GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ברוך מיכאלי: הדבר השני זה שיתופי פעולה עם גופים אחרים.
<ברוך מיכאלי: אני אביא סיפור של הצלחה.
<ברוך מיכאלי: קליטת בני המנשה במעלות ששם יש שיתוף פעולה עם ישיבת ההסדר והרשות המקומית, אנחנו רואים דבר שמאוד תורם לשלווה של התלמידים בבתי הספר, זה שיש תהליך השמה של ההורים וההורים גומרים את האולפן שפה, ישר עוברים לאולפן השמה מקצועית וכולם עובדים.
<ברוך מיכאלי: הדבר הזה מאוד מאפשר לילדים ללמוד.
<ברוך מיכאלי: יש עם זה את הקשיים האחרים שאני אתייחס מיד, לאתגר, אבל הדבר הזה מאוד תורם ומאוד מסייע.
<ברוך מיכאלי: במחוז הצפון אנחנו קולטים בני מנשה בשמונה רשויות.
<ברוך מיכאלי: יש מקומות עם קליטה יותר גדולה, בעכו ובמעלות, יש אזורים עם קליטה קטנה יותר כך שזה מתפרש על כל המחוז.
<ברוך מיכאלי: אני יכול לבוא ולאמר שמצד אחד אנחנו עוסקים באוכלוסייה בעלת תודעה ציונית דתית מאוד גבוהה, אבל שיש בה מצד אחד טעות אופטית כי אנחנו מדברים על עולים מארצות העולם אבל הם באים עם קושי לימודי מסוים.
<ברוך מיכאלי: זאת אומרת גם קושי להסתגל לנורמה אחרת והרגלים אחרים במדינה וגם פערים במערכות החינוך וזה האתגר שלנו.
<ברוך מיכאלי: יש לנו את הזכות להתמודד עם האתגר הזה אבל האתגר הזה הוא לפתחנו, הקושי הזה.
<ברוך מיכאלי: הסיוע הן של האגף לקליטת תלמידים עולים והן של הסוכנות היהודית למשל בתכנית יע"ל, תכניות שמוסיפים להם עוד פרויקטים אחרי הצהריים שהילדים יאריכו את יום הלימודים, זה דבר שהוא מאוד מאוד מסייע.
<ברוך מיכאלי: אני יכול לומר מהצד של המוטרדות, שצריכים לתת את החשיבה, זה המעורבות הגדולה של בית הדין לגיור בתהליכים עצמם.
<ברוך מיכאלי: עד כדי שחלקם כופים על המשפחות לשלוח את הילדים לחינוך החרדי.
<ברוך מיכאלי: בצוות ההיגוי האחרון שישבתי ישב נציג של בית דין.
<ברוך מיכאלי: אני חשבתי שזה דבר שהוא לא סביר בעליל, היה לו אפילו ויכוח עם נציגי משרד הקליטה כי הם דיברו על הסבה מקצועית, והוא אמר "לא, הם ימשיכו עוד תקופה ללמוד יהדות".
אברהם נגוסה: למה לחרדי הממלכתי דתי לא מספיק?
<ברוך מיכאלי: כי הוא מייצג את המגזר הזה.
<ברוך מיכאלי: אני אומר אמירה - - -
אברהם נגוסה: אני מבין ויודע שלצורך תהליך הגיור הילדים אמורים להיות בחינוך הדתי.
<ברוך מיכאלי: נכון.
אברהם נגוסה: אבל אני לא מבין למה לחרדי, אלא אם כן המשפחה רוצה את זה ומבקשת את זה.
<ברוך מיכאלי: המשפחות נרשמו לחמ"ד, אני יכול להביא דוגמה של מה שקרה בטבריה.
<ברוך מיכאלי: נרשמו לחמ"ד, ולילה אחד כולם עברו.
<ברוך מיכאלי: פשוט היה מישהו שהסתובב בבתים ואמר "אנחנו לא נעלה את המשפחות שלכם".
<ברוך מיכאלי: זאת אומרת זה העדויות שאני קיבלתי.
אברהם נגוסה: האם יש קושי בממלכתי דתי, מספר כיתות, מקום?
<ברוך מיכאלי: לחלוטין לא.
<ברוך מיכאלי: ואני עוד יותר מוטרד מנערים ש- - - אותם.
אברהם נגוסה: אנחנו כאן בוועדה קיימנו מספר דיונים בנושא קליטת בני מנשה.
אברהם נגוסה: אנחנו גם קיבלנו החלטה בתחילת הקדנציה, להשוות את הזכויות שלהם כעולים חדשים לזכויותיהם של יוצאי אתיופיה.
<ברוך מיכאלי: שזה מאוד עזר.
אברהם נגוסה: כן מעשר שנים ל-15 שנים.
אברהם נגוסה: דבר שני, הבחירה, העניין של המגשרים בשפתם, לחצנו את משרד החינוך כאן בוועדה שיהיה להם קוקית ושפות אחרות, שיהיו גם מגשרים.
אברהם נגוסה: אני שומע בפעם הראשונה את מה שאמרת על ההכוונה לחינוך החרדי.
אברהם נגוסה: אני לא נגד, אבל צריך להיות באמת, אם הדרישה היא של ההורים או שהולכים לשם מחוסר ברירה.
אברהם נגוסה: אם ההורים ביקשו, זכותם לבחור לאן לשלוח.
אברהם נגוסה: אבל אם זה באמת מהכישלון של מערכת הקליטה, אנחנו צריכים לטפל בזה.
אברהם נגוסה: לכן אני מבקש לקבל בכתב לוועדה כדי שנדון בנושא הזה מול משרד החינוך, מול משרד הקליטה, מדוע קורה כזה דבר.
<ברוך מיכאלי: משרד הקליטה, באותה ישיבה שישבנו תמך בזה שילמדו אצלנו.
<ברוך מיכאלי: מבחינת העבודה, מבחינת כל ה- - - אבל יש את הגורמים האחרים שמשפיעים לצערנו על הדבר הזה.
<ברוך מיכאלי: חוויות שאנחנו מקבלים וההצלחות שאנחנו - - - עם כל האתגר ויש אתגר.
<ברוך מיכאלי: זה לא פשוט, זה השליחות שלנו, האתגר הזה והשמחה שלנו האתגר הזה, ברוך השם אנחנו רואים סיפורים של הצלחה.
<ברוך מיכאלי: אנחנו רואים כאלה שכבר השלימו והתגייסו על כל מה שמשתמע מזה.
<ברוך מיכאלי: אבל זו נקודה שמטרידה אותנו בנושא הזה.
<ברוך מיכאלי: ואני באמת רוצה לסיים כפי שפתחתי בתודה גדולה גם לאגף לקליטת תלמידים עולים, גם לסוכנות היהודית, גם למשרד הקליטה על העבודה המשותפת בהצלחה של התלמידים.
אברהם נגוסה: כפי שאמרתי בתחילה, יוזם הדיון לציון 70 שנה בקליטת עליה בחינוך הממלכתי דתי הוא חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.
אברהם נגוסה: הוא הצטרף אלינו וגם חבר הוועדה יואל רזבוזוב הצטרף אלינו.
בצלאל סמוטריץ': ממש ב-30 שניות.
בצלאל סמוטריץ': קודם כל אני רוצה להודות מאוד ליו"ר הוועדה.
בצלאל סמוטריץ': תדעו לכם שחבר הכנסת נגוסה היה הראשון, כשהתבקשנו לארגן את היום הזה פנינו לכל יושבי ראש הוועדות בכנסת וראשון שבלי, אני חושב שלא לקח לו שניה אפילו להתלבט אמר מיד "כן" ובאמת חבר הכנסת נגוסה מגויס לעניין של קליטת העלייה בכל רמ"ח איבריו ושס"ה גידיו, אני אומר לכם, תראו בו כתובת.
בצלאל סמוטריץ': יש במקום הזה כלים ואני חושב שהוועדות ובוודאי כשיש יו"ר ועדה כזה שמגויס כל כך עם כלי נהדר, תראו בנו, בכנסת כלי ואם יש לכם בעיה או שאתם נתקלים בבעיה, אפילו ברמת בית ספר, תפנו, חבר הכנסת נגוסה יש לו שם בכנסת של מי שעונה לכל פניה ומתייחס לכל בעיה הכי קטנה.
בצלאל סמוטריץ': נדמה לי שלכן גם מאוד אוהבים לעבוד איתו בצד הזה של השולחן, אצל גורמי הממשלה, יודעים שהכל ענייני והכל לשם שמיים והכל כדי לפתור בעיות.
בצלאל סמוטריץ': אז אני הקטן לשירות
בצלאל סמוטריץ': כם אם צריך.
בצלאל סמוטריץ': תסלחו לי שאני לא נשאר הרבה, אני פשוט מדלג פה בין כל הוועדות ומנסה לפגוש את כולם.
בצלאל סמוטריץ': אני מוריד את הכובע בפני החמ"ד על העשייה בכל התחומים ובוודאי ובוודאי בתחום הזה של קליטת עליה.
בצלאל סמוטריץ': תודה לכם ואברהם תודה לך.
בצלאל סמוטריץ': אברהם, זה בסדר שאני אומר להם לפנות אליך, אתה הכתובת ואיפה שיש בעיות בקליטת עליה יש לכם מי שיפתור אותה.
אברהם נגוסה: תודה על היוזמה שלך.
יואל רזבוזוב: תודה כבוד היושב ראש, אני מברך על הדיון, מברך את חבר הכנסת סמוטריץ'.
יואל רזבוזוב: אני באמת מכיר את זה באופן אישי, קליטת עליה בבתי ספר ממלכתיים דתיים.
יואל רזבוזוב: גם אני נקלטתי כך בקרית ים, בית ספר סיני.
יואל רזבוזוב: עלינו לארץ, אמא שלי שאלה איפה החינוך הכי טוב ואמרו לה בבית ספר ממלכתי דתי, כיתות קטנות.
יואל רזבוזוב: אז מצאתי את עצמי אחרי חודש בארץ בכיתה ו' בבית ספר ממלכתי דתי.
יואל רזבוזוב: אני יכול להגיד שנקלטתי היטב, ובאמת היו לי הרבה חברים וחיבקו אותי.
יואל רזבוזוב: אני כל הזמן הייתי שוכח את הכיפה אחרי ההפסקות בכיס כי שיחקנו כל הזמן כדורגל ולא הייתי רגיל, פעם אחת החליטו לתת לי עונש חינוכי, המנהלת רצתה שאקריא משהו מהסידור, אז אני זוכר שעמדתי חצי שעה ועשיתי תנועות ואז בסוף היא באה והפכה לי את הסידור.
יואל רזבוזוב: לא ידעתי לקרוא אבל עשיתי את עצמי, כך שאני באמת בסך הכל אני זוכר את זה כחוויה טובה.
יואל רזבוזוב: לשנה הראשונה בקליטת עליה באמת קיבלתי את הגב הטוב ביותר ואת ההרגשה הטובה.
בצלאל סמוטריץ': אם היית אומר לנו את זה היינו מקבלים אותך בבית היהודי.
יואל רזבוזוב: אתה רואה, לא הכל שלילי, יש גם דברים חיוביים.
אברהם נגוסה: תודה לחבריי חברי הכנסת.
אברהם נגוסה: אלי צרפתי בבקשה.
<אלי צרפתי: שלום לכולם.
<אלי צרפתי: תודה רבה על הזכות.
<אלי צרפתי: בראש ובראשונה אני רוצה להודות למפקח הישיר שלי ברוך, למאיה שהיום הכרתי אותה באופן ויזואלי, כל הזמן דרך המיילים, אבל באמת עם תמיכה יוצאת מן הכלל.
<אלי צרפתי: אנחנו בית ספר קולט עליה שנים רבות, נפלה בידי הזכות להיות ממשיך של דור ההתחלה שהנציג יהיה כאן היום.
<אלי צרפתי: אנחנו כפי שאמרתי קולטים מכל העולם והתבקשתי לדבר על בני המנשה.
<אלי צרפתי: אני רוצה לדבר על דברים מהשטח, לשתף.
<אלי צרפתי: בסך הכל מדובר בקהילה שהיא למעשה נחשבת קהילה שאמורה להסתדר בכוחות עצמה, היא לא הולכת לאולפן קליטה, עם זאת צריך לתת את הדעת שאין הדבר - - - כמנהלים אנחנו יותר חשופים למה שקורה עם המשפחות ולפעמים למצוקה של המשפחות.
<אלי צרפתי: תוך זמן מאוד מאוד קצר זיהינו שיש גם בתוך הקהילה כמה קהילות, ויש עניין של קושי גדול מאוד של תעסוקה, של הישרדות.
<אלי צרפתי: כבית ספר בחרנו ממש להעסיק אותם.
<אלי צרפתי: אני רואה בזה בעקבות ישיבה קודמת שהייתה לנו דווקא בצפת עם כל המשרדים המוניציפליים, כל הרשויות, כל הגורמים שמתקצבים, ראינו לנכון שחשוב מאוד שהמנהלים יהיו בתוך הוועדות המוניציפליות.
<אלי צרפתי: אני יודע ואנחנו ראינו שהמדינה מתקצבת בצורה יוצאת מן הכלל וצריך שזה ייועד נכון.
<אלי צרפתי: צריך שמנהל בית הספר או מי שבסופו של דבר בקשר יום יומי עם ההורים והתלמידים יידע שהם מקבלים את זה.
<אלי צרפתי: זה מהותי, זה קריטי, זה חשוב, אנחנו בחרנו לנכון להעסיק מורים מבני העדה, עובדי ניקיון מבני העדה, תומכים של בית הספר, כדי לגייס אותם וכך שזה לא רק הקשר עם התלמידים.
<אלי צרפתי: בוודאי עם התלמידים התפקיד שלנו חינוכי, בתוך מועצת התלמידים, בתוך כל הדברים שקשורים לבית הספר.
<אלי צרפתי: אני רוצה באמת לומר קודם כל תודה על כך שהתקצוב הוא הולם מבחינת מערכת החינוך.
<אלי צרפתי: תמיד אנחנו מקבלים שעות לכל תגבור, ובאמת תודה ענקית, מאיה, שבאמת ראיתי אותך פעם ראשונה, באמצעות ברוך.
<אלי צרפתי: אבל באמת אפשר לתת מענה מבחינת התלמידים, אבל אני חושב שצריך קצת יותר למעטפת שהיא קריטית.
<אלי צרפתי: אני רוצה כן לציין שמשפחה אחת או שתיים נאלצו לעזוב את העיר למרות שמאוד טוב להם, - - - כי יש בעיה של הישרדות, היות וזה לא מרכז קליטה, והם פזורים בעיר ועם קשיים, עולים חדשים בכל זאת.
<אלי צרפתי: אז כבית ספר יכולנו לתת את מה שיכולנו לתת ולא מעבר לכך.
<אלי צרפתי: חשוב שזה כן יילקח בחשבון.
<אלי צרפתי: הדבר הנוסף, הנושא של אחר הצהריים.
<אלי צרפתי: יש פרויקטים אחר הצהריים, אני חושב שצריך לתת לזה תוקף גדול יותר.
<אלי צרפתי: אם נדבר על בני העדה, אז ראינו אפילו שהם קצת חשופים לדברים שלא מקובלים, בטח לא בגילאים האלה ולא בחברה שמותאמת, גם אצלנו ואני מדבר גם בשם מנהל התיכון.
<אלי צרפתי: אחר הצהריים אנחנו צריכים לראות איך ממסדים מעין פעילות ערב שנותנת מענה להורים אבל בפרט לילדים כמשהו שהוא, לגייס אותם פעמיים-שלוש בשבוע גם ללמידה וגם לחוויה בתוך ההטמעה, בתוך הקהילה.
<אלי צרפתי: תודה.
אברהם נגוסה: נשמע מתמי צלניקר מפקחת על קליטת תלמידים עולים בחינוך הממלכתי דתי במחוז תל אביב, בעיקר קליטת עולי צרפת בנתניה.
<תמי צלניקר: בדקות הקרובות אני אדבר על קליטת תלמידים עולים בחינוך הממלכתי דתי, תלמידים שעלו מצרפת בעיר נתניה.
<תמי צלניקר: אבל במחוז תל אביב יש תלמידים עולים רבים, גם תלמידים עולים רבים מאתיופיה.
אברהם נגוסה: אז אולי בגלל חוסר הזמן, על מחוז תל אביב כבר דיברנו קודם, אולי תתמקדי בקליטת עולי צרפת בנתניה.
<תמי צלניקר: ייתכן וגם אתם שואלים את עצמכם מה יש בה בעיר נתניה שהפכה להיות כעין עיר בירה לתושבים עולים מצרפת.
<תמי צלניקר: שהיא עיר שקולטת את העלייה הגדולה ביותר של עולי צרפת.
<תמי צלניקר: 30% מהעולים מצרפת לישראל נקלטים ב עיר נתניה.
<תמי צלניקר: אם אנחנו נסתכל על הנתונים, אנחנו רואים שבעשור האחרון 8,644 תושבים שבעיר נתניה עלו מצרפת, כאשר בחינוך הממלכתי דתי לומדים 1,400 תלמידים עולים שעלו בעשור האחרון מצרפת.
<תמי צלניקר: אם נסתכל על הנתונים של עכשיו, של השנה הזאת, אנחנו רואים שבקיץ של השנה הזו אנחנו קלטנו 33 תלמידים מצרפת לגני הילדים בנתניה, 47 תלמידים מצרפת ליסודיים בממלכתי דתי ו-35 לעוד חמישה תיכונים בעל יסודי.
<תמי צלניקר: בעשור האחרון יש לנו 1,392 תלמידים עולים מצרפת בבתי הספר הממלכתיים דתיים.
<תמי צלניקר: זאת אומרת שאם אנחנו מסתכלים על מה שמשקף את התמונה הזאת, מדובר על 320 ילדים עולים מצרפת בגני הילדים שמדברים צרפתית, מדברים על 662 ילדים עולים מצרפת שעלו בעשור האחרון ולומדים ב-14 בתי ספר ממלכתיים דתיים ועוד 410 תלמידים עולים מצרפת שעלו ונקלטו בחמישה תיכונים על יסודיים.
<תמי צלניקר: אתם יודעים שכל מי שמגיע לנתניה מסתובב בעיר ורואה שילוט דו לשוני.
<תמי צלניקר: הכרזות שמבשרות על אירועים בקניון הם בדו לשוני, בצרפתית ובעברית, התפריטים במסעדות הם דו לשוניים, שלטי הרחובות לפעמים גם דו לשוניים, בצרפתית ובעברית.
<תמי צלניקר: כשאנחנו מסתובבים בבתי הספר אנחנו מבחינים בעובדה שתלמידים רבים מאפשרים לעצמם לשוחח בצרפתית כי קבוצת השווים שלהם היא גם קבוצת שווים של עולים מצרפת שמדברים בצרפתית.
<תמי צלניקר: למעשה זה אתגר גדול מאוד, כי כשאנחנו רואים כיתות ובהן תלמיד עולה אחד, התלמיד העולה הזה יוצר איזה שהוא חוזה אישי עם עצמו ומבטיח לעצמו שהוא ירכוש את השפה העברית שהיא אבן יסוד לקליטה מיטבית ולשילוב חברתי, ויעשה הכל כדי שהוא יתגבר על המכשול, על אבן הנגף הזאת של להכיר את השפה.
<תמי צלניקר: אבל בכיתה שבה לפחות עשרה תלמידים מדברים בצרפתית אז בהפסקות הם מדברים בינם לבין עצמם ובכיתה הם מתרגמים בינם לבין עצמם.
<תמי צלניקר: האתגר והמורכבות של הקניית השפה העברית היא גדולה מאוד.
<תמי צלניקר: אז מה יש בה בעיר נתניה שרוכשת את לב הצרפתים?
יואל רזבוזוב: זאת עיר יפה.
<תמי צלניקר: התמונה הקודמת היא מהפורטל של עירית נתניה ובאמת אנחנו לא חושבים שעולים מצרפת מגיעים לעיר נתניה רק בגלל החוף המהמם, הבתים המקסימים והמגדלים.
<תמי צלניקר: יש סיבה נוספת.
<תמי צלניקר: הבניינים בדרך כלל בנויים מאבנים.
<תמי צלניקר: אבן לא זזה, לא נעה ממקומה.
<תמי צלניקר: הבניינים שלנו בנתניה עשויים מלבבות.
<תמי צלניקר: לבבות שחשים, פועמים, זזים, מתרגשים, ועושים הכל כדי לקלוט את העלייה בצורה מיטבית.
<תמי צלניקר: כשאני מדברת על קליטה בצורה מיטבית אני מדברת על שני רכיבים מהותיים: מצד אחד הנושא של שיתופי פעולה אבל מן הצד השני הנושא של התמקצעות.
<תמי צלניקר: בנושא של שיתופי פעולה, יש לנו שיתופי פעולה מדהימים עם כל הגורמים.
<תמי צלניקר: אז אם אני מתחילה, אני מייצגת את משרד החינוך, את אגף קליטת עליה, את מאיה, את מחוז תל אביב, את החינוך הממלכתי דתי, את כל הפיקוח וההדרכה והמנהלים והמנהלות של מחוז תל אביב.
<תמי צלניקר: שיתופי הפעולה נעשים, דיברתי על משרד החינוך, על האגף, על המחוז, ועל החינוך הממלכתי דתי יחד עם עירית נתניה על כל אגפיה, אגף החינוך, החל ממחזיק תיק החינוך והמשך בכל ראשי המחלקות בכל המנהלים, כולנו, עם הפיקוח ביחד והאגף ביד אחת וחבירה אחת.
<תמי צלניקר: אגף הקליטה של עירית נתניה, אתה בטח מכיר את ג'ורג' ואת פרדו פסטר, עשייה משותפת.
<תמי צלניקר: אגף הרווחה, יש באגף הרווחה בעירית נתניה גף שעוסק בנושא של קליטת עולי צרפת ויש שם אינטייקית.
<תמי צלניקר: אני יודעת שאני צריכה לקצר, אז אני רוצה להדגיש שההתמקצעות שלנו נוגעת גם בנושא של כשירות תרבותית ובהיכרות של תרבות צרפת לצוותי המורים ובהנגשת הידע גם להורים.
<תמי צלניקר: אני רוצה לתת דוגמה לשיתופי הפעולה וההתמקצעות שלנו בעיר.
<תמי צלניקר: אני אספר על האירוע המחריד שהיה לפני שלוש שנים בהיפר כשר בפריז, אירוע הטרור שהיה ביום שישי והסתיים ביום שבת.
<תמי צלניקר: במוצאי שבת מיד כששמעתי על הסיום הטראגי שאלתי את עצמי מה עושים.
<תמי צלניקר: באותו קיץ עלו אלינו 220 תלמידים עולים מצרפת שהיו ארבעה חודשים בארץ ועדיין השפה העברית לא הייתה שגורה בפיהם והם עומדים לחוות את הטראומה הזאת של היכרות עם האירוע המזעזע, ואיך אנחנו מאפשרים להם בבתי הספר שלנו לאוורר רגשות, להביע את עצמם, לקבל תמיכה רגשית.
<תמי צלניקר: גם מאנשים דוברי צרפתית.
<תמי צלניקר: פה באמת החבירה ושיתוף הפעולה עם פרדו והמתכללים בקליטה, עם יועצת דוברת צרפתית, כל אחד שקשור לחינוך בעירית נתניה ובעיר נתניה התגייס.
<תמי צלניקר: שעה וחצי אחרי מוצאי שבת כבר הוצאתי מייל לכל המנהלים וכולם ידעו מי איש המקצוע ואיש החינוך שיגיע אליהם בבוקר כדי לשוחח עם התלמידים וללוות אותם.
<תמי צלניקר: גם בכיתות האם וגם בקבוצות קטנות וגם בשיחות האישיות.
<תמי צלניקר: זה היה הרגע שבו גילינו שתלמיד שלנו שעלה באותו קיץ, בן להורים גרושים, אביו נהרג באירוע וגם אותו אנחנו מלווים עד היום.
אברהם נגוסה: אין ספק שהדברים האלה מאוד מחממים את הלב, אבל אנחנו ממש מוגבלים בזמן ויש רשימת דוברים.
אברהם נגוסה: אני מבקש לסכם.
<תמי צלניקר: אני רוצה לסכם ולומר שאנחנו לאורך כל הדרך עובדים על הפן של איזה ערך נוסף אנחנו נותנים לקליטת העלייה בעיר, במחוז, ואנחנו בטוחים שנצליח במשימה.
<תמי צלניקר: תודה.
אברהם נגוסה: נשמע משרית כהן, מנהלת בית ספר חינוך ממלכתי דתי ישורון נתניה.
אברהם נגוסה: היא כבר הציגה לנו, תתני לנו בקיצור השלמות בבקשה.
<שרית כהן: שלום .
<שרית כהן: אני מנהלת בית ספר חינוך ישורון נתניה.
<שרית כהן: בית החינוך שלנו מונה 660 תלמידים, מספר התלמידים העולים מצרפת הוא 103 תלמידים.
<שרית כהן: זה בית ספר שאם אני אומר, אבל לא תאמינו על האייפל כתוב "הטובים לישורון" וזה באמת כך.
<שרית כהן: התלמידים שלנו עוד נרשמים לפני שהם מגיעים לארץ, ההורים מגיעים אלינו עוד בזמן שהתלמידים נמצאים בצרפת, בוחנים, שואלים, מתעניינים.
<שרית כהן: כך שכל שנה ב"ה יש לנו מספר רב יותר של משפחות מרוצות שמצטרפות אלינו לבית החינוך.
<שרית כהן: בטח שואלים איך זה להיות מנהלת של בית ספר קולט עליה כל כך גדולה מצרפת.
<שרית כהן: אני וכל הצוות בעצם משתמשים בכל החושים שלנו כדי להתוות להם דרך טובה, ולתת להם את תחושת השייכות וההשתלבות הטובה ביותר בבית החינוך.
<שרית כהן: זה אומר שאנחנו שומעים אותם כל הזמן מדברים בצרפתית גם בהפסקות, גם בשיעורים, אנחנו עוזרים להם לשמר את נושא השפה הצרפתית ולהעצים אותם כאשר אנחנו מלמדים צרפתית בבית החינוך.
<שרית כהן: זה אומר שיש לנו סיירת של ילדים משכבה ו' שהם עוברים עם הילדים העולים בהפסקות בזמן האוכל והם מלמדים את הילדים בכיתות בכל שבוע מספר מילים בצרפתית ואנחנו עושים לזה יום מעצים שבו הילדים אומרים, מספרים מה הם למדו בצרפתית, כדי לתת להם תחושה של אוירה טובה, תחושה של מסוגלות ושייכות לחברה.
<שרית כהן: אנחנו מריחים גם את האוכל הצרפתי שהם מביאים.
<שרית כהן: זה הפריקסה, הקוסקוס, כל המאכלים שגם אליהם אנחנו מתחברים ונותנים לזה מקום ובמה כדי להעצים ולתת להם מקום.
<שרית כהן: האווירה של בית החינוך היא תחושה של שליחות.
<שרית כהן: הצוות פועל מתוך מקום של שליחות, זה אומר שכולם אוהבים את הילדים, מחבקים אותם, אותם ואת המשפחות ואנחנו נעשה הכל כדי שלילדים יהיה טוב בבית החינוך.
<שרית כהן: אחד היעדים שאנחנו מעמידים בבית החינוך זה הקניית השפה העברית כשפה שניה.
<שרית כהן: יש לנו אולפן גדול, אולפן שיש בו שעות של העשרה, שבהן הילדים נמצאים שם וחווים את כל נושא השפה העברית ולומדים.
<שרית כהן: זה אומר באמצעות כתיבה, באמצעות תיאטרון, באמצעות שפה מתוקשבת, כל התהליכים שקשורים להעצמת השפה ולרכישת השפה, ובעיקר זה כל האינטראקציה החברתית עם הילדים בכיתות האם שלהם.
<שרית כהן: אני אסיים בסיפור קצר שהוא יבוא להדגיש את התחושה של השליחות והחבירה של כל הצוות לטובת תחושת הקבלה של כל העולים.
<שרית כהן: הגיעה אלינו תלמידה שאמא שלה הייתה אמא צעירה שעברה אירוע מוחי.
<שרית כהן: האמא כתוצאה מהאירוע המוחי קיבלה שיתוק.
<שרית כהן: כל הצוות התגייס והאמא יצאה מהשיתוק בעזרת ההתגייסות של הצוות של בית החינוך שזה אומר שעות צוות שבאו ועזרו לילדה, הילדה הלכה בשעות אחר הצהריים למורה דוברת צרפתית והיא עזרה לה וקידמה אותה בלימודים.
<שרית כהן: הצוות אסף כספים, הכנסנו את הילדה לתוך צהרון כדי שיהיה לה יותר קל.
<שרית כהן: המשפחות הצרפתיות שהן מספר שנים רב יותר בארץ, עזרו לאותה אמא לקום ולהשתקם.
אברהם נגוסה: אני מצטער שאני מקצר אתכם, זה כיון שאני רוצה שאנשים שנרשמו ידברו.
אברהם נגוסה: שלמה אילן מפקח קליטת תלמידים עולים בחינוך הממלכתי דתי מחוז דרום בבקשה.
<שלמה אילן: צהריים טובים.
<שלמה אילן: אני מצטרף כמובן לתודות ליוזמי הדיון וליו"ר הוועדה.
<שלמה אילן: הסיבה שמחוז דרום מציג פה את עולי אתיופיה או את העלייה מאתיופיה נתונה בשקף הבא.
<שלמה אילן: 51% מהעולים במחוז דרום הם עולי אתיופיה.
<שלמה אילן: 1,182 מתוך 2,308 תלמידים עולים במערכת החמ"ד במחוז דרום הם עולי אתיופיה.
<שלמה אילן: יותר מחצי.
<שלמה אילן: אל תתבלבלו, יש לנו עוד עליות.
<שלמה אילן: למשל בעשור האחרון 100% מהעולים משבדיה הם במחוז דרום.
<שלמה אילן: אבל אנחנו נתמקד באתיופיה.
<שלמה אילן: מתוך 1,182 התלמידים שלומדים בחמ"ד במחוז דרום 121 עלו מראשית שנה זו.
<שלמה אילן: כשאני אומר ראשית שנה זו זה לא ה-1 בספטמבר, חלקם הגיעו לפני חודש, חלקם לפני חודשיים.
<שלמה אילן: במהלך ארבעת החודשים האחרונים קלטנו 121 תלמידים מתוכם 50 תלמידים נמצאים בארבעה תיכונים שקלטו אותם, 59 נמצאים בארבעה בתי ספר יסודיים שקלטו אותם ושמונה תלמידים נמצאים בגנים.
<שלמה אילן: אם אנחנו מסתכלים על המוסדות הקולטים, אנחנו מדברים על 73 מוסדות במחוז דרום שיש בהם עולים מאתיופיה.
<שלמה אילן: אני מדגיש עולים ולא ילידי הארץ.
<שלמה אילן: המשמעות של זה היא שבערך 2/3 מבתי הספר של החמ"ד בדרום עסוקים בקליטת תלמידים שנולדו באתיופיה.
<שלמה אילן: בתוך ה-73 המוסדות האלה יש לנו 34 גנים, 21 יסודיים ו-18 תיכונים.
<שלמה אילן: אם אתם שואלים את עצמכם לאיזה רשויות הגיעו התלמידים האלה, אז הרוב המוחלט נמצאים בבאר שבע, עם 555 עולים מאתיופיה, עולים במערכת החינוך הדתית, עולים מבוגרים ודאי שיש הרבה יותר.
<שלמה אילן: אחרי כן יש לנו את אשקלון עם 278 שזה בערך 25%, אחרי כן את קריית גת והמושב תלמים, ערד, שדרות, אשדוד, קריית מלאכי, באר טוביה ובית חגי בהר חברון משלימים את התמונה של 1,182 עולים בעשרה ישובים.
<שלמה אילן: אחד משיתופי הפעול המשמעותיים ביותר והייחודיים לקליטה מאתיופיה זה כמובן מרכזי הקליטה.
<שלמה אילן: יש לנו חמישה מרכזי קליטה במחוז שלנו שקולטים עולים מאתיופיה, שלושה מהם בעיר באר שבע, אחד בקרית גת ואחד באיבים.
<שלמה אילן: יש לנו עוד מרכזי קליטה, באשדוד, באשקלון, בבאר שבע שאין בהם עולים מאתיופיה, אבל אני מדבר רק על החמישה שבהם מתגוררים עולים מאתיופיה ובהקשר הזה כמובן תפקידה של הסוכנות הוא גדול ורחב ויו"ר הוועדה - - -
<קריאה: אשקלון חסרה לך.
<שלמה אילן: באשקלון אין לנו תלמידים בחמ"ד מאתיופיה.
אברהם נגוסה: ביום ראשון הוועדה קיימה סיור ודיון במחוז.
אברהם נגוסה: התרשמנו מהעבודה הטובה שאתם עושים ויישר כח.
<שלמה אילן: אני מודה ליו"ר הוועדה.
<שלמה אילן: אני רוצה להעלות את מה שעלה שם בדיון, את החוסר המשווע בתקציבי סיוע, לא תקציבי חינוך, אבל דברים שהם מאוד משמעותיים לכל תהליך הגיור, רכישת תפילין, סידורים וציוד נלווה שזה לא דברים שקשורים למשרד החינוך, אבל המשמעות של זה היא שתלמידים שמגיעים להתפלל עם החברים שלהם אין להם לא תפילין, לא סידור מתאים וכן הלאה.
<שלמה אילן: בסדר גמור.
<שלמה אילן: שיתופי הפעולה אצלנו הם מגוונים, את הרשויות המקומיות אין צורך להזכיר, ודאי שהן מרכזיות, הסוכנות היהודית, את פידל שמפעיל את המגשרים כזכיין של משרד החינוך, זכיין של האגף ועושה עבודה טובה מאוד.
<שלמה אילן: את גרעיני "הנני" של בני העדה האתיופית שחוזרים למקבצי המגורים של העדה ומשתפים איתנו פעולה.
<שלמה אילן: את אגף הגיור במשרד ראש הממשלה ואת תנועת בני עקיבא שפותחת סניפים במרכזי הקליטה.
<שלמה אילן: אני אעצור פה על מנת שגם מנהלת בית הספר הקולט גברת מירב סעדון תוכל לתאר את פועלה.
אברהם נגוסה: תציגי לנו בקיצור בבקשה.
אברהם נגוסה: הנושאים והאתגרים ששמענו שם התחלנו כבר לטפל בהם, נקיים כאן דיון ונזמין אתכם ואת המשרדים הרלבנטיים לנושא האתגרים שהיינו חשופים אליהם ביום ראשון וגם מה ששמענו כאן.
<שלמה אילן: תודה רבה.
<מרים סעדון: שלום לכולם.
<מרים סעדון: זכינו.
<מרים סעדון: זכינו להיות שותפים למשימה לאומית בשנת ה-70 למדינה.
<מרים סעדון: אני מנהלת את בית ספר הרב קוק בתלמים, בית ספר שמנה בתחילת השנה 136 תלמידים והתברכנו והגיעו אלינו 36 עולים, מה שהקפיץ את מספר התלמידים שלנו ב-25%.
<מרים סעדון: העולים שלנו גרים במרכז הקליטה באיבים, הוא מרכז הקליטה שקלט אותם.
<מרים סעדון: העולים הגיעו בפעימות, הפעימה הראשונה הייתה בנובמבר, קיבלנו עשרה תלמידים עולים, היה לנו תהליך הכנה מצוין, קלטנו אותם כבר במרכז הקליטה, הגענו צוות שלם יחד עם שלמה אילן המפקח, יחד עם המורות שאמורות היו ללמד בכיתות וגם אני הגעתי ופשוט הכרנו את הילדים, ערכנו מיפויים כדי לדעת באמת איפה כל ילד נמצא.
<מרים סעדון: אחר כך בפעימות נוספות הגיעו עוד 12 ילדים ואחר כך השלמנו ל-36 ילדים.
<מרים סעדון: חשוב לציין שכשהתבשרנו ראינו בזה זכות גדולה.
<מרים סעדון: אבל את הזכות הזאת היינו צריכים להעביר קודם כל לתלמידים שלנו, שהתלמידים שלנו יבינו מה זה בכלל קליטת עליה.
<מרים סעדון: שהם יבינו שהם שותפים בעשייה לאומית, במעגל חברתי הרבה יותר רחב מהמעגל שאנחנו נמצאים בו בבית הספר.
<מרים סעדון: עשינו קבלת פנים, זה היה בדיוק אחרי התקופה של הלימוד של שבוע עליות, והחיבורים של סיפורי העליות שלהם מבית אבא.
<מרים סעדון: אחרי שהם התחברו לכל התהליך מהפן האישי שלהם, קיימנו טקס מאוד מאוד יפה ומרשים בבית הספר, כדי שוב לחבר אותם לעשייה מתוך הלב.
<מרים סעדון: אחד המאפיינים שלנו בקליטת העלייה זה לחבר את כל המעגלים הקהילתיים שפועלים ביחד עם בית הספר.
<מרים סעדון: מלבד תלמידים ומורים שזה הצוות היום יומי והעובדים בבית הספר, יצרנו שיתופי פעולה עם קהילת ההורים, נמצאת איתי כאן נציגת ועד ההורים מבית הספר.
<מרים סעדון: ישבנו עם פנל מסודר וצפינו קשיים ואתגרים כי בית הספר כבר קלט עליה בעבר, כדי לחזות את הקשיים ולא להיתקל בהם שוב אלא להתגבר עליהם כשנגיע.
<מרים סעדון: הצענו שיתופי פעולה עם אולפנת אבן שמואל, עם בנות אולפניסטיות במסגרת מעורבות חברתית שעלו בעבר גם כן מאתיופיה.
<מרים סעדון: הן באו עם המטענים שלהן כדי לעשות טוב יותר לילדים שלנו.
<מרים סעדון: ברוך השם, גם המועצה עוזרת לנו וזו מועצה קטנה ולא מועצה עשירה, מועצה שגם כן התגברה על קשיים כלכליים, קיבלנו גם מהם את התמיכה שלהם וכמובן את התמיכה מהמשרד.
<מרים סעדון: המשאב העיקרי שאנחנו התבססנו עליו בתחילת הדרך, חשוב לציין שזה המשאב של ההון האנושי שלנו.
<מרים סעדון: שזה חיבור של הלבבות.
<מרים סעדון: להכיר כל תלמיד, לדעת מה היכולת שלנו, לקחת כל תלמיד ולהרים אותו מהמקום שבו הוא נמצא.
<מרים סעדון: גם לתלמידים שלנו וכמובן גם לתלמידים של העולים.
<מרים סעדון: שילבנו מעגל של חונכות של תלמידים כדי להעלות את הקליטה לא רק בהיבט הלימודי אלא גם בהיבט החברתי.
<מרים סעדון: חשוב לציין שמה שמאפיין את הקליטה שלנו גם בהנחיה שקיבלנו מהמשרד זה שהעולים לא ייקלטו בתוך כיתת אולפן נפרדת אלא לשלב אותם בתוך הכיתות הרגילות ומה שמצריך אותנו להיערכות, שוב, מעבר למיפויים והשלמת פערים, גם משאבים נוספים שאנחנו מתמודדים איתם היום.
אברהם נגוסה: פשוט מטרת הדיון היא לשמוע מאנשי המקצוע מהשטח לציון 70 שנה למדינת ישראל בקליטת העולים בחינוך ממלכתי דתי.
אברהם נגוסה: לכן אנחנו שומעים ולכן אני מקצר אתכם כדי שלפחות אלה שנרשמו ידברו.
אברהם נגוסה: קודם היה לנו דיון ולאחר מכן יחל הדיון השלישי.
אברהם נגוסה: אנשים עומדים בחוץ ולכן אני מאוד מצטער שאני כל כך לוחץ עליכם לקצר.
אברהם נגוסה: יש את שני נציגי הארגונים שנרשמו לדבר, שמענו עד עכשיו מאנשי המקצוע העוסקים בקליטת העלייה במערכת החינוך הממלכתי דתי.
אברהם נגוסה: אנחנו ניתן לנציגי שני הארגונים שרוצים להביע את דעתם.
אברהם נגוסה: אבל אני מבקש בקיצור.
אברהם נגוסה: קודם כל ישמבל אלמיו.
<ישמבל אלמיו: שלום לכולם, תודה ליושב הראש ד"ר אברהם נגוסה.
<ישמבל אלמיו: אני מאגודת יהודי אתיופיה ואני רוצה לשאול שאלה.
<ישמבל אלמיו: חמ"ד התחילה לאבד את התלמידים יוצאי אתיופיה.
<ישמבל אלמיו: אם בשנות ה-80 וה-90 היו בין 60%-70% יוצאי אתיופיה בתוך בתי הספר היום מספרם עומד על 47, כאשר בבתי הספר הממלכתיים מספרם עולה.
<ישמבל אלמיו: בבתי הספר בחינוך החרדי עומד על 3%.
<ישמבל אלמיו: אנחנו מחודש ספטמבר כותבים מכתבים ושואלים שאלות והשאלה שאנחנו מבקשים לדעת, לקבל עליה תשובה, את התקציבים שמושקעים ביוצאי אתיופיה בחמ"ד, לאור ההצהרה שיש בכלי התקשורת.
<ישמבל אלמיו: ממה שאנחנו יודעים אין תקציבים מיוחדים ליוצאי אתיופיה בתוך חמ"ד.
<ישמבל אלמיו: אנחנו מבקשים לדעת מה עם התקציבים?
אברהם נגוסה: אין תקציבים לקליטת העולים?
<ישמבל אלמיו: אין.
<ישמבל אלמיו: לפי הנתונים שיש לנו אין תקציבים שמושקעים ביוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: ביום ראשון כשערכתי סיור שם ביחד עם הוועדה, שאלנו ולא קיבלנו רושם שיש בעיה.