GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מישל טובאלי: אנחנו קיבלנו אישור מהקב"ט לפרסם בקבוצת הפייסבוק, יש קבוצת פייסבוק גדולה של נשים בנות העדה האתיופית, רק נשים, לא זוכרת כרגע את השם שלה, וקיבלנו אישור מהקב"ט לפרסם שם הצעות עבודה, משרות, לא רק בשביל נשים, שהן תוכלנה להעביר לילדים, לבעלים, לגיסים, לא משנה, זה פותח פה כמות עצומה של עולים.
<מישל טובאלי: כל נייר שמגיע אלינו נבחן.
<מישל טובאלי: יש כאלה שמגיעים באופן עצמאי ויש יוזמה שלנו, אבל אנחנו עושים את זה כבר שנים, עוד לפני 2011, של ה - - - אנחנו שנים עושים את זה.
אברהם נגוסה: זה ברור לי, רק כדי להגדיל את מספר העובדים שנקלטים פה.
אברהם נגוסה: אם יכול להיות שיהיה שיתוף פעולה עם משרדי הממשלה, משרדי הממשלה באים לעסקה חברתית או מפעל שיש לו עניין של רווח, זה חשוב לו, אז אם משרדי הממשלה באים ומציעים להם 'בואו תקלטו עולים חדשים', לא משנה מאיפה, והממשלה מגבה או נותנת להם סיוע לעידוד.
אברהם נגוסה: האם קיים דבר כזה?
<נסים הדס: הממשלה לא - - -
<קלאודיה כץ: לא, הם גם חלק מהממשלה ואז יוצא שאנחנו כן מממנים בעיריית אשדוד את אותו פרויקט שנמצא בקשר, אנחנו כן מממנים כאן, יש לנו כאן משרד, לשכה, אנחנו כן מממנים באשדוד מרכז תעסוקה שעוסק בתעסוקת עולים, משימים את העולים לעבודה, אנחנו כן מזמינים והם משתתפים איתנו בירידי תעסוקה שאנחנו מקיימים.
<קלאודיה כץ: אז קיימנו באשדוד לפני כמה שנים, בתל אביב, באר שבע, אנחנו כן מפרסמים את המשרות לעולים.
<קלאודיה כץ: עושים את זה מרוכז דרך תעשייה אווירית וחלק מגיע לכאן, אבל אנחנו התחלנו - - - נכנסנו לתפקיד ואז באתי ואמרתי 'יופי, אנחנו נממש את קידום ההעסקה', אבל הסבירו לי במשרד, 'תקשיבי, את מממנת את הממשלה.
<קלאודיה כץ: את ממשלה, את לא יכולה לממן את עצמך'.
<קלאודיה כץ: אז כאן במקרה הזה זה לא מעסיק פרטי שאתה מעודד אותו, יש מעסיק שהוא מעוניין גם בלי שאתה תעשה את זה כספית, אז זה שיתוף הפעולה הוא אנושי.
<קלאודיה כץ: כמובן עם העובדים שלנו כאן בשטח.
<נסים הדס: אני אגיד את זה ככה, אנחנו כחברה חייבים להצטיין עסקית, חייבים, זה חלק מהדנ"א של החברה כי אנחנו נמצאים בשוק היצוא ואם אנחנו לא מצטיינים עסקית אנחנו לא יודעים לשרוד.
<נסים הדס: זה אחת.
<נסים הדס: שתיים, אנחנו חברה ממשלתית שלא מקבלת שום סיוע של מענקים של קליטה.
<נסים הדס: אפילו בימי 'צוק איתן', היה פה שר האוצר, אמרנו 'אנחנו נפגענו.
<נסים הדס: אנחנו תעשייה, נפגענו', הוא אמר 'אתה חברה ממשלתית, אתה לא תקבל כלום'.
<נסים הדס: מדינת ישראל החליטה שמערכת היחסים עם טורקיה היא לא מערכת יחסים שצריך להחזיק אותה בצד הביטחוני והיא התלתה לנו רישיונות, התוצאה שהטורקים חילטו לנו עשרות מיליוני דולרים, אף אחד לא פיצה אותנו.
<נסים הדס: 'תספגו את זה בדוחות שלכם, אתם חברה ממשלתית, לא נעביר מכיס לכיס'.
<נסים הדס: אנחנו חברה ממשלתית, אבל בסוף אנחנו מסתכלים על עצמנו כחברה עסקית לכל דבר, לא נהנים משום סובסידיה, תמיכה ממשלתית, שום דבר.
<נסים הדס: אפילו אלביט, שהיא חברה ציבורית, נהנית יותר מאיתנו ואנחנו לא זוכים לשום עדיפות בתחרויות במשרד הביטחון, שזה משרד ממשלתי.
אברהם נגוסה: לא, זה ברור, המשרדים, לא כל המשרדים, אבל משרדים מסוימים מקבלים תקציב במטרה לקדם את קליטת העלייה לכן אני שואל - - -
<נסים הדס: אנחנו לא מקבלים כלום.
אברהם נגוסה: אם המשרדים מעבירים את התקציבים שהוקצבו להם מהמדינה.
<נסים הדס: לא, בגלל שאנחנו חברה ממשלתית - - -
<קלאודיה כץ: אבל זה ממשלה.
<קלאודיה כץ: מממשלה לממשלה אתה לא יכול להעביר.
אברהם נגוסה: יכול.
אברהם נגוסה: אני אגיד לך, משרד הקליטה מקבל תקציב מיוחד כי המשרד, עבודתו ומטרתו לקדם את העולים, לכן הוא מקבל תקציב.
אברהם נגוסה: האם משרד הקליטה מנצל את התקציב על מנת להשיג את מטרתו לשילובם של העולים החדשים, זו הנקודה שאני רוצה להבין.
אברהם נגוסה: שתיים, בקשר ליוצאי אתיופיה, מעבר לזכאות הקליטה שלהם, גם למי שנולד פה, לא רק מי שעלה, יש תקציב שמשרד הכלכלה, משרד העבודה, קיבלו במיוחד - - -
<נסים הדס: אפשר רטרואקטיבית גם?
אברהם נגוסה: לקדם אקדמאים, לא אקדמאים, להכשיר אותם, לשלב אותם בעבודה.
אברהם נגוסה: יש תקציב מיוחד בנוסף לתקציבים הרגילים.
אברהם נגוסה: מה שאני רוצה להבין, האם התקציבים האלה הגיעו ליעד שלהם.
<קלאודיה כץ: אז התשובה היא כזאת, משרד העבודה והרווחה ידברו בעצמם, אבל משרד העלייה והקליטה, קיבלנו תקציב לתעסוקה, לא רק שהתקציב מומש ב-102% בהתחייבויות, אנחנו גם בביצוע מאוד גדול, מאוד גבוה במזומנים, אגב, אנחנו בטח משתמשים בתקציב שקיבלנו, גם להפעלת הכשרה מקצועית של העולים, גם לעברית תעסוקתית, גם לסדנאות לחיפוש עבודה, גם להשמה, גם למענקים למעסיקים, גם ליצירת ירידי תעסוקה, גם לעידוד עלייה, גם ל-OJT, העניין הוא שהמעסיק הספציפי, שאתה יושב כאן כרגע, זה ממשלה והממשלה לא מממנת את עצמה.
<קלאודיה כץ: אבל מעסיקים אחרים בהחלט, בשוק הפרטי, נהנים מקידום העסקה, מהסיוע של מימון מעסיקים.
<קלאודיה כץ: השנה למשל כ-900 איש קיבלו במשרד שלנו סיוע כזה, חלקם לצורך רישוי, חלקם לצורך השלמת התמחויות וחלקם לצורך כניסה לעבודה.
<קלאודיה כץ: יתרה מזה, על מנת לפתוח דלתות גם לעולים שאין להם עדיין הכשרה אנחנו פתחנו תכנית חדשה שאושרה בנובמבר 16' והופעלה במהלך 17', קידום העסקה לבלתי מקצועיים, שזו איזה שהיא הכשרה תוך כדי עבודה ואפשר במקביל, זה בעצם חריג מאוד גדול, לקבל גם הכשרה מקצועית.
<קלאודיה כץ: כי המשרד לא נותן שני סיועים בבת אחת, וכאן זה כן, כי זה נחוץ מאוד.
<קלאודיה כץ: העניין הוא שהמעסיק הספציפי הזה הוא בעצם כאילו שנשלם לעצמנו.
<ברוך מרזוק: אני רוצה להגיד לך משהו, אני לא מבין מה היא אומרת, אבל כשאני מסתכל ויש לי הרבה אנשים אתיופים אצלי, שהם הגיעו מכלום, אנשים פשוטים והם הכשירו את עצמם לבד.
<ברוך מרזוק: עכשיו, המפעל פה לא מממן להם לימודים ולא מממן להם שום דבר, אז אם אתה מדבר על כסף שיכול להגיע לאנשים האלה, הם לא יודעים לעשות את זה.
<ברוך מרזוק: אני לא יודע מה היא אומרת, נותנים כסף, לא נותנים כסף, אנחנו ממשלה, אבל הממשלה לא נותנת כסף לאנשים האלה.
<ברוך מרזוק: אם אתה יודע לעזור, שיגיע כסף לאנשים כדי שהם ילמדו, שהם יתפתחו, אז אתה עושה את המעשה הנכון.
<ברוך מרזוק: אבל יש תקציב והוא לא מגיע לפה, בוא נשים את זה ככה.
אברהם נגוסה: אוקיי, זה מה שאני רציתי, הכסף לא מגיע אישית לאנשים.
<ברוך מרזוק: לא, גם לא למפעל.
אברהם נגוסה: הכסף מגיע דרך - - -
<ברוך מרזוק: אז איך זה בא לידי ביטוי?
<ברוך מרזוק: מה האתיופי הפשוט הזה שיושב פה, מה הוא נהנה ממה שאתה אומר?
<ברוך מרזוק: הוא לא נהנה מכלום.
<ברוך מרזוק: אתה אומר 'יש כסף, יש כסף', איך הוא מקבל את זה?
<ברוך מרזוק: הוא לא מקבל.
אברהם נגוסה: אז דרך המשרדים.
אברהם נגוסה: המשרדים האלה שקיבלו את התקציב צריכים לתאם כמו המקום הזה - - -
<ברוך מרזוק: אז אני שואל אותך תכלס.
<ברוך מרזוק: אני מסביר לך פשוט, יש לי פה אנשים אתיופים, איך ה-10 שקל האלה שאתה מדבר עליהם מגיעים אליו?
<ברוך מרזוק: זה הכול דיבורים.
<קלאודיה כץ: אז אני אגיד לך, יש 2,300 איש שקיבלו השנה הכשרה מקצועית.
<ברוך מרזוק: תני לי להסביר לך.
<ברוך מרזוק: כל הכסף צריך להגיע לאנשים האלה בסופו של דבר, בתכלס לא מגיע כלום.
<קלאודיה כץ: אז זה לא נכון.
<ברוך מרזוק: לא נכון לא נכון, תגידי לאנשים שלא מקבלים.
<קלאודיה כץ: אין עולה חדש בארץ שלא קיבל סל קליטה, אין עולה חדש ש - - -
<ברוך מרזוק: מה זה סל קליטה?
<ברוך מרזוק: אני מדבר איתך על - - - לא שייך לסל קליטה.
אברהם נגוסה: קלאודיה, אנחנו לא מדברים על סל קליטה - - -
<קלאודיה כץ: לא, גם אני לא מדברת על סל קליטה, אני מנסה להגיע לתכלס.
<קלאודיה כץ: יש 2,300 איש שקיבלו הכשרה מקצועית, ביניהם עולי אתיופיה, עולי רוסיה, עולי צרפת, עולי דרום אמריקה, עולי דרום אפריקה, עולי צפון אמריקה, 2,380 איש קיבלו הכשרה מקצועית, קיבלו כסף אישי על מנת לעשות את ההכשרה המקצועית.
<קלאודיה כץ: יש כאלה שקיבלו סיוע מעסיקים באמצעות מעסיקים, יש כאלה שקיבלו סיוע, לא בכסף, בהשמה לעבודה, שזה הדבר הכי חשוב, יש גם כאלה.
<קלאודיה כץ: יש המון אנשים בארץ שמקבלים סיוע.
<קלאודיה כץ: העולים הספציפיים, אם יש כאן עולים עד 10 שנים בארץ, או עד 15 שנה בארץ, עולי אתיופיה, ומעוניינים - - -
<ברוך מרזוק: לא, הוא אומר גם כאלה שנולדו פה.
<קלאודיה כץ: כן, זה לא משרד העלייה והקליטה, זה משרד אחר.
<ברוך מרזוק: אבל אל תרגישי התקפה אישית, אני לא תוקף אותך אישית, אני מדבר תכלס.
<קלאודיה כץ: אני לא מרגישה, אני רק מבקשת לסיים.
קסניה סבטלובה: המשרד שלהם מטפל בעולים שהם עד 10 שנים בארץ ועולי אתיופיה 15.
<ברוך מרזוק: אני לא מדבר עליה אישית, אני מדבר על הכסף שהוא מדבר, זה לא אישית אליה.
אברהם נגוסה: התקציב לעולים חדשים, אני אמרתי, יש פה שני חלקים, החלק של הזכאות של מי שמוגדר עולה חדש, זה משרד הקליטה כמובן, דהיינו זה 10 שנים עולים אחרים, 15 שנה יוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: זו ההגדרה של זכאות עלייה.
אברהם נגוסה: עכשיו אמרתי, בנוסף, למי שגם לא עלה, אפילו שנולד פה או מעל ותק של 15 בארץ - - -
<ברוך מרזוק: תן לי להגיד לך.
אברהם נגוסה: רגע, אני אסביר לך.
אברהם נגוסה: זו ועדת שרים מיוחדת שהקציבה והכסף הזה לא הלך למשרד הקליטה, זה מעבר לזכאות, זה הלך למשרד הכלכלה ולמשרד העבודה.
<ברוך מרזוק: אתה שאלת משהו פשוט, אמרת שיש תקציבים כדי לקדם את עולי אתיופיה ואת הרוסים - - -
אברהם נגוסה: אז רציתי לדעת אם הם הגיעו.
<ברוך מרזוק: אז אני מנסה להגיד לך - - -
אברהם נגוסה: קיבלתי, לא הגיעו.
<ברוך מרזוק: - - - שכסף כזה לא מגיע לפה.
<ברוך מרזוק: הוועד נותן הכול.
<ברוך מרזוק: יותר מזה אני אומר לך, שהגיעו לפה עולים חדשים, אתיופים, לא רוצה להגיד לך 10 שנים, יכול להיות שהם גם יותר פה, אבל האנשים האלה התקדמו בזכות עצמם, ללא שום עזרה מאף גוף אחר.
<ברוך מרזוק: אם אתה, כיושב ראש ועדת קליטה, יודע להביא לאנשים האלה, שיש עוד הרבה כאלה פה, עזרה וקידום בלימודים ואני לא יודע מה, אם יש תקציבים שלך, המפעל פה לא יכול לממן להם את הלימודים שלהם, למרות שזה ממשלתי וממשלה לא מממנת את עצמה, הממשלה לא מממנת גם את המפעל הזה.
<ברוך מרזוק: בוא אני אגיד לך דוגרי, אין פה שום כסף בממשלה.
<ברוך מרזוק: אז אם אתה יודע כוועדת קליטה להביא לפה לעולים החדשים שיש פה, לאו דווקא אתיופים, מכל סוג אחר, להביא כסף כדי שהם יתקדמו, כדי שהם ילמדו, כדי שהם התפתחו, עשית את שלך פה היום.
<ברוך מרזוק: אם לא יודעים להביא ואם הכסף נגמר בכל מיני כאלה שאני לא יודע מה, אז בסדר, בוא נמשיך הלאה.
אברהם נגוסה: הכוונה פה זה לא הכסף שבא ישר לאנשים, אלא דרך תכניות, לכן שאלתי אם מעבר למשרד הקליטה, משרד הקליטה שאלתי רק למי שמוגדר עולה חדש, ומעבר לזה, האם יש - - -
<ברוך מרזוק: אנחנו לא מקבלים כלום.
<מישל טובאלי: יש שיתוף פעולה.
אברהם נגוסה: אני שאלתי אפילו לא העברת כסף, שיתוף פעולה ובאים ואומרים 'אוקיי, יש לכם עובדים, אנחנו רוצים שהעובדים האלה יתקדמו'.
<מישל טובאלי: יש שיתוף פעולה - - -
אברהם נגוסה: אוקיי, זה מה שרציתי לדעת.
אברהם נגוסה: אני ידעתי, אז אני יודע איפה לשאול.
<סלביה לוי: אנחנו היינו מאוד שמחים לקדם תכניות שיעזרו לעולים שמשולבים פה להתקדם מבחינה מקצועית ואישית כי אם הם מתפתחים מבחינה מקצועית הם גם יכולים להתקדם בשכר, זאת אומרת זה גם משפר את מעמדם הכלכלי.
<סלביה לוי: עובד שהוא מהנדס, אבל לא השלים תואר שני, יש לו רק שלוש שנים, אם יעזרו לו להשלים תואר שני, אנחנו יכולים לקדם אותו ולתת לו דירוגים שעוזרים לו בעצם אחר כך כלכלית.
<סלביה לוי: לכן אם יש תכניות כאלה שאנחנו יכולים לשלב אותם, אנחנו מאוד נשמח.
<סלביה לוי: לא כסף, תכניות שהם יקבלו את התשלום ואנחנו נעזור.
<מישל טובאלי: יש פה עובדים.
אברהם נגוסה: נכון, אז בואו נשמע את העובדים.
<מישל טובאלי: יש לנו כאן עולים, כמו שאמרתי קודם, מרוסיה, מאתיופיה, מקנדה ומצרפת ואני חושבת שכל אחד יציג את עצמו בכמה מילים, יסביר מה תפקידו, איך הוא נקלט פה בארץ ובאלתא.
<אולגה קנבסקי: שלום.
<אולגה קנבסקי: אולגה, 23 שנים בארץ, מתוכם 19 שנה בתעשייה האווירית באשדוד, באלתא.
<אולגה קנבסקי: נקלטתי בתור עובדת סטודנטית דוברת רוסית, כי הייתי צריכה את השימוש בשפה.
<אולגה קנבסקי: אחר כך התקדמתי במשהו אחר לחלוטין, היום אני מנהלת משאבי אנוש באחד המפעלים פה.
<אולגה קנבסקי: נשואה, 3 ילדים.
<נסים הדס: ומה את אומרת על תהליך הקליטה באלתא שלך?
<אולגה קנבסקי: מדהים.
<אולגה קנבסקי: ארבע שנים הסתובבתי בארץ בעבודות אחרת, את השפה למדתי בסופו של דבר כאן.
<נסים הדס: ומה, תמליצי לעולים?
<אולגה קנבסקי: נסים, זה המקצוע שלי היום.
אברהם נגוסה: אז נראה לך שזה המקום הכי טוב לקליטה?
<אולגה קנבסקי: זה מקום מדהים, אני אומרת לך, מעבר לזה, הגעתי לפה וכשהתראיינתי לא הבנתי איך קלטו אותי כי בסופו של דבר למדתי באוניברסיטה, אבל גמגמתי, לא יכולתי לדבר, לא יכולתי לתקשר יותר מדי.
<אולגה קנבסקי: הבן אדם שראיין אותי החליט שלא משנה מה, הוא נותן לי צ'אנס, ואת השפה בסופו של דבר, השפה לתקשר עם האנשים, למדתי כאן.
<סלביה לוי: והיא מנהלת היום, התחילה כסטודנטית.
<סלביה לוי: מצטיינת.
<עמית אסגה: אני עמית אסגה, אני גר באשדוד.
<עמית אסגה: בארץ 20 שנה, מתוכם 8 שנים אני באלתא.
<עמית אסגה: אחרי השחרור שלי בחיל האוויר, אחרי שירות בתור קצין, בעצם הגעתי לאלתא כמקום העבודה הראשון שלי.
<עמית אסגה: אני מהנדס חשמל ואלקטרוניקה, כיום אני עוסק בתוכנה, מפתח, ומנהל את תוכנת השו"ב, שליטה ובקרה של תפעול של מכ"מים של כיפת ברזל, שרביט קסמים ועוד פרויקטים של לקוחות זרים גם.
<עמית אסגה: התמזל מזלי ומקום העבודה הראשון שלי היה אלתא ואני שמח על כך, כי זה באמת מקום עבודה נהדר, שיש בו את העניין האתגרי בתעסוקה, בעבודה, במקצוע, וגם יש את העניין החברתי.
<עמית אסגה: כמו שסיפרו פה, המקום מקדם, נושא של התנדבויות בקהילה זה בראש מעייניה של החברה.
<עמית אסגה: אני, ממה שאני מכיר את עצמי, מאז תקופת הלימודים, אני אוהב להתנדב, לתרום לחברה כמה שאני יכול.
<עמית אסגה: המקום הזה גם היום מאפשר לי לעשות את זה בכל מיני מסגרות והשילוב הזה של תרומה לקהילה וקידום בעבודה המקצועית, אני אבא לשני ילדים קטנים, וגם לנהל משפחה, זה מקום עבודה מושלם.
<עמית אסגה: אני אומר את זה בלב שלם.
<עמית אסגה: היום אני שואף להתקדם בעבודה שלי, אני כבר מנהל עצמאית תוכנות של מכ"מים שונים, כמו שאמרתי, נסיעות לחו"ל, כמו שנסים תיאר, בכל מיני חורים בעולם, אבל אני עושה את זה בכיף, מרגיש שייך למשפחה ובאמת אחת הטובות.
<עמית אסגה: לא חושב להחליף מקום עבודה בזמן הקרוב, אלא אם כן משהו אחר יקרה, של העתקת מקום מגורים.
<עמית אסגה: וזהו, אני מקווה להמשיך ולהשתפר מקצועית וגם לשפר את תנאי ההעסקה שלי וזהו.
<נסים הדס: הוא לא סיפר על עצמו מספיק.
<נסים הדס: הוא נולד באתיופיה.
<עמית אסגה: זה רואים, מה?
<נסים הדס: יש כאלה, כמו שאמרת, בנים שנולדו בארץ.
<נסים הדס: בגיל 5 הוא התייתם מההורים והוא הלך ולפרנסת המשפחה הפך להיות רועה צאן, עד גיל 9-10.
<נסים הדס: ואז המשפחה החליטה שהם עולים לישראל, הלך ברגל עד אדיס אבבה ובגיל 10 הוא התחיל ללמוד, מה שאנחנו מתחילים בגיל 6 הוא בגיל 10 ובגיל 18 הוא סיים לימודי תיכון, בא לארץ, התקדם.
<נסים הדס: הוא חלם לעלות לציון והיום הוא מגן על ציון.
<עמית אסגה: רק נקודה קטנה.
<עמית אסגה: יש פה שני חבר'ה שמאדיס אני מכיר אותם, למדנו באותה כיתה.
<עמית אסגה: הרבה שנים לא ראיתי אותם.
<עמית אסגה: אותה כיתה, כן.
<נסים הדס: למה אני מכיר את הסיפור שלו?
<נסים הדס: כי אנחנו עושים הרבה מורשת וזה חלק מהסיפורים, הבאנו אותו והבאנו את אמא שלו.
<נסים הדס: אמא שלו ברחה, לא רצתה לבוא, אמרתי לה 'את באה' והבאנו אותה.
<נסים הדס: היא פתאום רואה את הבן שלה, שהיה רועה צאן, אומרים הוא אחראי לתוכנה של כיפת ברזל.
<נסים הדס: זה משהו לא יאומן.
<נסים הדס: תאמין לי, אני הולך עם זה, אומר, תשמע, בשביל זה שווה לבוא כל יום לעבודה.
<עמית אסגה: אני יכול להגיד, מבחינת החברה, התרומה לקהילה, לא פעם פניתי למישל לעזרה, כל מיני ציוד מחשוב למועדוני נוער שיש פה, היא לא היססה ודרכה השגתי עוד אנשים ועוד אנשים.
<עמית אסגה: אני מדבר איתך על הדברים שגורמים לי להרגיש שאני במקום טוב.
<מישל טובאלי: אבל הוא צנוע והוא גם לא מספר שאני לא מכריחה אותו, אבל הוא נרתם לכל הפעילויות של הפרויקטים של הקהילה והוא נותן דוגמה אישית, הוא פרויקט, הוא פשוט מספר את הסיפור האישי שלו כדי לתת לילדים אחרים, אגב לא רק בני העדה האתיופית, כי הסיפור שלו הוא השראה לכל הילדים הצעירים, ואנחנו שילבנו אותו בפרויקט שלכל ילד יש זכות לחלום והוא מספר את הסיפור האישי שלו.
<מישל טובאלי: אנחנו מקבלים פידבקים, הוא פשוט מודל להערצה ולחיקוי.
<מישל טובאלי: אז זה הדדי, הם נותנים יותר ממה שאנחנו יכולים אי פעם להחזיר להם.
<נסים הדס: אתה יושב שם בכנסת, תביא את ראש הממשלה לפה.
אברהם נגוסה: זה מאוד מרגש.
אברהם נגוסה: אז אתה למדת בבית ספר באדיס אבבה?
<עמית אסגה: נכון.
<עמית אסגה: שם א'-ב'.
אברהם נגוסה: אני הייתי בא גם לשם, לביקור.
אברהם נגוסה: אתה זוכר שהייתי באדיס?
<עמית אסגה: בטח.
אברהם נגוסה: מפה הייתי נוסע, אני יותר ותיק ממנו.
אברהם נגוסה: אני גם הייתי רועה צאן כמוהו, בכפר.
אברהם נגוסה: מאוד גאים בכם.
<אשר בוסידאן: אני נולדתי במרוקו, בטנג'יר ויצאתי לקנדה בגיל 4 ושם הייתי עד גיל 46, הייתי שותף במשרד של עורכי דין, ליטיגציה, ועליתי לארץ וכמעט מיד אחרי שעליתי לארץ נקלטתי באלתא כעורך דין.
<אשר בוסידאן: היום אני סגן היועץ המשפטי של אלתא.
<אשר בוסידאן: רק סיפור אחד שתבינו את המשמעות של העבודה פה.
<אשר בוסידאן: אני אמרתי את זה לשותפים שלי בטורונטו, שהייתי איתם במשך 20 שנה, שכל הקריירה שלי בטורונטו, 20 שנה, ופה היום יש לי 11 שנים, אם הייתי יכול לכתוב ספר על מה ההישגים וכו' ב-20 שנה זה יהיה ככה, פה ההישגים והחוויות זה אולי ארבעה כרכים.
<אשר בוסידאן: אז המשמעות של החיים פה ולעבוד פה בשביל חברה ממשלתית שמגנה על כל עם ישראל, אני לא יכול במלים להביע את הרגש שלי.
<נסים הדס: הוא עורך דין שעיקר עיסוקו זה חוזים בינלאומיים, בסוף הוא מביא לנו את החוזים שבונים את התשתית ליכולת הטכנולוגיות שצה"ל נהנה ממנה.
<נסים הדס: הוא יושב בכל מיני חורים בעולם ומנהל משאים ומתנים ולקוחות בסוף אפילו אומרים 'תגיד, מה, בוא נשאל את עורך הדין שלך, מה הוא אומר'.
<נסים הדס: משתמשים בו גם לפעמים בתור - - - האמינות והיושרה זה חלק מהדנ"א של הארגון והוא, כעורך דין, הוא מקרין לזה - - - אשתי עורכת דין, אני יכול לדבר על עורכי דין.
<קלאודיה כץ: אתה עשית רישיון בארץ?
<אשר בוסידאן: כן.
<קלאודיה כץ: אתה עשית את קורסי ההכנה?
<קלאודיה כץ: של משרד העלייה והקליטה?
<אשר בוסידאן: של - - - כן, כן.
<מישל טובאלי: אז הנה כבר שיתוף פעולה, בלי שידענו.
<קלאודיה כץ: אתה למדת בארץ?
<קלאודיה כץ: תואר קיבלת בארץ?
<עמית אסגה: כן.
<קלאודיה כץ: מינהל הסטודנטים?
<עמית אסגה: - - -
<קריאה: גם אני.
<קלאודיה כץ: אז זה גם משרד העלייה והקליטה.
<קלאודיה כץ: זה לעניין שהכסף לא מגיע לאנשים אז גם צריך - - -
<ברוך מרזוק: אני לא מדבר על זה בכלל.
<ברוך מרזוק: את נכנסת לדברים אישיים יותר מדי.
<מישל טובאלי: זה קורה ישירות מולם, לכן אנחנו לא - - -
<גרגורי מקובסקי: שלום, שמי גרגורי מקובסקי, אני 27 שנים בארץ, למדתי פה בארץ, יש לי תואר שני בפיזיקה, אני באלתא 9 שנים, נקלטתי כפיזיקאי צעיר, עכשיו אני מנהל תחום של פיתוח וסימולציות, מנהל מספר אנשים, עוסק בדברים הכי, בוא נגיד מתקדמים, שכנראה שתשמעו עליהם עוד כמה שנים, שאני לא יכול לדבר עליהם פה, אבל אני חושב שאם הייתם שואלים איך הקליטה שלי באלתא, לדעתי הקליטה הכי טובה זה בעצם כשאני לא רואה הבדל בין הקליטה שלי לקליטה של עובד רגיל, ישראלי, בוא נגיד ככה.
<גרגורי מקובסקי: פה, איך שנכנסתי, טוב, רשמו איפה שהוא שנולדתי ברוסיה ובזה זה נגמר.
<גרגורי מקובסקי: לא ראיתי, לא אפליה, ולא מצד שני, לא - - - הייתי שווה.
<גרגורי מקובסקי: זה הכי טוב, זו ההרגשה הכי טובה, כי זה מה שאתה צריך לקבל, אתה צריך לקבל יחס שווה, ואם צריך לימודים ואם אני פחות טוב או יותר טוב מאחרים, אז אני צריך להישפט כמו כולם.
<גרגורי מקובסקי: אז אלתא מצטיינת בזה, אני חושב.
<גרגורי מקובסקי: דבר נוסף שחשוב מאוד באלתא, חוץ מעסקים, שהעסקים, כמו שנסים אמר, אנחנו לא מייצרים פה מכונות תפירה, אנחנו מייצרים דברים שמגנים על עם ישראל, מבחינתי העלייה ואלתא זה סגירת מעגל כי אני לא, עם כל הכבוד, עובד בהייטק, כאילו מייצר לאיזה שהיא חברה אמריקאית, אלא מייצר דברים שמגנים על המדינה, בסופו של דבר.
<גרגורי מקובסקי: הם גם עולים כסף, אבל בסופו של דבר אני רואה את זה טס בשמים ובגבול ואני פיתחתי שם אלגוריתם.
<גרגורי מקובסקי: זה מאוד חשוב.
<אשר איילי: שלום, קוראים לי אשר איילי, אני בארץ 33 שנים, עליתי כמעט בן 4, אני באלתא 7 שנים ואשר בוסידאן הוא בין החונכים והמנטורים שהיו לי.
<אשר איילי: אני עורך דין.
<אשר איילי: טוב, לדבר על אלתא זה כמו לדבר על עצמך, זה קצת מביך.
<אשר איילי: באלתא, מה שחשוב זה טכנולוגיה ומערכות, אבל דואגים לפרט לא פחות, למרקם האנושי, לסביבה.
<אשר איילי: אין תחליף ואין כלום.
<אשר איילי: אני כמובן מתחבר לדברים שנאמרו כאן, רק אני אוסיף ואומר, דווקא כן, אני קצת מתחבר לדברים של מרזוק.
<אשר איילי: אני אומר כן, משקיעים בהכשרה ובהשכלה, אבל בסופו של יום בן אדם קונה כלים ואם הוא לא יוצא ועוסק ומתפרנס מזה לא עשינו כלום.
<אשר איילי: פה אני חושב המקום, כמשרד קליטה, אני דווקא כן מעודד את זה, שעוקבים איך זה מתיישם בפועל.
<אשר איילי: זה מאוד חשוב, אם יש מימון, תקציב כזה או אחר, כן, שיכול לקדם אנשים או להעסיק עוד אנשים, באמצעות התמיכה שלכם, אדרבא.
<אשר איילי: אני כן מצדד בדברים שלו.
<אשר איילי: כמובן לגבי אלתא, פה מגוון התעסוקה הוא רחב ומגוון ההתקדמות וההתפתחות שלך הוא אין סופי, תרצה תעשה.
<אשר איילי: אין לי מה להגיד, מקום מאוד מדהים, חומר אנושי וכמובן ציונות בהתהוותה.
<אשר איילי: אני בין אלה שצעדו במדבריות ואני כן שרדתי, שילמתי מחיר יקר להגיע לכאן, אבל אני חושב שעצם העלייה שלי, שאני נמצא במקום כזה, זה בעצם לממש את החלום של כל אלה שלא צלחו ולא הגיעו לכאן.
קסניה סבטלובה: איך קרה המפגש שלך עם אלתא?
<אשר איילי: עם אלתא?
<אשר איילי: זה סיפור בפני עצמו.
<אשר איילי: אני סיימתי התמחות, התמחיתי בבית משפט ולמדתי לקראת מבחני הלשכה ובמקביל עבדתי עם בני נוער, נוער במצוקה, ואז העברתי קורות חיים.
<אשר איילי: אז ההוא, קראו לו רוני רוזנברג, זה הגיע אליו והוא התקשר אליי והוא אמר לי 'זה פרוצדורה כאן להיכנס, אני אפגוש אותך בחוץ'.
<אשר איילי: נפגשנו, ואני באתי ככה, בתחילת דרכי, איש זה, קצת יראה, אז הוא אמר לי 'יש לך קורות חיים מרשימים, אבל בוא נשמע אותך', אחרי שתי דקות הוא אמר לי 'אתה נשמע יותר מרשים מקורות החיים, תמשיך בשלך, אני אנסה לעשות מה שצריך'.
<אשר איילי: וכך הגעתי לפה.
<אשר איילי: ואני כן מתנדב ואעשה ואהווה דוגמה, ואשמש מבחינתי שגריר של אלתא בכל מקום שאפשר.
<נסים הדס: אפרופו, הוא אמר שהוא הגשים ואחד הפרויקטים שעשינו, הבאנו פה לביקור באלתא, בשני מחזורים, ניצולי שואה שהצאצאים שלהם הם עובדי אלתא, הילדים, דודים, באו לבקר, היו פה כמה מאות, נכנסו פה, יצאו, ראו את העוצמה, אמרו 'תשמע, אנחנו רואים איפה היינו ולאן הגענו ואיפה ההמשך'.
<נסים הדס: אתה מקבל כזה - - - גם העובדים, גם בני המשפחה וגם האחרים ראו בזה אין סוף אנרגיה.
<מישל טובאלי: אשר גם מתנדב לפרויקטים של אלתא בקהילה ומהווה דוגמה.
<מישל טובאלי: החבר'ה בני העדה האתיופית פה, באמת, הם כולם נרתמים, בודדים, אולי בגלל חוסר יכולת להגיע למקומות שלא משתתפים בפרויקטים, אבל רובם ככולם משתתפים בפרויקטים שלנו.
<אילן אלוש: שלום, אני אילן אלוש, עליתי ב-2004, לפני 13 שנים, מצרפת, מדרום צרפת.
<אילן אלוש: המטרה שלי הייתה להתגייס בהתחלה, רציתי פשוט, הייתי שומע על צה"ל צה"ל צה"ל, הגעתי לחיל האוויר ומפה לשם הגעתי לתעשייה האווירית.
<אילן אלוש: הייתי בלוד שנה כמכונאי מטוסים עד ששמעתי על פרויקט מעורב בין אלתא לתעשייה האווירית לוד ואז הגעתי לאלתא, כעובד קבלן בהתחלה, ואז לאט לאט הכניסו אותי כעובד חברה ולמדתי הנדסאי אלקטרוניקה ומחשוב, עברתי לפרויקט שביל החלב, כל נושא החלל, הייתי שנתיים אחרי מעבדת חלל ועכשיו הפכתי לאחראי ניסויים סביבתיים של הנושא.
<אילן אלוש: מה זה אלתא?
<אילן אלוש: אלתא היא חברה שדוחפת אותך הלאה.
<אילן אלוש: לא היה לי שום דבר פה, ממש, זאת אומרת איך שהגעתי לפה עובד קבלן, מה, מי אנחנו?
<אילן אלוש: ואז דוחפים אותך ללמוד, דוחפים אותך להתקדם הלאה.
<אילן אלוש: זה פחות או יותר.
<אילן אלוש: טוב להיות פה, בסופו של דבר, טוב לעבוד פה.
<נסים הדס: איפה אתה גר בארץ?
<אילן אלוש: באשדוד.
<אילן אלוש: אני לבד בארץ, אני, אשתי ושני הילדים.
<אילן אלוש: אין הורים, אין סבא, אין סבתא, ככה למדנו, ככה הסתדרנו.
<נסים הדס: הוא מתעסק בפרויקט חלל.
<נסים הדס: היה פה ביקור לפני איזה שש-שבע שנים של נשיא נאס"א, שביקר לרגל יום השנה של אילן רמון.
<נסים הדס: נאס"א גילתה עניין בלוויין שאנחנו עשינו אותו והיא רצתה אותו לחקור מה שקורה בכוכב נוגה, כי נוגה זה כוכב שהוא מאוד סמיך, יש לו אטמוספרה, אבל הטמפרטורה שם היא מאוד גבוהה והדרך היחידה לדעת מה קורה זה באמצעי מכ"ם, אז הם אמרו, 'נשלח את הלוויין עם המכ"ם הזה שלכם'.
<נסים הדס: ואז באתי אליו ואמרתי לו 'תשמע, אנחנו פה, עברנו פה', סיפרתי לו את ההיסטוריה של אלתא, עברנו לפה, 69', היה רק חולות פה, רק חול וחול וחול, ב-69' אתם שמתם בן אדם על הירח.
<נסים הדס: אנחנו 40 שנה אחרי זה מסתכלים אחד על השני בגובה העיניים.
<נסים הדס: נושא החלל זה נושא שהוא אחד הדברים שפרצנו ובאמת תודות לאנשים כמו אילן.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלוב.
קסניה סבטלובה: התרשמתי מאוד, גם מהמצגת שהצגת והסרטונים המרגשים.
קסניה סבטלובה: אני ראיתי אותם פעם ראשונה, אתם הרבה פעמים וזה לא יכול שלא להשאיר רושם וביחס להרבה מקומות עבודה שאנחנו שומעים עליהם, ושם מתמודדים, בעצם לא מתמודדים עם שאלת הקליטה של העולים, אפשר רק להצדיע.
קסניה סבטלובה: מה שאפשר לשפר, מבחינתנו, כנבחרי ציבור וחברי כנסת שמייצגים את הציבור בכנסת, אז אנחנו נשמח לשמוע מכם, מה אנחנו יכולים לעשות בנוסף למה שקיים, תכניות של המשרדים שקיימות, כדי להגביר את הקצב של קבלת העולים לעבודה.
קסניה סבטלובה: כפי שאנחנו רואים, ידענו את זה תמיד, מי שנקלט בעבודה בדרך כלל גם נקלט בחיים.
קסניה סבטלובה: הוא יוצר חוג חברתי, הוא משתלב בפרויקטים שונים ומשלבים אותו גם בעבודות ההתנדבות המעולות שיש פה וזו הדרך הכי טובה להתגבר על המחסום הזה של זרות ולהיות חלק ממשהו יותר גדול מעצמך.
קסניה סבטלובה: אז כל הכבוד ואנחנו פה לרשותכם.
אברהם נגוסה: יש עוד מי שרוצה להתייחס?
<מישל טובאלי: קודם כל המנכ"ל מבקש להעניק לכם מזכרת.
אברהם נגוסה: לא, עוד לא סיכמנו.
<מישל טובאלי: לא, אבל אני הבנתי שחברת הכנסת צריכה לעזוב.
אברהם נגוסה: אני יודע, אבל אני רוצה לסכם, לפני הסיכום אני שואל אם יש מישהו שרוצה לדבר.
אברהם נגוסה: אז אנחנו מסכמים.
אברהם נגוסה: באמת כמו שחברת הכנסת קסניה סבטלובה אמרה, יש לנו הערכה באמת למה שאתם עושים, אתם עושים כמה דברים באותו זמן, גם הציונות, משימה לאומית בקליטת העלייה, ואתם גם מראים כמה קליטת העלייה תורמת למדינת ישראל.
אברהם נגוסה: עלייה וקליטה זה מאבני היסוד של מדינת ישראל לחיזוקה, לשגשוגה כמדינה יהודית ודמוקרטית.
אברהם נגוסה: העולים החדשים עולים למדינת ישראל, נקלטים ותורמים להגנתה, להתפתחותה של מדינת ישראל.
אברהם נגוסה: זה אנחנו ראינו, עולים הגיעו ממדינות שונות ותורמים, אחד בחלל, אחד במטוס, אחד בזה, אחד בזה, אבל מגנים על ישראל.
אברהם נגוסה: והדבר השני, אתם גם ממלאים את האור לגויים, זה שהתוצרת של המפעל פה מגיעה לכל העולם.
אברהם נגוסה: אתם נותנים גם את ההגנה וגם את הידע, לא רק למדינת ישראל, אלא לעולם כולו.
אברהם נגוסה: לכן זה מאוד מרגש את מה שסיפרתם לנו פה.
אברהם נגוסה: גם מגנים על מדינת ישראל בטכנולוגיה שמשתמשים כדי לצמצם, כדי שלא יהיו הרבה נפגעים, גם בצד שלנו וגם בצד השני, ברמה האנושית ולכן זה מאוד חשוב.
אברהם נגוסה: אנחנו מאוד מברכים, כוועדת העלייה והקליטה, על העבודה שאתם עושים ותמשיכו לעשות את זה.
אברהם נגוסה: אנחנו גאים בכם.
אברהם נגוסה: אני יודע שגם בדיון בוועדת העלייה והקליטה בכנסת אמרתם, 'תשלחו לנו עובדים' ואנחנו באמת מאוד מברכים על הרצון שלכם, על הנכונות שלכם.
אברהם נגוסה: לנו גם יש אחריות ואנחנו באמת, כמו שחברת הכנסת אמרה, תגידו לנו מה אנחנו יכולים לעשות בכנסת ישראל על מנת לחזק יותר את המשימה שאתם עושים.
אברהם נגוסה: אם יש, אם אין אז אין.