GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם נגוסה: אנחנו נעשה בקרוב.
<שלמה אילן: אני מבקש להעלות עוד קושי שיש לנו דווקא עם התלמידים העולים מאתיופיה שהם לא גרים במרכזי קליטה, אלא שעלו בקליטה ישירה או איחוד משפחות.
<יהודה שרף: עולים אתיופים בקליטה ישירה?
<שלמה אילן: דרך איחוד משפחות, בקרית גת יש לנו.
<קריאה: יש בודדים.
<שלמה אילן: כשהם רוצים להירשם לאולפן גיור, אין להם אולפן גיור בעצם.
אברהם נגוסה: לא, בוא נפריד.
<שלמה אילן: הם מגיעים על אשרת תייר או תושב זמני, עולים כאיחוד משפחות, הם צריכים לעבור גיור, בתי הספר רוצים שהם יעברו גיור ובעצם אין מסגרת שמאפשרת להורים - - -
שמעון שטרית: אנחנו דרך אגב כן מקבלים אותם לכיתות.
שמעון שטרית: אם יש להם אישור מבית הדין אנחנו כן מקבלים אותם לכיתות קיימות וכן משלבים אותם בכיתות.
אברהם נגוסה: רגע, בואו נתמקד.
אברהם נגוסה: הנושא שאתה מדבר זה נושא ידוע, יש אנשים שמגיעים כתיירים או בסעיף 5א', לא על זה אנחנו מדברים, אנחנו אומרים שהעולים שמגיעים על פי החלטת הממשלה, הם באים ונכנסים במרכזי קליטה, יכול להיות בבאר שבע, יכול להיות בצפון, יכול להיות פה, אבל אין דבר כזה שגרים בצורה מבודדת לבד, אלא אם כן הם הגיעו לפי 5א' או לפי תיירות, ויזת תיירות, ורוצים לעבור את זה.
אברהם נגוסה: זה משהו אחר לגמרי.
אברהם נגוסה: מה שאני רוצה לשאול, במערכת החינוך, אני הבנתי שיש קושי למצוא בית ספר ממלכתי דתי.
אברהם נגוסה: כמה זמן הנסיעה מפה לבתי הספר הממלכתיים דתיים?
<שלמה אילן: אני רוצה לתקן.
<שלמה אילן: לא הייתה בעיה, לא בגנים, לא ביסודי, לא עם הבנות הגדולות, היה איזה שהוא קושי מקומי עם הבנים בחטיבת ביניים ותיכון וגם הם מצאו את מקומם פה בשדרות, זה שלוש דקות נסיעה, להערכתי.
אברהם נגוסה: אז אין בעיות בתחום הזה.
אברהם נגוסה: נציג משרד הקליטה נמצא פה?
<יגאל בן נון: שלום.
אברהם נגוסה: מה קורה עם עולה חדש שסיים אולפן אחרי עשרה חודשים, מה התכנית של משרד הקליטה בעניין הכשרה מקצועית ושילובם לתעסוקה לאחר התכנית?
אברהם נגוסה: מה התכנית שלכם?
<יגאל בניוק: קודם כל שתי מילים.
<יגאל בניוק: אני מבין שאנחנו קצרים בזמן.
<יגאל בניוק: לי מאוד נעים לעבוד פה במרכז קליטה.
<יגאל בניוק: אני כבר עובד עלייה שנייה עם עולי אתיופיה.
<יגאל בניוק: בעלייה הזאת, ברוך ה', יש לי רק לשבח את הצוות של איבים ואת האנשים שעובדים פה יחד איתם מכיוון שאני מקבל סיפוק מלעבוד יחד איתם באופן מלא.
<יגאל בניוק: לגבי התכנית התעסוקתית.
<יגאל בניוק: יש לנו מחלקה לתעסוקה שאחראית עד עשר שנים, 15 שנה עולי אתיופיה, אנחנו יכולים לתת סיוע של ואוצ'רים לקורסים מקצועיים ולתת מענה ולעזור לכל אחד במציאת פתרונות עבודה.
אברהם נגוסה: אז יש להם תכנית?
<יגאל בניוק: הכשרה לכל אחד באופן פרטני.
<יגאל בניוק: לאחר שהם עוזבים את מרכז הקליטה אנחנו מטפלים, עד 15 שנה בארץ אפשר לבוא ויש רשימת קורסים מסודרת, הכול, מהבחינה הזאת אין בעיה.
אברהם נגוסה: יש מישהו ממשרד החינוך שרוצה להוסיף?
אברהם נגוסה: אז אני ראיתי שמלקמו נכנס אחריי, הוא מפקח במשרד החינוך.
אברהם נגוסה: יש לי שאלה, בעניין אלה שהולכים לפנימיות, תן לנו פריסה, איך זה ומה צריך לעשות בנושא הזה.
אברהם נגוסה: לאחר מכן אני אשאל גם את וונדה מה התרומה שלהם לשיתוף הפעולה עם משרדי הממשלה.
<יעקב מלקמו: בוקר טוב.
<יעקב מלקמו: בכפרי הנוער במינהל לחינוך התיישבותי בעליית הנוער קולטים מתחילת העלייה לישיבות ואולפנות.
<יעקב מלקמו: עשייה שרובם הגדול מגיעים להצלחות, גם חממה וגם המקום שנותן מענים חינוכיים.
<יעקב מלקמו: בשנתיים האחרונות גם קלטנו 17 פלוס והיום ישנם 18, עם רקע של 11-10 שנות לימוד.
<יעקב מלקמו: הפנימיות מאפשרות גם קידום לימודי וגם חממה וחוגים לשעות הפנאי, שאני לא בטוח שהקהילה יכולה להרשות לעצמה לתת להם.
<יעקב מלקמו: בעצם ילדים חיים בחממה 24/7 כשיש להם את כל התנאים.
<יעקב מלקמו: אנחנו משתפים את ההורים.
<יעקב מלקמו: ההורים בדרך כלל מגיעים, בשיתוף פעולה מלא.
<יעקב מלקמו: בשבוע שעבר הייתי במרכז קליטה בצפת, נפגשתי עם ההורים, כי הדבר החשוב ביותר שאנחנו יכולים לתת לעולים זה שניתן להם את החינוך הטוב ביותר.
<יעקב מלקמו: החינוך הוא האמצעי להשתלבות החברתית שלהם בחיי היומיום.
<יעקב מלקמו: מאוד מאוד חשוב לחשוב לטווח ארוך, לא לטווח הקצר של תקופות קצרות, אלא חינוך שנמדד לאורך זמן והתלמיד או הבוגר או המתבגר חייב להיות במסגרת שהוא יכול להגיע להישגים משמעותיים.
<יעקב מלקמו: אני אומר שברוך ה' שהקבוצה והאחים שמגיעים באים גם עם רקע לימודי טוב מאוד וחשוב מאוד שיגיעו.
<יעקב מלקמו: המיון הנכון, אי אפשר לעשות לפי גילאים 12, 13, 14 17 בכיתה אחת, אלא למיין אותם בצורה טובה ביותר כדי שנוכל לתת להם מענה.
<יעקב מלקמו: אם נשקיע, ואנחנו מוכנים במינהל לקחת חלק במשימה הזאת של קליטה, אם אנחנו לוקחים את העולים, מאוד מאוד חשוב להביא אותם לחוף מבטחים.
<יעקב מלקמו: אני חושב, אני חוזר על החשיבות הזו של השכלה.
<יעקב מלקמו: השכלה לא רק ברמה של תיכון אלא לאפשר להם להגיע להשכלה גבוהה וזה אפשרי.
<יעקב מלקמו: לכן חשוב שכל אלה שעוסקים במלאכת החינוך, לעשות את המיון הנכון, להיעזר באנשי הקהילה שמבינים ולשתף את ההורים בכל התהליך החינוכי.
<יעקב מלקמו: אנחנו עובדים עם ורד ועוד אנשים, זה מאוד מאוד חשוב לתת להם מענים.
<יעקב מלקמו: גם לפה אני אגיע יחד עם צוות הקליטה ואנחנו עושים סבב.
<יעקב מלקמו: מי שאמור להגיע למסגרת של כפרי הנוער ופנימיות בעיקר, לא כפרי הנוער, ישיבות ואולפנות, שזו מעטפת חינוכית טובה מאוד, מוזמן ואנחנו נעשה את זה על פי הגילאים.
אברהם נגוסה: העולים החדשים שהגיעו ב-2017, כמה מהם השתלבו בפנימיות?
<יעקב מלקמו: יש לנו כרגע קרוב ל-100 מועמדים.
<יעקב מלקמו: בתקופה של השנה הראשונה העולים יעברו את תקופת ההסתגלות בקהילה ובמרכזי הקליטה.
<יעקב מלקמו: אבל אם יש ילדים בני 16 שעלולים לפספס את מערכת החינוך אנחנו קולטים אותם.
<יעקב מלקמו: גם פה באיבים קלטנו קבוצה גדולה של 17 פלוס, אבל לתיכון, לא ל - - - באור עציון, ארבע וחצי שנים יצאו 90% עם בגרות מלאה ואני חושב שמאוד חשוב לראות את שלבי הגילאים ולהפנות אותם למקומות טובים שהם יכולים לקבל מענים.
<יעקב מלקמו: מה שכן, יש פה קבוצה שמאוד מאוד חשוב להתייחס אליה, ואנחנו כרגע בשיתוף פעולה עם גורמים נוספים, 18 פלוס, עם רקע של עשר שנות לימוד ומעלה ואני חושב לקלוט אותם במסגרת חינוכית ואחרי האולפן לאפשר להם.
<יעקב מלקמו: יכול להיות שפעם היו מכינות קדם אקדמאיות של המכללות, צריך לרתום את מינהל הסטודנטים במשרד הקליטה ואנחנו מוכנים בתחום של האכסניה.
<יעקב מלקמו: אני חושב שזה מאוד מאוד חשוב לאפשר להם - - -
<קריאה: באיזה תחום?
<יעקב מלקמו: בתחום של מכללות - - -
<קריאה: לא, אמרת אכסניה.
<יעקב מלקמו: פנימיות, אפשר לתת להם מגורים והם יכולים ללמוד במוסדות להשכלה גבוהה.
<קריאה: יש פנימיות, נקלטו בעלייה הזו בפנימיות.
<יעקב מלקמו: אני אומר שהם ילמדו במוסדות להשכלה גבוהה.
<קריאה: בני 16 פלוס כבר נקלטו.
<יעקב מלקמו: אלה כן, אלה בפנימיות.
<ורד אוחיון: בכפר פינס יש בנות, 17 פלוס.
<יעקב מלקמו: אני מדבר על 18.
אברהם נגוסה: וונדה אקלה, מהארגונים.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע על שיתוף פעולה.
אברהם נגוסה: שמעת את משרדי הממשלה, הסוכנות היהודית, איך אתם יכולים לעזור לקליטת העולים האלה מהניסיון שאתם פועלים בשטח.
<וונדה אקלה: גם אני הייתי עולה חדש בתקופת 84'.
<וונדה אקלה: זה מזכיר לי את הדיונים כשאנחנו היינו עולים חדשים.
<וונדה אקלה: מעבר לזה אני שמעתי את הצוות הנפלא שרוצה לקדם את העולים ואני חושב שמרכז הקליטה זה השער לכניסה לחברה הישראלית, ככל שאנשים נקלטים בצורה נכונה ומסודרת ואף פעם לא שוכחים אותם.
<וונדה אקלה: יש מקומות שאני לא שוכח אותם עד עכשיו, אפילו שזה אנשים שעבדו באותה תקופה ולכן הדבר הזה, הוא מאוד חשוב.
<וונדה אקלה: מעבר לזה שאחד הדברים, מהסקירה ששמעתי, קצת לא מסתדר נושא התקציב.
<וונדה אקלה: עכשיו אנחנו בשנת 2018 ואנחנו מדברים על התקציב של שנת 2017, עכשיו אנחנו בפיגור ואני חושב שאם אנחנו מדברים - - - טוב, לכולם יש איזה שהוא רצון נכון לעשות משהו, אבל בלי תקציב לא מתקדם העניין הזה.
<וונדה אקלה: צריכים לזרז את ההחלטות, שלפחות ייצאו לפועל, אם לא, אנחנו בפיגור של שנה.
<וונדה אקלה: מה שהיינו צריכים לעשות ב-17' אנחנו עושים ב-18' וככה זה נגרר ובסוף אנחנו יכולים להגיד שלא מרוצים מהפעילות.
<וונדה אקלה: מה שחסר לי כרגע, שהנציג של העולים, כאילו אנחנו שמענו את הצוות והייתי רוצה לשמוע איך הם מרגישים, לפי המחשבה שלהם.
<וונדה אקלה: גם בזמנו, כשהייתי באולפן, כשנשאלתי בעניין הזה, לפעמים הצוות אומר משהו וגם העולים.
ועקנין: העולים פה, אפשר לשאול אותם.
<וונדה אקלה: הייתי רוצה לשמוע את הדברים.
<וונדה אקלה: אבל בקטע של שיתוף הפעולה אנחנו נשמח להיות יחד איתכם על מנת שהאוכלוסייה תיקלט כמו שצריך.
<וונדה אקלה: למזלם יש המון אנשים שהם דוברי השפה וגם היו הרבה שנים וגם ממלאים תפקידים שונים, אנחנו נשמח להיות שותפים לעניין.
אברהם נגוסה: וונדה מעביר סדנאות בנושא גישור תרבותי ופיתוח מנהיגות מקומית, קהילתית.
אברהם נגוסה: הרבה שנים הוא נותן סדנאות, אז אתם יכולים להיעזר בו גם כדובר השפה.
אברהם נגוסה: אני אנסה לתמצת באמהרית לאנשים שהנציגים שלהם פה על מה דיברנו.
אברהם נגוסה: אני אגיד להם בתמצית ולאחר מכן אם יש נציג אחד שלהם שיגיד לנו, בסדר גמור, ניתן לו ואחר כך נסכם את הדיון.
במרכז הקליטה: (מדבר באמהרית).
אברהם נגוסה: מה ששניהם אמרו בהתחלה, שהם מודים לכל הצוות, כמובן למנהל אשר וגם לכל הצוות שפועל פה, שקיבלו אותם והם נותנים להם ומסייעים להם.
אברהם נגוסה: הם גם הודו לרב ולדמן וגם לי, אנחנו מאתיופיה מכירים אותם ונאבקים שהם יעלו.
אברהם נגוסה: הם העלו כמה דברים, חלק דיברנו עליהם וחלק לא.
אברהם נגוסה: למשל הבחור העלה, המשפחה שלו היא תשע נפשות, הוא רשום וחי עם המשפחה שלו, הוא בן 27.
אברהם נגוסה: הוא אומר ש'אנחנו, הצעירים, יש לנו עתיד, שאנחנו צריכים בגיל כזה לגור עם ההורים זה קצת קשה, במיוחד משפחות גדולות'.
אברהם נגוסה: הוא אומר, 'אנחנו יודעים שאחרי זה אנחנו צריכים לקנות דירה ולצאת וגודל המשכנתא, אמרו לנו שלפני הרבה שנים זה לא עודכן.
אברהם נגוסה: השאלה איך אנחנו יכולים להתמודד, לצאת עם המשכנתא בסכום כזה'.
אברהם נגוסה: דבר שני, ההורים, הם קונים ויוצאים, אנחנו בגיל 27, האם אנחנו גם צריכים ללכת לגור בדיור קבע איתם, או שיש איזה תכנית?
אברהם נגוסה: אין לנו מספיק אינפורמציה והסבר בעניין הזה.
אברהם נגוסה: זה מה שהוא שאל.
אברהם נגוסה: הוא גם אמר, זה יותר אליי, אנחנו צריכים להמשיך להיאבק להעביר את אחינו שנשארו שם.
אברהם נגוסה: גם על הזכויות פה.
אברהם נגוסה: האם יש את הדור הצעיר שממשיך את המאבק בכיוון הזה.
אברהם נגוסה: זו עוד שאלה שהוא שאל.
אברהם נגוסה: מספנד, כמובן גם בירך את כולם, מאוד מברך על הטיפול שמקבלים פה, על קבלת הפנים שעשיתם להם פה.
אברהם נגוסה: הם מאוד מודים לכם והם כמובן שמעו גם עכשיו על הגיור, על הוועדה שבאה לפה ושמעה את הצרכים של העולים.
אברהם נגוסה: הם מאוד מברכים.
אברהם נגוסה: כמובן בעניין לימודי יהדות יש בעיה, שמאוד חשוב לחזק, חזן, שמי שינהיג את התפילה, שיהיה לנו מישהו קבוע, זה מאוד חשוב.
אברהם נגוסה: דבר שני, כמובן דיברתם גם, על העניין של טלית ותפילין וחוסר לקהילה.
אברהם נגוסה: בעניין הטיפול הרפואי, מה ששאלתי קודם, יש עדיין קושי בנושא הזה.
אברהם נגוסה: הוא אומר שאם בלילה, בעיקר ביום שישי, עד שמונה בבוקר ביום ראשון, אם קורה משהו, מישהו חולה ואז להגיע לבית חולים, אין להם מתורגמן.
אברהם נגוסה: שם צריך להוציא כרטיס, צריך להסביר לרופא, אין להם מדריכים שמלווים אותם בשעות הלילה.
ועקנין: לא, אז אני קצת - - -
אברהם נגוסה: יכול להיות שצריך פה מישהו להזמין, ללוות אותם לבית חולים.
ועקנין: לא, יש פתרון לזה.
ועקנין: קודם כל אנחנו נחזק את המידע הזה אצל העולים, יש לי כונן, גם בסופי שבוע וגם בשעות הלילה, מוכן בטלפון, מהצוות שלי, ברגע שצריך מיד מקפיצים אותו, הוא מגיע לבית חולים, נותן מענה.
ועקנין: אין בעיה בעניין הזה.
ועקנין: אז פה אנחנו רק צריכים לתת תזכורת לעולים.
<קריאה: ובאירועים חריגים.
ועקנין: ובאירועים חריגים, אין בעיה.
ועקנין: יש לנו מענה לדבר הזה.
אברהם נגוסה: הוא דובר את השפה?
ועקנין: בוודאי.
אברהם נגוסה: אלה השאלות, מישהו רוצה להגיב לשאלות?
<יהודה שרף: אני עונה את זה ב-20 שניות.
<יהודה שרף: התשובה לגבי החבר'ה הצעירים לשלב הבא.
<יהודה שרף: אמור להגיע לכאן מתי שהוא נציג המשרד לעלייה וקליטה, שזה מנדט שלו, דובר השפה, יישב איתם ויסביר ויבהיר את כל הדברים.
אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכם שהגעתם לפה היום.
אברהם נגוסה: אני חושב שהיה דיון מאוד חשוב עם האנשים שפועלים בשטח.
אברהם נגוסה: תודה, כבוד מנכ"ל המועצה, גם שנשארת עד הסוף, זה מאוד חשוב.
אברהם נגוסה: תודה כמובן, יהודה והרב ולדמן, מלקמו, אשר, כל הצוות כולו.
אברהם נגוסה: אני חושב שקליטת עלייה היא משימה לאומית.
אברהם נגוסה: יש לנו אחריות לעבוד בשיתוף פעולה, כל משרדי הממשלה, כדי לקדם את העולים החדשים ולשלב אותם בחברה הישראלית, להפוך אותם לעולים יצירתיים ואנשים שיכולים להשתלב בחברה.
אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד לכם שהעלייה הזו שונה מעליות קודמות מכיוון שהעלייה הזו, בעיקר הדור הצעיר, חלקם נולדו באדיס אבבה ובגונדר, או הגיעו כתינוקות לאדיס וגונדר, והייתה להם אפשרות לקבל השכלה שם.
אברהם נגוסה: דאגנו, כשהם נשארו שם, שהם יקבלו גם השכלה.
ועקנין: אנחנו מרגישים את זה.
אברהם נגוסה: אני רואה את התוצאה.
אברהם נגוסה: היום מגיעה עלייה משכילה ולכן להיערך בהתאם למציאות, להוריד את הדעות הקדומות, ש'אה, זה ככה'.
אברהם נגוסה: עכשיו יש לנו אוכלוסייה אחרת לגמרי שמגיעה, להיערך לה, לשלב אותה לתוך החברה הישראלית.
אברהם נגוסה: אני שוב אומר, לכל הצוות, באמת, גם בתחום העלייה וגם בתחום הקליטה, על כל העבודה המשותפת שעושים, זה חשוב לנו, תמשיכו, נעבוד ביחד.
אברהם נגוסה: אני לרשותכם, כל מה שצריך, אם זה עניין תקציבים וכל זה, אנחנו יכולים לדחוף את העניין.
אברהם נגוסה: תודה, אני מסיים את הדיון והישיבה נעולה.
אברהם נגוסה: בוקר טוב חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת יואל רזבוזוב וחבר הכנסת חיים ילין, חבר הכנסת לשעבר ד"ר שמעון אוחיון וכמובן ממלא מקום יו"ר ההסתדרות הציונית העולמית מר יעקב חגואל וכמובן גם נציגי הארגונים השונים.
אברהם נגוסה: אני רואה גם את חבר הכנסת לשעבר מר יגאל ביבי.
אברהם נגוסה: אנחנו היום מקיימים דיון בנושא דו"ח האנטישמיות ברחבי העולם של ההסתדרות הציונית העולמית לציון יום השואה הבינלאומי בכנסת.
אברהם נגוסה: אנחנו כמובן נשמע קודם את הדו"ח שמר יעקב חגואל יפרט ויציג לנו את הדו"ח של ההסתדרות הציונית העולמית ולאחר מכן אבקש מחבר הכנסת לשעבר ד"ר שמעון אוחיון שיציג לנו וכמובן חברי הכנסת והנציגים האחרים.
אברהם נגוסה: אני רוצה לומר בשם ועדת העלייה והקליטה שהיינו חשופים למראה מזעזע שקרה בפולין, שקבוצת ניאו נאצים חגגו יום הולדת להיטלר וזה מאוד מקומם.
אברהם נגוסה: אנחנו פה בכנסת ישראל בוועדת העלייה והקליטה מגנים את התופעה הזאת.
אברהם נגוסה: הצורר הנאצי שהשמיד מיליוני יהודים מאחינו ואחיותינו לא צריך להזכר בצורה כזאת ולכן אנחנו פה בוועדה מגנים זאת.
אברהם נגוסה: אני פונה למר יעקב הגואל, לשמוע את הדו"ח.
<יעקב חגואל: תודה רבה לחברי הטוב חבר הכנסת אברהם נגוסה יו"ר הוועדה שיש לו אוזן קשבת לרעה החולה הזאת, שנקראת אנטישמיות.
<יעקב חגואל: אני רוצה גם להודות לחברי ההנהלה הציונית שניאותו והגיעו לכאן, ז'קו פר, שמעון אוחיון, יחיאל וסרמן, ראובן שלום מזכיר ההנהלה, יגאל ביבי יו"ר המועצה הציונית בישראל.
<יעקב חגואל: אני רוצה להודות בתחילת דבריי לצוות של ההסתדרות הציונית שעשה לילות כימים בכל הנושא של התארגנות על הסקר האינטרנטי הזה.
<יעקב חגואל: אני רוצה לתת דגש מראש, אנחנו ערכנו סקר אינטרנטי ברשתות החברתיות מתוך ראייה שכך אפשר להגיע אל אותו יהודי בצורה הכי אמתית והכי כנה.
<יעקב חגואל: ענו לסקר הזה 1,363 אנשים וזה הסקר שאנחנו הולכם להציג פה עכשיו.
<יעקב חגואל: אני ברשות
<יעקב חגואל: כם רוצה לגזול מכם, וברשותך היו"ר וחברי הוועדה, אני רוצה לגזול מכם 120 שניות.
<יעקב חגואל: יש לנו סרטון קצר שממעוף הציפור מספר על 120 שנות ציונות מאז הקונגרס הציוני שנערך לפני 120 שנה ו-4 חודשים ועד היום, אנחנו גוזלים מכם 120 שניות, תהיו ערניים כי זה הולך לרוץ פה מאוד מהר.
<יעקב חגואל: איתן בבקשה.
<יעקב חגואל: (מוקרן סרט)
<יעקב חגואל: כמו שאתם מבינים, בחרנו לפתוח במשהו אופטימי כי אנחנו, למרות שבכל דור ודור יש כאלה שמנסים לכלותינו, ברוך השם אנחנו חוגגים השנה הזאת 70שנה לתקומתה של מדינת היהודים כאן בארץ ישראל ואין ספק שלמרות הנתונים שעוד רגע נשמע עלייהם ולמרות מצב ותחושות היהודים בתפוצות אנחנו מתחזקים ומחזקים את העם היהודי במדינת ישראל ועם מדינת ישראל, ובהקשר הזה זה משהו שהיה לנו חשוב דווקא ביום הזה לפתוח באיזה שהוא עניין אופטימי.
<יעקב חגואל: אנחנו העברנו את השאלונים כמו שאמרתי, בעיקר דרך הרשתות החברתיות.
חיים ילין: עכשיו תיקנת את עצמך נכון.
חיים ילין: אמרת שאלון, זה לא סקר.
<יעקב חגואל: מאה אחוז.
<יעקב חגואל: אפשר לקרוא גם.
<יעקב חגואל: אני מודה לך חיים, מודה לך מאוד.
<יעקב חגואל: אנחנו העברנו שאלונים בחודש האחרון בקרב הרשתות החברתיות ואחת השאלות הראשונות היתה "האם אתה יהודי" ואם כן, המשיך השאלון, אם לא, היו שאלות אחרות כי הרצון שלנו היה לפלח את התחושות בקרב עמנו הלא יושב בציון, מתוך ראייה והבנה לראות את הדברים.
<יעקב חגואל: דרך אגב, נתנו לכל אחד ואחד מכם חוברת עם כל הנתונים.
<יעקב חגואל: אנחנו לא מסתירים פה שום דבר.
<יעקב חגואל: יש פה את החוברת, אפשר לקחת אותה הביתה, אפשר גם לראות אותה מולכם כעת, את החלקים העיקריים של הדברים ואני רוצה לצלול פה לתוך הנתונים.
<יעקב חגואל: כמו שאתם רואים על המסך נשאלה השאלה "בהתחשב בזהותך היהודית עד כמה אתה מרגיש בטוח במקום המגורים שלך" וכמו שאנחנו רואים כאן, אנחנו רואים ש-17% מכלל המשיבים בכל העולים לא מרגישים בטוחים במקום מגוריהם בשל זהותם היהודית.
<יעקב חגואל: 11% מהמשיבים המתגוררים בצפון אמריקה לא מרגישים כך, זאת אומרת בעולם כולו זה 17%, בצפון אמריקה זה 11% ו-27% באירופה.
<יעקב חגואל: זה אומר לנו בעברית פשוטה שאחד מכל עשרה יהודים בצפון אמריקה לא מרגיש בטוח במקום המגורים שלו ואחד מכל ארבעה יהודים באירופה לא מרגיש בטוח במקום המגורים שלו.
<יעקב חגואל: עד כאן השאלה הראשונה.
חיים ילין: שים לב, אתה אומר 11%, זה ההבדל בין סקר לבין שאלון.
חיים ילין: הרי 11% בארצות הברית מהווים כמעט 90% מסך כל היהודים בתפוצות, אבל הכוח שלהם, ההשפעה שלהם פה בשאלון היא קטנה מאוד.
חיים ילין: כי אתה קובע 27% באירופה, אבל ה-27% באירופה צריך להיות הרבה יותר גבוה.
חיים ילין: פה ההבדל בין סקר לבין שאלון.
<יעקב חגואל: אתה צודק, אבל ההבדל בין סקר - - -
אברהם נגוסה: כדי שיהיה ברור, בואו ניתן לו להציג.
אברהם נגוסה: ושאלות - - -
חיים ילין: כי ההשפעה פה של 11%, אחד מכל עשרה - - -
<יעקב חגואל: לא, זה 11% מקרב ה- - -
חיים ילין: מהנשאלים.
<יעקב חגואל: מקרב הנשאלים בארצות הברית.
<יעקב חגואל: אל תתבלבל.
חיים ילין: כמה יהודים יש בארצות הברית?
חיים ילין: 6 מליון?
<יעקב חגואל: אבל אתה מדבר פה - - -
<קריאה: עם הרפורמים או בלי?
חיים ילין: תקשיב, אנחנו לא נתחיל עכשיו.
חיים ילין: גפני לא פה.
חיים ילין: אז בחייאת.
<יעקב חגואל: עוד רגע נגיע למיהו יהודי ואז בכלל נסתבך.
<יעקב חגואל: אני אומר שוב, כל הסייגים אמרתי אותם בהתחלה ואני אחזור עלייהם גם בסוף.
<יעקב חגואל: אני דרך אגב, עוד מעט אראה פה נתונים שהם דומים לסקרים שנעשו על ידי האיחוד האירופי, סקרים עם מדגם מייצג.
<יעקב חגואל: בסדר?
<יעקב חגואל: אנחנו לא מתיימרים לומר שזה סקר עם מדגם מייצג.
<יעקב חגואל: לא מתיימרים לומר.
<יעקב חגואל: תודה חיים.
<יעקב חגואל: אנחנו הולכים לשאלה הבאה.
<יעקב חגואל: "בהתחשב בזהותך היהודית עד כמה אתה מרגיש בטוח להסתובב עם סממנים יהודים במקום המגורים שלך".
<יעקב חגואל: פה אנחנו מדברים על כיפה, על מגן דוד בתליון, על השימוש בשם היהודי ופה הנתונים הם כאלה: 33% מכלל המשיבים בכל העולם אינם מרגישים בטוחים ללבוש סממנים יהודיים במקום מגוריהם.
<יעקב חגואל: באירופה זה 51%, זאת אומרת כל יהודי שני באירופה, חש כך.
<יעקב חגואל: בצפון אמריקה, 22% בלבד.
<יעקב חגואל: יש גם את שאר העולם, לא נגענו בזה כעת כי אנחנו מכירים את הריכוזים בהקשר הזה.
<יעקב חגואל: פה אני רוצה לומר משהו.
<יעקב חגואל: ישנה היום תופעה, והיא התופעה שהכי מדאיגה אותי בכל הסקר הזה.
<יעקב חגואל: ישנה תופעה היום שא נשים פוחדים להזדהות כיהודים וזו תופעה שצריכה להעיר פה את כולנו.
<יעקב חגואל: זו תופעה שהיום בצרפת ובבלגיה נמצא הרבה מאוד בתים של יהודים שאתה לא רואה מזוזות ובמקרה הטוב אתה רואה מזוזה בקטע הפנימי של הבית ולא בחלק החיצוני כפי שאנחנו נוהגים כולנו.
<יעקב חגואל: בהקשר הזה מי שמוריד להם את המזוזות זה לא האנטישמים פיזית, זה היהודים פיזית, אבל מי שמוריד להם את הרוח זה האנטישמים.
<יעקב חגואל: בהקשר הזה ניגע בזה עוד, יש פה חוט שני שהולך לאורך כל השאלון הזה אבל יש פה חשש אמיתי ואני התחלתי באופטימיות של מדינת ישראל וכששואלים אותי בדרך כלל בהרצאות "כן, אם המצב כזה קשה, תהיה שואה שניה"?
<יעקב חגואל: אני לא חושב שתהיה שואה שניה.
<יעקב חגואל: אני לא חושב שתהיה שואה שניה בעזרת השם בגלל שיש פה את מדינת ישראל.
<יעקב חגואל: זה השינוי, זה שובר השוויון האמיתי, אבל בהחלט מה שקורה היום בעולם ואם אנחנו מדברים על עוד דור או שניים, מורידים את הרוח היהודית.
<יעקב חגואל: האנטישמים גורמים לנו לחשוש להיות יהודים.
<יעקב חגואל: אם היום בקמפוסים בארצות הברית, כן חיים, בארצות הברית בקמפוסים, הסטודנטים מחליפים את השמות שלהם ברשתות החברתיות כי הם חוששים.
<יעקב חגואל: לא שהם לא גאים ביהדות שלהם, הם חוששים.
<יעקב חגואל: אני טוען שעוד דור או שניים או שלוש אותו שינוי שם הזה, אותו חשש ללכת עם סממן יהודי יגרום לגידול אדיר באחוזי ההתבוללות שגם כך היא גדולה היום ואנחנו הולכים לאבד את העם היהודי בגולה בהשפעה של אנטישמים מתוך תגובות שלנו לאירועים שלהם.
<יעקב חגואל: פה בהקשר הזה צריך לראות איך אנחנו, כל אחד מאיתנו כיהודי, וכל אחד שנמצא בכל ארגון ויש פה הרבה מאוד ראשי ארגונים, צריכים לראות איך אנחנו בעניין הזה מגיבים להעלאת הזהות היהודית והגאווה היהודית בכל אחד ואחד בקהילה שלו.
<יעקב חגואל: אני רוצה להמשיך הלאה ברשותכם לשאלה הבאה.
<יעקב חגואל: "האם חווית או היית עד לאירועים אנטישמיים לא במדיה".
<יעקב חגואל: פה יש דגש חשוב, עוד מעט נגיע לשאלה הבאה של המדיה.
<יעקב חגואל: פה ההדגשה היתה לא דרך המדיה האלקטרונית.
<יעקב חגואל: פה 49% מכלל המשיבים העידו כי חוו בשנה האחרונה לא במדיה אירועים אנטישמיים.
<יעקב חגואל: 78% מכלל המשיבים העידו כי חוו אנטישמיות במהלך חייהם, לא רק בשנה האחרונה.
<יעקב חגואל: 24% מהמשיבים באירופה ו-17% מהמשיבים בצפון אמריקה.
<יעקב חגואל: זה הפילוג בין הדברים.
<יעקב חגואל: נמשיך הלאה לשאלה הבאה .
<יעקב חגואל: "האם נחשפת לתכנים אנטישמיים במדיה".
<יעקב חגואל: פה אפשר לראות שרק 17% מכלל המשיבים העידו כי לא נחשפו מעולם לתכנים אנטישמיים במדיה, זה אומר ש-83% נחשפו לתכנים אנטישמיים במדיה.
<יעקב חגואל: השאלה הזאת היתה חשובה לנו בגלל השאלה הקודמת, כדי לנפות ולהראות את ההבדלים בין הדברים.
קסניה סבטלובה: יעקב, באירופה מכניסים את כל אירופה, כולל אירופה המזרחית?
קסניה סבטלובה: רוסיה?
קסניה סבטלובה: אוקריאינה?
<יעקב חגואל: לא פילגנו.
<יעקב חגואל: אפשר דרך אגב - - -
קסניה סבטלובה: זה דווקא יכול להיות מהעלייה.
<יעקב חגואל: ויש לנו את הנתונים אצלנו, אני אשמח לשבת איתך בהזדמנות אחרת, אחרי שנפלג את הדברים, ולראות את העניין.
<יעקב חגואל: זה דרך אגב כוחן של הרשתות החברתיות זה באמת להגיע לכל מיני יהודים שקשה להגיע אליהם בדרכים אחרות כי דרך העולם הדיגיטלי, הכפר הדיגיטלי, יותר קל להגיע אליהם ולשאלתך, אפשר להגיע אל הנתונים האלה, יש לנו אותם.
<יעקב חגואל: פה חשוב לי לומר ש-80% מהמשיבים בכל העולם נחשפו לתכני הסתה נגד יהודים ברשת, פה אני רוצה לומר לעומת שאלה דומה ששאלנו בשנה שעברה.
<יעקב חגואל: בשנה שעברה רק 66% אמרו.
<יעקב חגואל: זאת אומרת שיש פה עלייה של כ-15% בראייה הזאת.
<יעקב חגואל: מי שלא מכיר את העולם הדיגיטלי, קשה לגלוש באינטרנט היום בלי לראות תכנים אנטישמיים ברשת.
<יעקב חגואל: כל הזמן, בכל מקום, בכל עניין ובעניין הזה צריך לראות שאנחנו באמת רואים את הדברים האלה.
<יעקב חגואל: השאלה הבאה.
<יעקב חגואל: "האם דיווחת על אירוע או שיתפת אותו עם מישהו?".
<יעקב חגואל: פה אפשר לראות את הנתונים הבאים: 27% מהמשיבים שחוו או היו עדים לאירועים אנטישמיים לא דיווחו על כך לאיש.
<יעקב חגואל: פחות ממחצית מהמשיבים שחוו או היו עדים לאירועים אנטישמיים סיפרו על כך לחבריהם או למשפחתם.
<יעקב חגואל: בקרב המשיבים שדיווחו, היו שסיפרו כי רשויות האכיפה לא עשו דבר בעניין.
<יעקב חגואל: פה אני רוצה לומר לכם שאנחנו בארבע השנים האחרונות שואלים את השאלה הזאת והשאלה היא רק בקרב מי שחווה אלימות אנטישמית.
<יעקב חגואל: מי שאומר "כן, חוויתי אלימות אנטישמית" השאלה הבאה ששואלים אותו היא "האם דיווחת על כך למשטרה או לגורם רשמי אחר".
<יעקב חגואל: מאיפה באה לנו השאלה הזאת?
<יעקב חגואל: לפני ארבע שנים, ב-2014 סקר שערך ה-FRA, סוכנות זכויות האדם של האיחוד האירופאי, לא של ההסתדרות הציונית העולמית, של האיחוד האירופאי שעשתה סקר גדול מאוד, עם אלפי אנשים שנשאלו, והם הראו ש-74% מהיהודים שחוו אלימות אנטישמית לא דיווחו עלייה.
<יעקב חגואל: 74%.
<יעקב חגואל: ואנחנו מאז שואלים את השאלה הזאת בכל שאלון שלנו, והשנה התשובה היתה 78% מהמשיבים שחוו אלימות על רקע אנטישמי לא דיווחו על זה לגורם רשמי כמו משטרה.
<יעקב חגואל: בהקשר הזה אני אומר לכם, בהקשר למה שאמרתי על ההסתרה, יש פה גם עניין שאחינו בגולה משלימים עם המצב.
<יעקב חגואל: אחינו בגולה אומרים "זה המחיר להיות יהודי".
<יעקב חגואל: אתה יכול להגיד, יש כל מיני סברות, פה אני כבר נותן את ההתפלפלות שלי, יש אחרים שיגידו "לא בוטחים בהם" או "כולה נתנו לי סטירה ואמרו לי 'יהודי מלוכלך', לא נורא בוא נמשיך הלאה" זה חלק מהתשובות שאנחנו מקבלים בענין הזה.
<יעקב חגואל: אני מאוד מודאג מהנתון הזה ואני רוצה לומר שתהיה פה היום בשעה 13:00 הצגת הנתונים של משרד התפוצות, של האירועים האנטישמיים.
<יעקב חגואל: אני לא נוגע בשאלון הזה באירועים אנטישמיים.
<יעקב חגואל: אני נוגע פה בתחושות של יהודים בגולה.
<יעקב חגואל: צריך להבדיל בין הדברים.
<יעקב חגואל: על ביטחונם של היהודים אחראיות הממשלות הריבוניות במקומות שהם גרים בהם.
<יעקב חגואל: על היהודי שגר בבואנוס איירס אחראית ממשלת ארגנטינה, על היהודי שגר בפריז אחראית ממשלת צרפת, זו לא אחריות שלנו.
<יעקב חגואל: אבל פה כן יש אחריות שלנו, לראות איך אנחנו שומרים על העם היהודי כעם.
<יעקב חגואל: לראות איך אנחנו שומרים, ויש פה ערבות הדדית בינינו לבין אחינו היושבים בשלב הזה של החיים מעבר לים, וזה הדגש שלנו פה בתוך העניין הזה.
<יעקב חגואל: אני רוצה להמשיך ברשותכם.
<יעקב חגואל: יש פה "למה לא דיווחת", 42% העידו כי אין להם אמון ברשויות האכיפה ויש פה גם הסברים אחרים שכבר אמרתי אותם לפני כן, אני לא רוצה להלאות אתכם.
<יעקב חגואל: השאלה הבאה, "עד כמה אתה מרגיש שהפוליטיקאים בארצך אנטישמים".
<יעקב חגואל: פה 27% מהמשיבים מחשיבים את הפוליטיקאים בארצם אנטישמים.
<יעקב חגואל: באירופה דרך אגב זה 32%, בצפון אמריקה זה 24%.
<יעקב חגואל: רק 41% מהמשיבים מחשיבים את הפוליטיקאים בארצם שאינם אנטישמים.
<יעקב חגואל: השאלה הבאה "מהי לדעתך מידת ההשפעה של ההגירה מהמזרח התיכון לאירופה על האנטישמיות".
<יעקב חגואל: 58% מהמשיבים סבורים כי להגירה מהמזרח התיכון לאירופה השפעה רבה מאוד על האנטישמיות, רק 6% מהמשיבים סבורים כי אין קשר בין ההגירה מאירופה לבין התופעות האנטישמיות.
<יעקב חגואל: פה חשוב לומר שזו אותה אנטישמיות חדשה, זו אותה אנטישמיות שמצטרפת לאנטישמיות הקלאסית שהיתה תמיד בעולם כולו, בעיקר באירופה אבל בעולם כולו, ואין ספק שלצערנו היום אנחנו רואים סוג של רוח גבית משני הכיוונים בעניין הזה של ליבוי האנטישמיות.
<יעקב חגואל: השאלה הבאה "האיחוד האירופאי החליט שלא להכיר בירושלים כבירת ישראל.
<יעקב חגואל: לדעתך החלטה זהו היא – " 72% מהמשיבים רואים בהחלטת האיחוד האירופאי שלא להכיר בירושלים כבירתה של מדינת ישראל כהחלטה הנובעת ממניעים אנטישמיים.
<יעקב חגואל: שימו לב, 13% מהמשיבים סבורים כי מדובר בהחלטה לגיטימית.