד שני גם הרמה הלימודית של שאר המקצועות הייתה נמוכה מאוד.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: רציתי ללמוד מתמטיקה ובית ספר לא העניק לי את זה.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: ידעתי שזה לא משהו לעתיד ושזו לא המציאות שאני מייחל לחיות בה.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: בנוסף לכך בעקבות המעבר היו כל מיני קשיים במשפחה שהשפיעו מאוד על המוטיבציה שלי להצלחה בלימודים וגרמו לי להתרכז יותר במה שעובר עליי בבית ופחות בהתפתחות האישית שלי.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: לקראת סוף כיתה ח' קיבלתי מכתב מחיל האוויר ש'מזמין אותך ללמוד בבית הספר הצבאי של חיל האוויר'.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: המכתב נטע בי תקווה שאולי זו תהיה ההזדמנות שלי להתחיל להגשים את עצמי ואת חלומותיי.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: סיפרתי לאחי הגדול שמאוד תמך ברעיון וניגשתי למבחנים.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: המבחנים היו ברמה קשה מאוד, הרגשתי שאני - - - והבנתי שכרגע זה לא המקום שלי בחיים.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: הייתי מאוד מאוכזב, אבל עם זאת גם נפלה עליי ההבנה שאני רוצה להצליח וזה חשוב לי, ששום דבר לא יעמוד בדרכי, המסר הזה הוליד בי את המוטיבציה הכי גדולה שלי להצלחה.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: ניגשתי לאחראי במרכז הקליטה שלי ודיברתי איתו על הקשיים בבית הספר ועל כך שהיה לי חשוב לעזוב ולהסתדר בחיים באופן עצמאי.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: הוא כמובן סירב, מסיבה פשוטה, שקיים במדינת ישראל חוק חינוך חובה, חוק שמחייב שכל ילד עד גיל 16, שתהיה לו מסגרת לימודים כלשהי.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: הבנתי את עמדתו אך התעקשתי לא ללמוד בבית הספר החרדי.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: ראש מרכז הקליטה בא לקראתי והציע לי ללמוד במקווה ישראל.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: בדקתי על המקום באינטרנט ורציתי לבוא לבדוק, התקבלתי באופן מיידי למקום והרגשתי שבמקום הזה כל האנשים רוצים בהצלחתי ובהתקדמות שלי בחיים.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: היחס האישי, החם והרמה הלימודית הגבוהה, שניהם היו שילוב שהייתי זקוק לו בחיי על מנת לחתור להצלחה.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: עכשיו, אחרי חצי שנה במקווה, אני רואה איך כל הצוות כאן פועל באופן עקבי להצלחת התלמידים בבגרויות ולקידום החיים האישיים.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: אני יודע שהם מתעקשים איתי על משהו - - - ועם זאת אני מרגיש שבאמת מאפשרים לי להיות ולעשות מה שתמיד רציתי וחלמתי.
<יעקב-תלמיד במקווה ישראל: לסיכום, הייתי רוצה שהמסר העיקרי שתיקחו איתכם מהסיפור שלי הוא לא לוותר על עצמכם אף פעם, גם כשקשה, וגם זאת לדעת להעריך את זה שיש מקום שבו כולם רוצים את טובתכם והצלחתכם, אפילו שלפעמים אנחנו חושבים שלא, כי לא כולם מקבלים את היחס הטוב שאנחנו מקבלים.
<דפנה שניידר: אני רוצה להגיד שמה שמאפיין את המדור הדתי, את הפנימייה ואת בית הספר הדתי, קליטת העלייה שלנו היא בהחלט כור ההיתוך של מדינת ישראל.
<דפנה שניידר: יש לנו עולים מתימן, מאתיופיה, מצרפת, מפרו, בני מנשה.
<דפנה שניידר: זאת אומרת כור ההיתוך הזה בהחלט עובד יפה, גם בהיבט הלימודי וגם החברתי והתוצאות לפניכם.
<אנה ליטרוביק: אני רק רוצה להגיד שיעקב רשם את הסיפור הזה, ביקשתי מהתלמידים, אנחנו היינו בשבועיים של מוטיבציה, בגלל הבגרויות, אז הוא בכלל רשם את הסיפור.
<אנה ליטרוביק: אני חשבתי שכל אחד יוציא איזה סיפור מהאינטרנט והוא סיפר את הסיפור שלו והקריא אותו מול כל החניכים בחדר האוכל בערב שבת, את סיפור המוטיבציה שלו, וזה היה מאוד מרגש.
<אנה ליטרוביק: אנחנו שמחים שהוא איתנו.
<יוליה מורדוב: אני רוצה להמשיך את השרשרת של העולים, אני כמייצגת בית הספר הישראלי צרפתי.
<יוליה מורדוב: אנחנו קולטים לרוב את העולים מצרפת.
<יוליה מורדוב: ישנה כאן נציגות של תלמידים, שהם לומדים גם בפנימייה וגם כתלמידים שהם חוזרים הביתה, ונורא חשוב היה להדגיש שלצד קליטת התלמידים נורא חשוב גם לקלוט את ההורים שלהם, כי ברגע שההורים לא מצליחים להיקלט כאן זה משבר שיוצר בעיות בהמשכיות של התלמיד כאן ללמוד.
<יוליה מורדוב: כאחת ההצעות שאנחנו מצאנו לנכון זה לפתוח כאן בית ספר להורים, ללמד את ההורים את השפה העברית והם מגיעים לכאן בימי שישי ללמוד.
<יוליה מורדוב: ללא הבנת השפה ההורים גם לא יכולים לעזור בבית וגם התקשורת והשילוב שלהם בחברה מאוד בעייתיים ואנחנו רואים את התוצאות של זה, עד כמה ההורים, הם מגיעים לכאן כל יום שישי, בגשם, ולא מוותרים.
<יוליה מורדוב: התלמידים כאן יכולים להצביע על השילוב שלהם כאן.
<יוליה מורדוב: סם, שהוא שנתיים בארץ, כמה שאני זוכרת, הוא הגיע לפני שנתיים, ממש לפני תחילת הלימודים.
<יוליה מורדוב: אתה לא בפנימייה, אבל אתה יכול להציג את הדברים, איך אתה רואה את הדברים, איך אתה רואה את - - -
אברהם נגוסה: אז מי התלמיד הבא?
<סם-תלמיד במקווה ישראל: קוראים לי סם, אני - - - באתי לבדוק וראיתי שממש - - -
<קריאה: אתה עלית מאתיופיה.
<סם-תלמיד במקווה ישראל: לא, מצרפת.
אברהם נגוסה: אתה יליד הארץ, נכון?
<סם-תלמיד במקווה ישראל: באתי למקווה וראיתי שממש הם עוזרים לעולים - - -
<קריאה: מתי עלית לארץ?
<סם-תלמיד במקווה ישראל: לפני פחות משנתיים.
אברהם נגוסה: עלית.
אברהם נגוסה: חשבתי שאתה יליד הארץ.
אברהם נגוסה: מאיפה עלית?
<סם-תלמיד במקווה ישראל: מצרפת.
אברהם נגוסה: מאז שעלית ישר התחלת פה או במקום אחר?
<סם-תלמיד במקווה ישראל: התחלתי כאן.
<קריאה: איפה שמעת על בית הספר?
<סם-תלמיד במקווה ישראל: דודה שלי למדה כאן והיא אמרה לי שזה בית ספר טוב, שהם עוזרים לנו, אז באתי, ניסיתי וזה היה טוב.
אברהם נגוסה: מי עוד רוצה לשתף אותנו?
<מקס-מקווה ישראל: קוראים לי מקס, אני ב-י' במדור הדתי.
<מקס-מקווה ישראל: אני לומד במסלול צרפתי.
<קריאה: מסלול חדש שפתחנו בתוך בית הספר הממלכתי דתי, לעולים מצרפת.
<מקס-מקווה ישראל: כיתות לבגרות.
<קריאה: בגרות צרפתית, לא ישראלית.
<מקס-מקווה ישראל: כן.
<מקס-מקווה ישראל: זה כיף שיש מדור צרפתי בשביל לעשות בגרות צרפתית, אני בא לארץ בשביל להיות בישראל וללמוד במדור צרפתי.
<קריאה: ואתה חוזר אחרי זה?
<קריאה: כשאתה מסיים את הלימודים אתה חוזר לצרפת?
<מקס-מקווה ישראל: לא יודע.
אברהם נגוסה: אתה עוד לא עלית לארץ?
<מקס-מקווה ישראל: לא עליתי.
אברהם נגוסה: אתה הגעת לפה ללמוד.
אברהם נגוסה: וההורים שלך, איפה הם?
<מקס-מקווה ישראל: ההורים שלי בצרפת.
אברהם נגוסה: כמה תלמידים כאלה יש שההורים שלהם שם והם פה?
<קריאה: בסביבות ה-25 סך הכול.
<דפנה שניידר: אני רק רוצה לומר, לגבי המסלול הצרפתי בבית הספר הדתי, אמנם הם עושים בגרות צרפתית, אבל הם מחוברים לתלמידים הוותיקים, הם מחוברים בפרויקטים חברתיים ופעילות של זהות דתית, מורשה, גדנ"ע, פרויקטים של מעגלים.
<דפנה שניידר: כל הפרויקטים שמחברים אותם גם לשפה, גם לארץ ישראל, גם לשירות משמעותי בעתיד וזו התרומה שלנו כדי שבאמת התלמידים יישארו.
<דפנה שניידר: רובם נשארים לשירות משמעותי או למכינות, שירות לאומי.
<דפנה שניידר: וזה החיבור שלהם למעשה.
אברהם נגוסה: יש לי כמה שאלות, אבל אחר כך.
<אלכס-תלמיד במקווה ישראל: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית).
<אלכס-תלמיד במקווה ישראל: שמי אלכס, קשה לי לדבר בעברית, אז אני אדבר באנגלית.
<אלכס-תלמיד במקווה ישראל: אני במקווה כבר חמישה חודשים, אני חושב שזה בית ספר מצוין, אז אם אתה רוצה לשאול אותי שאלות.
<קריאה: מאיפה אתה?
<אלכס-תלמיד במקווה ישראל: מאוקראינה.
<אלכס-תלמיד במקווה ישראל: אני בכיתה י'.
<קריאה: עשית עלייה?
<קריאה: איך נודע לך על מקווה?
<אלכס-תלמיד במקווה ישראל: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית): חבר טוב של המשפחה סיפר לנו, כשחיפשנו בית ספר, הוא אמר שהבן שלו לומד במקווה וזה בית ספר טוב.
<קריאה: והמשפחה שלך פה בישראל?
<אלכס-תלמיד במקווה ישראל: כן.
אברהם נגוסה: והם עשו עלייה?
<קריאה: אתה בפנימייה או רק בבית הספר?
<אלכס-תלמיד במקווה ישראל: כן, אני פה בפנימייה.
אברהם נגוסה: זה בית הספר הראשון שהגעת אליו בישראל?
<סמואל-תלמיד במקווה ישראל: שלום, אני סמואל, אני פה שש שנים.
<סמואל-תלמיד במקווה ישראל: עכשיו אני בי"ב.
<קריאה: ההורים בארץ?
<סמואל-תלמיד במקווה ישראל: כן.
<קריאה: איפה הם גרים?
<סמואל-תלמיד במקווה ישראל: בתל אביב.
אברהם נגוסה: אתה עושה גם בגרות צרפתית?
<סמואל-תלמיד במקווה ישראל: צרפתית.
אברהם נגוסה: אתה עולה חדש?
<קריאה: לפני שש שנים עליתם, כל המשפחה?
<יוליה מורדוב: בבית הספר הישראלי צרפתי ישנו מסלול צרפתי ששם התלמידים לומדים לפי תכנית הלימודים של משרד החינוך הצרפתי, הם נבחנים בכל הבגרויות.
<יוליה מורדוב: חלק מהתלמידים עולים חדשים וחלק הם ילדי דיפלומטים או ילדים של עובדים שעובדים בחברות צרפתיות.
<יוליה מורדוב: כחלק מתכנית הלימודים הם לומדים עברית באולפן, לפי הרמות, חוץ מילדי דיפלומטים שהם לומדים עברית כשפה זרה שנייה, שה קצת אחרת באולפן.
<יוליה מורדוב: בנוסף לכך אנחנו נותנים להם שעה מורשת ישראל, בלי שום קשר אם הם דיפלומטים או לא.
<יוליה מורדוב: זה משהו מהתכנית הכללית של בית הספר שאנחנו מחייבים אותם ללמוד להכיר את התרבות הישראלית.
<נחמיה חתוכה: את יכולה להרחיב לנו על המסלול שהוא עשה?
<נחמיה חתוכה: הוא שש שנים בארץ.
<נחמיה חתוכה: בעצם חטיבה - - -
<יוליה מורדוב: מהחטיבה - - -
<נחמיה חתוכה: חטיבה וחטיבה עליונה הוא עושה פה במקווה ישראל?
<יוליה מורדוב: כן.
<יוליה מורדוב: במסלול צרפתי.
<נחמיה חתוכה: ובעצם לומד לבגרות צרפתית?
<יוליה מורדוב: נכון, בשיתוף פעולה עם משרד החינוך הצרפתי, שאנחנו מקבלים מהם את התכניות.
<יוליה מורדוב: צוות המורים מלמד בצרפתית.
<רונן צפריר: מבחינתנו המגמה היא שבעצם תלמיד שמגיע לכאן בכללי, מכיתה י', הוא יכול להיכנס למסלול הצרפתי ולהגיע לבגרות בסוף התהליך הזה, בגרות צרפתית.
<רונן צפריר: עד כיתה י' אנחנו מנסים לשלב אותם בתוך המסגרות שלנו.
<רונן צפריר: כרגע יש לנו יותר שילובים.
<רונן צפריר: במקרה שלו זה היה קצת שונה, אבל רוב המגמה שלנו היא לשלב תלמידים שמגיעים עד כיתה י' לתוך המסלול הישראלי ולתגבר אותם בשעות עולים.
<רונן צפריר: במקרה שלו זה משהו שונה, אבל זה מאוד חריג.
<יוליה מורדוב: הוא הגיע בכיתה ז'.
<רונן צפריר: כן, במחזורים שהם היו בהתחלה, היום אנחנו הרבה יותר משלבים.
<רונן צפריר: היום אנחנו יודעים שיש לנו כיתות מעורבות.
<יוליה מורדוב: יש לנו הרבה עולים חדשים במסלול הישראלי וסם, למשל, דוגמה לכך, שהוא במסלול ישראלי.
<יוליה מורדוב: אמנם הוא כמעט שנתיים, אבל הוא במסלול הישראלי.
<יוליה מורדוב: היום יותר ויותר עולים חדשים נכנסים לכיתות ישראליות.
אברהם נגוסה: אנחנו נחזור על זה בדיון.
<רונן צפריר: כן, זה נורא מעניין, כי זו דילמה שאנחנו חיים.
<ליאן-תלמידה במקווה ישראל: (מדברת בצרפתית).
<מתרגמת: (תרגום חופשי מהשפה הצרפתית): קוראים לה ליאן, היא בבית הספר הישראלי צרפתי, היא עלתה לארץ לפני שמונה שנים בערך.
<מתרגמת: כשהיא הייתה קטנה היא במארק שגאל - - - ומיד הם עברו - - - היא הגיעה בכיתה ז' ועכשיו היא בכיתה י"ב.
<מתרגמת: היא רואה את ההתפתחות במקווה ישראל, היא אומרת שכשהיא הגיעה הם היו בערך שישה תלמידים בכיתה ועכשיו הם בערך 20.
<מתרגמת: המורים תמיד פה בשביל לעזור להם והם מתמודדים עם הרמה שלהם.
אברהם נגוסה: אפשר לשאול שאלה?
אברהם נגוסה: היא שמונה שנים, אז למה את לא מדברת עברית?
<ליאן-תלמידה במקווה ישראל: אני מדברת, אבל אני לא - - -
<קריאה: היא לא מרגישה נוח כנראה.
אברהם נגוסה: רגע, את שמונה שנים פה.
<ליאן-תלמידה במקווה ישראל: אני מדברת קצת, אבל אני - - -
<קריאה: כנראה היא לא מרגישה נוח.
<תלמיד: אני נמצא פה מכיתה ז', המורה שלי מהיסודי אמר לי שזה בית ספר טוב.
<תלמיד: כשהייתי ביסודי לא אהבתי כל כך ללמוד והצוות החינוכי פה עזר לי לחזור לזה, לאהוב את הלימודים, את בית הספר.
<קריאה: מאיפה אתה בארץ?
<תלמיד: אני מראשון לציון, מרמת אליהו.
אברהם נגוסה: נולדת פה או עלית?
<תלמיד: עליתי ב-2006.
<קריאה: איך אתה בלימודים עכשיו?
<תלמיד: עכשיו אני בלימודים, ואללה, הציונים שלי נהיו גבוהים יותר, ממש גבוהים, כל המורים פה נותנים הרגשה, תופסים אותך 24 שעות ללמוד, לא נותנים לך לוותר על עצמך.
<תלמיד: הם החזירו לי את המוטיבציה ללמוד.
<יהודה מימרן: חוץ מההשקעה של המורים, מה גרם לשינוי אצלך, שפתאום אתה יודע שאתה יכול להצליח?
<תלמיד: שמעתי הרבה סיפורים, שבתכלס בלי לימודים אין לי עתיד כזה או אחר, אז אמרתי לעצמי שאני לא יכול לוותר על עצמי ככה סתם וזה, אז השקעתי ורציתי ללמוד יותר.
אברהם נגוסה: יפה, כל הכבוד.
<מטעלם-תלמיד במקווה ישראל: אני מטעלם, מאשקלון, הגעתי לפני חמש שנים מאתיופיה.
<מטעלם-תלמיד במקווה ישראל: אני באתי ללמוד פה.
<מטעלם-תלמיד במקווה ישראל: בהתחלה ההורים לא עזרו לי בגלל שהם לא יודעים עברית, אז הגעתי לפה לבד, עשיתי מאמץ להגיע לפה.
<מטעלם-תלמיד במקווה ישראל: פה עזרו לי.
<מטעלם-תלמיד במקווה ישראל: הציונים שלי לא היו טובים כשהגעתי לפה, השתפרתי והכול, עכשיו יש לי ציונים טובים וגם עשיתי בגרויות, אני בכיתה י"א, בהיסטוריה, במתמטיקה ואנגלית.
<קריאה: עשית אולפן בעברית?
<מטעלם-תלמיד במקווה ישראל: כן.
<קריאה: יש לך בבית הספר שעות בעברית?
<שרי שלהב כץ: במרכז הלמידה, לא בבית הספר.
<מטעלם-תלמיד במקווה ישראל: במרכז הלמידה, אחרי בית הספר.
<קריאה: המשפחה כבר פה?
<מטעלם-תלמיד במקווה ישראל: כן, פה.
<מטעלם-תלמיד במקווה ישראל: באשקלון.
<שרי שלהב כץ: מטעלם הוא תלמיד עם מוטיבציה לימודית מאוד מאוד גבוהה, בין המצטיינים בכיתה שלו, הבגרות שהוא ניגש עכשיו בהיסטוריה זו לא בגרות לעולים, הוא ניגש לבגרות הרגילה בתוספת הנקודות שמגיעות לו כעולה, אבל הוא בין המצטיינים בכיתה והוא היה גם מסתדר ללא תוספת הנקודות, בגלל הרצינות וההשקעה שלו.
<קריאה: באיזה כיתה אתה?
<מטעלם-תלמיד במקווה ישראל: י"א.
<קריאה: ואתה תסיים בגרות מלאה?
<שרי שלהב כץ: ברור.
אברהם נגוסה: תודה רבה, כל הכבוד.
<אבבו-תלמיד במקווה בישראל: אני עליתי מאתיופיה, אני בן 17 וחצי, בכיתה י"א מהמדור הדתי.
<אבבו-תלמיד במקווה בישראל: עליתי ב-2005, 2006.
<אבבו-תלמיד במקווה בישראל: אני הכרתי את בית הספר כמוהו, למדנו באותו יסודי, המורה שלנו הביא אותנו לפה סתם להסתובב פה ובית הספר נראה מעניין, עשינו מבחנים וזה ואמרו לי שעברתי אז באתי לפה.
<אבבו-תלמיד במקווה בישראל: אני מרגיש בבית הספר שהציונים שלי מאוד גבוהים, אני מרגיש כבר מכיתה ז' שאני משקיע והציונים שלי ממש גבוהים.
<אבבו-תלמיד במקווה בישראל: יש לנו מרכז למידה בפנימייה וגם בבית הספר, מדי פעם יש שיעורי עזר ואני מרגיש שהמורים ממש תומכים שנוציא ציונים ממש גבוהים ושנעבור את הבגרות.
<יהודה מימרן: יש משהו שחסר לכם, שהייתם רוצים ואין?
<קריאה: איך חדר האוכל פה?
<יהודה מימרן: כולם רזים, אתה לא יכול לדעת.
<שרה-תלמידה במקווה ישראל: אני שרה, אני שתי שנים וחצי עכשיו, בשנה הראשונה שלי לא הייתי במקווה, וכשעברתי לפה הכול היה יותר טוב.
<קריאה: איפה היית?
<שרה-תלמידה במקווה ישראל: הייתי בבית ספר מודיעין ופה נותנים עזרה, אולפן, כל מה שאנחנו צריכים הם נותנים לנו והשתפרתי בציונים ובעברית וגם עם החברים.