GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ג'וש שוורץ: תודה רבה אדוני היושב ראש.
ג'וש שוורץ: קודם כל אני רוצה רק להוסיף ולחדד את העמדה המקצועית של הסוכנות בנוסף למה שאמר דוד.
ג'וש שוורץ: אנחנו לא חושבים שיש כאן שום מקרה של גזענות, אנחנו צריכים מאוד להיזהר מלהאשים את ממשלת ישראל בגזענות ובמיוחד משרד הפנים.
ג'וש שוורץ: אנחנו מעריכים מאוד את העבודה עם משרד הפנים ואת שיתוף הפעולה איתם והמקצועיות.
ג'וש שוורץ: רק לחדד שהסוכנות כן מכירה בקהילה הזאת כקהילה יהודית מוכרת אך מאחר וזו קהילה מתחדשת, הסמכות לאשר את הגיורים היא בידי משרד הפנים.
ג'וש שוורץ: אני גם רוצה לחדד שבמקרה הזה הוא הגיע כתייר, לא כעולה.
ג'וש שוורץ: לכן הנושא כולו בסמכות משרד הפנים וזה לא עניין של חוק השבות שבדרך כלל הסוכנות היא זרוע הביצוע של משרד הפנים, ואני מציע שנשמע כמו שהצעת, אדוני היושב ראש, מנציגי המשרד שיתייחסו למקרה ושוב אני רוצה להגיד, אני לא חושב שיש פה איזה שהוא עניין של גזענות, אנחנו צריכים מאוד להיזהר באמירות כאלה.
אברהם נגוסה: אני מבקש לשמוע בנוסף לווידיאו את אחד מהארגונים או מהתנועה הקונסרבטיבית, או מי שהזמין אותו ללמוד בישיבה.
יזהר הס: אני מנכ"ל התנועה הקונסרבטיבית בישראל.
יזהר הס: ברשותך אדוני היושב ראש, ראשית תודה על ההזדמנות ועל ההיענות שלך לבקשתה של חברת הכנסת פארן לקיים את הדיון הזה.
יזהר הס: אני אדבר בקצרה ואני מבקש ששושנה תדבר שניה על קהילת אבוידאייה, נדמה לי שזה נותן את הקונטקסט הנכון לדיון הזה ולכן אצמצם מאוד בדבריי.
יזהר הס: יש את הסוגיה העקרונית והכרה באבוידאייה, אני רוצה לדבר על יהודה קימני שנמצא פה מאחורינו.
יזהר הס: אני רוצה שנחזור ביחד לשמונה השעות שהוא בילה בנתב"ג בחדר המעוכבים כאשר דרכונו נשלל ממנו, כאשר אין לו שום אפשרות להתקשר לאנשים בחוץ.
יזהר הס: אני בטוח אדוני, שאם הייתי מקבל את הטלפון ממנו הייתי יודע להתקשר אלייך יעל ואליך כבוד היושב ראש, ואל שרים בממשלה, והיינו מונעים את הגירוש לפחות בעוד 24 שעות כדי לברר את זה.
יזהר הס: אבל ליהודה קימני לא היה דבר אחד, לא היה מי שיחזיק לו את היד.
יזהר הס: אם לא היה רשום שם הישיבה הקונסרבטיבית חזקה על משרד הפנים שאם היה רשום שם ישיבה אחרת אותו ראש ישיבה היה מקבל טלפון.
יזהר הס: למה?
יזהר הס: כי הם היו פוחדים שראש הישיבה הזה קשור לאיזה שהוא חבר כנסת או לאיזה שהוא שר, ולכן הם עלולים להסתבך.
יזהר הס: אבל לישיבה הקונסרבטיבית, אז למה לדאוג?
יזהר הס: לכן לא הייתה לנו אפשרות להרים את הצעקה שהוא זכאי לה כל אדם לפני שהוא עומד בפני מהלך כל כך דרמטי של גירוש ממדינה שהוא רואה בה מדינתו.
יזהר הס: זה הסיפור שלו, הוא חזר מושפל, מבוייש לקניה, אבל לא מובס.
יזהר הס: כולנו יודעים שקניה היא מדינה אוהבת ישראל.
יזהר הס: קניה היא מדינה שאתה מסתובב בה אתה רואה דגלי ישראל ודגלי קניה ביחד.
יזהר הס: הכותרות הראשיות בעיתונות בניירובי סיפרו על גירוש אזרח קנייתי כי זה לא שאלה יהודית רק.
יזהר הס: בשם האינטרס הפרטיקולרי הצר של היושב בראשות משרד הפנים יכולנו לעשות גם מעשה שפגע הסברתית במדינת ישראל, אבל אלה שתי נקודות.
יזהר הס: אני אעצור פה.
אברהם נגוסה: האם יהודה היה מחזיק מכתב שאתם הזמנתם אותו ללמוד פה, היה לו מכתב הזמנה ביד?
יזהר הס: המכתבים פה לצדי.
יזהר הס: שגרירות ישראל בניירובי סייעה לו, היא ידעה על הסיפור שהוא קיבל בירושלים בטעות הגשנו את הגשה פה בירושלים הוא קיבל סירוב, הוא לא יכול להעיד על זה, הוא הלך לשגרירות שנית בניירובי, אמרו לו 'תשמע בוא נעזור לך, נעשה ככה' עזרו לו למלא את הטפסים, ידעו על כל הסיפור של הבקשה שסורבה בירושלים מטעמים טכניים ועל כן לטעון שהוא ניסה או לא סיפר, גם הוא אמר במשרד הפנים מול הנציגים בנתב"ג את כל הסיפור הקודם וגם השגרירות בניירובי ידעה על זה.
יזהר הס: שגריר ישראל בקניה בכבודו ובעצמו חתום על הוויזה שלו המפורשת.
יזהר הס: הם נחלצו לטובתו של יהודה בגלל שהם פשוט דיברו איתו.
יזהר הס: אתה מדבר עם הבנאדם, אתה רואה איש תאב ידע, אתה רואה מנהיג מלידה.
יזהר הס: אתה רואה אדם שלא רק שהוא חלק מהעם היהודי אלא הוא גם מבין שתפקידו ההיסטורי לשרת את קהילתו שם ולעזור לה.
יזהר הס: הוא בא לפה כדי ללמוד.
יזהר הס: ללמוד תורה בציון.
יזהר הס: הוא למד קודם בישיבה בלוס אנג'לס, הישיבה הקונסרבטיבית בירושלים ראה כי טוב ואמר 'תורה אני רוצה ללמוד בציון' מצא מי שיממן את לימודיו, יושב פה האיש הנדיב שחתם ערבות, יהודי שצריך לקבל מישהו שיחתום לו ערבות כדי שהוא ייכנס לארץ, כי חס וחלילה יש סיכוי שהיהודי יישאר בארץ רחמנא.
יזהר הס: לכן מישהו היה צריך לערוב לו ב-50,000 שקל כדי לוודא שהאיש גם יחזור למולדתו שחס וחלילה לא ישתקע פה.
יזהר הס: אז כל הדברים האלה שבהם אנחנו משפילים את עצמנו אל מול משרד הפנים, כדי לומר 'אוקיי, לפחות יהודה יוכל ללמוד תורה בציון' גם זה לא עזר כי איתרע מזלו כמו שאמרה חברת הכנסת פארן הוא גם שחור וגם קונסרבטיבי, It's too too much.
אברהם נגוסה: מה שאתה ציינת על רמת היחסים בין ישראל לקניה זה ממש מאוד חזק.
אברהם נגוסה: אני רוצה להזכיר לכם, בבחירות האחרונות בהתמודדות בין שני המועמדים, נושא הקמפיין של כל אחד היה מי יותר ידידותי לישראל.
אברהם נגוסה: זה היה הקמפיין הראשי.
קריאה: מה הם הצביעו באו"ם?
יזהר הס: נמנעו.
אברהם נגוסה: הם נמנעו.
אברהם נגוסה: גם זה עוזר לנו.
אברהם נגוסה: בבקשה גברת שושנה.
שושנה נמבי: (אומרת דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) תודה רבה לכם, על שנתתם לי את ההזדמנות הזו.
שושנה נמבי: אני מהקהילה היהודית באבאיודאיה אוגנדה וגדלתי עם סבי וסבתי שהיו יהודים.
שושנה נמבי: בכל יום שבת הלכנו לבית הכנסת והקפדנו לחגוג את כל החגים היהודיים, אורח החיים היחיד שאני מכירה זה על פי היהדות.
שושנה נמבי: למרות שהקהילה היהודית פועלת אצלנו כבר כמעט 100 שנה, משנת 1919, בשנת 2002 נוכחנו לדעת שאין לנו דיינים ובית דין רבני ואז הגיעו רבנים מבית הדין בארצות הברית ומישראל שהקימו את בית הדין הרבני אצלנו ובאותו זמן גם הביאו לגיורם של כ – 300 איש.
שושנה נמבי: נכון להיום, אני חושבת שיש בין 1,500 ל- 2,000 יהודים החיים באוגנדה ויש לנו ארבעה בתי כנסת, בעצם חמישה בתי כנסת כי יש בתוכנו גם קהילה אורתודוכסית.
שושנה נמבי: באתי לכאן כדי ללמוד ואני סטודנטית במסלול של שנה אחת ללימודי תורה.
שושנה נמבי: הייתי רוצה להגיד שהיה לי מאוד קל כדי להגיד לכאן, אבל זה לא כך.
שושנה נמבי: קיבלתי את הויזה והצלחתי לעבור את המכס והגעתי לכאן, אבל יחד עם זאת ציפיתי לקבל איזשהו מימון מתכנית "מסע" כי הגשתי בקשה לקבלת מימון מ"מסע" וכאשר שלחתי לפי בקשתם את הויזה שקיבלתי, הם ענו שהויזה שברשותי היא לא הויזה הנכונה.
שושנה נמבי: הלכתי מספר פעמים לשגרירות בניירובי, שם נאמר לי שזו הויזה היחידה שהם מנפיקים.
שושנה נמבי: במהלך חודש שלם כאשר התגוררתי כאן, הייתי בלי כלום מאחר וציפיתי שאקבל מימון לצורך הוצאות.
שושנה נמבי: רק בעזרתם של אנשים טובים שעד היום מארחים אותי אצלם ומגייסים עבורי כספים על מנת שאמשיך ללמוד כאן.
שושנה נמבי: למרות שהקהילה היהודית שלי כבר כמעט בת 100 שנים, אנחנו עדיין מרגישים שאנחנו עדיין צריכים להיאבק בכל הקשור להכרה קבלה ושייכות.
שושנה נמבי: הקהילה מאוד אוהבת את ישראל, כולנו שם שומרי שבת ותורה ועכשיו יש לנו שם גם רב.
שושנה נמבי: אני רוצה להגיד שאני מאוד שמחה להיות כאן עכשיו בישראל, יש לי גם ילדה בת 8 בשם אמונה ורציתי לבוא איתה אבל לא הצלחתי להביא אותה.
שושנה נמבי: זה יוצר איזשהו בלגאן, אבל אנחנו רק יכולים לקוות לטוב ביותר.
שושנה נמבי: אני מכירה את יהודה קים, למדנו ביחד בתיכון.
שושנה נמבי: יש לנו שני בתי ספר יהודים באוגנדה, בי"ס יסודי ובי"ס תיכון, שם אנחנו לומדים גם קצת עברית.
שושנה נמבי: אנחנו גם לומדים באוניברסיטה, אני בעלת תואר בניהול עסקים ובקהילה שלי עבדתי כמחנכת לבריאות הקהילה.
שושנה נמבי: באתי לכאן כדי ללמוד תורה ואני מקווה שבעתיד אוכל לעסוק במנהיגות יהודית או בחינוך יהודי.
שושנה נמבי: שוב תודה על ההזדמנות שניתנה לי להיות כאן.
יזהר הס: משפט אחרון.
יזהר הס: למדתי אתמול אחרי מבצע יהונתן אידי אמין ברוב תסכולו טבח בקהילת אבוידאייה, מתוך 3,000 חברים שהיו בקהילת אבוידאייה נשארו 200.
יזהר הס: זאת אומרת זו קהילה ששילמה מחיר עצום על המחיר שהיא יהודית.
יזהר הס: במדינת ישראל, קהילה שנטבחה בעקבות מבצע יהונתן לא שמענו על זה.
יזהר הס: אני נדהמתי אתמול לשמוע על זה לראשונה, מתייחסת לחבריה באופן כל כך מחפיר.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע ממשרד הפנים.
אברהם נגוסה: כפי שאמרתי בהתחלה, אני לא נכנס לוויכוח של יהודים או לא יהודים הכרה או לא הכרה, זה לא כל כך חשוב לנו בדיון הזה ספציפי אבל אני רוצה שמשרד הפנים תתייחסו איך יכול לקרות דבר כזה במדינת ישראל.
עמוס ארבל: ראשית אני מצר על השימוש כאן בשני מושגים של אפליה וגזענות, לחבר אותם לרשות האוכלוסין במשרד הפנים.
עמוס ארבל: אנחנו עובדים על פי חוק, על פי מדיניות וגם אם יכולה להיות טעות, והמקרה הזה הוא לא טעות, אני אפרט אותו עוד מעט, הוא לא מרמה של גזענות, הוא לא מכיוון של אפליה, הוא לא מכיוון שהוא קנייתי או שהיה הולנדי או שהיה אמריקאי.
עמוס ארבל: שיקול הדעת קיים, הליך הטיפול הוא קבוע וברור, ההנחיות הן לגבי כלל מדינות העולם ולא משנה מה צבע עורך או מה דתך או מאיפה באת ולאן אתה הולך.
עמוס ארבל: הכללים חלים לגבי כולם, שיובהר בעניין הזה, וחבל להשתמש במושגים שהם מחממים או מכניסים איזו שהיא תחושה של אנטגוניזם ועוד כל מיני, אנחנו לא שם.
עמוס ארבל: אנחנו לא שם לגמרי, ובצורה חד משמעית.
עמוס ארבל: צריך להפריד פה בין המקרה הזה לבין התייחסות לגבי הקהילה הקונסרבטיבית באוגנדה.
עמוס ארבל: ראשית קניה כמדינה ידידותית מחויבת בוויזה למדינת ישראל.
עמוס ארבל: אני אתייחס כרגע למקרה הפרטי.
עמוס ארבל: אם היינו צריכים לעשות בחינה או בדיקה לגבי כל אדם שסורב כניסה למדינת ישראל וחזר למדינת המוצא שלו, צריך לשבת פה כל הזמן ולדון בכל מקרה פרטני שכזה.
עמוס ארבל: מופעל שיקול דעת על ידי בקרי הגבול שלנו בשדה התעופה, ושיקול הדעת הוא בהתאם למדיניות ההגירה, המקרים מאותה מדינה לעתים נראים גם מקרים תמימים אבל מסורבים וחוזרים למדינות המוצא שלהם.
עמוס ארבל: יכול להיות הולנדי, יכול להיות אמריקאי, יכול להיות צרפתי ויכול להיות גם קנייתי.
עמוס ארבל: וכולן מדינות ידידותיות וטובות למדינת ישראל.
עמוס ארבל: העניין הזה הוא בהתאם לצבירה של המידע המקסימלי, יכולה להיות טעות בשיקול הדעת אבל לגבי אותו אדם שנמצא שם, אני לא רוצה להיכנס כרגע לאיך בודקים ומה שואלים ומה עושים כדי להחליט אם הוא מסורב או נכנס, אין לזה שום קשר אם אתה שייך לקהילה כזאת למדינה כזאת וכן הלאה.
עמוס ארבל: יש קביעת מדיניות ויש המון פרמטרים שעל פיהם נקבע בסוף גם לא על ידי הבקר עצמו, על ידי אחראי המשמרת וכן הלאה, כדי לסרב או לאשר את הכניסה.
עמוס ארבל: הבחור הזה מבחינתנו ההתייחסות אליו היא כתייר מקניה ולא כגיור ולא כזכאי שבות ולא כיהודי ולא כשום הגדרה אחרת.
עמוס ארבל: הוא תייר, סליחה על הביטוי, גוי קנייתי שבא למדינת ישראל.
יזהר הס: גוי שבא ללמוד בישיבה הקונסרבטיבית, כך כתב לו השגריר.
עמוס ארבל: שניה, לא הפרעתי לך, אני הקשבתי.
עמוס ארבל: הוא לא הגיש בקשה לגיור, בקשתו, גם אם הוגשה, לא אושרה.
קריאה: מה זה בקשה לגיור, לא הבנתי?
עמוס ארבל: בקשה לשבות, בקשה למעמד עולה.
עמוס ארבל: עד שהוא לא אושר.
אברהם נגוסה: לחברי הכנסת מותר לשאול שאלות, אני מבקש מהאחרים שידברו בתורם וברשות דיבור.
אברהם נגוסה: אנחנו ניתן להתייחס אבל תנו לו להשלים.
אברהם נגוסה: אני רק מבקש שתתייחס ותסביר לנו לבנאדם שיש לו דרכון וויזה מה שיקול הדעת של הפקיד.
עמוס ארבל: אני אסביר.
עמוס ארבל: במידה והוא היה מוכר כגיור שבקשתו מאושרת על ידי הסוכנות או על ידינו ומקבל וויזה כעולה חדש, הוא בא כזכאי שבות, אין דיון, אין שאלה אין עם זה שום בעיה.
אברהם נגוסה: אבל זה לא המקרה.
אברהם נגוסה: אל תיכנס לזה.
עמוס ארבל: אני מתייחס אליו.
אברהם נגוסה: הוא לא מקרה של עולה חדש.
אברהם נגוסה: תייר.
עמוס ארבל: איך מסרבים עולים חדשים שמגיעים למדינת ישראל?
עמוס ארבל: זה לא המקרה, והוא לא סורב כעולה חדש.
יעל כהן-פארן: הוא סורב כתייר שקיבל וויזה.
עמוס ארבל: המקרה שלו נבחן, הוגשה בקשה בלשכה בירושלים.
עמוס ארבל: לאחריה הייתה פניה גם של חברת הכנסת פארן, שני מכתבים שאני עניתי באופן אישי לחברת הכנסת.
יעל כהן-פארן: לא קיבלתי שום תשובה מכם.
יעל כהן-פארן: שום תשובה לא הגיעה ואנחנו התקשרנו שלוש פעמים.
עמוס ארבל: אם תרצי אני אתן לך את התשובות שיצאו במועד.
יעל כהן-פארן: אז אולי הן נשלחו לאיזה דואר עלום.
יעל כהן-פארן: כנסת ישראל זה מקום מאוד ברור.
יעל כהן-פארן: לא קיבלנו שום תשובה, אני אומרת לך, מאוקטובר, יש גם אימיילים בימינו, ובאוקטובר וביולי, המכתב נשלח ביולי, וידאתי עם הצוות שלי באוקטובר אפילו ופנינו פעם שלישית לדעת מדוע לא קיבלנו מענה.
יעל כהן-פארן: לא קיבלנו מענה מכם.
עמוס ארבל: היות ואני לא אחראי על הדואר, אני יכול להביא מכתבים שיצאו ממני עם תשובות אליך.
יעל כהן-פארן: אז אולי זה לא הועבר אצלכם בתוך המשרד.
עמוס ארבל: אפשר להמשיך לנהל את ה- - -
יעל כהן-פארן: זה לא העניין.
עמוס ארבל: יש שתי תשובות שלי לחברת הכנסת, אחת ברמה העקרונית והשניה פרטנית לגבי המקרה הזה, שהבקשה נבחנה בירושלים והיא סורבה על ידי הלשכה בירושלים ואני תומך מקצועית בסירוב של הבקשה לגבי תייר שרוצה לבוא ללמוד כאן בישיבה במדינת ישראל.
עמוס ארבל: תייר מקניה.
עמוס ארבל: הבקשה גם סורבה על ידי הלשכה ונשלחה תשובה לאדם שהזמין אותו, ג'סטין רובין.
עמוס ארבל: גם ניתנו נימוקים בתוך התשובה מדוע הבקשה סורבה.
יעל כהן-פארן: אתה יכול לפרט את הנימוקים לוועדה כי אני את המכתב לא ראיתי, זו פעם ראשונה שאני שומעת על קיומו, אז אם אתה יכול לתת לוועדה את ההסברים.
עמוס ארבל: אני אתן לך את זה לאחר מכן ביד.
אברהם נגוסה: מתי היא סורבה?
עמוס ארבל: אחד ב-27.8 ואחד ב-30.6.
עמוס ארבל: התשובה של הלשכה הייתה סירוב ונשלחה לאדון ב-4.6.2017.
יעל כהן-פארן: יש לי פה את מכתב הסירוב שלהם.
עמוס ארבל: "לכבוד פיליפ ג'סטין רובין" - - -
יעל כהן-פארן: לא השתכנענו במסגרת מטרת הגעתו לארץ כתייר היות וציינת ש- - -
עמוס ארבל: הלשכה לא השתכנעה.
עמוס ארבל: הלשכה בירושלים.
אברהם נגוסה: הוגשה בקשה, שיהיה ברור.
אברהם נגוסה: אזרח ישראלי הזמין אותו להגיע לפה והגיש בקשה ואתם סירבתם.
עמוס ארבל: נכון.
עמוס ארבל: הלשכה בירושלים סירבה לבקשה שהיא לא השתכנעה מכנות הקשר ביניהם ולא השתכנעו במטרת ההגעה שלו כתייר והוא ציין שהוא בא ללמוד כאן בישיבה.
עמוס ארבל: היות והוא עדיין לא הוכר כיהודי או הגיור שלו לא הוכר, הוא לא יכול לבוא ללמוד בישיבה.
יעל כהן-פארן: כל תייר אתה שואל, אתה בודק את הקשר שלו?
עמוס ארבל: מה מטרת הביקור שלו.
עמוס ארבל: אכן כן.
עמוס ארבל: כל תייר של מדינה, בוודאי מאפריקה - - -
יעל כהן-פארן: כל תייר.
יעל כהן-פארן: ואתה בודק את כנות רצונו להיות פה תייר?
יעל כהן-פארן: אתה שומע את עצמך תגיד לי?
עמוס ארבל: אני שומע את עצמי מאוד, היות והוא הזמין אותו כבחור, לבוא ללמוד בישיבה, הוא עדיין לא עבר גיור והוא לא יכול לבוא ללמוד בישיבה.
קריאה: הוא עבר גיור.
יעל כהן-פארן: אתה תקבע מי יכול לבוא ללמוד בישיבה ומי לא?
יעל כהן-פארן: מי שמך לקבוע מי יכול לבוא ללמוד בישיבה ומי לא?
עמוס ארבל: מי יכול ללמוד בישיבה?
עמוס ארבל: אני שואל.
יעל כהן-פארן: אז אני שואלת אותך מי שמך לקבוע.
קסניה סבטלובה: אם הישיבה מוכנה שהם ילמדו שם למה שאתה תחליט שהם לא רשאים ללמוד שם?
עמוס ארבל: מי שלומד בישיבה בדרך כלל הוא אדם שהוא באותה זהות של אותה ישיבה.
קסניה סבטלובה: יש חוק לגבי זה?
קסניה סבטלובה: זה חוק מסדיר את זה?
קסניה סבטלובה: אין חוק שמסדיר את זה, אז לא.
נריה כנפו: הוא יהודי משנת 2010.
נריה כנפו: הוא בא ללמוד בישיבה כי הוא יהודי קונסרבטיבי.
אברהם נגוסה: סליחה, אתה לא ברשות הדיבור.
קסניה סבטלובה: הוא אזרח זר.
קסניה סבטלובה: הוא רוצה לבוא ללמוד פה בישיבה, ומי אתה שתגיד לו אם הוא יהודי או לא יהודי?
עמוס ארבל: אנחנו שומרים על ה- - - של מדינת ישראל.
יעל כהן-פארן: אתה קובע את - - -
יעל כהן-פארן: מי אדוני?
אברהם נגוסה: זה עמוס ארבל, הוא מנהל אגף מעמד אישי ברשות האוכלוסין וההגירה.
אברהם נגוסה: עמוס, תסביר לנו, בואו נלך במישור העובדתי.
יעל כהן-פארן: בדקתי שוב בלשכתי, לא קיבלנו תשובה בלשכה, עכשיו בדקנו שוב בכל האימיילים, לא קיבלנו שום תשובה.
אברהם נגוסה: הוא טוען שהוא שלח, את אומרת שלא קיבלת.
אברהם נגוסה: הבנו את זה.
אברהם נגוסה: אתם סירבתם לבקשה שלו, איך השגרירות בקניה נתנה וויזה ואתם סירבתם לו, אני רוצה שגם נציג משרד החוץ יתייחס לנושא.
אברהם נגוסה: אתה תמשיך ותאמר האם שלחתם העתק של הסירוב לשגרירות בקניה או למשרד החוץ?
עמוס ארבל: המכתב של הלשכה נסרק בתוך המערכת שלנו, מה שנקרא מערכת אביב.
עמוס ארבל: מכתב התשובה שלי לחברת הכנסת גם הוא נסרק בתוך המערכת כדי לראות שאכן התשובה לגביו מסורבת, או ההחלטה לגביו היא סירוב כניסה שלו למדינת ישראל.
עמוס ארבל: הבקשה הוגשה גם לשגרירות.
עמוס ארבל: מבירור שעשיתי מול האגף הקונסולרי אתמול הבקשה הוגשה במועד שהקונסול לא היה שם, הבקשה הוגשה ישירות לשגריר והשגריר אכן אישר את הבקשה ונתן לו וויזה.
עמוס ארבל: אם הקונסול היה שם אני מניח שהוא היה עושה בדיקה קצת יותר מעמיקה והיה רואה גם את התשובות שלנו והיה מסרב את הבקשה.
עמוס ארבל: או במקרה הפחות חמור, היה בודק גם מולנו.
עמוס ארבל: האגף הקונסולרי בודק מולנו את הבקשה ואני מניח שהוא לא היה מאשר את הבקשה.
עמוס ארבל: השגריר אכן נתן לו וויזה.
עמוס ארבל: הוויזה לא מזויפת, הוויזה כחוק, ניתנה בשגרירות ישראל בקניה.
עמוס ארבל: האדם הגיע לנתב"ג, בקר הגבול ראה את התשובות שלנו, זה היה בלילה, ואכן ההחלטות שלנו גברו על ההחלטה של הקונסוליה, של השגריר, והחליט לסרב את הכניסה.
עמוס ארבל: אני לא עשיתי תחקיר מה היה בדיוק בשימוע שם שהוא חיכה שמונה שעות, נתנו לו או לא נתנו לו להתקשר, זה גם לא חלק של התפקיד שלי זה מינהל אחר אצלנו שאחראי על הכניסה והיציאה ממדינת ישראל.
יעל כהן-פארן: אבל זה חלק מהעניין.
יעל כהן-פארן: חבל שלא עשית תחקיר.
יעל כהן-פארן: יש כאן נציג של האגף הזה אצלכם?
יעל כהן-פארן: שלא נתן לו אפילו להרים טלפון?
יעל כהן-פארן: אז חבל מאוד שהוא לא הגיע כי זה אחד הכשלים פה בכל ההתנהלות וניהול הדברים מולו.
עמוס ארבל: הדיון מבחינתי היה על הסוגיה של הקהילה באוגנדה.
יעל כהן-פארן: לא, הדיון הוא על כל הסוגיה.
עמוס ארבל: אני לא בדיוק האדם להתמקד - - -
יעל כהן-פארן: אני לא באה אליך בטענות אלא למשרד, שלא שלח את הבנאדם הנכון.
יעל כהן-פארן: צריך לעשות את הבירור וזה המקום לעשות את הבירור, בדיון בכנסת.
יעל כהן-פארן: איפה תעשה את הבירור?
יעל כהן-פארן: עם עצמך?
אברהם נגוסה: אנחנו מבקשים שתשלחו את התשובה שלכם לוועדה.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אותך שאלה - - -
עמוס ארבל: אני רוצה להוסיף דבר קטן שהוא חשוב.
עמוס ארבל: טכנולוגית, אין ממשק בינינו לבין המערכת הקונסולרית לגבי מקרים שמסורבים.
עמוס ארבל: זו בעיה עקרונית, בעיה כבדה, למעט אם מכניסים - - -
אברהם נגוסה: מה שמגיע לקונסול לא מגיע לשגריר?
עמוס ארבל: מכתב שכזה לא.
עמוס ארבל: הבחור הזה, לבוא ולבקר במדינת ישראל כתייר הוא לא צריך להיות מסורב.
עמוס ארבל: אין עילה לסרב אותו, זה לא העניין.
יעל כהן-פארן: אז מה, רק בגלל שהוא כתב שהוא רוצה ללכת לישיבה?
יעל כהן-פארן: בגלל זה סירבתם אותו?
יעל כהן-פארן: אתה מבין כמה זה הזוי מה שאתה אומר פה?
יעל כהן-פארן: הזוי ביותר.
יעל כהן-פארן: כל תייר יכול לבוא, אבל אם הוא כותב שהוא רוצה לבוא ללמוד פה בישיבה, זה פוסל אותו.
עמוס ארבל: כל אדם שיגיד שהוא רוצה לבוא ללמוד כאן ניתן לו להיכנס?
עמוס ארבל: אני שואל אותך.
עמוס ארבל: זה מה שאת רוצה שיהיה פה?
עמוס ארבל: חצי מאפריקה תגיע לפה, בבקשה.
עמוס ארבל: אין בעיה.
יעל כהן-פארן: בנאדם רוצה לבוא, תייר, לשלושה שבועות.
יעל כהן-פארן: אני רוצה לשאול אותך, מר ארבל.
יעל כהן-פארן: הבנאדם רוצה לבוא לכאן להיות תייר שלושה שבועות.
נריה כנפו: אתה אומר שזה לא גזענות ואז אתה אומר חצי מאפריקה?
נריה כנפו: זאת הבעיה שלך, שחצי מאפריקה תבוא?
נריה כנפו: אם היה בא אמריקאי לא היית מתבטא בצורה כזאת.
נריה כנפו: לא הייתי אומר 'חצי מאמריקה'.
נריה כנפו: חצי מאפריקה זה ביטוי גזעני.
אברהם נגוסה: סליחה, בואו לא ניגרר למקום אחר.
עמוס ארבל: אני לא נגרר לשום מקום.
אברהם נגוסה: עמוס, אני מבקש ממך מאוד להיזהר באמירתך, לא ניגרר וניכנס למקום שאנחנו לא רוצים להיכנס אליו כי כרגע זה לא רלבנטי, בואו נתמקד ביהודה כתייר.
אברהם נגוסה: עזוב עכשיו את העניין של ההכרה האם הוא יהודי או לא יהודי.
אברהם נגוסה: אני מבין שהשיקול שלכם לא לתת לו זה בגלל שהוא ביקש ללמוד בישיבה.
אברהם נגוסה: זה מה שאתה אומר לנו.
קסניה סבטלובה: אם היה רוצה לעבור קורס בישול היה יכול להיכנס.
אברהם נגוסה: אם מטרתו הייתה רק לביקור, זה לא היה קורה.
אברהם נגוסה: זה מה ששמענו ממך.
עמוס ארבל: אין סירוב כניסה לאנשים מקניה שרוצים לבוא ולטייל בישראל, אין בעיה עם זה.
עמוס ארבל: לא מקניה ולא מאוגנדה ולא ממקום אחר.
אברהם נגוסה: הבקשה הייתה שהוא רוצה ללמוד בישיבה.
אברהם נגוסה: זו הסיבה לסירוב.
אברהם נגוסה: עכשיו אני שואל אותך, אדם שאתם רואים שהוא הגיע בלילה, כפי שאמרת, יש לו אדם שהגיש פה בקשה לגביו, למה לא נתתם לו זכות ליצור קשר עם המבקש שלו, עם המשפחה שהזמינה אותו לפחות להגיד 'הגעתי לפה ולא נותנים לי להיכנס'.
עמוס ארבל: בדרך כלל נותנים, אני לא מכיר את המקרה הפרטי הזה.
קסניה סבטלובה: לא, בדרך כלל דווקא לא נותנים.
אברהם נגוסה: למה אנחנו לא יכולים להיות אנושיים?
עמוס ארבל: אני לא מכיר את המקרה הזה, מה קרה מאותו רגע שהוא נחת בנתב"ג.
עמוס ארבל: אני לא מכיר ואמרתי את זה קודם.
עמוס ארבל: על כל אדם שמסורב ממלאים טופס תשאול, וחותם שם מנהל מערכת ונכתב שם מה אמרו לו ומה האפשרויות שעומדות בפניו, אני לא מכיר את המקרה הפרטי הזה, ביקשת שנעביר לך, נעביר.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה ואז נפנה למשרד החוץ.
קסניה סבטלובה: כבוד היושב ראש תודה לך על הדיון הזה ותודה לחברתי יעל כהן פארן שלא עוזבת את הנושאים האלה וממשיכה במסירות לטפל בהם.
קסניה סבטלובה: ויש במה לטפל.
קסניה סבטלובה: אני רוצה להגיד לכם, אמנם אנחנו עוסקים ביהודה, אבל ללשכתי מגיעות מדי שבוע פניות רבות במספר, לפעמים יותר מעשר בשבוע, על אנשים שחלקם יהודים, חלקם מוכרים כיהודים, חלקם לא מוכרים כיהודים, חלקם גויים ותיירים, שעוברים התעללות סיסטמתית בנמל התעופה בן גוריון על ידי נציגים של משרד הפנים.
קסניה סבטלובה: מה שעכשיו נאמר על זה שלא נתנו לו להתקשר וזה מקרה חריג, זה לא מקרה חריג.
קסניה סבטלובה: מדובר בסיסטמה, בשיטה, מדובר על זה שאנשים שמסורבים מאיזו שהיא סיבה, וכאן למה אנחנו עדים?
קסניה סבטלובה: לרשלנות בגופי הממשלה.
קסניה סבטלובה: יש התנגשות בין משרד הפנים למשרד החוץ.
קסניה סבטלובה: אלה נתנו ואלה לא נתנו, אלה בדקו ואלה לא בדקו.
קסניה סבטלובה: אבל בקצה יש אזרח זר שמגיע לישראל ושהוא פה מגיע לישראל ומקבל טיפול שחוץ מהתעללות אין מילה אחרת לתאר אותו.
קסניה סבטלובה: זה לא רק סירוב להתקשר בטלפון, זה סירוב ללכת לשירותים.
קסניה סבטלובה: זה מקרה שהגיע לידי לפני כשבוע, בחורה שלא נתנו לה חמש שעות ללכת לשירותים.
קסניה סבטלובה: היא לא קיבלה זכות לעשות סמס, לא קיבלה זכות לעשות טלפון, לברר עם קרובי המשפחה שלה מה לא בסדר.
קסניה סבטלובה: אתם מתעללים בצורה סיסטמתית בבני אדם שמגיעים לארצנו וזה השירות הכי גרוע שאתם יכולים לעשות למדינה שלנו.
קסניה סבטלובה: אתם מנסים למנוע מלהסתנן לפה ולהישאר פה וכולי, אבל הנזק שאתם גורמים הוא רב פי כמה מונים מהנזק שהיה נגרם אילו אחד מכל אלה שסירבתם והתעללתם בהם בבואם לארץ היו נשארים פה נאמר לעוד שבועיים או עוד שלושה שבועות.
קסניה סבטלובה: אי אפשר.
קסניה סבטלובה: ואתם אומרים יש טעויות אנוש וכאלה, אבל אי אפשר שאתם לאנשים שמגיעים למדינת ישראל, ויש להם גם כרטיסים, מלונות, השקיעו כסף וכולי, ועוד לא עברו שום עבירה, אתם חושבים שהם יעברו עבירה, נדמה לכם שיעברו.
קסניה סבטלובה: זה כמו בסרט 'מינוריטי ריפורט', שמראש יודעים איזו עבירה האדם יעשה.
קסניה סבטלובה: אתם כבר מתייחסים אליהם כאל פושעים.
קסניה סבטלובה: אתם מחזיקים אותם בפועל בבית הסוהר, בבית הסוהר מחזיקים אותם, לא במקום שנעים לחכות שם ומבררים את עניינך ואתה בינתיים יכול להתקשר לאדם שמחכה לך בארץ וכולם יוצאים מדעתם.
קסניה סבטלובה: אני עברתי את זה על בשרי עם אבי, אבי היהודי, גם אני יהודייה שעליתי לפה במסגרת חוק השבות והעליה והכל, ב-1995, המתנתי 12 שעות לאבי בנמל התעופה בן גוריון כשביררו את עניינו מדוע הוא רוצה לבקר בארץ, לבקר את בתו היחידה.
קסניה סבטלובה: זה אתם עושים במהלך שנים רבות מאוד וזה עניין שהוא אכן גזעני, כן יש מדינות שנתונות לזה יותר ויש כאלה שפחות, ויש אזרחים שעוברים את זה כל הזמן ויש אזרחים שלא עוברים את הדברים האלה.
קסניה סבטלובה: אנחנו כולנו מטפלים בפניות האלה, כל הזמן, כל יום.
קסניה סבטלובה: זה ברמה אחת.
קסניה סבטלובה: יש פה כמה רמות של ביזוי של המערכת הזאת שהיא אמורה לתת את המענה לאותם אנשים שבאים לבקר בארצנו, בין אם ברצונם לעלות ובין אם ברצונם לבוא כתיירים.
קסניה סבטלובה: אז נכון שמשרד הפנים, על פי מילותיך, בעצם נטל את הזכות להחליט מי ילמד בישיבה ומי לא ילמד בישיבה, למרות שהישיבה כביכול נתנה את האישור שלה.
קסניה סבטלובה: הישיבה רוצה, הישיבה אומרת 'סבבה', יש לנו את האישור, אנחנו מזמינים את האדם הזה, אנחנו חושבים שהוא בדרך להתגייר או כבר התגייר, הוא בשלבים מתקדמים, אנחנו רוצים שהוא ילמד אצלנו.
קסניה סבטלובה: מי אתם שאתם תגידו לא.
קסניה סבטלובה: כאשר בעצם אותו תייר לא עובר על שום חוק.
קסניה סבטלובה: לא אמור לעבור על שום חוק מחוקי מדינת ישראל והוא מגיע לפה כמו שהוא היה עובר נגיד קורס באוניברסיטה העברית, קורס קיץ לבישול.
קסניה סבטלובה: לזה כן הייתם נותנים לו אישור?
קסניה סבטלובה: ולישיבה שכן מאפשרת לאדם שהוא קרוב לעם ישראל ויכול להיות שהוא כבר חלק מעם ישראל, לא נותנים לו אישור?
קסניה סבטלובה: איפה ההיגיון בזה, ומי נתן לכם את הסמכות הזאת?
קסניה סבטלובה: לא לחינם שאלתי מה החוק שמגדיר את מעשיך, כשאתה אומר 'לא, דווקא לעניין הזה של תייר שמגיע לבקר, אני לא נותן לו ללמוד בישיבה'.
קריאה: אולי אם הייתה ישיבה אורתודוכסית היו מאשרים את זה.
אברהם נגוסה: סליחה, אני נותן רק ברשות הדיבור.
קסניה סבטלובה: אני משפט אחד רוצה לסכם.
קסניה סבטלובה: ברור שחוץ מהיחס המזלזל כל כך לאנשים שרוצים ואוהבים את הארץ שלנו ורוצים לבוא אליה, זה גם זלזול מתמשך, כן, גם בקהילות המתחדשות.
קסניה סבטלובה: הקהילה הרפורמית, הקהילה הקונסרבטיבית, אנחנו כל הזמן נתקלים בזה אז אל תתחיל למכור לנו את הסיפורים של 'בסדר, אנחנו כן מתייחסים אליו כמו אל כל תייר אחר מקניה'.
קסניה סבטלובה: אילו היה תייר שהיה מוזמן לישיבה כזאת או אחרת בסאטמר או פוניבז', משום מה כן היה נכנס לארץ והיו מתקשרים ועושים את כל העבודה הדרושה.
קסניה סבטלובה: אתם לא עשיתם את עבודתכם והכשל הוא כשל מתמשך.
קסניה סבטלובה: לגבי ההמשך, אנחנו ניזום ועדת המשך איך משרד החוץ עושה משהו שמשרד הפנים אוסר לעשות.
אברהם נגוסה: בשלב הזה ברור לנו שהסיבה לדחייה היא שמשרד הפנים לא מכיר ביהדותו.
עמוס ארבל: לא, ממש לא.
עמוס ארבל: זה לא נכון אדוני.
אברהם נגוסה: רגע, אתה אמרת שהסיבה לסירוב היא הבקשה ללמוד בישיבה.
אברהם נגוסה: בגלל שהסיבה לבקשה לביקור בישראל - - -
עמוס ארבל: ללמוד בישיבה צריך וויזה שנקראת א2, לא ויזת תייר.
עמוס ארבל: הוא לא יכול לבוא - - -
אברהם נגוסה: אז למה לא נתתם לו?
עמוס ארבל: הוא לא ביקש.
עמוס ארבל: הוא ביקש וויזה ב2, ויזת תייר.
נריה כנפו: אבל השגריר חתום על זה.
קריאה: א2 זה מי שבא כסטודנט לתקופה - - -
עמוס ארבל: גם תלמיד ישיבה.
אברהם נגוסה: עמוס, תדבר אלי.
אברהם נגוסה: הדברים ברורים.
אברהם נגוסה: אני לא מחפש אשמים, אני מחפש את הפתרון.
אברהם נגוסה: עכשיו אתה אומר לי שלפי הבקשה שהוגשה היה צריך לקבל וויזה אחרת - - -
עמוס ארבל: הוא היה צריך לבקש ולהביא אישור מהישיבה ואז אולי היו מאשרים לו.
אברהם נגוסה: אבל אמרת לי שהוא ביקש ללמוד בישיבה.
עמוס ארבל: הוא ביקש ויזת תייר.
עמוס ארבל: האדם המזמין אותו פירט את זה שהוא רוצה לבוא לישראל בתור תלמיד ישיבה.
אברהם נגוסה: אז איך ידעתם שהוא הולך ללמוד בישיבה?
עמוס ארבל: האדם שהזמין אותו במדינת ישראל פירט את זה בפניה שלו.
אברהם נגוסה: אז הוא ביקש בפנייה שלו.
אברהם נגוסה: יש בקשה בפניה שלו שהוא מזמין אותו שהוא ילמד בישיבה.
אברהם נגוסה: אז בבקשה יש פירוט.
אברהם נגוסה: תסביר לי.
עמוס ארבל: הבחור עצמו שם ביקש ויזת תייר.