GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שושנה בן-דור: הסטודנטים שלנו, ברני ורחל נותנים סכום ואנחנו מחלקים ספרי ילדים לסטודנטים שלנו, שכוללים גם את הקלסיקות וגם ספרים כאלה.
<שושנה בן-דור: אגב, זו הייתה מורה אצלנו בלימודייה מתי שהוא.
<עירית בירן: היא מפקחת במשרד החינוך היום.
<שושנה בן-דור: כן, ד"ר ווביט וורקו מנגיסטו.
<שושנה בן-דור: אנחנו מבקשים מהסטודנטים או התלמידים להקריא את הספרים לילדים הקטנים במשפחות שלהם או במקומות העבודה.
<שושנה בן-דור: הם כמובן מקבלים את הספר ולוקחים הביתה, זה לא ספרייה, זה מתנה.
<שושנה בן-דור: פעילות בתחום המורשת.
<שושנה בן-דור: טוב, פה המספרים.
<שושנה בן-דור: בנושא המורשת, אני מבינה שאולי זה יהיה להזדמנות אחרת.
אברהם נגוסה: תודה, שושנה, שהצגת לנו.
<ירון יחיאס: סליחה, חבר הכנסת נגוסה, ברשותך רק להוסיף עוד, שהמלגות שאנחנו נותנים כל שנה, כי לא צוין פה הסכום הכספי, אבל זה 100 דולר לחודש לסטודנט, זה יוצא כ-6,000 ₪ בשנה ואנחנו כמובן לא דורשים התנדבות גם מהסטודנטים, לאור הניסיון שלי, כסטודנט ושל סטודנטים אחרים, כי אנחנו מאמינים שהסטודנט צריך ללמוד ולא לעשות דברים אחרים.
אברהם נגוסה: זה מאוד חשוב להזכיר לכם למה אנחנו מתמקדים במגזר השלישי ובשיתוף הפעולה, כיוון שזה חלק מהתכנית של משרד החינוך.
אברהם נגוסה: אם אתם זוכרים, זה בתכנית שילוב המיטבי, מספר 1, חלק ב', 'כל התכניות הפועלות החל מגני ילדים ועד סיום החינוך העל יסודי, ביניהן תכניות המופעלות על ידי המגזר השלישי, יפעלו בהתאם לעקרונות אבני היסוד'.
אברהם נגוסה: לכן מאוד חשוב לי כשאתם מציגים להתייחס להתאמה לתכנית שמתבססת על אבני היסוד.
אברהם נגוסה: לכן מה ששושנה הציגה לנו זה בדיוק מה שהיא אמרה, שהם התאימו את עצמם למדיניות החדשה.
אברהם נגוסה: אם אני הבנתי נכון.
<שושנה בן-דור: כן, וממשיכים לעשות את זה.
<עירית בירן: הקבוצות שלהם עובדות אינטגרטיבי כמו שאבני היסוד מחייבות, בתיאום עם משרד החינוך.
אברהם נגוסה: עכשיו, בין היתר, אתם יודעים, זה גם השיקולים האלה שנבדקים ברמת התלמיד ולא קולקטיבית, כדי לא לפגוע בסטודנטים או תלמידים שצריכים גם התייחסות פרטנית או קבוצתית.
אברהם נגוסה: זה גם נמצא בתכנית.
אברהם נגוסה: כמובן שאם רואים שיש תלמידים שצריכים התייחסות, יותר השקעה, זה גם לא פסול - - - (הפסקה בהקלטה)
<רוני אקלה: - - - גם על ידי החלטות ממשלה, ההחלטה התקבלה ב-2001 ואנחנו התחלנו את הפעילות ב-2004.
<רוני אקלה: בעקבות ההחלטה החדשה, 'הדרך החדשה', ישנן פעילויות מוגברות יותר ואנחנו פועלים בתחום של סיוע לימודי לאחר שעות הלימודים, שעות קצה.
<רוני אקלה: בתכנית העבודה שלנו פעלנו עד היום עם מספר של עד 4,000 תלמידים.
<רוני אקלה: לאור ההחלטה החדשה אנחנו הגדלנו את המספר ל-8,729, זה היעד של הפרויקט.
אברהם נגוסה: עכשיו יש 8,000?
<רוני אקלה: לא, זה היעד.
אברהם נגוסה: עכשיו כמה זה, 4,000?
<רוני אקלה: כרגע יש לנו כ-3,814 ובפועל יש לנו כ-2,650 תלמידים שמשתתפים.
<רוני אקלה: זה בעקבות ההחלטה שהתקבלה באיחור רב, אנחנו התחלנו את הפעילות ב-20.11.2016 ועם מערכות מסודרות והמורים שהיו בתכנית העבודה שלנו כבר אינם ולכן היינו צריכים למפות, או מורים חדשים, כדי שיהיו לנו גם מורים, וגם העובדים שהיו בתכנית העבודה ועל ידי הגופים המפעילים - - - דרך אגב, כשהוא אומר הפרויקט הלאומי הוא לא מפעיל את הפרויקט שלו באופן ישיר, זה בעקבות החלטת הממשלה, זה לא מלפני שנתיים, אלא בעבר.
<רוני אקלה: זה אומר שהפרויקט מפעיל את התכניות על ידי גופים מפעילים שנבחרו על ידי הנציגים שמשתתפים בוועד המנהל של הפרויקט.
<רוני אקלה: לכן הגופים המפעילים שלנו בנושא סיוע לימודי זה ברנקו - - - (הפסקה בהקלטה)
<רוני אקלה: האחריות שלנו, הפיקוח עבר למשרד החינוך ומשרד החינוך גם נותן מענה ו - - - עבור הפעילות, אבל - - -
אברהם נגוסה: אחרי זה, משרד החינוך, תתייחסו, אני רוצה לדעת מה גורלם של הילדים האלה, כשהפרויקט הלאומי התבקש להתמקד בעל יסודי, מה קרה לילדים שהיו מקבלים את השירות בפרויקט הלאומי, האם הם השתלבו במגזרים אחרים, לארגונים אחרים, או נפלו בין הכיסאות?
אברהם נגוסה: תרשמו את זה ותגיבו.
<רוני אקלה: אחד מהדברים, כמו שאמרתי, מספר הילדים בגילאי 13-18 זה 18,600, מתוכם כ-3,500 נמצאים בפנימיות והשאר נמצאים ביישובי קבע.
<רוני אקלה: מתוך הקבוצה הזאת, אנחנו עשינו מיפוי, הגענו יחד עם משרד החינוך למספר של 8,900, אם אני לא טועה, שצריכים את העזרה והתמיכה.
<רוני אקלה: מתוך 8,900 ילדים, היות שיש החלטה שהפרויקט הלאומי, שעד היום נתן מענה רק לקהילה האתיופית, אבל בעקבות החלטת הממשלה אנחנו משלבים היום 20% מתכנית העבודה שלנו ללא בני הקהילה, לכן מתוך המספר שאני ציינתי, 3,814 ישנם גם 20% שאינם בני הקהילה, ואם אני מגיע ל-8,729 ילדים, אז 20% שאני מוריד אני מגיע לכלל בני הקהילה כ-7,000 ילדים והשאר לא בני הקהילה.
<רוני אקלה: לכן הצורך שיש לבני הקהילה הוא גבוה, זאת אומרת שאנחנו צריכים לתת מענה ואנחנו עושים מאמצים, זה אומר שברגע שאנחנו נקבל את גיוס המשאבים של הפדרציות היהודיות, במיוחד אלה שנותנים את המענה, אז גם נגדיל את המספר.
<רוני אקלה: אני מאוד שמח שבזה שהממשלה החליטה לשלב גם ילדים אחרים, לא בגלל שהפרויקט הלאומי הוא פרויקט, איך נקרא?
<רוני אקלה: אלא שההישגים הבגרותיים שאנחנו השגנו במהלך השנים האלה והמדד שלמעלה, זה אומר שהקפיצה, משנה לשנה זה עולה, ולכן גם בשנה שעברה אנחנו ראינו שההישגים הלימודיים שלנו עלו מעבר להישגים הבגרותיים בממוצע הארצי, הממוצע היה 68% ואנחנו הגענו ל-72%.
<רוני אקלה: לכן גם השילוב הזה והעשייה הזו ביחד, להוסיף גם ילדים אחרים, אני חושב שגם הממשלה השתכנעה שהעבודה שאנחנו עושים היא עבודה טובה והעבודה שלנו היא עבודה מאוד מאוד יסודית, שיש לה פיקוח צמוד, גם בהערכה ומדידה ברמה ארצית וגם יש לה ביקורת פנים, שמבקרת ומגיעה לוועד המנהל של הפרויקט הלאומי, וגם מה שאנחנו עושים, יש ועדה שנמצאת בכל רשות ורשות, מי שמוביל את הפרויקט הלאומי בעצם ברמת הרשות זה ראש העיר, או מישהו מטעמו, במיוחד בנושא הזה זה ראש מינהל החינוך ברמת הרשות ויש ועדות שאנחנו מקיימים אותן ושם אנחנו עוקבים אחרי כל ילד וילד, באיזה רמה הוא נמצא, איפה הוא צריך להיות בסוף השנה.
<רוני אקלה: לתכנית העבודה שלנו יש גם יעד מדיד שאנחנו רוצים להגיע אליו ואני מאוד שמח שההישגים הלימודיים הולכים וגדלים.
<רוני אקלה: אבל יש לי שתי הערות, גם נקוץ' וגם התחדשות ישראלית יכולים לענות.
<רוני אקלה: לפי המיפויים שאנחנו עשינו, זה אומר ילדים שעולים מכיתות יסודי לעל יסודי, אנחנו נתקלים בבעיה שרובם מגיעים אלינו עם הישגים לימודיים נמוכים.
<רוני אקלה: בכיתות ז' יש מדרג, יש הקבצה א', הקבצה ב', הקבצה ג', או שיש שמות שונים בכל יישוב שאנחנו מגיעים, והילדים שמגיעים להקבצה ג' המספר הוא גבוה.
<רוני אקלה: לכן אם יש סיוע לימודי בכיתות היסוד, אני מצפה - - - נכון, הם ארגונים וולונטריים שמעוניינים לתת מעצמם, אבל הם לא מגיעים, אני גם יודע, מספר הילדים בכיתות היסוד זה 17,500, מכיתה א' עד כיתה ו', אלה הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ולכן אם מתוך 17,500, כמו ששמענו, נקוץ' נותן ל-800 ילדים והתחדשות ישראלית נותנת ל-2,000 ילדים, אז אנחנו לא מגיעים לאותם ילדים שאני מתאר אותם כרגע.
<רוני אקלה: זה אומר, מבחינת המיפוי שלנו, היות שאנחנו אמורים לעבוד עכשיו ב-35 יישובים, ההישגים הלימודיים של כל אחד שעושה, אני חושב שצריך לעשות איזה שהיא העברת מקלות.
<רוני אקלה: כל אלה שהיו בתכניות יסוד, שיעבירו אלינו, גם כדי להמשיך את המעקב, ואני מצפה שברגע שאנחנו מסיימים - - -
<עירית בירן: רוני, הפנייה הזאת זה למשרד החינוך, זה אחריות משרד החינוך להעברות המקל האלה ולא בין הארגונים.
<רוני אקלה: מבחינתי, גם אצלנו, כשאני מסיים י"ב אני מוכן להעביר את האחריות לגופים הבאים על מנת שיעשו מעקב וגם בקרה, לאן הילדים הלכו.
<רוני אקלה: זה חשוב מאוד, המעבר בין גוף לגוף ומבחינת נתונים לנתונים, כדי שנוכל לעשות מדידה נכונה והערכה נכונה.
אברהם נגוסה: ממה שאתה אמרת אני רוצה גם שמשרד החינוך ירשמו את זה ותתייחסו, רציתי הבהרה, כשהוא מדבר פה על 20%, אתם מחייבים את הארגון לשלב 20% מהתלמידים שהם לא יוצאי אתיופיה, אני הולך על חישובים מבחינה תקציבית.
<עירית בירן: משרד החינוך הוסיף תקציב מיוחד לילדים שאינם בני הקהילה.
אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת מה זה התקציב המיוחד.
אברהם נגוסה: האם מתוך ה-192 מיליון שקל לתכנית הממשלתית זה מיועד רק ליוצאי אתיופיה?
אברהם נגוסה: אם אתם עושים את זה זו בריחת תקציבים.
אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת אם זה תקציב מעבר ל-192 מיליון.
<עירית בירן: חד משמעי.
<עירית בירן: הוספנו תקציב תוספתי, עוד 2 מיליון לפרויקט הלאומי, שצבוע לילדים שאינם בני הקהילה, במטרה לשלב.
אברהם נגוסה: הבנתי, לא מהתקציב של התכנית.
<עירית בירן: מתקציב בסיס של משרד החינוך.
דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב ראש, תודה על הדיון החשוב הזה.
דב חנין: אני רוצה להתחיל בברכה לכל מי שעושה, לכל מי שפעיל, לארגונים של יוצאי אתיופיה, לפעילים שמובילים ומתעסקים בנושאים האלה.
דב חנין: אני חושב שזה נושא מאוד מאוד חשוב, מה קורה עם יוצאי אתיופיה בתוך מערכת החינוך.
דב חנין: אני רוצה לשים על השולחן מילה מאוד מאוד קשה, מאוד קשה, והיא המילה סגרגציה.
דב חנין: ב-1954 בית המשפט העליון האמריקאי בפסק דין מאוד חשוב, שנתן אותו השופט וורן, בעניין מרשל נגד מועצת החינוך, קבע ש-separate but equal is not equal, נפרד אבל שווה זה אף פעם לא שווה, ומאז אנחנו מבינים שמערכות חינוך נפרדות שבהן אנחנו ממסללים אנשים לאיזה שהוא כיוון, לאיזה שהם בתי ספר, לאיזה שהם מוסדות, אפילו אם אנחנו נותנים את כל השירותים ואת כל הטיפול ואת כל התגבור ואת כל העזרה, ברגע שזה נפרד זה לעולם לא יהיה שווה וזה אף פעם לא שווה.
דב חנין: למה אני שם את המילה הקשה הזו על השולחן שלנו?
דב חנין: הרי ברור שאנחנו יותר מ-50 שנה אחרי פסק הדין בעניין מרשל נגד מועצת החינוך בארצות הברית ואף אחד במדינת ישראל לא תומך באופן רשמי בסגרגציה, אז איך הסגרגציה אצלנו בכל זאת נראית, האם היא עדיין קיימת?
דב חנין: אני טוען שהיא עדיין קיימת, היא קיימת בשתי צורות.
דב חנין: הצורה הראשונה היא 'לא בבית ספרנו'.
דב חנין: אנחנו מדי פעם שומעים על מצבים שבהם ילדים יוצאי אתיופיה איכשהו לא מתקבלים לבית ספר מסוים.
דב חנין: אנחנו שומעים על המקרים שבהם זה מגיע לתקשורת, אבל לא בכל המקרים אנחנו שומעים ולא בכל המקרים זה מגיע לתקשורת.
דב חנין: הדבר השני, הצורה השנייה של הסגרגציה, זה בתי ספר שבהם השיעור של יוצאי אתיופיה הוא מאוד מאוד גבוה וגם בתי ספר כאלה קיימים, ואז בפועל, למרות שזה לא בית ספר ייחודי ליוצאי אתיופיה, בפועל זה בית ספר שהוא בעיקרו משרת את יוצאי אתיופיה ובפועל אנחנו מדברים על הסללה למסלול נפרד.
דב חנין: עם הדברים האלה אנחנו חייבים להתמודד וחייבים להתמודד איתם בהרבה מאוד כלים.
דב חנין: יש כלים שנוסו בעולם והצליחו ויש אמצעים שאנחנו צריכים להפעיל כמערכת כדי לוודא שזה לא קורה אצלנו.
דב חנין: אני הייתי מעוניין לדעת כמה בתי ספר בישראל הם כאלה שבהם השיעור של יוצאי אתיופיה הוא באופן משמעותי מעל לשיעורם באוכלוסייה הכללית.
דב חנין: צריך לדעת את זה וכדאי לעקוב ולראות מה קורה בבתי הספר האלה, האם הם באמת בתי ספר שנותנים את התוצאות הכי טובות ואת ההצלחות הכי טובות וכדומה.
דב חנין: כדי לא לסיים באקורד המודאג הזה אני בכל זאת רוצה לציין דוגמה חיובית והיא קשורה לחינוך הלא פורמלי.
דב חנין: בחינוך הלא פורמלי קורים דברים טובים ובמקרה יושב מולי, עם חולצה כחולה ושרוך אדום, נציג הנוער העובד ואני רוצה להגיד לכם שמתוך היכרות פשוט אני נפעם ומתרגש לראות את הקבוצות ואת הפעילות שממש ממש לא תגידו, כולם ביחד, יוצאי אתיופיה ולא יוצאי אתיופיה, בתחושה משותפת, עם איזה שהוא אתוס משותף, עם התלהבות משותפת, ואני אומר לעצמי, וואלה, אנחנו צריכים ללמוד מהנוער העובד והלומד.
דב חנין: אז כל הכבוד לכם, תמשיכו ותנסו ללמד אותנו גם איך עושים את זה.
אברהם נגוסה: הם יציגו גם.
אברהם נגוסה: מיכל אברה סמואל, מנכ"לית פידל, בבקשה.
<מיכל אברה סמואל: אני גם מברכת את - - -
<יצחק טיים: סליחה, לגבי השאלה, יש 72 בתי ספר עם ריכוז גבוה של יוצאי אתיופיה.
<יצחק טיים: יש לנו פה תשובה ממשרד החינוך שהתקבלה לפני שבועיים בערך.
<עירית בירן: בחינוך היסודי.
<יצחק טיים: מתוכם 10 בתי ספר שיש בהם למעלה מ-70%.
אברהם נגוסה: המטרה של התכנית לפזר ולשלב אותם
<קריאה: אין 10 בתי ספר - - -
<יצחק טיים: שר החינוך חתום על המסמך הזה, אני לא מתווכח.
<קריאה: אבל זה מתוך מעל 2,000 בתי ספר.
<קריאה: יש פרופורציה.
אברהם נגוסה: אתה ברשימה, אז בזמנך תדבר על זה, אם אתה רוצה להרחיב.
<יצחק טיים: השר חתום על זה.
אברהם נגוסה: לפני משרד החינוך אתה ברשימה, אתה תדבר ואז הם יתייחסו לזה.
אברהם נגוסה: כן, מיכל.
<מיכל אברה סמואל: עמותת פידל עוסקת בחינוך פורמלי ובלתי פורמלי.
<מיכל אברה סמואל: אנחנו בפידל מתמקדים בקידום ושילוב חברתי של יוצאי אתיופיה, פועלים כמעט 20 שנה בתחומי הגישור והחינוך.
<מיכל אברה סמואל: בשלוש השנים - - - (ההקלטה נקטעה)
אברהם נגוסה: שלום לכולם, בוקר טוב.
אברהם נגוסה: אנחנו מודים לחברת אלתא, למנכ"ל ולצוות כולו, שקיבלתם אותנו, תודה.
אברהם נגוסה: אדוני, המנכ"ל של אלתא וגם הסמנכ"ל של התעשייה האווירית, אנחנו מאוד שמחים להיות פה.
אברהם נגוסה: נעשה אולי סבב בקיצור, שכל אחד יציג.
אברהם נגוסה: אני חושב שעשינו, אבל נעשה לפרוטוקול.
אברהם נגוסה: אני יכול להגיד בקיצור, מצד הכנסת, שאנחנו הגענו לפה, הצוות של הוועדה, מנהלת הוועדה, דנה, וגם היועצת המשפטית, מרב תורג'מן, יגאל אמיתי הדובר וציפי המזכירה, פליסיה, העוזרת הפרלמנטרית, ישמבל וגם יוהנס וגם ירון, הם יועצים פרלמנטריים שלי.
אברהם נגוסה: כמובן רשם הפרוטוקול, מיכאל מורזוב, והעוזרת של קסניה סבטלובה, כמובן חברת הכנסת קסניה סבטלובה, חברת ועדה.
<נסים הדס: אז אל"ף, בוקר טוב, אנחנו שמחים לארח אתכם פה, אני מקווה שתצאו מפה מאושרים ושמחים, ננסה להראות לכם פן נוסף של ארץ ישראל.
<נסים הדס: אז נציג את האנשים שמהצד שלנו.
<נסים הדס: סלבי לוי היא מנהלת משאבי אנוש באלתא, מישל טובאלי, אחראית על כל הקשרים לקהילה וכל הפעילות שאנחנו עושים במסגרת הקליטה של עובדים, היא הייתה כמה פעמים בכנסת.
<נסים הדס: אדם פלוטקין הוא העוזר, הוא לא פרלמנטרי, אבל הוא העוזר הבכיר שלי.
<נסים הדס: ואורלי, איפה אורלי?
<קריאה: אורלי תצטרף.
<נסים הדס: ורן הוא הסגן של סלבי בנושא של משאבי אנוש, ואני נסים הדס, מנכ"ל אלתא, עוד מעט 12 שנה, וגם עולה חדש, נולדתי במצרים, המשפחה המקורית היא משפחת עדס, משפחה חלבית במקור ואני נולדתי במצרים ועליתי לארץ והיינו במשפחה אריסטוקרטית במצרים, אבל כשעליתי לארץ אז היינו משפחה ענייה.
<נסים הדס: גרנו במעברה ביבנה, אחר כך גרנו בשייח' מוניס איפה שהיום אוניברסיטת תל אביב, אבל זה היה כפר ערבי.
<נסים הדס: גרנו חמש נפשות בחדר אחד, אבל דודה שלי אמרה 'אני צריכה לדאוג', שהילדים של אחותה ילמדו בבתי ספר טובים, אז היא שלחה אותנו ללמוד ברמת אביב.
<נסים הדס: אז זה היה נחשב בתי ספר טובים, אז כל החינוך קיבלנו ברמת אביב ואחרי שסיימתי את לימודי בית הספר היסודי והתיכון, בעצם בגיל 16.5 סיימתי תיכון, הלכתי לטכניון וכשהגעתי לגיל גיוס התגייסתי לעתודה.
<נסים הדס: סיימתי את הלימודים בטכניון, התגייסתי לחיל אוויר, שם שירתי כשמונה שנים וב-83' השתחררתי מחיל האוויר והגעתי לאלתא ומאז אני פה וצמחתי בסולם הדרגות עד הגיעי להיות מנכ"ל.
<נסים הדס: אני נשוי בפעם השנייה ויש לי חמישה ילדים מהאישה הראשונה ו-20 נכדים מהילדים, שתי בנות חרדיות, אחת גרה בתל ציון, אחת גרה בקרית ספר, חרדיות, והנכדה הגדולה שלי, בעזרת ה', הולכת להפוך אותי להיות סבא רבא.
<נסים הדס: אני הייתי סבא בגיל 42.
<נסים הדס: סבא צעיר.
<נסים הדס: אשתי השנייה היא נינה של הרב אדרת, שאני לא יודע אם - - - הרב אדרת הגדול.
<נסים הדס: הרב אדרת, הבן שלו זה הסבא של אשתי והגיס שלו זה היה הרב קוק הגדול, יצחק הכהן קוק.
<נסים הדס: סבא של אשתי, היה לו נכס בנווה צדק של 1,000 מטר מרובע והוא לא העביר את זה בירושה לילדיו, ילדיו זה היה אבא של אשתי, והוא החליט לתרום את זה לצדקה והוקמה עמותה שנקראת עמותת 'אוצר חסד'.
<ירון סבח: בבת ים.
<נסים הדס: לא, בנווה צדק.
<ירון סבח: הבן של אדרת קנה את האדמות הראשונות של בת ים.
<נסים הדס: יכול להיות, אבל הוא קנה בנווה צדק ואני, באישור הדירקטוריון שלי, מנהל את העמותה הזאת, יושב ראש העמותה, עמותה שמתעסקת בעשיית חסד.
<נסים הדס: היא בתחילת הדרך, אבל העמותה הייתה בהתחלה אגודה עות'מנית והיא כמעט נמחקה והיום היא עמותה פעילה, אז הגיס של הרב קוק הגדול בנה אגודה עות'מנית שהפכה ברבות הימים לעמותה ואני יושב ראש העמותה.
<נסים הדס: אז זה הרקע האישי שלי, וברשותכם, אם יש לכם שאלות, אם לא, אז אנחנו נמשיך להצגה של היום.
<נסים הדס: רקע היסטורי על אלתא ואחר כך נראה לכם מה המצב של אלתא היום.
<נסים הדס: אלתא היא חברה ביטחונית ששייכת לתעשייה האווירית, חברת בת של התעשייה האווירית.
<נסים הדס: היא הוקמה לפני 50 שנה והרקע להקמה של אלתא לפני 50 שנה זה היה האירועים שהיו במלחמת ששת הימים.
<נסים הדס: תוצאה של מלחמת ששת הייתה שמדינת ישראל חטפה אמברגו מהצרפתים, עדיין הסיוע, מערכות הנשק באופן מסיבי לא היו מהאמריקאים, איך שזה היום, ובעצם מדינת ישראל, ממשלת ישראל החליטה לפתח תעשייה ביטחונית בארץ והבוסט הרציני, נקודת המפנה של התעשייה הביטחונית בארץ הייתה תוצאה של מלחמת ששת הימים והתעשייה האווירית נכנסה לפיתוח מטוס הכפיר, זה מטוס דומה למטוס המיראז' שהיה בשירות מבצעי בצה"ל ואלתא, כחברה ביטחונית, הוקמה לתת את הפתרונות של האלקטרוניקה למערכות האלה וזה היה התחלה של אלתא.
<נסים הדס: אנחנו התחלנו את דרכנו במרחב של התעשייה האווירית בלוד וב-69' עברנו לאשדוד מתוך תפיסת העולם של ממשלת ישראל לקדם את הספר ואז אשדוד הייתה ספר, קראו לה בכלל אשדוד ים.
<נסים הדס: וככה זה היה ההתחלה שלנו.
<נסים הדס: כשהגענו לפה לאשדוד אז כל המתחם, כשתסתובבו בהמשך, היה חולות, היה פה עץ שקמים של כמה מאות שנים וככה אלתא התחילה וגדלה, היום אנחנו נמצאים על שטח של 120 דונם עם בערך 140,000 מטר מרובע בנוי.
<נסים הדס: ואלתא היום היא חברה עסקית בינלאומית שמתעסקת במערכות דיפנס.
<נסים הדס: מחזור המכירות של אלתא של 2016 הוא למעלה ממיליארד דולר.
<נסים הדס: למה חברה ישראלית שמה את המספרים שלה בדולרים?
<נסים הדס: הסיבה היא ש-85% מהכספים שאנחנו מקבלים, מהמחזור שלנו, בא מיצוא.
<נסים הדס: אז חברה שהוקמה לצרכי מתן מענה לביטחון מדינת ישראל, עיקר הכסף שלה היום מגיע מיצוא ואנחנו נראה שהיצוא הזה גם תורם לבטחון המדינה ונבין איך זה נעשה.
<נסים הדס: אנחנו חברה שנמצאת ב-71 מדינות בעולם, גם במזרח, גם במערב ובצפון ובדרום ובהמשך נראה מי הלקוחות העיקריים שלה.
<נסים הדס: יש לנו שישה מפעלים, זה שישה אורגנים בתוך הארגון הזה שנקרא אלתא ולאחרונה יש פה, כתוב פה סייבר, לאחרונה הקמנו מפעל חדש, זה מפעל הסייבר.
<נסים הדס: נושא הסייבר הוא נושא שנמצא בכותרות ומהווה איום על כל מערכת אלקטרונית ואנחנו מספקים פתרונות הגנתיים ומודיעיניים בנושא הסייבר, אנחנו לא מספקים פתרונות התקפיים, שזה בדרך כלל באופן פורמלי אסור.
<נסים הדס: אז הקמנו את המפעל הזה ואני רוצה לעבור ככה בזריזות, להראות לכם מה תעודת הזהות של אלתא בהיבט העסקי ואחר כך נדבר על החזון ועל הערכים של החברה.
<נסים הדס: אז קודם כל אנחנו נמצאים במיליארד דולר מחזור לשנה, זה ההיקף.
<נסים הדס: אנחנו רוצים בעשור הקרוב אפילו כמעט להכפיל את המכירות האלה ונדבר על איך אנחנו עושים את זה.
<נסים הדס: אנחנו חברה רווחית לאורך כל השנים, מעל 70-80 מיליון דולר רווח לשנה.
<נסים הדס: ב-2017 עוד התוצאות לא סוכמו, אבל אנחנו נגדל ברווח.
<נסים הדס: מה שחשוב להגיד זה אחוזי הרווח.
<נסים הדס: ממוצע של רווח של תעשייה ביטחונית זה 4%-5%, אנחנו נמצאים בעשירון העליון באחוזים של התעשיות הביטחוניות בעולם, לא רק בישראל, למרות היותנו חברה ממשלתית שבסך הכול בחברה ממשלתית יש מגבלות על גובה השכר שאתה יכול לתת, מגבלות על כמות הבונוסים שאתה יכול לחלק, מגבלות על כמות העובדים שאתה יכול לפטר, יש הרבה מאוד מגבלות, למרות כל זה זו חברה שמרוויחה לא פחות מחברות ציבוריות ופרטיות, בארץ ובעולם.
<נסים הדס: הסיבה שזה חלק מהדנ"א של הארגון זה שבגלל שאנחנו מוכרים, העסקים שלנו הם 85% ביצוא, אז אם אנחנו לא נצטיין עסקית לא נוכל לשרוד בשוק היצוא.
<נסים הדס: מדינת ישראל, שהיא מזמינה מאיתנו 15%, לא תוכל לפצות על ה-85% שאנחנו לא נקבל חלילה משוק היצוא ולכן אנחנו חייבים להצטיין בשוק היצוא ולהיות רווחיים ולהיות אטרקטיביים.
<נסים הדס: יש לנו בבנק למעלה מ-300 מיליון דולר כסף שלנו.
<נסים הדס: אנחנו חברה שלא לוקחת הלוואות, לא ממנפת, כל ההון העצמי שלנו זה מרווחים שאנחנו עשינו.
<נסים הדס: כמובן שמשלמים דיבידנד לממשלה, 50% אנחנו מעבירים דיבידנד לממשלה, מעבירים את זה דרך תעשייה אווירית, אבל 50% אנחנו משלמים.
<נסים הדס: אני רוצה לתת לכם איך אלתא נתפסת בעולם.
<נסים הדס: יש קו עסקים שקוראים לו מטוסי משימה.
<נסים הדס: אנחנו נראה בהמשך שאנחנו מתעסקים במערכות מודיעין.
<נסים הדס: מערכות מודיעין, כולנו יודעים שמסתובבים בארץ ובדרך כלל מערכות ההאזנה, מערכות מכ"מים, שמים אותם על ההרים, על פסגות ההרים, כי הם צריכים לראות רחוק, אז מטוס זה הר יותר גבוה מכל הר שקיים במדינה, זה אחת, שתיים, מטוס הוא גם הר שאפשר לנייד אותו, ובעולם יש ארבע קטגוריות של מטוסי משימה.
<נסים הדס: זה מטפל במטרות אווירות, זה מטפל בהאזנות לסיגנלים שהאויב משדר, זה מטפל במטרות ימיות, זה מטפל במטרות קרקעיות.
<נסים הדס: ארבע קטגוריות.
<נסים הדס: אין חברה באירופה שעושה כזה דבר, אין.
<נסים הדס: האיטלקים קנו מאיתנו מטוסים כאלה.
<נסים הדס: צריך להבין, כזה מטוס בממוצע לעסקה עולה 200 עד 500 מיליון דולר.
<נסים הדס: אנחנו אחראים לכל הפתרון, אנחנו לוקחים מטוס, שאנחנו לא מייצרים אותו, מתאימים אותו, שמים בו את המערכות ומספקים אותו ללקוח.
<נסים הדס: מה שאפשר לראות פה זה שמי שנמצא בשוק הזה זה הענקים בארצות הברית, חברת בואינג, חברה שעושה מחזור של 100 מיליארד דולר בשנה, חברת לוקהיד מרטין, חברת לוקהיד מרטין זו החברה שמייצרת את ה-JSF, זאת אומרת אלה חברות הענק והם נמצאים בשוק הזה, מה שאנחנו נמצאים בכל הקטגוריות של השוק.
<נסים הדס: זה מאוד מאוד מייחד אותנו.
<נסים הדס: זה קו אחד.
<נסים הדס: דבר שני זה מערכות מכ"ם.
<נסים הדס: מה זה מה זה מכ"ם?
<נסים הדס: מכ"ם זה אלמנט שמגלה את האובייקטים שנמצאים, או באוויר או בקרקע.
<נסים הדס: אני אתן לכם דוגמה, מכ"ם של כיפת ברזל זה המכ"ם שמגלה את כל הרקטות, הטילים שנורים לכיוון מדינת ישראל והוא בעצם מהווה את שכבת ההגנה בפני הטיל.
<נסים הדס: זו דוגמה של מכ"ם.
<נסים הדס: יש כמה סוגי מכ"ם, אחת, לפי הפלטפורמה שלוקחת אותו ולפי האיום.
<נסים הדס: אז זו קטגוריה מקצועית, אבל מה שאפשר לראות זה מכ"מים טקטיים, מה זה מכ"מים טקטיים?
<נסים הדס: זה מכ"מים קטנים ששומרים על גבולות.
<נסים הדס: אתה שם את המכ"ם על הגבול, הוא מגלה ניסיונות חדירה, הוא מגלה רכבים, אז המכ"מים הטקטיים האלה נמכרו לצה"ל וגם מגנים על גבולות אמריקה, ארצות הברית.
<נסים הדס: היום מכ"מים שלנו נמצאים על הגבולות, בין גבול ארצות הברית למקסיקו.
<נסים הדס: זכינו לאחרונה, גם שומעים בתקשורת את נושא הקיר שטראמפ רוצה לבנות, אז חברה שלנו בארצות הברית הולכת להיות חלק מהבנייה של הקיר.
קסניה סבטלובה: אבל מי משלם?
<נסים הדס: האמריקאים.
<נסים הדס: לא אכפת לי איך הכסף מגיע, אבל בסוף זה בא מבנק אמריקאי.
קסניה סבטלובה: זו שאלה פוליטית.
<נסים הדס: ברור.
<נסים הדס: מכ"מים, הגנה אווירית, מכ"מים שלנו זה חלק ממערכת כיפת ברזל.
<נסים הדס: שתבינו רגע מה זה כיפת ברזל, כיפת ברזל, העדנה שלה הגיעה ב'צוק איתן'.
<נסים הדס: כמות הטילים שנורו לכיוון ישראל ב-50 ימי לחימה של 'צוק איתן' יותר גבוהה מכמות הטילים שנורו על לונדון בכל מלחמת העולם השנייה.
<נסים הדס: המכ"ם גילה את כולם, ידע לחשב מאיפה הם יצאו ולאן הם הולכים לפגוע ועל סמך החיזוי איפה הוא הולך לפגוע הוא החליט באיזה אזור להפעיל את המכ"ם, מערכות השליטה והבקרה החליטו באיזה אזור להפעיל את ההתראה, מה שקוראים צבע אדום, ואם הוא הולך ליפול באזור שדורש הגנה גם יירטו אותו על ידי הטיל של כיפת ברזל.
<נסים הדס: אי אפשר לתאר מה היה קורה במדינת ישראל אילו לא הייתה כיפת ברזל.
<נסים הדס: כמות הטילים שנורו והפגיעות בנפש וברכוש היו שמים את מדינת ישראל בסיטואציה שממשלת ישראל הייתה נאלצת להגיב תגובה הרבה יותר חריפה שהדבר הזה היה גורם לנפגעים, גם בצד שלנו וגם נפגעים בצד שלהם.
<נסים הדס: זאת אומרת הפעילות היבשתית הייתה פעילות מידתית והממשלה, היה לה את החופש להחליט.
<נסים הדס: בראייה הזאת מערכת כיפת ברזל הפכה להיות מערכת אסטרטגית והמכ"ם שלנו הוא חלק מהמערכת הזו.
<נסים הדס: בקיצור, יש לנו מכ"מים בכל האפליקציות.
<נסים הדס: זאת החברה היחידה בעולם, כוכב גדול זה אומר שאנחנו בשכבה המובילה.
<נסים הדס: אתם יכולים לראות פה חברות אחרות בעולם.
<נסים הדס: אז יש לנו מכ"מים טקטיים ומכ"מי הגנה אווירית, נמצאים בכל הספיין של המכ"מים, אנחנו חברה מספר שלוש בגודלה בעולם במכירות מכ"ם ויחסית לגודל האוכלוסייה, יחסית לגודל המדינה, יחסית לגודל אשדוד, יחסית לכמות העובדים והעובדות אנחנו מספר אחת.
<קריאה: אתם מעסיקים לא רק מאשדוד.
<נסים הדס: הדבר האחרון, זו חברת הייטק, כמות העובדים שלנו, 70% זה מהנדסים ואקדמאים ושניגע בסוגיות העלייה, אנחנו קולטים מהנדסים מהאוכלוסייה האתיופית, מהעלייה הרוסית, בתחומי ההייטק.
<נסים הדס: אנחנו מאוד מאוד גאים, מאוד מאוד גאים, שיש לנו משהו כמו 30 אקדמאים אתיופים.
<נסים הדס: אנחנו עשינו עבודה מאוד ממוקדת על מנת לקלוט מהאוכלוסייה הזאת.
<נסים הדס: אנחנו לא עשינו להם שום חסד, לקחנו אותם, חינכנו אותם, בדקנו אותם, קלטנו מהנדסים, עורכי דין.
<נסים הדס: יש לנו סיפור של אתיופי - - -
<קריאה: אחר כך, אל תגלה.
<נסים הדס: אז תראו את המגוון.
<קריאה: האמת, כל מי שאנחנו מביאים לפה זה סיפור מיוחד.
<נסים הדס: הבנתם מה זה אלתא בקליפת האגוז, עכשיו בואו נראה מה החזון של החברה.
<נסים הדס: החזון של החברה, כל ארגון, אני טוען שהוא צריך שיהיה לו חזון.
<נסים הדס: חזון זה איזה שהוא כוכב צפון, עמוד האש, שמנחה את האסטרטגיה של החברה.
<נסים הדס: אז קודם כל אנחנו רוצים להגיד, אנחנו חוליה במימוש החזון הציוני.
<נסים הדס: זה לא מתביישים, שמים את זה, תולים את זה בכל המקומות, עובדים מכירים, חוליה במימוש הציונות.
<נסים הדס: מתעסקים במערכות מודיעין, מההצגה הפשוטה רואים שאנחנו בעצם מתעסקים במערכות מודיעין, מובילים בעולם על בסיס של מצוינות עסקית.
<נסים הדס: הנושא של ההצטיינות העסקית זה חלק מהדנ"א שלנו ותמיד יש תחושה שחברה ממשלתית וסיפורים שקוראים בעיתונות עם תעשייה אווירית וסיפורי שחיתויות, אנחנו בעניין הזה, תודה לאל, נקיים לחלוטין.
<נסים הדס: אנחנו חברה שמרוויחה בגאווה ותורמת את הדיבידנד למדינה ועובדים שלנו, תיכף תראו, מאוד מאוד מסורים לחברה למרות שהם לא מקבלים את כל הפיצוי שהם היו יכולים לקבל בחברה פרטית.
<נסים הדס: בעצם אנחנו בסוף תורמים לביטחון ולכלכלה של מדינת ישראל.
<נסים הדס: כל מה שמערכת הביטחון יכולה לקנות מאיתנו היא קונה מאיתנו, היא לא מחפשת פתרונות בחו"ל.
<נסים הדס: כלכלה, הייצור, מוכרים בעולם ומביאים כסף למדינה ומייצרים מקומות עבודה.
<נסים הדס: היצוא גם תורם לביטחון כי אם אני לוקח בתור דוגמה את מכ"ם כיפת ברזל, אנחנו מוכרים אותו למערכת הביטחון ובערך פי ארבעה, פי חמישה, מייצאים אותו.
<נסים הדס: מה זה נותן לנו?
<נסים הדס: שהתשתיות והיכולת ואבני הבניין, מי שמזמין אותם זה היצוא וצה"ל נהנה מהתשתית הזאת ולא לחינם באירוע של 'צוק איתן' התחלנו לפרוס תוך כדי לחימה מספר סוללות לא קטן.
<נסים הדס: אז אני אומר, פעילות היצוא, זה תורם לביטחון כמעט בצמידות ישירה, לא במובן זה שאנחנו מגדילים את ה-VDP ולמדינת ישראל יש יותר כסף ואז היא קונה יותר ביטחון, לא, אנחנו ברמה למטה, ממש למטה, שצה"ל נהנה מזה שהתשתיות שלנו מוחזקות בעיקר על ידי יצוא, מייצרים מערכות.
<נסים הדס: מן הידועות שלמשל מכ"ם סיור ימי שלנו סייע לפני למעלה בעשור בלכידה של האונייה קארין איי.
<נסים הדס: אז המכ"ם הזה פותח על חשבון היצוא, צה"ל נהנה מזה וכמובן שיש עוד דברים שלא המקום פה להרחיב.
<נסים הדס: אז קודם כל יש לנו פה כל מיני נקודות ציון של תולדות העם היהודי וזה מההיסטוריה ואחר כך המשך של נקודות ציון של תולדות הציונות.
<נסים הדס: ניסינו לשים את הדברים המשמעותיים בעינינו.