GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יוספה קין: לפעמים שואלים אותי אם לא הייתי בגלגול הקודם אתיופית כי עושים המון ובאהבה והם גם יודעים לקבל את זה.
<יוספה קין: אני אתן לדוגמה, אני אקפוץ, אני אגיע לזה, מפתחות שהזכירו, החוגים, החברה למתנ"סים ומקפת קיבלו 250 ואוצ'רים לתת לילדים, א' עד ד'.
<יוספה קין: הייתה עבודה קשה, קשה, גם לבוא להגיע לילדים, להגיע להורים, כי אתה לא יכול להגיד לילד בכיתה א', 'יש לך חוג, קח', מוכרחים להגיע לבתי ספר, להורים.
<יוספה קין: כשכבר יש לו ביד את הוואוצ'ר זה לא אומר שהוא בחוג.
<יוספה קין: היה תהליך סיזיפי, אבל יש לנו 214 ילדים שיש להם חוג בחינם, חוג יוקרתי, חוג שהם רצו, קרוב למקום המגורים.
<יוספה קין: דאגנו לכסות את זה - - - אנחנו עובדים ביחד עם החינוך הלא פורמלי, עם האגפים האחרים.
<יוספה קין: אני אגף שירותי חינוך, אבל יש בתוך מינהל החינוך יסודי, גני ילדים, על יסודי, המלחמה בסמים, עם אגף הקליטה עבדנו.
<יוספה קין: באמת עושים עבודה נהדרת.
<יוספה קין: אני אשתדל לרוץ.
<יוספה קין: חבל לי, הזכירו את זה כבר, היות שהחווה החקלאית שייכת גם לאגף שלי, את שיתוף הפעולה עם המבוגרים, אני אעבור הלאה.
<יוספה קין: פרויקט בר מצווה ובנות מצווה, שישעיהו בשיתוף פעולה עם אגף היסודי עושים עבודה נהדרת בנושא הזה, הילדים יודעים מה זה בר מצווה, גם כאלה שאין להם בבית איזה שהיא זיקה, מקבלים תפילין, לומדים את עיקרי הדברים, נערכת להם חגיגה, באמת זכות.
<יוספה קין: יש פעילות משותפת ומצוינת עם השפ"ח, השירות הפסיכולוגי שנכנסים ואם צריך מענה, גם להורים וגם לילדים.
<יוספה קין: אני ממש רצה, אני ממש לא עושה את זה כמו שצריך.
<יוספה קין: יש לנו תכנית לילדים מצטיינים, גם ביסודי וגם בחטיבות.
<יוספה קין: אריאלה, מי שמכיר.
<יוספה קין: נותנים מענה גם לילדים ממוצא אתיופי, בחרו מתוך החטיבות, הם באים ללימודי העשרה.
<יוספה קין: אגב, בכל התכניות שלנו יש גם הזנה, שכמה שזה נראה אולי לא חשוב מאוד, מאוד חשוב.
<יוספה קין: בצורה מאוד מכובדת, הילדים מקבלים ארוחת צהריים ומאוד אסירי תודה על כך.
<יוספה קין: כמו שאמרו, מאוד קשה לאסוף את ההורים, מאוד קשה לגרום להורים לבוא, כי הם עסוקים בענייני פרנסה, בענייני משפחה, ובכל זאת יכולה רחל להעיד שאנחנו מגיעים להורים, חוגי הורים, שיש להם הדרכה, גם בגני ילדים יש להם הדרכה איך להתנהג לילדים.
<יוספה קין: הפרויקט הלאומי, שנמצא פה יותר מ-10 שנים, הפרויקט הלאומי זה תגבור לימודי ליוצאי הקהילה, ילדי הקהילה, חטיבה פלוס תיכון, יש לנו גם פיילוט ביסודי, תגבור לימודי, הכנה לבגרויות, יש תוצאות נהדרות.
<יוספה קין: 'הדרך החדשה' הוסיפה, ראתה שזה טוב פה, מתנהל פה מצוין, הוסיפה והרחיבה.
<יוספה קין: היו לנו 570 תלמידים, היום יש לנו 800 בלי היסודי.
<יוספה קין: מיל"ת, זה שוב תכנית שנמצאת בבתי ספר, תגבור לימודי בסוף היום עם הזנה.
<יוספה קין: בקידום נוער, שרחל שותפה לזה, מהמלחמה בסמים, יש פרויקט לבנות, גם לבנות הקהילה וגם לכאלה שאינן בנות הקהילה.
<יוספה קין: הן לומדות טיפול בציפורניים, גם מקצוע, גם הרגשה שהן עושות משהו, גם הטיפוח העצמי.
<יוספה קין: מה שחשוב מאוד והוזכר פה באיזה שהיא דרך, הטיפול מהגן ליסודי, מהיסודי אל החטיבה והתיכון, המעברים קשים מאוד.
<יוספה קין: אי אפשר להבין, גם לילדים רגילים שגדלים וחיים בארץ, ודאי וודאי לילדים עולים.
אברהם נגוסה: תנסי ללכת בראשי פרקים, כי אין לנו זמן.
<יוספה קין: זה ראשי פרקים, אני רצה.
<יוספה קין: מעגן, זו תכנית בגני ילדים, זה כולל פסיכולוגית, יועצות חינוכיות, קלינאי תקשורת.
<יוספה קין: זאת אומרת חוברים פה יחד עזרה לילדים, להורים, טיפול כשהצוות הפרא רפואי בתוך הגן.
<יוספה קין: מגשרות, כמובן שאי אפשר להתנהל בלי מגשרות, מגשרות שנמצאות בבתי ספר, בגני ילדים.
<יוספה קין: כמובן שאף פעם אין לזה מספיק תקציב.
<יוספה קין: יש לנו תכנית שנתרמה לפני 9 שנים על ידי תושבת העיר, היום היא תושבת שוויץ, לזכר אבא שלה, קוראים לזה כישורי למידה, תכנית מצוינת שעובדת על ילדים עולים וותיקים, מניעת הפרעות בהתפתחות תפקודית.
<יוספה קין: מהגן, אנחנו כבר בשלושה בתי ספר, עלינו כיתה.
<יוספה קין: כל הנושא של קידום שפה בגני הילדים.
אברהם נגוסה: טוב, בואי תסכמי.
<יוספה קין: לא הסתכלתי על סטופר, אבל לא קיבלתי את הזמן הראוי.
אברהם נגוסה: קיבלת הרבה.
אברהם נגוסה: זה פשוט פה ועדה.
<יוספה קין: לעומת העשייה ממש לא.
אברהם נגוסה: על כל העשייה אי אפשר לדבר, זו ועדה.
<יוספה קין: לא, כל העשייה, אתם תבואו לישון אצלנו, ארוחות ומלון אצלנו.
אברהם נגוסה: אז בואי תסכמי, בבקשה.
<יוספה קין: כשדיברו על חבר העמים ודיברו על האתיופים.
<יוספה קין: בשבוע שעבר הייתה אצלי אמא, ואני אספר את זה, היא באה בבכי, היא לא ידעה, היא הלכה מפה לפה והגיעה בסוף אליי, אמרתי לה 'שבי'.
<יוספה קין: היא לימדה את הילד שלה מחבר העמים בבית עד היום, הוא נכנס לגן והוא לא יודע מילה, הוא לא יודע מה רוצים ממנו.
<יוספה קין: היא בכתה שהגננת מפנה את האשמה חלק אליה.
<יוספה קין: חיפשה מקום.
<יוספה קין: אני סתם הייתי לה כאוזן קשבת, אני רק מספרת שבאים ילדים לגן עירוני כשהם לא יודעים מילה עברית.
<יוספה קין: אז זה לא רק אצל האתיופים, כי אנחנו עושים את זה המון, מרכזי למידה בלי סוף.
<קריאה: זו החלטה של ההורים.
<יוספה קין: זו החלטה של ההורים, נכון.
<יוספה קין: עוצרים אותי, אז אני רק רוצה לומר, חג הסיגד, מרכזי למידה.
<יוספה קין: כמובן יש מלגות שהעיר נותנת לסטודנטים, זה מתנהל אצלי באגף, עבודה יפהפייה.
<קריאה: חברת הכנסת, שאלת לגבי מלגות.
טלי פלוסקוב: כן, נכון.
<יוספה קין: מתנהל אצלי באגף, העירייה מקצה כסף, הסטודנטים באים, נרשמים באתר, באים לראיון אישי, אנחנו מחברים אותם עם ילד שצריך חונך, מועדונית שצריכה עזרה, יש לנו 30 סטודנטים רק במלגות של העירייה, סטודנט מקבל 4,500 ₪, נותן 100 שעות לקהילה, נעשית עבודה נהדרת.
טלי פלוסקוב: זה לא רק עולים.
<יוספה קין: לא, לא.
טלי פלוסקוב: זה בכלל.
<יוספה קין: יש לי גם פר"ח אצלי, שזה מאגף שח"ר, שגם עושים בתוך בתי הספר עבודה נהדרת.
<יוספה קין: את מפתחות כבר הזכרתי.
<יוספה קין: המון דברים, אבל אני לא - - -
טלי פלוסקוב: תעבירו לנו את זה.
<יוספה קין: יש לי מצגת.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמח לקבל.
טלי פלוסקוב: אנחנו נשמח ללמוד את זה קצת.
אברהם נגוסה: כן, תעבירו לנו את המצגת, בבקשה.
<קריאה: אבל זה אומר שיש 30 מלגות לסטודנטים בכלל לא עולים, ויש עוד.
<יוספה קין: זה לא לעולים.
טלי פלוסקוב: זה לא עולים, זה בדיוק העניין, 30 זה בכלל.
<קריאה: 30 זה בכלל, ועכשיו קיבלו 300 אברכים מלגות כאילו הם גם סטודנטים, פי עשרה.
<קריאה: אז צריכים להשוות.
<יוספה קין: תלוי כמה הם קיבלו, אצלנו קיבלנו 4,500 ₪.
<קריאה: עכשיו פורסם ש-300 אברכים קיבלו.
<יוספה קין: לא יודעים כמה הם קיבלו.
<יוספה קין: ראיתי את הכתבה, לא יודעת כמה הם קיבלו, העיר נותנת מענים.
טלי פלוסקוב: בואו נשאל את השאלה הזו לעירייה.
<יוספה קין: סליחה, אני באמת אומרת, אני רוצה לענות לך, אני לא בודקת אם יש לו כיפה או אין לו כיפה, הוא סטודנט, יש לו תעודה, הוא פתח תקוואי, יש לו תעודה של מקום - - -
<קריאה: סטודנט בהגדרה שגם לומד תורה ויושב בישיבה?
<יוספה קין: לי אין כאלה, אבל - - -
טלי פלוסקוב: לא, היא אומרת שאין לה כאלה, זה ממקום אחר.
<יוספה קין: ממקום אחר, אני לא פוסלת.
<קריאה: ואיך אפשר להבין איך באמת ולמי ולאן לפנות כדי לקבל מלגות?
<יוספה קין: יש באתר העירייה, שעכשיו אתר מינהל החינוך בפנים, יש לינק, יש פרסומת כל סוף שנה, נרשמים, הלוואי שהיה לי כסף לתת לכל מי שרוצה.
<קריאה: זה סוציואקונומי יותר?
טלי פלוסקוב: אתם יודעים מה אני הבנתי בפתח תקווה?
טלי פלוסקוב: הבעיה הכי גדולה של פתח תקווה זה שאתם לא מדברים עם התושבים שלכם.
טלי פלוסקוב: הכוונה שלי היא הנגשה.
טלי פלוסקוב: אם הגברת עכשיו שואלת איך אפשר להגיש בקשה למלגה, מבחינתי זו כבר בעיה.
טלי פלוסקוב: אתם צריכים איכשהו להגיע לאנשים.
אברהם נגוסה: גם לא כולם משתמשים באינטרנט, לא כולם נכנסים לאתר.
טלי פלוסקוב: ובשפה שמבינים אותה.
<אמיר סולמי: רכז הנוער פירט לכם, במרכז החממה, שיש רכזים שונים מתחומי הקליטה גם שמסייעים בנושא של השגת מלגות, הגשת מועמדות, עוזרים לסטודנטים בעיר, בכל המגזרים השונים למצות את הזכויות שלהם בכל מה שקשור לקבלת מלגות.
<אמיר סולמי: יש את זה, יש פרסום.
אברהם נגוסה: האם יש לכם הנגשה של שפה לעולים בשפתם?
<אמיר סולמי: אני אומר, יש רכזים.
<אמיר סולמי: יש רכז.
אברהם נגוסה: יש לכם חוברת שמסבירה, אם זה באמהרית, אם זה ברוסית, אם זה בצרפתית.
אברהם נגוסה: יש לכם את זה?
<אמיר סולמי: לפי מיטב ידיעתי כן, אבל - - -
טלי פלוסקוב: אנחנו שמענו מהתושבים, אדוני - - -
אברהם נגוסה: כי לא כולם משתמשים באתרים.
טלי פלוסקוב: זה אחת, ושתיים, נמצא כאן, אני מבינה, עוזר של ראש העיר, אני גם אמרתי את זה אישית לראש העיר ואני לא רואה שמשהו השתנה.
טלי פלוסקוב: רבותיי, יש אנשים שלא יודעים את השפה ואם אתם לא תנגישו להם את המידע הם לא יידעו על זכויותיהם.
טלי פלוסקוב: אז אתם צריכים לדאוג, אם יש אחוז כל כך גבוה של עולים כאן, הבנתי שמברית המועצות 50,000 ו-9,000 יוצאי אתיופיה, זה מספר מאוד גדול.
טלי פלוסקוב: אתם צריכים להנגיש להם את המידע בשפה שהם מבינים אותה.
טלי פלוסקוב: חייבים לחשוב עליהם.
<יוספה קין: כל תכנית שיש, למשל 'מחשב לכל ילד', אין כזה דבר שלא יוצא גם מידע באמהרית, גם שלומי בכל הישיבות עומד ומסביר, אין מישהו שביקש מידע, אם פנינו לאוכלוסייה כזו - - -
<קריאה: השאלה אם זה מגיע.
<יוספה קין: מה זאת אומרת?
<יוספה קין: אתה יודע כמה מקבלים 'מחשב לכל ילד' שנים?
אברהם נגוסה: בבקשה, חברת הכנסת, הזמן שלנו מוגבל.
אברהם נגוסה: אני יודע שכולם רוצים לדבר.
<רעיה לייכטמנוב: יש עוד רווחה.
טלי פלוסקוב: אנחנו נשמע גם את הרווחה.
אברהם נגוסה: לא, רווחה דיברו.
<רעיה לייכטמנוב: לא, רווחה לא דיברו.
<קריאה: נוער ו'עיר ללא אלימות' דיברו, לא רווחה.
<קריאה: זה אגף שלם, זה מינהל שלם.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לדבר.
אברהם נגוסה: בסדר, חברת הכנסת טלי פלוסקוב.
טלי פלוסקוב: מה שאני רוצה להגיד, רבותיי.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להעביר לכם את התחושות שלי אחרי הדיון של היום, אני מבינה שעוד תשמעו, אבל בכל אופן תחושת ביניים, מה שנקרא.
טלי פלוסקוב: מצד אחד אני מאוד מעריכה את האנשים שעובדים במערכות ואני שמעתי פה את מנהל מרכז הצעירים, שהוא נלהב מהעבודה שהוא עושה, ואני שמעתי פה את מנהל מינהל החינוך, שאני רואה שאת חיה את זה, זה מאוד חשוב לך, מצוין, אבל מצד שני אני שומעת את התושבים ואני אומרת שהבעיה כאן זה שיש פער מאוד גדול בין מה שאנחנו שומעים מנציגי המשרדים וכן הלאה לבין מה שאנחנו שומעים מהתושבים.
טלי פלוסקוב: ואחד מהדברים שאני רוצה להעלות זה דוגמה לכך.
טלי פלוסקוב: אני קיבלתי, לא רוצה להגיד מספר, אבל מספר גדול של פניות, תלונות מתושבי פתח תקווה, ופה, אדוני, אני פונה למשרד הקליטה, על היחס של אדם שעובד אצלך במשרד לאלה שפונים אליה.
טלי פלוסקוב: הגב' שקוראים לה אלינה, זה מה שאני יודעת - - -
<מאיר יחיאלי: את נכנסת שוב פעם לדיור ציבורי?
טלי פלוסקוב: לא, סליחה, מה זה דיור ציבורי?
טלי פלוסקוב: זה שירות - - -
<מאיר יחיאלי: - - -
טלי פלוסקוב: אדוני, אתה לא תעצור אותי כאן.
<מאיר יחיאלי: רק לדיור ציבורי - - - עניתי.
טלי פלוסקוב: אדוני, אני מבקשת שלא יפריעו לי.
<מאיר יחיאלי: אם משהו הוא שחיתות - - -
טלי פלוסקוב: אני לא מדברת על שחיתות, זאת לא הכוונה שלי.
<מאיר יחיאלי: אז תשימו את זה על השולחן - - -
טלי פלוסקוב: אדוני, אני לא מדברת על שחיתות, אני מדברת על משהו אחר.
טלי פלוסקוב: התפקיד של חברי הכנסת זה גם לפקח על העבודה של משרדים ממשלתיים.
<מאיר יחיאלי: אז תראו דוגמאות.
טלי פלוסקוב: אז דקה, אדוני, אז אם תיתן לי ותתאזר בסבלנות ותדע גם לשמוע את האחרים הכול יהיה מצוין.
טלי פלוסקוב: אני אומרת לך, אם זה היה מקרה אחד אני לא הייתי מתייחסת אליו ברצינות כי קורה, אבל אני שמעתי לא פעם אחת, וגם בדבריך, כשאתה אמרת שכל יום מגיעים ושואלים איזה תור, 'איזה מספר תור שלי בדיור הציבורי' ולבן אדם הזה נגמרה הסבלנות.
טלי פלוסקוב: ברגע שבן אדם לא יודע לעבוד עם אנשים אין לו מקום בעבודה עם אנשים.
טלי פלוסקוב: אתה, אני מבקשת ממך כרגע - - -
<מאיר יחיאלי: אני עניתי מאוד פשוט - - -
טלי פלוסקוב: אני עוד לא סיימתי.
<מאיר יחיאלי: בדיוק כמו שאתה מתייחס, תעלו בכתב דוגמאות - - -
אברהם נגוסה: רגע, רגע, אני מבקש ממך.
טלי פלוסקוב: אדוני, אני מבקשת, זה ממש לא מקובל להיכנס בדברים של חברי כנסת.
אברהם נגוסה: רגע, כמה זמן אתה משתתף בוועדות של הכנסת?
אברהם נגוסה: אני מכיר אותך, אז מה קרה לך היום?
אברהם נגוסה: אתה יודע את הנהלים, תרשום ואחר כך ניתן לך אם אתה רוצה להגיב, אבל אסור לך להיכנס באמצע דבריה של חברת כנסת.
טלי פלוסקוב: אני חוזרת ואומרת, אני לא באתי לכאן להגיד, חס וחלילה, על שחיתות, אמרתי לך רק דבר אחד, יחס לבן אדם.
טלי פלוסקוב: זה מה שאנשים, שעובדים כנראה בפתח תקווה, צריכים ללמוד.
טלי פלוסקוב: הגב' לא יכולה להגיד 'תצא מכאן', 'תסגרי את הדלת מהצד השני', לא מקובל עליי שעובד משרד מדבר בצורה כזאת.
טלי פלוסקוב: שתיים, אני מבינה שהעבודה שלה קשה, אבל זאת העבודה שלה, היא לא יודעת לעבוד עם אנשים?
טלי פלוסקוב: שלא תעבוד במקום הזה.
טלי פלוסקוב: גם כשאנחנו אומרים לבן אדם לא צריך לדעת איך להגיד את הלא הזה ופה בעיניי, ממה שאני מרגישה מפניות של אנשים, אין לגברת הזאת.
טלי פלוסקוב: אני לא אמרתי את שם המשפחה שלה ולא עושה לה חס וחלילה שיימינג, אתה יודע בדיוק על מי אני מדברת.
טלי פלוסקוב: לכן אני מבקשת ממך, תקרא לגברת הזאת ותקרא לה פשוט לסדר.
טלי פלוסקוב: אני אומרת לך, אדוני, אם אני אקבל עוד תלונה על הגברת הזאת בפתח תקווה אז אני לא אדבר על זה בוועדה הזאת, אלא אני אפנה אל מי שצריך לפנות.
טלי פלוסקוב: אין לה מקום לעבוד במשרד, נקודה.
<קריאה: מזמן היה צריך לעשות את זה.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את הרווחה, בבקשה.
אברהם נגוסה: אבל אני רוצה שתעשה את זה בראשי פרקים, כי הזמן שלנו - - -
<גיא עפארי: צהריים טובים.
<גיא עפארי: רק לפרוטוקול, השם זה גיא עפארי, מנהל אגף לשירותים חברתיים ובריאות.
<גיא עפארי: מול עיניכם אנחנו מתקרבים ל-84,000 בתי אב בעיר, אבל בסך הכול באגף לשירותים חברתיים בפתח תקווה מטפל היום במעל ל-2,000 איש יוצאי הקהילה.
אברהם נגוסה: אולי תדבר למיקרופון, כי לא שומעים.
<גיא עפארי: עיקר הדיון זה על יוצאי קהילת אתיופיה, למרות שיש לי גם מה להגיד על כלל העולים.
<גיא עפארי: באופן כללי, ככלל, משרד הרווחה, ואתם מכירים את זה, לא מטפל ואין לו תכניות ייעודיות פר אוכלוסייה ספציפית או אוכלוסיית עולים ספציפית, קרי כשיש ילד בסיכון או כשיש ילד עם אוטיזם או ילד עם צרכים מיוחדים אנחנו מטפלים בו במכלול הצרכים שאנחנו מפעילים.
<גיא עפארי: יש לנו כן תגבור, אם זה מה שמעניין וכדומה, לגבי התקציבים שאנחנו מקבלים מהמשרד תחת הסעיף של עולים חדשים.
<גיא עפארי: וכאן כן אני פונה אל הוועדה, הנושא של הגדרות של 10 שנים ו-15 שנה לנו הן מאוד חשובות.
<גיא עפארי: אני פונה לוועדה ואני אומר, גם לגבי כלל העובדים, הבקשה שלנו כאנשי שטח לנסות להגדיל את השנים שבהן אנשים מוגדרים, בכלל האוכלוסייה, או ליוצאי אתיופיה יותר, כי אנחנו רואים שאנחנו עדיין ממשיכים לטפל ולהשקיע משאבים מעבר לאותן 10 שנים או 15 שנה.
<גיא עפארי: אני רק אתן דוגמה, למשל רק בנושא של ילדים עם צרכים מיוחדים, התגבור הייעודי שמגיע אלינו תחת הנושא של עולים הוא בסביבות 800,000 שקל, אבל כל שנה שעוברת, מכיוון שיורד מספר העולים החדשים התקציב הזה יורד.
<גיא עפארי: זה תקציב שנכנס לתקציב בכלל של ילדים עם צרכים מיוחדים, אבל זה עוזר לנו ומתגבר אותנו לכלל הילדים.
<גיא עפארי: לגבי יוצאי הקהילה, באופן יחסי, וזה לא סוד, אנחנו רואים אחוז יותר גדול של יוצאי הקהילה שבהם אנחנו מטפלים משאר האוכלוסייה.
<גיא עפארי: אנחנו מסתכלים על שלושה צירים עיקריים, אחד זה גיל הינקות או הגיל הרך, אני מדבר על נושא של הורים וילדים.
<גיא עפארי: יש כאן לא מעט תכניות, הציגו אותן, אנחנו מובילים, מה שהציגו, או שותפים, כולל הנושא של 360 שאושר לעיר השנה להכפיל את התכנית הזאת.
<גיא עפארי: אנחנו רואים את הנושא של מוגנות של ילדים צעירים, כל הנושא של כשרים של הורים לילדים, הדרכה הורית.
<גיא עפארי: זו פריזמה אחת שאנחנו מסתכלים עליה ואנחנו חושבים שאנחנו נמצאים שם בדפיציט.
<גיא עפארי: הנושא השני שהוא נושא אולי הנושא שבוער, זה הנושא של בני נוער.
<גיא עפארי: אנחנו כרגע נמצאים מול מציאות שאחוז בני הנוער שנושרים מהצבא, אחוז בני הנוער שמטופלים תחת המשטרה או תחת הגדרות פליליות הוא גבוה מאחוז שאר הנערים.
<גיא עפארי: למרות שכאן כן קיבלנו תקציבים דרך 'הדרך החדשה אנחנו עדיין חושבים שיש כאן קהילה גדולה של בני נוער שאו מרגישים כעוסים - - - אתה יכול ללכת גם לבני נוער בני 16-17 במקום אחר והוא ירגיש כועס, אבל הכעס הזה, התיעול שלו הוא למקומות שקשה לנו להתמודד איתם וקשה לבני הנוער להתמודד איתם.
<גיא עפארי: אני מדבר על כעס שנובע מהרגשה של גזענות, מהרגשה של פגיעה בדור ההורים.
<גיא עפארי: כל הנושא הרב תרבותי, ההעברה הבין דורית, זה נושא שאנחנו מתמודדים איתו וכאן, עוד פעם, אמרתי את זה גם לטלל, כשעשתה לנו מפגש מקצועי, אני חושב שגם ב'דרך החדשה', הנושא של עבודה קהילתית, עדיין יש זמן לתקן את זה ולהיכנס לנושא.
<גיא עפארי: אנחנו רואים את הנושא של העברה בין דורית, אנחנו רואים את המעגלים של בני הנוער, החבר'ה הצעירים.
<גיא עפארי: אז נכון, חייבים להגיד את זה, יש הרבה חבר'ה שהם אקדמאים, יש לנו גם גרעינים חברתיים של יוצאי הקהילה שפועלים בעיר, זה חבר'ה שמיצבו את עצמם ומיקמו את עצמם ואומרים לי 'תודה רבה, אני לא צריך אותך', אבל יש לנו הרבה בני נוער שלא מוצאים את עצמם.
<גיא עפארי: הם הולכים לאיבוד כי הם לא מצליחים לקשור את עצמם לתרבות של ההורים, הם הולכים לאיבוד כי המבנה המשפחתי התפרק ולא ברור מי הדמות ההורית ומי הסמכות ההורית ולא ברור להם לאן הם הולכים.
<גיא עפארי: זו הפריזמה השנייה.
<גיא עפארי: הפן השלישי זה הנושא של קשישים.
<גיא עפארי: הנושא של קשישים יוצאי העדה, אני אעשה עוד קליק אחד לגבי התכניות של 'הדרך החדשה' שפועלות בפתח תקווה, לקשישים יוצאי העדה קשה יותר להיטמע בתכניות שקיימות בקהילה באופן כללי.
<גיא עפארי: קשיש יוצא העדה, מאוד קשה לו להיקלט במרכזי יום לקשיש שפועלים, קשה לו גם מבחינת האוכל, קשה לו גם מבחינה תרבותית וגם מבחינת השפה.
<גיא עפארי: יש יותר קשישים שלא דוברי עברית או ברמה מספקת שיוכלו להיטמע במועדונים.
<שלומי דאלו: כמה כאלה יש לנו?
<גיא עפארי: אני לא זוכר את מספר הקשישים יוצאי העדה, אבל כשאנחנו פתחנו את מועדון מופת שנפתח לפני כמה חודשים - - -
<שלומי דאלו: לא, שנעשתה אליהם פנייה ממרכז הקשיש הרגיל ושהם לא הושמו מכל מיני סיבות שאתה מתאר, כמה כאלה ישנם?
<גיא עפארי: אין לי מספר, אבל הרבה.
אברהם נגוסה: למה לא עושים מרכז יום בשפה האמהרית, שידברו איתם?
<גיא עפארי: אז פתחנו השנה מרכז יום קטן, זה נקרא מופת מועשר, שאני חייב להגיד שזאת הצלחה.
<גיא עפארי: אפרופו, זה מרכז שמיועד ל-30 איש, הוא התמלא, יש לנו מתנדב כאן שהוא חלק מהצוות.
<גיא עפארי: זאת הצלחה, אבל זה לא פשוט, לא פשוט לפתוח אותו ולא פשוט להפעיל אותו.
אברהם נגוסה: למה, מה הבעיה?
<גיא עפארי: קודם כל תקציב זה לא הכול.
אברהם נגוסה: אז מה הבעיה, מקום?
<גיא עפארי: לא, פתחנו אותו.
<גיא עפארי: אנחנו פתחנו, המקום מלא, יש, המקום מלא, אני אומר - - -
אברהם נגוסה: למה רק 30 איש?
<גיא עפארי: מבחינה תקציבית זו המכסה שיש לנו.
אברהם נגוסה: מבחינה תקציבית?
<גיא עפארי: כן, מופת מועשר, טלל כאן, זה מועדון אחד, זה מה שיש.
<טלל דולב: אני לא מתווכחת עם הרשות, אבל - - -
אברהם נגוסה: אבל יש תקציב, אז אני - - -
<גיא עפארי: הוא שואל על מופת קשישים, אז אני אומר, לנו יש מועדון אחד שפתחנו, הוא מלא, הוא פועל והוא טוב.
<גיא עפארי: אני אומר שהנושא של קשישים, גם הנושא של חוק סיעוד, לקבל מטפלת הביתה, הוא קשה, יש מטפלות שלא רוצות לבוא לעבוד במשפחה של יוצאי אתיופיה, יש משפחות של יוצאי אתיופיה שלא מוכנות לקבל כל מטפלת, הבעיות האלה הן לא פשוטות, הן מורכבות.
<גיא עפארי: הפנייה שלי לוועדה, או פנייה בשם העובדים שלי, אני אגיד שלושה דברים.
<גיא עפארי: אל"ף, תאפשרו לנו גמישות כמה שיותר, אל תביאו לנו תכניות סגורות ותגידו לנו 'קחו מהמדף תכנית', תנו לנו, יש הרבה אנשי שטח, עושים הרבה דברים, אנחנו מספיק חושבים שאנחנו יכולים לגלות את הגמישות, כי דין פתח תקווה לא כדין רחובות או ערים אחרות.
<גיא עפארי: זה דבר אחד.
<גיא עפארי: דבר שני, תעזרו לנו עם החסמים הבירוקרטיים, אני אומר את זה בכנות.
<גיא עפארי: לי כדי לגייס עובד קליטה, שקיבלנו אותו אפרופו, זה דווקא לעולי אוקראינה, התהליך הזה הוא מורכב, יש את החוקים של הרשות, יש את החוקים של משרד הפנים, יש את החוקים של המדינה, פשטו לנו את התהליכים האלה.
<קריאה: אפשר לשאול כמה עובדים דוברי רוסית יש גם ברווחה?
אברהם נגוסה: יש הרבה שאלות כמובן, אני אשאל את השאלות איפה שצריך לשאול.
אברהם נגוסה: בגלל חוסר הזמן אנחנו נתקדם.
<גיא עפארי: אנחנו כאן.
אברהם נגוסה: כן, באנו ללמוד גם בשטח.
אברהם נגוסה: סשה, בבקשה.
<סשה שוורץ: שלום לכולם.
<סשה שוורץ: יש פה כאלה שהתעניינו מי אני בכלל, אז אני מציג את עצמי, שמי סשה שוורץ, אני היושב ראש המשותף של התנועה החברתית 'האמת הגסה' ובמקביל אני עיתונאי בעיתון המקומי שנקרא -- - אני רוצה לגעת בשלוש נקודות עיקריות.
<סשה שוורץ: דבר ראשון, דיברו פה על הדיור לקשישים.
<סשה שוורץ: לפני משהו כמו שמונה חודשים בערך דיברתי עם איציק אוחיון, אז הוא אמר לי, למעשה מה שנאמר פה ב - - -
<רעיה לייכטמנוב: עם איציק אוחיון היה קשה לך לדבר.
<רעיה לייכטמנוב: איציק אוחיון כבר ארבע שנים לא עובד.
<סשה שוורץ: וואו, מצטער, מצטער.
אברהם נגוסה: הוא מתנצל וחוזר בו ואז - - -
<סשה שוורץ: עם איציק ברוורמן, אז הוא אמר שבמשרד הקליטה הובטח לו מקום, אז הזמן חלף, שום דבר לא השתנה ואז נסעתי למשרד הקליטה ושם נאמר משהו הפוך לגמרי.
<סשה שוורץ: נאמר שהמפתחות נמצאים דווקא אצל העירייה, אצל ראש העיר, וזה לא כזה משנה.
<סשה שוורץ: מה שאני מנסה להגיד, שיש לי הרגשה שנפל פה משהו בין הכיסאות ואם לא נגשר על ידי חברי הכנסת יכולה להיות פה בעיה מאוד רצינית.
<סשה שוורץ: דבר שני זה בית ספר פיקא.
<סשה שוורץ: בבית הספר הזה לומדים קרוב ל-70% עולים חדשים מברית המועצות לשעבר בעיקר.
<סשה שוורץ: מסיבות כאלה או אחרות זה הפך לפוליטיקה אחת גדולה, לשדה קרב פוליטי.
<סשה שוורץ: זה התחיל בשביתה ב-1 לחודש, אבל אני לא רוצה להיכנס לזה, פשוט בשורה התחתונה אני פונה לגורמים ואני מאמין שיש פה גורמים שיכולים לטפל, במקום לטפל ברמות הכי גבוהות ברמה של ראש העיר ועמותות, אז אולי אתם יכולים לעזור.
<סשה שוורץ: הנקודה שם כזו, אין הצללה מעל מגרש הספורט ומגרש הספורט עצמו נראה כמו לא יודע, כמו אחרי הפצצה, שדה קרב אחרי הפצצה.
<סשה שוורץ: חסרים דברים הכי פשוטים כמו שירותים.
<סשה שוורץ: מה יש הכי בסיסי בעולם חוץ משירותים.
<סשה שוורץ: ילדים חושבים פעמיים לפני שהם רצים 200 מטר לשירותים, אז פשוט תיקחו את זה בחשבון, זה בית ספר פיקה, זה אחד מבתי הספר הראשונים שקיימים במדינת ישראל, חילוני לפחות, אז אנא עזרתכם.
<סשה שוורץ: ודבר שלישי, דובר פה די הרבה בנושא של רווחה.
<סשה שוורץ: פונים אנשים קשישים, הם נמצאים פה 15, 20 שנה, הם לא שמעו, הם לא יודעים שקיים בכלל כזה דבר כמו רווחה.
<סשה שוורץ: לכן ההמלצה והבקשה, כמו שאנחנו מקבלים הרבה מכתבים מהעירייה שלא קשורים ספציפית למגזר כזה או אחר, לדת כזו או אחרת, אז פשוט פשוט לא יודע, תתרגמו, תשתפו.
<סשה שוורץ: חבל, אנשים לא יודעים שמגיע להם.
טלי פלוסקוב: הנגשה, זה בדיוק מה שאמרתי.
<סשה שוורץ: אז אתם לא יכולים להשתמש בכסף הזה, הם לא מקבלים את הכסף הזה וכולם מפסידים בשורה התחתונה.
<סשה שוורץ: תודה רבה.
אברהם נגוסה: ישראל, בבקשה, בקיצור.
<רעיה לייכטמנוב: רגע, אבל יש פרויקט מפתחות, היא יושבת מעשר בבוקר.
אברהם נגוסה: רגע, שמענו, אני לא יכול לתת לכולם.
אברהם נגוסה: הפרויקט מוצלח, אנחנו יודעים, כולם ציינו את זה.
אברהם נגוסה: אז בוא בקיצור.
<ישראל בירו: בקיצור, ראשית אני מברך את ההתכנסות.
<ישראל בירו: שמי ישראל מאגף הקליטה.
<ישראל בירו: גנאדי קודם דיבר, אגף הקליטה עד לפני חמש שנים היה משרת עולים מחבר העמים.
<ישראל בירו: למי שלא יודע אגף הקליטה הוקם לפני 15 שנה וזה מה שזה.
<ישראל בירו: לגבי החברים פה, סולומון, כמו שבאו לכינוס של ועדת הקליטה אני חושב כיושב ראש הקהילה יכולת להיפגש עם אגף הקליטה, לקבל נתון מדויק, במקום לבוא ולהציג.
<ישראל בירו: הנה, כל הנתונים - - -
אברהם נגוסה: לא, אני לא אוהב את הדברים האלה.
אברהם נגוסה: כל אחד יכול להציג, כמו שאתה יכול להציג.
אברהם נגוסה: בוא תציג מה שאתה רוצה, אל תיכנס לאחרים.
<ישראל בירו: לגבי מה שהוא אמר, אני חושב שיש את כל הנושא, אם זה בנושא השלמת השכלה, אם זה בנושא אולפן, אם זה בנושא הכרת הארץ, אם זה בנושא אירועים, בכל הנושאים, אם הוא היה כיושב ראש, אתה מכיר, העמותה הקודמת, לגבי ההקמה של המועדון, לפני שהיית חבר כנסת אתה בעצמך הובלת את הצוות, יחד איתך הקמנו את המועדון ב - - - ועכשיו העמותה שנבחרה, דווקא חבר'ה צעירים תוססים, הם היו צריכים להיפגש עם אגף הקליטה, לקבל את כל הנתונים.
אברהם נגוסה: בסדר, אני הבנתי שיש בעיה של תקשורת.
<ישראל בירו: לגבי כלל הבעיה בקרב הקהילה, אני חושב שאנחנו נמצא פתרון.
<מולה ברו: שמי ברו מולה, אני גר בעמישב, יש לנו מועדון בעמישב, מבנה של העירייה.
<מולה ברו: קיבלנו את המבנה הזה לפני כל המבנים שאתם דיברתם עליהם, לפני 20 שנה.
<מולה ברו: קיבלנו את המבנה הזה והמבנה הזה נותן שירות במשך 20 שנה.
<מולה ברו: אני שם אב הבית, גבאי בית הכנסת.
<מולה ברו: כמובן יש רב העיר, רב הקהילה, תשאל אותו, הוא יסביר בדיוק מה הוא עושה שם, אני - - -
<קריאה: אני אבקש שתיתנו לי להגיב אחרי הדברים שלי, כי זה נוגע ל - - - הוא נכנס לעניין לא נכון.
אברהם נגוסה: רגע, אני לא נכנס עכשיו לרבנים.
אברהם נגוסה: אם הוא נכנס לא נצא מזה.
<קריאה: כבוד חבר הכנסת, הוא נכנס.
<קריאה: בואו נעצור.
אברהם נגוסה: הנושא היום זה לא העניין.
<קריאה: בדיוק, זה מקצועי, בואו נישאר.
<מולה ברו: שם המועדון מתנהל, נותן שירות, כולם, כל פקידי העירייה יודעים, אין מישהו שלא היה שם, היה סיור, היה הכול.
<מולה ברו: בלי תקציב, אף אחד לא מקבל משכורת שם.
אברהם נגוסה: אז הם שינו שם?
אברהם נגוסה: בנו שם?
אברהם נגוסה: תיקנו, שיפצו?
<מולה ברו: לא, לא שיפצו כלום.
אברהם נגוסה: כפי שראינו אותו?
<מולה ברו: כלום.
<מולה ברו: אני אומר לך, כל פקיד בעירייה בא לראות שם, אומר לנו 'זה משנות ה-50', היום יש פעילות לילדים כל השבוע, שבתות, כל יום.
אברהם נגוסה: אני ראיתי, אני מכיר.
<מולה ברו: גם אתה, כבוד חבר הכנסת, היית שם בסיור עם נציגי העירייה, אין מי שלא היה, כל העירייה, חוץ מהאגף שלא מכירים כל פקידי העירייה היו.
<מולה ברו: אנחנו דיברנו, ביקשנו, התחננו.
<מולה ברו: ראש העיר בעצמו היה שם לפני שנבחר, הוא היה סגן ראש העיר של אוחיון.
<מולה ברו: ראש העיר דיבר איתי, אני פתחתי לו את הבית, לראות את הבית הזה, הוא אמר לי 'כשאני אבחר, העבודה הראשונה שלי תהיה פה'.
<מולה ברו: הוא אמר לי, 'אני זוכר', אני הזכרתי פעמיים לראש העיר.
<מולה ברו: אמיר, לא יודע כבר כמה פעמים באת, שנים, אין שום תקציב.
אברהם נגוסה: תקצר, כדי שהוא יוכל להתייחס.
<מולה ברו: אנחנו עושים את זה, מתנדבים, עושים בלי תקציב, בלי משכורת, בלי כלום.
<מולה ברו: יש לנו ילדים שם, הכול, כולם יודעים.
<מולה ברו: חוץ מזה אני שמח שהמקום נבנה.
<מולה ברו: אני שמח - - - אנחנו אנחנו משרתים שם בלי שום קשר, אני לא רוצה להיכנס לוותיקים ועולים, כולם ביחד שמה.
<מולה ברו: המקום הזה משרת את כולם.
<מולה ברו: אני מבקש ממך, ישבנו - - -
אברהם נגוסה: תודה, אני מצטער, אין לנו זמן.
<מולה ברו: ישבנו עם מנכ"ל העירייה, אני לא יודע - - -
אברהם נגוסה: הנושא ברור, בואו נתקדם, כדי שתהיה גם תגובה.
<זהבית דסו: טוב, אני אגיד ממש בקצרה.
<זהבית דסו: אני זהבית דסו, מנהלת יחידת נוער באגף הנוער והצעירים.
<זהבית דסו: אני לא אספר כי מנהל האגף היה כאן ודיבר ואמר כל מה שקשור, אני רק רוצה באמת להגיד משהו, גם לשתף בתחושה של באמת כל מה שקורה ובאמת לפנות בבקשה שבמידה שאנחנו כן נהיה מאוחדים, גם כקהילה.
<זהבית דסו: אנחנו גם הפנים של הנוער והפנים של כולם, והנוער, אני כמייצגת כמנהלת יחידת נוער, רואים את כל הוויכוחים, רואים אותנו לא מחוברים.