GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<צחי רביבו: הרי אני מבחינתי גורם רשמי של משרד הקליטה והעלייה.
<צחי רביבו: אם יש פה דלתא של פער, אז בשיח בינינו הדבר הזה פתיר.
<קריאה: אבל זאת אי ודאות.
אברהם נגוסה: בואו נמשיך לשמוע את צה"ל ואז נפנה למשרד הבריאות.
<צחי רביבו: אז רק משפט אחרון על עבודת מטה, שזה גם ירגיע פה את הפורום הנכבד.
<צחי רביבו: הכיוון הוא, וזה גם צריך להיות, אם הכיוון היה להאריך את הגיל על מנת לצאת לדרך בשנת 2018 ולגייס יותר אנשים.
<צחי רביבו: הדבר הזה לא הסתיים בעבודת המטה הרחבה שלו.
<צחי רביבו: חלק מההערות שעלו פה זה באמת לשבת עם כלל הגורמים ולסיים את העבודה ולכן הדבר הזה הוא לא ישים מחר בבוקר.
<צחי רביבו: כדי להשלים את התהליך, הייתי רוצה לתת רגע לד"ר גנדי להציג את הזווית של העבודה שלנו עם מקרפ"ר וגם על הרופאים וגם על השילוב של הרופאים.
<צחי רביבו: רק עוד הערה מסכמת אחת, כי אחרי זה אני הולך לוועדת חוץ וביטחון ואני מתנצל.
<צחי רביבו: אנחנו גם סיכמנו נוהל פנימי בתוך הצבא, שהוא גם מפורסם, שכשיש מקרי פרט שבהם אותו רופא עולה לא יכול לעשות שירות, תהיה ועדה עם מפקד מיטב שאחראי על הגיוס וקרפ"ר ויחליטו פרטנית על המקרים האלה.
<צחי רביבו: יש מקרים, עוד פעם, שמי שבא ועשה עלייה למדינה בעיתוי הזה, בנקודות האלה, בנתונים, לא נוכל לחייב אותו בגיוס מסיבות חריגות.
<רונן פוקסמן: צחי, אבל זה טרום עלייה?
<רונן פוקסמן: זאת השאלה.
<רונן פוקסמן: האם נוכל להגיש - - -
<צחי רביבו: בוודאי.
<רונן פוקסמן: להגיש ערעור?
<רונן פוקסמן: זה טרום עלייה?
<צחי רביבו: אלף כן.
אברהם נגוסה: זהו, זו הנקודה.
אברהם נגוסה: לא אחרי שהוא עלה.
<רונן פוקסמן: אנשים מתכננים שנתיים קדימה.
<צחי רביבו: תראה, על מנת שאני אוכל, אני צריך לדבר עם אותו בן אדם, אני וגורמי הרפואה.
<צחי רביבו: אז אני אצטרך לגעת בהם פיזית בצורה כזו או אחרת.
<צחי רביבו: הדבר הזה יחייב הגעה שלו, אבל ניתן לעשות את זה לפני כן.
<רונן פוקסמן: הם כולם מגיעים.
<רונן פוקסמן: בטח רופאים מגיעים לסיורי הכנה.
<צחי רביבו: אז הסברתי.
<צחי רביבו: לעשות את זה בשלט רחוק על בסיס מסמכים, זה לא ישים.
<צחי רביבו: אבל במקרה חריג שבן אדם מגיע לפני כן ויבוא לוועדה ויציג את עניינו, אז נוכל לסכם את המקרה הזה.
אברהם נגוסה: אוקיי, אני מבין שאתם התייעצתם עם משרד הקליטה.
<יצחק ברוך אוחנה: לא, לא.
<צחי רביבו: עוד לא הגיעו - - -
אברהם נגוסה: אבל הוא אומר ש - - -
<יצחק ברוך אוחנה: מה שהוא התכוון, רק כדי לחדד, עשינו התייעצות, אם אתה זוכר, לגילאי העולים הרגילים.
אברהם נגוסה: אבל בנקודה שהאם זה יפגע בעלייה - - -
<יצחק ברוך אוחנה: אז זה לא.
<צחי רביבו: לא, עוד לא הגיעו לשיח הזה.
אברהם נגוסה: לא התייעצתם עם אף אחד?
<צחי רביבו: עוד לא הגיעו למקום הזה.
אברהם נגוסה: אבל פה אתם מתחילים מה-1 בינואר.
אברהם נגוסה: זה עוד שבועיים ואפילו פחות.
<צחי רביבו: אז הסברתי, זו הייתה עבודת מטה.
<מרים לסר: אבל זה מפורסם במיטב.
<צחי רביבו: לא, זה לא פורסם במיטב.
<מרים לסר: אבל אני הדפסתי את ה - - -
<קריאה: זה מפורסם באתר של מתגייסים נקודה IDF.
<צחי רביבו: אני בדקתי את זה היום.
<צחי רביבו: הם פרסמו את זה לפני שה אושר ואני אדאג שזה ירד.
<צחי רביבו: אני אמרתי,אני - - -
אברהם נגוסה: אז אוקיי, אתם תקפיאו את זה ותעשו התייעצות.
<מרים לסר: אני הדפסתי את זה הבוקר.
<רונן פוקסמן: זאת אומרת אפשר להגיד רשמית שזה לא יחול ב-1 בינואר?
<צחי רביבו: כן.
<רונן פוקסמן: ואתם לא יודעים מתי זה כן יחול?
<צחי רביבו: אמרתי, עבודת מטה עדיין - - -
מרדכי יוגב: אפשר להגיד שאנחנו לא יודעים מה יחול.
מרדכי יוגב: אני רוצה לשמוע את גנדי.
מרדכי יוגב: אני רוצה לדבר אחריו.
מרדכי יוגב: כבוד יושב הראש, גם אני צריך לצאת.
אברהם נגוסה: אוקיי, נשמע בבקשה את סגן האלוף, ד"ר גנדי מיינשלוס.
<גנדי מיינשלוס: תודה רבה יושב הראש.
<גנדי מיינשלוס: שמי גנדי, אני רופא צבאי.
<גנדי מיינשלוס: במקרה אני נציג של מקרפ"ר.
<גנדי מיינשלוס: האמת שאני קצת מתרגש, אז אני מבקש שתסלחו לי.
<גנדי מיינשלוס: יש לי גם - - - צרפתי קצת, אני מצונן.
<גנדי מיינשלוס: פשוט אני 20 שנה בארץ ואני פעם ראשונה כאן, אז יש לי איזה סוג של התרגשות, במיוחד כשאנחנו מדברים על אוכלוסיית רופאים עולים.
מרדכי יוגב: אני מאחל לך שתגיע למב"ל.
מרדכי יוגב: אני במב"ל הייתי פעם ראשונה בכנסת, כצבר.
<גנדי מיינשלוס: אוקיי.
<גנדי מיינשלוס: תראו, אני לא אחזור על חלק מהדברים שנאמרו כאן.
<גנדי מיינשלוס: הבעיה, הסוגיה – אני לא מגדיר בעיה – הסוגיה של חוסר הרופאים בצבא היא בעיה מוכרת לכולנו.
<גנדי מיינשלוס: זה לא חדש.
<גנדי מיינשלוס: כולנו במדינת ישראל מכירים את זה ואני רק לפני חודש סיימתי את תפקידי כקצין רפואת אוגדה 80.
<גנדי מיינשלוס: מי שלא מכיר, אוגדה 80 נמצאת באילת ותופסת שטח של חצי מדינת ישראל.
<גנדי מיינשלוס: לא פחות, לא יותר, אחראית על שני גבולות – מצרים וירדן.
<גנדי מיינשלוס: מתוקף התפקיד הייתי אחראי על מענה רפואי באוגדה, שהיא כוללת אורגאנית שלושה גדודים מעורבים.
<גנדי מיינשלוס: הכוונה בנים ובנות, קרקל וברדלס ועוד גדוד איסוף קרבי, שזאת סוגיה בפני עצמה שדורשת התייחסות מעבר לגדוד רגיל בגלל הרגישות.
<גנדי מיינשלוס: אני לא הייתי רוצה למצוא את עצמי כקרפ"ר שאחראי על מענה רפואי בגדוד כזה בלי רופא.
<גנדי מיינשלוס: וקלטתי לתעסוקה מבצעית בגזרה שלי גדודים תותחנים, שריון, פיקוד העורף, שלא היה להם רופא.
<גנדי מיינשלוס: לא היה להם רופא אורגני.
<גנדי מיינשלוס: אני אומר לכם, זה מצב שלא יכול להיות.
<גנדי מיינשלוס: אנחנו לא יכולים לסבול מצב כזה.
<גנדי מיינשלוס: לכן אנחנו כמקרפ"ר, כגוף שאחראי על המענה הרפואי גם בחירום וגם בשגרה – אני לא מדבר כרגע על פעילות מבצעית – אני מדבר על הרפואה בשגרה, שאנחנו נמצאים בחוסר תמידי.
<גנדי מיינשלוס: ב-10 השנים האחרונות נעשו כמה דברים שאנחנו פתחנו את העתודה הרפואית.
<גנדי מיינשלוס: הוקמה תכנית צמרת כדי להטיב את המצב, כלומר להכין אותם בצורה טובה יותר, בהיקפים יותר גדולים.
<גנדי מיינשלוס: נכון להיום אנחנו עלינו מ-60 ל-75 תלמידים במסלול צמרת, באוניברסיטה בירושלים.
<גנדי מיינשלוס: היום עדיין אנחנו נמצאים בדלתא, פער, אל מול התפקידים בשטח.
<גנדי מיינשלוס: אני מדבר על הגדודים, אני מדבר על בסיסי הטירונות, בח"אים ובט"רים, לשכות גיוס ובקו"ם בעיקר, בדלתא של 30-35 רופאים פער.
<גנדי מיינשלוס: זאת אומרת תורים בלשכת גיוס, תורם במערך הגיוס בבקו"ם, בגדודים.
<גנדי מיינשלוס: אין רופאים.
<גנדי מיינשלוס: אנחנו מדברים על מטפלים.
<גנדי מיינשלוס: יש מטפלים, פרמדיקים גם מטפלים.
<גנדי מיינשלוס: חובשים גם מטפלים.
<גנדי מיינשלוס: אני לא רוצה שאנחנו נלך למטפלים - יש הרבה.
<גנדי מיינשלוס: ממש לא.
<גנדי מיינשלוס: כי בסופו של דבר מי שצריך את חותמת הגומי על המרשם זה של הרופא.
<גנדי מיינשלוס: המטופל שמגיע רוצה שיגע בו רופא ולא חובש.
<גנדי מיינשלוס: תלוי מה המצב, בוודאי.
<גנדי מיינשלוס: לכן או שיהיו רופאים או שלא יהיו רופאים.
<גנדי מיינשלוס: זאת האמירה נכון להיום.
<גנדי מיינשלוס: אחרי שפתחנו את צמרת ועשינו שינויים דרסטיים שם, בצמרת, לאורך השנים, רק עכשיו, בשנת 2017, אנחנו רואים מחזור ראשון שמגיע לשטח מהצמרת אחרי 7 שנים כולל סטאז'.
<גנדי מיינשלוס: 6 שנים וכולל סטאז'.
<גנדי מיינשלוס: המקור השני זה הרופאים שעולים ארצה, ובהתאם לפקודה שקיימת והיא קיימת הרבה לפני שאני עליתי ארצה לפני 20 שנה, בשנת 1986.
<גנדי מיינשלוס: יש הגדרה שקובעת מי, מתי, באיזה מצבים מתגייסים לצבא ההגנה לישראל.
<גנדי מיינשלוס: לכן אני גם התגייסתי, אמנם בגיל 33.
<גנדי מיינשלוס: להגיד לכם שאני, כשהתגייסתי בגיל 33, מסלול הפיתוח שלי כרופא בצבא וכרופא במערכת הבריאות בישראל נפגע?
<גנדי מיינשלוס: אני לא מרגיש.
<גנדי מיינשלוס: סיימתי התמחות ברפואת משפחה תוך כדי שירות.
<גנדי מיינשלוס: סיימתי תואר שני בניהול מערכות בריאות תוך כדי שירות ומינואר אני מתחיל התמחות שנייה במינהל רפואי.
<גנדי מיינשלוס: עוד הייתי בצבא ותוך כדי תפקידים, ותוך כדי שנולד לי הילד השני בישראל ומשפחה והכל.
<גנדי מיינשלוס: לכן אני חייב להגיד לכם שאנחנו צריכים את הרופאים העולים.
<גנדי מיינשלוס: זה הפתרון שאנחנו רואים לתת מענה לחיילים שלנו ולאנשי הקבע שלנו, שעדיין לא עברו ולא יעברו.
<גנדי מיינשלוס: עוד ייקח הרבה זמן לעבור למיקור חוץ, אם כן בכלל.
<גנדי מיינשלוס: לכן אני משוכנע שאנחנו נוכל.
<גנדי מיינשלוס: אני התייחסתי כרגע לצד המערכתי, לצד צה"ל, לצד המקרפ"ר, כגוף שאחראי על המענה הרפואי בצה"ל.
<גנדי מיינשלוס: עכשיו אני רוצה להתייחס לאנשים שמתגייסים אלינו בהיקפים אלה ואחרים.
<גנדי מיינשלוס: תיכף אני אגע קצת גם במספרים.
<גנדי מיינשלוס: הרופא שמתגייס, הרופא שהגיע לארץ, עבר מבחן ברובו, יש חלק שלא עוברים מבחן, אבל לרוב עוברים מבחן לרישוי.
<גנדי מיינשלוס: הוא עבר מבחן, הוא מתגייס לצה"ל, הוא מתגייס עם לא מעט בעיות.
<גנדי מיינשלוס: בעיות טבעיות.
<גנדי מיינשלוס: זאת אומרת גם מבחינת הקליטה – הוא בא מכל מיני מדינות, מכל מיני תרבויות – גם מבחינת הקליטה, גם מבחינת השפה, גם מבחינת התמיכה הכלכלית, הוא לא מגיע מהבית שיש לו כאן אבא, אמא, סבתא ואיזו שהיא תמיכה כלכלית או מערכת תומכת אותה יש מהמשפחה.
<גנדי מיינשלוס: הוא לבד.
<גנדי מיינשלוס: אני באתי עם תיק על הכתף, עם ילד בן 7 ואשתי.
<גנדי מיינשלוס: זה כל מה שהיה לי פה.
<גנדי מיינשלוס: אני כדוגמא.
<גנדי מיינשלוס: אני לא רוצה שאנחנו נדבר עלי, אבל אני נותן את זה כדוגמא.
<גנדי מיינשלוס: אז ברגע שהוא מתגייס, נכון, זה יכול לעורר, לאור המצב הביטחוני אצלנו, לאור הצבא, שהוא לא הכיר מעבר לעלייה, כאילו לפני העלייה, זה יכול לתת תחושות לא נעימות, תחושות פחד, תחושות חשש כלשהו.
<גנדי מיינשלוס: אני מבין את זה, לכן אני רואה, כי חלק מהעבודה שלי מול האנשים זה להגיע ולדבר עם האנשים בגובה העיניים ולא להוריד פקודות.
<גנדי מיינשלוס: קודם כל.
<גנדי מיינשלוס: משם אני מכיר את האנשים.
<גנדי מיינשלוס: אז הוא מתגייס נכון לעכשיו לשנה וחצי.
<גנדי מיינשלוס: אני רואה את השינוי בכמויות.
<גנדי מיינשלוס: אני מתעסק עם זה משנת 2010 לפחות באופן אישי.
<גנדי מיינשלוס: בכמויות.
<גנדי מיינשלוס: מה זה בן אדם נכנס לשירות ומה זה שהוא יוצא אחרי שנה וחצי ומגיע למנהל מחלקה על מדים עם נשק, להתראיין להתמחות.
<גנדי מיינשלוס: שמיים וארץ.
<גנדי מיינשלוס: גם מבחינה כלכלית, כי הוא מקבל משכורת קבע בשנה וחצי שנתיים הראשונות במדינה חדשה.
<גנדי מיינשלוס: גם מבחינת השפה, גם מבחינת הביטחון שיש לו.
<גנדי מיינשלוס: גם מקצועית, כי הוא רופא בגדוד.
<גנדי מיינשלוס: הוא יודע להתמודד לבד ביחידות קצה במדינה.
<גנדי מיינשלוס: גם מבחינת המנהיגות והפיקוד – הדברים שהוא מפתח תוך כדי שירות.
<גנדי מיינשלוס: רואים אותם בבית החולים, הם בולטים בעבודה במיון, אפרופו.
<גנדי מיינשלוס: הם מתקתקים את העבודה הרבה יותר ממה שהרופא שהגיע בלי צבא לצורך העניין, אם אני משווה את זה.
<גנדי מיינשלוס: כי אני עבדתי שם יחד איתם.
<גנדי מיינשלוס: אז זה דבר ראשון.
<גנדי מיינשלוס: אם אחרי שנה וחצי הוא משתחרר, אז לאן הוא מגיע?
<גנדי מיינשלוס: שנה וחצי, למדינת ישראל זה זמן רב.
<גנדי מיינשלוס: שנה וחצי הוא מגיע לאן?
<גנדי מיינשלוס: הוא מגיע למערכת הבריאות הציבורית הרבה יותר מוכן, עם הרבה יותר עברית, עם הרבה יותר ביטחון מקצועי ואז הוא מתחיל להתמחות ולהשתלב במערכת הבריאות.
<גנדי מיינשלוס: אז הגיל הממוצע נכון להיום, אני אגיד לכם, הגיל הממוצע נע בין 32 ל-29.
<גנדי מיינשלוס: הם לא כאלה זקנים מגיעים אחרי שנה וחצי למערכת הבריאות כדי לתמוך במערכת הבריאות הציונית.
אברהם נגוסה: כן, אבל הבעיה היא לא מה שקיים עכשיו.
אברהם נגוסה: הבעיה זה השינוי.
<גנדי מיינשלוס: אני אגע בשינוי.
אברהם נגוסה: כן, אני רוצה שתיגע, כי הזמן שלנו מוגבל.
אברהם נגוסה: בוא תתמקד בשינוי ובמה אתה יכול - - -
<גנדי מיינשלוס: אני אגיד לך מה השינוי.
<גנדי מיינשלוס: השינוי דבר ראשון, אני לקחתי קבוצת מיקוד.
<גנדי מיינשלוס: לקחתי קבוצת רופאים כרגע שהם טרום עלייה, הם עדיין לא אזרחי מדינת ישראל, נמצאים בארץ, מתכוננים לעבור את המבחן.
<קריאה: סליחה, מאיזה מדינות?
אברהם נגוסה: פה מדובר על עולים פוטנציאליים שיעלו למדינת ישראל.
<גנדי מיינשלוס: הם יכולים להחליט לא לעלות גם, אפרופו.
<גנדי מיינשלוס: הם עדיין יכולים לחזור.
קסניה סבטלובה: אז זה בדיוק העניין.
קסניה סבטלובה: הדיון הוא על זה.
קסניה סבטלובה: אם זה מרתיע אותם מלעלות, אז מה כן?
אברהם נגוסה: השינוי יגרום להם לא לעלות בזמן.
קסניה סבטלובה: עשית שינוי, אבל הם לא יבואו לפה.
אברהם נגוסה: השינוי יגרום לחשש שאותו שמעת מנציגי הארגונים, שהם בקשר עם העולים הפוטנציאליים האלה.
אברהם נגוסה: הם מרגישים שיש חשש לירידה במספר העולים הפוטנציאליים למדינת ישראל, כתוצאה מהשינוי הזה.
<יונתן רובינשטיין: ד"ר נגוסה, ברשותך, הרופא ד"ר גנדי מדבר גם על רופאים שהם טרום התמחות.
<יונתן רובינשטיין: כשאנחנו מדברים על רופאים מצרפת או מאמריקה, אנחנו מדברים על מומחים.
<יונתן רובינשטיין: אתה לא יכול לבקש מהם לבוא ולעבוד כרופאים כלליים, כרופאי משפחה, כשהם גניקולוגים או פדיאטריים או משהו אחר.
<גנדי מיינשלוס: תראה, אני אגיד לך.
<גנדי מיינשלוס: אם - - -
אברהם נגוסה: אתה מסכים עם מה שהוא אמר לנו בסופו של דבר?
אברהם נגוסה: כהבנתי את מה שהוא אומר, רגע, בואו תירגעו, הנושא לא יהיה מחר בבוקר.
אברהם נגוסה: אנחנו מקפיאים את הנושא, נתייעץ בנושא.
<גנדי מיינשלוס: נכון, נכון.
<גנדי מיינשלוס: זה בלי שום קשר למה שאני אומר.
אברהם נגוסה: אוקיי, אז בוא נקצר.
אברהם נגוסה: אם זה ככה, נעבור לשמוע את המשרדים האחרים.
אברהם נגוסה: אני מבקש שתסיים בכיוון הזה, כי פשוט יש לנו בעיית זמן.
<גנדי מיינשלוס: אני רק רוצה להוסיף דבר אחרון.
<גנדי מיינשלוס: אני עשיתי סקר 7 שנים אחורה כמה רופאים עולים התגייסו.
<גנדי מיינשלוס: רופאים עולים אני מתכוון גם רופאים כלליים וגם רופאי שיניים.
<גנדי מיינשלוס: אני לא עושה כאן הפרדה, למרות שתחומי העיסוק הם קצת שונים.
<גנדי מיינשלוס: שבע שנים אחורה התגייסו 155 רופאים עולים.
<גנדי מיינשלוס: 155 רופאים עולים התגייסו לצה"ל.
<יונתן רובינשטיין: יש לך גם פילוח מדינות?
<גנדי מיינשלוס: כן, יש לי פילוח מדינות.
<גנדי מיינשלוס: אני יכול להגיד, אם זה מעניין.
<יונתן רובינשטיין: זה משמעותי.
<גנדי מיינשלוס: משמעותי.
<גנדי מיינשלוס: אז מתוך 155 בשבע שנים, מארצות הברית התגייסו 3 רופאים, מצרפת 7 רופאים ומאנגליה 7 רופאים – מתוך 155.
<גנדי מיינשלוס: זאת אומרת בהגדרות הקיימות - - -
<רונן פוקסמן: מאיפה היתר?
<רונן פוקסמן: מאיפה 130?
<קריאה: מרוסיה?
קסניה סבטלובה: רוסיה, אוקראינה.
<גנדי מיינשלוס: כן.
<גנדי מיינשלוס: מרוסיה 76 ומאוקרינה 29 וכל השאר מתפזר בין ארבעה לאחד בין המדינות.
<גנדי מיינשלוס: זאת אומרת אפילו בהגדרות שעדיין אנחנו לא מגיעים פר שנה למספר הנדרש אל מול הדרישה בשטח, אנחנו מדברים על מספר יחסי כל כך קטן, שהוא לא משפיע על היקפי גיוס הרופאים באופן כללי.
מרדכי יוגב: הוא לא קטן.
<גנדי מיינשלוס: אני מדבר על שלושה - - -
מרדכי יוגב: אתה מדבר על פער של 35 רופאים, 20 ומשהו רופאים בשנה.
מרדכי יוגב: זה לא קטן.
<גנדי מיינשלוס: לא, זה 15, 10, 9 בשנה.
מרדכי יוגב: 155 לחלק ל-7 זה 22.
מרדכי יוגב: צריך לברך על זה.
<גנדי מיינשלוס: אני מסתכל על רופא כללי, שהוא רופא שמקבל בגדוד.
<גנדי מיינשלוס: רופא שיניים זה סוג מאד מאד צר.
<גנדי מיינשלוס: כלומר אני לא יכול לחשב רופא שיניים כרופא - - -
מרדכי יוגב: אני גם צריך ללכת.
<גנדי מיינשלוס: כן, תודה.
מרדכי יוגב: אלף בוקר טוב לכולם ואני חושב שהדיון הוא חשוב.
מרדכי יוגב: בנושא הרופאים העולים, ראשית אני מאד ממליץ לנו כוועדה ואני שמח שזה כך, ארגוני העולים פה הם ממקומות שונים – מצרפת, מארצות הברית, מארגונים נוספים.
מרדכי יוגב: פה בוועדה לפני כחמש שנים וארבע שנים ושלוש שנים, עסקו ברופאי השיניים בצרפת.
מרדכי יוגב: אז אמרתי מה עם רופאי השיניים מאוקראינה, בדיפלומות?
מרדכי יוגב: מה עם רופאי העיניים מצרפת?
מרדכי יוגב: אני חושב שאנחנו צריכים להסתכל - - -
אברהם נגוסה: לפני שנה.
מרדכי יוגב: אפילו לפני שנה.
מרדכי יוגב: ואני שמח שפרופסור גרוטו פה בוועדה לפני שבועיים, עשרה ימים, בוועדה סגורה, הכריז ששבע מדינות הוא כבר מכיר בדיפלומות ורק בפערים קטנים ואנחנו ביקשנו גם ממדינה שמינית, שלא נזכיר אותה פה כרגע, שגם בה יכירו בדיפלומות ובכלל שההכרה תהיה עוד יותר רחבה ותהיה לגופו של עניין ואם יש צורך בהשלמה זו או אחרת, ימצאו את הדרך.
מרדכי יוגב: הדבר השני שאני אומר גם לצחי וגם לך, כשאת צחי אני מכיר קצת יותר, שאין כמו צה"ל כגוף קולט ורצינו גם בוועדה מסוימת להביא את נציג צה"ל לגבי מדינה נוספת, שיש מאות רופאים שכנראה מעוניינים לעלות ממנה והם חרדים והם לא יודעים.
מרדכי יוגב: לא היו מעוניינים קודם.
מרדכי יוגב: חדש, עקב מצוקות ולא נעסוק בזה כאן.
מרדכי יוגב: באמת החשש הוא חשש ואני הפניתי אותם יום למחרת, עשיתי איתם סיבוב גדול.
מרדכי יוגב: לא הבאנו בסוף את קרפ"ר.
מרדכי יוגב: הבאנו את פרופסור גרוטו, שאכן היה ער מאד לבעיה ואני חושב שבתוך הישיבה הגיע למסקנות נוספות, אני חושב, של צורך לאתר ולעזור.
מרדכי יוגב: כי אנחנו פה בשביל היהודים מכל העולם.
מרדכי יוגב: אם לא אנחנו, אז אני במקרה דור חמישי בצד אחד ודור שלישי בצד שני, אבל גם הדור הזה עלה מרוסיה הלבנה מצד אחד ומגרמניה שני.
מרדכי יוגב: אז רק אתמול או שלשום שמעתי על הפרסום ששלושה וחצי מתוך ה-8 מיליון הם עולים בהגדרתם.
מרדכי יוגב: כך שדבר נוסף שהובע גם הוא, שרופאים הם לעתים מנהיגים בקהילותיהם ואם הם עולים ומסתדרים, הם לעתים משפיעים לא רק על עוד רופאים – טוב לי, תבוא גם אתה – אלא גם על עוד אנשים בקהילתם.
מרדכי יוגב: מעין מנהיגות שכזו.
מרדכי יוגב: מעין מנהיגות רבנית בצד הרוחני, כך זה אנשים שהם בעלי השפעה בקהילתם.
מרדכי יוגב: אנשים בעלי מעמד.
מרדכי יוגב: לכן להצלחת כלי קטן יש השפעה גם כנראה על עוד שירצו לבוא.
מרדכי יוגב: אני חושב שכל אלה יחד, ופה לא דובר בחסם של הדיפלומות, אני לא אכנס לזה כרגע.
מרדכי יוגב: אני ראיתי שאתה רוצה לטפל גם בזה בצד של פסיכולוגיה ובריאות הנפש ודברים אחרים.
מרדכי יוגב: אני מאד מעריך את צה"ל ואני אומר שהוא יכול להיות בסיס הקליטה, במובן של קליטת עולים, לא רק בסיס הקליטה והמיון במובן של מיטב, וגם בסוגיה הזאת שלא נעלה אותה כאן, אני אפנה אליך ואני אקח ממך ונדבר, אם אתה הנציג של הסיפור הזה בצה"ל.
מרדכי יוגב: אני חושב כך: אחד, קחו את זה באמת אחורה, כי אמר פה יושב הראש בצדק, שיכול להיות שאתה נורא רוצה שיהיו רופאים ואנחנו מבינים את המחסור, אבל דרך ההליך הזה, יכול להיות שזה יפגע.
מרדכי יוגב: לכן הייתי לוקח את זה כאוכלוסייה מיוחדת.
מרדכי יוגב: הייתי משאיר את זה.
מרדכי יוגב: הולך אחורה, משאיר את זה ונותן תמריץ.
מרדכי יוגב: הרי אם הרופא יעשה את ה-18 ויהיה לו טוב, הוא ירצה עוד, כמו קבע ראשוני כזה.
מרדכי יוגב: איזה שהוא הליך כזה של הקבע הראשוני, שהוא הליך כזה כמו שעושים היום ביחידות הקרביות.
מרדכי יוגב: חלק מחייבים, מטכ"ל שייטת לשש שנים, אבל חלק יוצרים מקיצור השירות, מה-32 חודשים לחתימה של ארבעה חודשים בתוספת קבע נוספת, כתוצאה מחוסר השירות, עכשיו במרס 2018.
מרדכי יוגב: אני ממליץ שיהיה שם משהו שהוא מתמרץ ולא משהו שהוא מחייב.
מרדכי יוגב: ורופא שנקלט וחש טוב בגדוד, הייתי בצה"ל ואני אוהב את צה"ל והייתי חוזר היום לצה"ל, זאת בהרגשה האישית שלי.
<צחי רביבו: לקחנו.
<צחי רביבו: תעלה על מדים.
מרדכי יוגב: אין בעיה, תגייס אותי.
מרדכי יוגב: ביקשתי.
מרדכי יוגב: אני חושב שאם יהיו לו טוב הוא ירצה להישאר שם.
מרדכי יוגב: הוא ישכנע את אשתו, כמו שאתה, והוא ישכנע לגבי כל העניין של פעם בשבועיים או כל דרך אחרת.
מרדכי יוגב: הוא יחוש גאווה בסיפור הזה ובשייכות הזאת, אם יהיה לו טוב.
מרדכי יוגב: ולכן אני מציע שתחשבו אחורה, שהחלק הנוסף שאתם רוצים לתסף אותו יהיה באמצעות איזה שהוא תמרוץ ולא באמצעות הקבע המחייב, כי בסופו של דבר אנחנו רוצים את האנשים האלה בארץ, גם למערכת הצבאית, גם למילואים וגם למערכת האזרחית ולכן כך אולי נכון שזה יקרה.
מרדכי יוגב: אני חושב שהוועדה, ואיך אמרתי – גם אני הייתי פה פעם ראשונה על מדים במסגרת המכללה לביטחון לאומי, שאני מקווה שתזכו אליה.
מרדכי יוגב: אני חושב שהוועדה פה היא גוף, אנחנו לא גוף ביצועי, אנחנו נציגי ציבור, אבל אני חושב שיש פה רצון מאד גדול מיושב ראש הוועדה, מנהלת הוועדה, החברים.
מרדכי יוגב: אנחנו יכולים להיות חלוקים בנושאים אחרים, פוליטיים, מדיניים, אבל שותפים מאד חזקים לרצון לסייע לעולים, בוודאי לרופאים ואיך לעשות את זה ב-Win-Win, ולא שיפגע התהליך.
מרדכי יוגב: אף פעם לא אוהבים להשתמש ואני חושב שאנחנו לא שם, כי ליצור חקיקה שתהיה הפוכה להחלטה שאולי היה בה מרכיב של טעות בצה"ל.
מרדכי יוגב: אנחנו הולכים עכשיו לוועדת החוץ והביטחון לעסוק בסיפור אחר, שם כפו פעם על צה"ל צד שאני לא אהבתי.
מרדכי יוגב: אני אומר אותו, אני לא אהבתי.
מרדכי יוגב: צה"ל קבע שהוא לא רוצה את הימ"ל של חיילות במדים בבתי ספר שדה כי חסרות לו חיילות.
מרדכי יוגב: צחי מכיר את הסיפור.
מרדכי יוגב: והוועדה כפתה על צה"ל.
מרדכי יוגב: אני לא אהבתי את התהליך הזה.
מרדכי יוגב: זה עוד היה בתקופת בוגי, לפני כשנתיים.
מרדכי יוגב: לא אהבתי את הכפייה על צה"ל.
מרדכי יוגב: רציתי שמערכת הביטחון תחליט את החלטותיה.
מרדכי יוגב: אנחנו נאמר את דברנו המוסרי ערכי, אבל לאפשר לצה"ל להחליט את החלטותיו וכך היה אז.
מרדכי יוגב: זאת אומרת הכנסת כפתה הליך שכן יגויסו במסגרת צה"ל לבתי ספר שדה במסגרת חקיקה.
מרדכי יוגב: אני לא חושב שצריך להיות שם.
מרדכי יוגב: אני גם לא חושב שאנחנו שם, אלא אנחנו בבירור מה יעשה טוב יותר לעולים, לרופאים העולים ואני חושב שכדאי לקחת את ההחלטה ואת המחשבה הזאת שעוד לא נסגרה, מעט אחורה ולהעביר ל-Win-Win שיתמרץ עוד רופאים לעלות.
מרדכי יוגב: אנחנו כוועדה ודאי מגויסים לזה.
מרדכי יוגב: נעשה את זה גם בישיבה הבאה.
מרדכי יוגב: אני מציע ליושב ראש להביא נציג לפוטנציאל רופאים עולים נוספים.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו את משרד הקליטה, איציק אוחנה.
אברהם נגוסה: קודם כל אנחנו באמת רוצים לשמוע ממשרד העלייה והקליטה.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע מה עמדתכם ואיך אתם רואים את השינוי הזה וגם מה הקריטריונים לקביעת קבוצת עולים ספציפית שדורשת התייחסות מיוחדת.
אברהם נגוסה: אני רוצה שתתייחס גם לזה.
<יצחק ברוך אוחנה: בסדר גמור.
<יצחק ברוך אוחנה: אדוני יושב הראש, אני רק אגיד שאלף אנחנו מתנגדים, כי אנחנו גם הופתענו, אבל לא בגלל שהופתענו אנחנו מתנגדים.
<יצחק ברוך אוחנה: אני יכול להגיד שאנחנו לא נגד צה"ל, ההיפך ואנחנו משתפים פעולה מצוין עם הצבא - צחי בדיוק יצא - גם בהעברת רשימות סדורות של אנשים שהגיעו לפה, כדי שלא יפלו בין הכיסאות ונתחיל איתם מסלולים וייקראו לשירות צבאי כזה ואחר.
<יצחק ברוך אוחנה: ולכן יש את שנת השהייה, בגלל זה יש לצורך העניין את זה שמי שעושה מסע לא ייחשב לא כשנת שהייה, כדי לא לפגוע בעידוד העלייה.
<יצחק ברוך אוחנה: שמישהו יגיד אה, שרפתם לי את השנה, אז הבנתי אתכם.
<יצחק ברוך אוחנה: ואני אגיד עוד משפט.
<יצחק ברוך אוחנה: העניין של העלאת הגיל, כמו בכל מקום, אנחנו פשוט שבויים בקונספציה שאנחנו יושבים פה במדינת ישראל וכאחד ששירת 26 שנה בצבא ההגנה לישראל לשמחתי, אנחנו שבויים בקונספציה של ברור, מה?
<יצחק ברוך אוחנה: דירוג צבאי.
<יצחק ברוך אוחנה: כל גיל קוראים לך לדגל, ברור מאליו.
<יצחק ברוך אוחנה: אנחנו לא נגד.
<יצחק ברוך אוחנה: אנחנו מכירים את הפער של הרופאים וצריך שיהיו רופאים ואני מחזק את דבריו של גנדי באשר להשתלבות וההתערות והערך המוסף שמקבל רופא.
<יצחק ברוך אוחנה: עם זאת, אנחנו בכלל לא מדברים על זה.
<יצחק ברוך אוחנה: אנחנו מדברים על המסר.
<יצחק ברוך אוחנה: מה זה עושה לי מעבר לים.
<יצחק ברוך אוחנה: מעבר לים, אם רוצים את המערכון אחד נגד מאה, אחד מבריח לי מאה.
<יצחק ברוך אוחנה: זהו.
<יצחק ברוך אוחנה: נקודה.
<יצחק ברוך אוחנה: אני אומר את המשפט הזה בדוק.
<יצחק ברוך אוחנה: רק הרעש שזה עשה בהעלאה תוך כדי ובשיח, קיבלנו טלפונים של רופאים שנמצאים פה, שכבר עשו עלייה ואומרים לנו מה עכשיו?
<יצחק ברוך אוחנה: איפה אנחנו?
<יצחק ברוך אוחנה: מה, אנחנו תקועים עכשיו וזה?
<יצחק ברוך אוחנה: אנחנו במשפחות.
<יצחק ברוך אוחנה: לכן זה בעייתי מאד.
<יצחק ברוך אוחנה: הטענה שלי היא שכמו עם הבת הדתייה, להבדיל, יש 100,000 ומשהו בנות מתנדבות לעשות שירות לאומי כל שנה, בלי שכפינו, בלי שעשינו כלום.
<יצחק ברוך אוחנה: היא דתייה כדת וכדין, אני לא מדבר על כאלה שמתחזות.
<יצחק ברוך אוחנה: ברגע שאמרנו את תיכנסי לתוך התהליך – אני אומר כמפקד לשכת גיוס לשעבר – תיכנסי לתוך התהליך.
<יצחק ברוך אוחנה: נגעת בתהליך, התמיינת?
<יצחק ברוך אוחנה: לא הצלחת?
<יצחק ברוך אוחנה: את ממשיכה.
<יצחק ברוך אוחנה: אין חזור.
<יצחק ברוך אוחנה: לא חוזרת חזור.
<יצחק ברוך אוחנה: הרבנים אמרו אל תיכנסו, זה מלכודת פתאים.
<יצחק ברוך אוחנה: אתם תעשו את זה.
<יצחק ברוך אוחנה: אני אומר לכם שרופאים ידחו את העלייה וזה לא רק המשמעות שידחו את העלייה, הם ילכו למקום אחר ויישארו שם.
<יצחק ברוך אוחנה: כי אנחנו למדנו, גם עם העולים.
<יצחק ברוך אוחנה: אתה נשאר, פתאום התקבלת לאיזו שהיא עבודה מכובדת, נגמר הסיפור.
<יצחק ברוך אוחנה: הוא כבר לא יעלה.
<יצחק ברוך אוחנה: לכן אני מאד מאד ממליץ, עם הרצון עם צה"ל, יש המון מנגנונים, יש מיליון ואחד דברים שאפשר לחפש ולבדוק את ענייני תארי הרופאים, עתודה כזו או אחרת, לעשות התאמה בהנמכת רף מסוים.
<יצחק ברוך אוחנה: אני טיפה בקיא.
<יצחק ברוך אוחנה: לכן אני לא נותן את ההמלצות לצה"ל שהוא גוף גדול ורציני, ולכן אני אומר חברה, אל תחפשו מעבר לפנס על עוד שתי כפות ידיים.
<יצחק ברוך אוחנה: אני אומר שתי כפות ידיים, מספרים שיבריחו לי עוד מאות.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את נציג משרד הבריאות, מר חגי זילברמן.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים שתתייחס ותאמר את עמדתכם לגבי השינוי הזה.
אברהם נגוסה: האם אתם הייתם שותפים?
אברהם נגוסה: האם התייעצו אתכם?
אברהם נגוסה: זה תחום שלכם.
אברהם נגוסה: דבר שני, אני רוצה שתתייחס גם למה יכולה להיות הפגיעה במערכת הבריאות פה בישראל.
אברהם נגוסה: הדבר השלישי, לגבי הנושא של ארגוני העולים שפנו אלינו בעניין הכרה בתואר שני ושלישי במקצועות בריאות הנפש, בתחומי הפסיכולוגיה הייעוצית, זוגית ומשפחתית.
אברהם נגוסה: אני רוצה שתתייחס לדברים האלה ובנוסף תאמר את מה שאתה רוצה להגיד.
אברהם נגוסה: אני רק מבקש שתתייחס גם לנקודות הללו.
<חגי זילברמן: תודה.
<חגי זילברמן: לגבי הפסיכולוגים אגב, הנושא האחרון שהזכרת, אני לא מכיר את זה.
<חגי זילברמן: אני גם לא בקיא בזה ולכן אני לא אוכל להתייחס.
<חגי זילברמן: אני לא מכיר את הרקע של זה ולכן לצערי אני לא אוכל להתייחס לשאילתה הזאת.
אברהם נגוסה: אתה רוצה לשמוע ואחר כך תוכל להתייחס?
אברהם נגוסה: אני אתן קודם לנציג העולים?
<חגי זילברמן: שוב אני אומר, אנחנו במשרד הבריאות, אני מגיע מהאגף לרישוי מקצועות רפואיים.
<חגי זילברמן: אנחנו לא - - -
אברהם נגוסה: רק רופאים.
<חגי זילברמן: לא, מקצועות רפואיים.
<חגי זילברמן: כל מי שעוסק במקצועות הבריאות.
אברהם נגוסה: אז זה בסדר, נכון.
<חגי זילברמן: אבל בתחום הפסיכולוגים יש רפרנט מקצועי שהוא אחראי על התחום הזה והוא יכול להתייחס לזה ביתר מקצועיות.
<חגי זילברמן: הוא יותר בקיא מזה ממני.
אברהם נגוסה: תראה, בנושאי הדיון שהעברנו ציינו במפורט, אז הייתם צריכים לעשות שיעורי בית ולהגיע לפה מוכנים.
<חגי זילברמן: אז אני לא הכרתי את זה.
<חגי זילברמן: אני מתנצל.
<חגי זילברמן: זה חדש לי.
אברהם נגוסה: אז בכל זאת.
אברהם נגוסה: סליחה שאני משנה כעת את הסדר.
אברהם נגוסה: בכל זאת אני רוצה שתשמע אותם ואחר כך תבחר אם להתייחס או לא להתייחס.
<חגי זילברמן: מאה אחוז.
אברהם נגוסה: בבקשה, ארגון Get Help Israel.
<טניה סבזנוב: אם אפשר באנגלית, זה יהיה יותר קל.
<טניה סבזנוב: (אומרת דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי) שמי טניה פוצ'קו.
<טניה סבזנוב: אני המייסדת של ארגון Get Help Israel, שזה ארגון מקצועי אשר עוסק בסיוע למטפלים מקצועיים בבריאות הנפש, דוברי אנגלית, בישראל.
<טניה סבזנוב: אנחנו בני פחות משנתיים ובשנתיים השגנו קרוב ל-200 מטפלים מקצועיים בבריאות הנפש שהצטרפו לארגון, בעיקר בגלל שהם היו זקוקים לעזרה ותיווך עם המערכת כאן.
<טניה סבזנוב: אחד הנושאים המרכזיים שבאנו לדון עליו כאן היום, זה שרבים מהם אשר עושים עלייה עם תארים כמו פסיכולוגים ייעוצים ומטפלים משפחתיים וזוגיים, אינם מוכרים כאן.