GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוטי יוגב: את יודעת מה, אני אתן לך את הקרדיט, הם מעניינים אותך יותר, ואת מכירה יותר, זה בסדר, כי היית שם ואת חווה את זה וכל אחד מטפל בדברים, וער לדברים, באתי לפה בגלל אותם דברים שאת יזמת, אני נותן לך את הקרדיט על יוזמת הוועדה, כל הכבוד.
מוטי יוגב: יחד עם זאת, אני אומר דברים פשוטים.
מוטי יוגב: אני מודע לכך שהדאגה היא דאגה, ולהזיז זקן ממקומו הוא קושי גדול ולא דומה מי שיש לו - - -למי שלא יודע והדאגה הזאת יכולה להביא הכל, מחלות וגם פטירה מוקדמת.
מוטי יוגב: אני אתייחס לגופם של דברים.
מוטי יוגב: לכן כן צריך שהפתרונות יהיו ידועים ושכן ישולבו בהם כל הגורמים.
מוטי יוגב: גורמי הרווחה, הבריאות, העיריה, הקליטה, ומינהל ארמון הנציב והאנשים שבתוכו ולכן גם ראוי שגם ראש המינהלת יהיה בפעם הבאה יחד עם הרווחה והבריאות והקליטה של עירית ירושלים.
מוטי יוגב: אני אומר דברים פשוטים: ראשית, אנחנו נדרוש ממנכ"ל העלייה והקליטה שישב עם עירית ירושלים כפי שהוא אמר, שהוא לא צריך אותנו בשביל לשבת איתם, וכך אני מקווה שיהיה.
מוטי יוגב: אני אומר לך כנציגת העלייה והקליטה, מרינה, שישב איתכם ישיבת מטה סדורה, את זה צריך לנהל אצלו.
מוטי יוגב: אנחנו פה כבקרה ציבורית אם זה לא יקרה.
מוטי יוגב: לכן אנחנו מבקשים שזה יקרה תוך גג שלושה חודשים.
מוטי יוגב: אני כן ער וסומך על אלכס, הכרתי אותו רק בשנה האחרונה פה בכנסת אבל כן רואה את החיוביות שבו שהוא יעשה את זה.
מוטי יוגב: זה ידאיג אותו, זה מדאיג אותו.
מוטי יוגב: לא חס ושלום, ודאי לא להשליך לעת זקנה 450 זקנים לרחוב, ושתוך שלושה חודשים יהיו לו פתרונות פרטניים.
מוטי יוגב: זה כן לגיטימי שהוא מנהל משא ומתן, אתם אומרים שזה מאוחר בשנתיים, לא הייתי ער לזה אז אני אומר תוך שלושה חודשים אנחנו נדרוש ממנו פתרון.
מוטי יוגב: אנחנו גם נבקש שתיקבע פגישה של המנכ"ל במלון כדרך שהשרה עשתה.
מוטי יוגב: תרצה גם השרה, בבקשה.
מוטי יוגב: אני לא מחייב את השרה, אני מדבר על הכוחות המקצועיים.
מוטי יוגב: תרצה גם השרה – תבוא.
מוטי יוגב: פגשתי את השרה גם במקומות אחרים, בנצרת עלית, במרכזי קליטה אחרים.
מוטי יוגב: זה תפקידה, זו דרכה וזה בסדר גמור.
מוטי יוגב: אבל שם שישבו כשתהיה פגישה כזאת, שיהיו בה כל נציגי המינהל הקהילתי ועירית ירושלים, על גופי הקליטה, רווחה, בריאות.
מוטי יוגב: מאוד חשוב.
מוטי יוגב: וכך גם שתוך חצי שנה לכל המאוחר יהיה דו"ח של פתרון לכל תושב ותושב באופן הפרטני של התיק ושל כל המשתמע מכך, ושלא יהיה מצב חס וחלילה, והועדה כן יודעת להבטיח את זה שלא יהיה מצב בו יצאו הקשישים בלא פתרון וחלופה הולמת.
מוטי יוגב: אני הצעתי בסימן שאלה שהוועדה תבקר בדיפלומט.
מוטי יוגב: יש לוועדה יושב ראש, וכל מה שאני אומר צריך להיות על דעתו ועל דעת המנהלת לכן אני משאיר את זה להם ולא לבדי.
מוטי יוגב: הוועדה תשוב ותדון, אתם תחליטו אם תוך חמישה חודשים או חצי שנה, ותבקש לדעת, אולי תוך חמישה חודשים מיד לאחר הפסח בתחילת המושב, כדי לאפשר להם לגמור את הפתרונות הללו כדי שלפחות שנה ורבע, שנה וחצי.
מוטי יוגב: אז אתם תחליטו אם לפני פסח או אחרי פסח, אני משאיר את זה לך ולסדר היום.
מוטי יוגב: אם נדרוש לעשות את זה עוד לפני כן, יכול להיות בסוף מושב זה או מתי שתקבעו.
מוטי יוגב: זה דברים שצריכה הנהלת הוועדה המקצועית לקבוע, שאנחנו נבקש לשמוע בנוכחות כל האנשים פה יחד את מנכ"ל העלייה והקליטה מהו הפתרון, מהי התשובה וכנ"ל את הפערים שאתם וודאי מלמטה, יהיו עוד פערים שבסוף הטיפול הפרטני במספר קשישים או אחרים שלא הצליחו להגיע לתשובה מספיק הולמת.
מוטי יוגב: קסניה בבקשה, כיוזמת הדיון.
קסניה סבטלובה: טוב, אז כמובן שאני לא אתייחס לקטעים אישיים שלא במקומם לגמרי.
קסניה סבטלובה: אני רק אגיד שיזמתי את הדיון לא כדי לנענע את האוויר, לא להרעיד את האוויר בבניין הזה אלא כי קיבלתי תלונות חוזרות ונשנות מהתושבים וגם מאנשים אחרים שמטפלים בעשייה במלון דיפלומט וקשורים ישירות לגופן של הבעיות שם, ויודעים היטב וחשים את הדופק הזה, וגם כיוון שאני בעצמי התגוררתי במלון דיפלומט.
קסניה סבטלובה: אני התחלתי את דרכי בארץ שם, ואין מקום שאני מחוברת אליו יותר מאשר מלון דיפלומט אז להתחיל להגיד פופוליזם, לא נתייחס לזה כרגע.
קסניה סבטלובה: אבל אני אגיד דבר אחד, אנחנו יזמנו את הדיון פה בוועדת העלייה והקליטה כי אנחנו חברי הכנסת שמפקחים על עבודת הממשלה.
קסניה סבטלובה: זה תפקידנו, התפקיד היחיד שלנו של חברי הכנסת.
קסניה סבטלובה: גם לחוקק חוקים כמובן, אבל גם לפקח על מה משרדי הממשלה עושים.
קסניה סבטלובה: אני בדקתי, משנת 2008 שהייתה המלצה לספק תוך זמן קצר, וזמן קצר זה לא עשר שנים, לספק פתרונות נאותים למלון דיפלומט כי ידעו שתהיה את הבעייתיות הזאת, כי הכל היה ידוע מראש.
קסניה סבטלובה: זה לא משהו שנוצר יש מאין, ובגלל זה רצינו לשמוע.
קסניה סבטלובה: מרגע שקבענו את הדיון הזה שנדחה כמה פעמים, מאז ראינו פתאום ששרת העלייה והקליטה באה למלון מבקרת שם ומסיירת שם ומדברת עם התושבים.
קסניה סבטלובה: יופי שזה קרה, אבל זה לא צריך לקרות אך ורק כי אנחנו פתאום עכשיו פה מתחילים לדבר על זה בוועדה.
קסניה סבטלובה: ואם השרה אומרת 'חבר'ה יהיה בסדר', אבל אנחנו יודעים שיש 25,000 אנשים בתור של משרד העלייה והקליטה שאין להם פתרון.
קסניה סבטלובה: אז כן אנחנו דואגים כיון שאנחנו מכירים היטב את המצב בירושלים שאנחנו יודעים שחסרים שם מקומות לדיור ציבורי.
קסניה סבטלובה: אנחנו יודעים שאי אפשר ליצור אותם.
קסניה סבטלובה: מה זה הרבה זמן שנתיים?
קסניה סבטלובה: זה לא הרבה זמן.
קסניה סבטלובה: כל מי שעוסק בדיור יודע שזה לא הרבה זמן וזאת הטרגדיה.
קסניה סבטלובה: אנחנו יודעים שאם חס וחלילה שאנחנו תוך שנתיים נגיע למועד הזה ונגיד 'טוב, בסדר יש פה פתרונות חלקיים' אנחנו יודעים עד כמה שזה יפגע בבריאות הנפש והבריאות הגופנית של אותם קשישים וזה מה שאנחנו מנסים למנוע.
קסניה סבטלובה: אם היה נאמר במקום לפתור במחי יד ולהגיד 'טוב, אני בפורום הזה לא אומר כלום', למה?
קסניה סבטלובה: זו ועדת חוץ ובטחון?
קסניה סבטלובה: למה אנחנו לא יכולים לדעת, אפילו אנחנו כחברי כנסת לא יכולים לדעת בפורום סגור.
קסניה סבטלובה: למה אנחנו לא יכולים לשבת לבד ולשמוע לפחות על כיוונים של מה עושים שם, כדי שאנחנו נוכל להמשיך ולפקח על הכיוונים האלה, כדי שנוכל לדעת שהדברים מתרחשים כפי שהם צריכים להיות.
קסניה סבטלובה: אני תומכת בכך שאנחנו תוך שלושה חודשים כן נשמע את התשובות ושלא נבוא לפה עוד פעם, ולא נגרור את כל האנשים ולא נשמע 'יהיה בסדר' כי 'יהיה בסדר' זו לא תכנית פעולה ולא דרך.
קסניה סבטלובה: אז נשמע תכנית סדורה של מה הולך לקרות שם.
קסניה סבטלובה: דבר שני, אני מציעה שגם כל העוסקים בדבר, לרבות משרד העלייה והקליטה יעדכנו את התושבים גם בכתב.
קסניה סבטלובה: יש להם מתרגמים, יש להם דוברי רוסית, למה כל פעם צריך לקבץ אנשים עם הליכונים שקשה להם ללכת, הם לא יכולים להתארגן כל כך מהר, הם לא יכולים לבוא לסיור ספונטני.
קסניה סבטלובה: אני יודעת היטב ואתה יודע היטב שזה המצב.
קסניה סבטלובה: פשוט לעדכן אותם כל כמה זמן ולכתוב להם, זה מוסיף בטחון וזה אמצעי מאוד פשוט, לא עולה כסף.
קסניה סבטלובה: לכתוב להם מכתב ולשים את זה בתיבת הדואר, 'חבר'ה אנחנו עובדים על זה, אנחנו מתקדמים, אנחנו ככה וככה ואל תדאגו' זה משהו שנראה לי המינימום שאפשר לעשות למענם.
מוטי יוגב: הדברים האחרונים של חברת הכנסת קסניה נכונים מאוד, העדכון בכתב.
מוטי יוגב: גם אותו אנחנו נבקש מהמנכ"ל, שיהיה עדכון בכתב על כך שעובדים ופועלים ועד מתי בתאריך הם עתידים להיפגש איתם ולמצוא תשובה שתהיה הולמת.
מוטי יוגב: אני מניח שכל הכוחות שעוסקים בדבר פלוס הכוחות מהמגזר השלישי, גם אני פעם פעלתי במגזר השלישי במלון דיפלומט כך שגם אני מכיר אותו מבפנים.
מוטי יוגב: לא אאריך בזה כרגע, לא גרתי בו אבל פעלתי בו והזיכרון שלי פשוט של גברת שעוד חיה שם, אני לא רוצה לומר את שמה כרגע, כך שאני כן מכיר אותו מבפנים, לכך שלא יהיה זקן שלא יטופל וילווה ויגיע לתשובה הולמת.
מוטי יוגב: כוועדה זו באמת החובה שלנו, וחובתנו גם, אנחנו רואים את נציג המשרד שאנחנו יודעים כמה שהוא משתף איתנו פה פעולה בדברים אחרים.
מוטי יוגב: גם לי יש טענות מסוימות, אבל עדיין אי אפשר להאשים את אלכס בכל מה שיש שם ולכן אני נסערתי בדבר כי אני זוכה איתו לשיתוף פעולה ורואה ברכה במה שהם עושים.
מוטי יוגב: עדיין יש לי טענות של עוד ואני חושב שצריך היה לעזור עוד יותר לעולים כמו שאת חושבת.
מוטי יוגב: את לוחות הזמנים אני משאיר לדנה, אבל בקבועי הזמן האלה, יחד עם יושב ראש הוועדה.
מוטי יוגב: בעיני עם הקושי הגדול שהובע פה של החשש הגדול, אולי מול המנכ"ל, אם נוכל לסגור את הסיפור ולדעת שהדברים מטופלים - - -
קסניה סבטלובה: אפשר עד סוף המושב.
מוטי יוגב: עוד בסוף המושב הזה, זה בדיוק מה שרציתי לומר.
מוטי יוגב: אז עוד לפני פסח לראות את המהלך הזה.
מוטי יוגב: נבקש ממנו שלושה חודשים שבתוכם הוא גם בא אל המלון ועוד ארבעה חודשים שאנחנו נקבל את התשובות, ובסוף המושב לנסות בקבועי הזמן.
<אנה ציפיס: ולשתף פעולה עם עירית ירושלים.
מוטי יוגב: ודאי.
מוטי יוגב: זה אמרנו, שיתוף פעולה מלא עם עירית ירושלים והמינהל, עירית ירושלים זה המינהל, המינהלים הם השלוחות והזרועות הארוכות של העיריה.
מוטי יוגב: בוודאי שלא לבד.
מוטי יוגב: אני מניח שביקור השרה היה מעין ביקור בזק כדי לעמוד על הדברים לאור זה שהוועדה מתכנסת.
מוטי יוגב: יש תהליכים כאלה והיוזמה הזאת ברוכה שוועדת הכנסת, כל אחד עושה את תפקידו, ואנחנו נעשה את תפקידנו ונעמוד על כך שלא יישלח אף אחד לרחוב ולתת להם כמה שיותר בטחון ומה התשובה לסיפור.
מוטי יוגב: תודה רבה.
מוטי יוגב: הישיבה נעולה.
אברהם נגוסה: אני רוצה לפתוח בלברך את האכסניה פה.
אברהם נגוסה: אני רוצה להודות לחברתי, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, שיזמה את הדיון והסיור היום, בנוסף גם ועד הקהילה שביקשו שאנחנו נבוא ונקיים דיון היום ואני מאוד מודה לך, אדוני ראש העיר, שנענית לבקשתנו והיום אנחנו נמצאים פה.
אברהם נגוסה: ולפני שאני מעביר את רשות הדיבור לאדוני ראש העיר, מאוד חשוב להגיד לכולם שכל מי שמדבר שיציג את עצמו, את השם שלו, איזה ארגון או איזה גוף הוא מייצג, זה חשוב לפרוטוקול.
אברהם נגוסה: יחד איתי נמצאים חבריי חברי הכנסת טלי פלוסקוב ויואל רזבוזוב ומנהלת הוועדה, דנה גורדון, גם רשם הפרוטוקול והדובר של הוועדה, יגאל אמיתי, וכמובן אנשים אחרים, נציגי משרדי הממשלה, גם נציגי משרד ראש הממשלה נמצאים פה.
אברהם נגוסה: אנחנו הולכים לדון בנושאים שאנחנו רואים את החשיבות שלהם ואנחנו מצפים לשמוע מנציגי משרדי הממשלה, כמובן גם נציגי התושבים ונגיע לסיכום איך אנחנו מתקדמים ומתמודדים עם הבעיות או עם הצרכים שיעלו במהלך הדיון.
אברהם נגוסה: בבקשה, אדוני ראש העיר.
<איציק ברוורמן: תודה רבה, בוקר טוב, יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת נגוסה, חברי הכנסת טלי ויואל.
<איציק ברוורמן: משה משה, מחזיק תיק הקליטה והעלייה אצלנו בעירייה, ושאר כל המכובדים.
<איציק ברוורמן: אנחנו עיר גדולה עם הרבה תושבים, מעל 260,000 ואנחנו שמחים שבתוך ה-260,000 פלוס תושבים יש לנו רבים שהם עולים מכל קצוות תבל.
<איציק ברוורמן: אני רוצה להתייחס לשתי קהילות שנמצאות אצלנו, שהן עיקר הציבור שניתן להגדיר אותם, גם על זה יש, אני מבין, ויכוח אם הם עולים או לא עולים, יש לנו, אני מעריך באופן גס, כ-50,000 יוצאי ברית המועצות לשעבר, אם אנחנו לוקחים נאמר מתחילת שנות ה-90 יש לנו קהילה שהיא גם מאוד גדולה, נכבדת, שפה יושבים נציגיה, זה יוצאי יהדות אתיופיה שנמצאים אצלנו.
<איציק ברוורמן: הייתי רוצה להתחיל דווקא ולהתייחס לקהילה של יוצאי ברית המועצות.
<איציק ברוורמן: לפני כן אני חייב לומר שאנחנו משקיעים הרבה בנושא הזה, יש לנו אגף קליטה, משה משה עומד בראשו, רעיה נמצאת פה, שהיא המנהלת, נמצא פה מאיר, מנהל המרחב של משרד הקליטה, שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה, נמצאים פה עוד אנשים מצוינים מאגף הקליטה שעושים עבודה מצוינת ויבורכו על כל זה, אבל אני מוכרח לומר שאני מכוון כלפי ממשלת ישראל וכלפי משרדי הממשלה והממשלה בנושא הזה.
<איציק ברוורמן: בקשר לקהילה של יוצאי ברית המועצות לשעבר, אנחנו מתייחסים אל הציבור הזה כעולים חדשים.
<איציק ברוורמן: גם אם הם נמצאים בארץ, אמרתי, משנות ה-90, מבחינתנו הם עדיין זוכים לטיפול כעולים ואנחנו משקיעים בהם ועושים ופועלים.
<איציק ברוורמן: אלא מאי?
<איציק ברוורמן: הייתה פה שרת הקליטה בביקור והיא אמרה לי 'מה פתאום?
<איציק ברוורמן: ' היא אמרה לי, 'מבחינתנו, מבחינת המדינה', אם אני לא טועה והיא תסלח לי אם אני אצטט אותה, אבל הרעיון הוא שרק עולים עד 10 שנים נחשבים עולים.
<איציק ברוורמן: דהיינו המדינה אחרי 10 שנים מבחינתה אלה לא עולים, היא לא משקיעה בהם, היא לא מכוונת תקציבים, היא לא עוזרת.
<איציק ברוורמן: במילים פשוטות, זה לא מעניין אותה.
<איציק ברוורמן: אני אומר שאנחנו כן רואים שיש צרכים לאותם יוצאי ברית המועצות לשעבר, לאותה קהילה, להמשיך גם מעל 10 שנים, לתרום ולעזור ולסייע ולהשקיע בהם על מנת באמת להביא לקליטה מלאה.
<איציק ברוורמן: אני חושב שהגישה הזאת של משרד הקליטה, ממשלת ישראל, היא גישה שאין לה מקום וכדאי לשנות את הדיסקט ולהבין שיש אנשים שגם אם על פי הדין היבש הם עוברים את ההגדרה של עולה הם עדיין במהות עולים חדשים ולכן צריך להתייחס אליהם בצורה כזו.
אברהם נגוסה: אני יכול לשאול, כדי שיהיה ברור, האם היא התכוונה שמשרד הקליטה או המדינה?
אברהם נגוסה: יש הבדל.
אברהם נגוסה: האם זה משרד הקליטה כמשרד הקליטה לא אחראי לטפל מעל 10 שנים, או היא אומרת בכלל המדינה?
<איציק ברוורמן: היא מבחינתי מייצגת את מדינת ישראל, היא הקליטה, העמדה שהיא הביעה זה שלא מטפלים.
<איציק ברוורמן: היא לא פירטה ולא נתנה לי איזה דלת או כיוון להגיד 'תפנה למשרד זה וזה' או 'לכיוון זה וזה', היא אמרה, 'לא, ההגדרות הן 10 שנים, מעבר לזה לא מעניין אותנו'.
טלי פלוסקוב: זה העמדה של השרה.
<איציק ברוורמן: של השרה, אני מניח.
<איציק ברוורמן: אבל למיטב ידיעתי היא עדיין השרה, עדיין עומדת בראש המערכת וכנראה שיש לה מה להגיד בנושא.
<איציק ברוורמן: אתה אומר לא? טוב, אני יכול להביע ממה שנאמר לי, מעבר לזה קטונתי.
<איציק ברוורמן: באשר לקהילה של יוצאי אתיופיה, אני מוכרח להגיד שאני חושב שמדינת ישראל כשלה בטיפול בקהילה הזאת ובדרך הקליטה.
<איציק ברוורמן: אני חושב שמדינת ישראל חשבה שאפשר לעשות פה הוקוס פוקוס ולקלוט קהילה שהגיעה בהמוניה שזקוקה הייתה להרבה השקעה והרבה תמיכה והרבה אהבה והרבה סיוע על מנת להבטיח את הקליטה שלה ופה המדינה כשלה.
<איציק ברוורמן: קיצרו את הדרכים, לא השקיעו מספיק, לא נתנו לציבור הנפלא הזה מספיק כלים לצורך ההשתלבות בחברה.
<איציק ברוורמן: יתרה מזאת, היו דברים, ועוד פעם, אני אתן את הדוגמה הידועה לכולם, היה את הנושא של סגירת בית ספר 'ניר עציון'.
<איציק ברוורמן: אנחנו ישבנו, אני אז לא הייתי ראש העיר, באתי בתור חבר מועצה מן השורה לדיון - - -
<גנאדי בורשבסקי: קודם כל היית סגן ראש העיר.
<איציק ברוורמן: לא, אז לא הייתי.
<איציק ברוורמן: אבל באותה תקופה מה שקרה זה שמדינת ישראל, השר, התחייבו לעירייה שהם ישקיעו ויסייעו לנו, לעירייה, לצורך השקעה בילדים, בתלמידים ובקהילה.
<איציק ברוורמן: כי, אני נותן את זה כדוגמה וזה נכון לתחומים נוספים, הטענה שלנו הייתה שברגע שהם נמצאים בבית הספר, ב'ניר עציון', המשאבים של העירייה ושל המדינה, המדינה אז נתנה כספים ומשאבים, כוונו ורוכזו כדי להשקיע ולסייע בידי הילדים בבית הספר, כדי לקדם אותם ולסגור פערים.
<איציק ברוורמן: הטענה שלנו, החשש שלנו היה שכשהם יפוזרו בין בתי הספר בעצם לא תהיה דרך להשקיע בהם, בילדים הללו, את האמצעים ואת הכספים ואת הכלים שניתן היה להשקיע כשהם היו ב'ניר עציון'.
<איציק ברוורמן: השר והמדינה התחייבו, עוד פעם, השר בשם המדינה, התחייבו להמשיך בזה ולסייע ולתת ולתרום, וראה זה פלא - - -
טלי פלוסקוב: מי זה היה השר?
<איציק ברוורמן: גדעון סער היה אז.
<איציק ברוורמן: וראה זה פלא, בשנה הראשונה זה היה ובאופן מפתיע, בלתי צפוי לחלוטין, ושלא כמאפיין את מה שקורה, אחרי שנה זה נעלם.
<איציק ברוורמן: אנחנו מנסים בכוחותינו, בכספים של עירייה, להשקיע בזה, אנחנו עושים את זה באהבה, אבל קשה לנו.
<איציק ברוורמן: קשה לנו.
<איציק ברוורמן: אני גם חושב שלצורך זה לא מספיק הטיפול העירוני, אלא צריך להיות טיפול מערכתי שבא ממשרדי הממשלה, וזאת רק בתור דוגמה.
<איציק ברוורמן: לצערנו קיבלנו עדות כואבת מאוד בסוף השבוע לקושי של ההסתגלות של הקהילה ועל זה בדיוק אני מדבר.
<איציק ברוורמן: אני מאמין שאם היו משקיעים יותר ונותנים את הכלים לבני הקהילה להיכנס ולהסתגל לחברה הישראלית מבעוד מועד, ייתכן, אני לא יודע, אי אפשר לדעת, ייתכן שהמעשה שקרה בסוף השבוע היה יכול להימנע, כמו מעשים אחרים, כי זה לא המקרה היחיד, לצערנו, שקרה בקהילה.
<איציק ברוורמן: אני שמח על המפגש הזה כי אני חושב שמפה צריכה לצאת הקריאה שלנו כרשות, אבל בעיקר אני פונה אליכם, הוועדה, חברי הכנסת, אל משרדי הממשלה, אל הרשויות, אל השרים, אל הגורמים הקובעים, חייבים לקדם את הנושאים הללו של העולים, של קליטת עלייה, גם אם זה קצת יותר שנים ובסופו של דבר זה מתחיל, לא נגמר, אבל מתחיל בתקציבים וחייבים לטפל בזה.
<איציק ברוורמן: אני חושב שאם נצא עם הקריאה הזאת ונוכל לתרום בעניין הזה לעניין עשינו הרבה.
<איציק ברוורמן: אז אני באמת מודה לכם על זה שמצאתם זמן וחשיבות להגיע אלינו לעניין.
<איציק ברוורמן: אני מודה לכם על מה שאתם עושים ובעיקר מודה לכם על מה שתעשו.
<איציק ברוורמן: אז תודה.
אברהם נגוסה: אני רק רוצה לחזק את העניין של 10 שנים.
אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד לך, שרת הקליטה יכולה להגיד מה שעומד באחריותה או במשרדה, אבל בשם המדינה אי אפשר להגיד כי עולים חדשים, הם שייכים לפה וככל שיש צורך צריך לעזור להם.
אברהם נגוסה: הגדרה של מי הוא עולה מבחינת הזכויות של עולה חדש, נכון שיש 10 שנים לעולים בכלל ו-15 שנים ליוצאי אתיופיה, שם גם עולה הנושא לעולים מהודו ומתימן.
אברהם נגוסה: זה מה שמבחינת זכויות עולים.
טלי פלוסקוב: יש עוד משהו, אדוני.
טלי פלוסקוב: לגבי קשישים שעומדים לתור לדיור ציבורי, גם הם, אם הם נכנסו לתור, אז עד סוף חייהם הם שייכים למשרד הקליטה.
טלי פלוסקוב: אני לא יודעת אם זה טוב, אבל זה המצב.
<קריאה: רק קשישים?
טלי פלוסקוב: קשישים, אני מדברת על קשישים.
אברהם נגוסה: אז מה שאני רוצה להדגיש פה, אם שרת הקליטה מגדירה מבחינת זכויות העולה, זה לא אומר שכל המדינה צריכה להתנער מלתת יד לסייע לעולים חדשים מעבר ל-10 או 15 שנים.
אברהם נגוסה: זה מה שאני רציתי להבהיר פה.
אברהם נגוסה: הכוונה פה, אחרי 10 שנים, המערכת הממשלתית תיקח את האחריות, זה לא יהיה ספציפי משרד הקליטה, זה כל העניין.
<איציק ברוורמן: אנחנו מסכימים, אנחנו רק רוצים לראות את זה.
אברהם נגוסה: כן, אז אי אפשר להשתחרר מהאחריות של המדינה, מוסדות המדינה, אם זה משרדי הממשלה, אם זה הרשויות המקומיות, צריכים לסייע ולעזור לעולים גם אם הם מעל 10 או 15 שנה.
אברהם נגוסה: זה מה שרציתי להבהיר וכמובן אנחנו רוצים להתמקד בנושא שלשמו התכנסנו, האחד זה הנושא של הקשישים והדבר השני, הנושאים שעלו בעבר בנושא קליטת או שילובם של יוצאי אתיופיה, האם התקדמנו בנושאים האלה.
אברהם נגוסה: סגן ראש העיר, אתה רוצה להתייחס בשלב הזה?
<משה משה: לא, אני אתייחס בהמשך הישיבה.
אברהם נגוסה: אז גנאדי בורשבסקי, חבר מועצה, בבקשה.
<גנאדי בורשבסקי: בוקר טוב לכולם.
<גנאדי בורשבסקי: לפני שאני אתייחס לדברי ראש העיר רציתי לשאול את חברי הכנסת מה הסמכויות של הוועדה, שהאנשים יבינו.
<גנאדי בורשבסקי: היינו כבר כמה פעמים בוועדות כאלה, בדרך כלל שום דבר לא משתנה, אבל יש אנשים שבאמת מצפים למשהו מהוועדה, ואני לא יודע, ראש העיר - - -
אברהם נגוסה: אתה יכול לציין מה לא השתנה?
<גנאדי בורשבסקי: לא, אני קודם כל אציין שלוועדה יש זכות להמלצה בלבד לכנסת, לא יודע, לחברת - - -
טלי פלוסקוב: לשרה.
<גנאדי בורשבסקי: לשרת הקליטה, למשרד הקליטה.
<גנאדי בורשבסקי: כאילו מה התפקיד של ועדת הקליטה, אתה יכול להגדיר בשתי מילים?
<גנאדי בורשבסקי: אז תשמיע, שאנחנו נדע מה - - -
אברהם נגוסה: אתה רוצה לשמוע קודם?
<גנאדי בורשבסקי: אני יודע את זה בוודאות, אבל תשמיע לכולם, שאנשים יידעו.
<גנאדי בורשבסקי: כאילו חושבים שיש ועדת הקליטה, אז זהו, כבר מחליטים ועם זה הולכים קדימה.
אברהם נגוסה: הכנסת עובדת דרך 12 ועדות, אחת הוועדות זה ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
אברהם נגוסה: זו הפעילות של הכנסת, בדרך הזו.
אברהם נגוסה: הוועדה מאוד חשובה.
אברהם נגוסה: ועדת העלייה והקליטה מפקחת על ביצוע של משרדי הממשלה בתחום עלייה, קליטה ותפוצות ובעיקר משרדים כמו משרד הקליטה, כמעט כל המשרדים, מכיוון שקליטת עלייה וקליטה זה מערכתי, זה לא רק משרד אחד, חינוך, רווחה, דיור, בריאות, כל הרשויות המקומיות, כל זה הם בקליטת עלייה, כיוון שזה נושא מערכתי.
אברהם נגוסה: לכן ועדת העלייה והקליטה מקיימת דיונים בנושאים שונים ואנחנו שומעים את שני הצדדים, גם נציגי העולים, שמעלים את הבעיות, גם חברי הכנסת, שהם מקבלים פניות מהציבור ומעלים נושא, אנחנו מקיימים דיון, מזמינים את נציגי משרדי הממשלה ואז אנחנו מקבלים החלטות.
אברהם נגוסה: את ההחלטות שאנחנו מקבלים כותבים במכתב, גם את הפרוטוקול וגם במכתב אנחנו מעבירים למשרדי הממשלה הרלוונטיים ואז אנחנו עוקבים אחרי היישום הסיכום או ההחלטה של הוועדה.
אברהם נגוסה: להזכיר לך, אנחנו בקדנציה הזו עשינו הרבה שינויים, גם שינויי חקיקה בנושא העולים, כמו בתחום הבריאות, הכרה בתארים אקדמיים של רופא, רופאי שיניים, פרא רפואיים.
אברהם נגוסה: בכל זה אנחנו הורדנו את החסמים הבירוקרטיים שאנחנו גילינו שהם עומדים בפני העולים החדשים שרוצים להשתלב בחברה הישראלית.
<גנאדי בורשבסקי: משרדי ממשלה מחויבים לבצע את ההחלטות שלכם או לא?
אברהם נגוסה: בהחלט, זה כנסת.
אברהם נגוסה: הכנסת היא הריבון, הכנסת היא המפקח.
<גנאדי בורשבסקי: זאת אומרת אם אנחנו נחליט, סתם לדוגמה, נחליט משהו, אז משרדי הממשלה מחויבים לבצע את זה?
אברהם נגוסה: חייבים ומחויבים.
<גנאדי בורשבסקי: הבנתי.
<גנאדי בורשבסקי: קיבלתי תשובה, אוקיי, אני לא חושב שזה ככה, אבל לא משנה.
<גנאדי בורשבסקי: אז אני פונה אליכם עכשיו, לשני חברי הכנסת, כי הם המבצעים בפועל את ההחלטות של הוועדות האלה.
טלי פלוסקוב: שלושה חברי כנסת.
<גנאדי בורשבסקי: סליחה.
<גנאדי בורשבסקי: אתה החבר הכנסת, אתה היושב ראש, סליחה.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת יואל רזבוזוב, חברת הכנסת טלי פלוסקוב.
<גנאדי בורשבסקי: שלושה, סליחה.
<גנאדי בורשבסקי: עוד שניים הכוונה.
<גנאדי בורשבסקי: אתה ועוד שניים.
אברהם נגוסה: אני היושב ראש, כן.
<גנאדי בורשבסקי: אפילו אם אני לא פונה אליהם אני פונה אליך כבר, אז לא חשבתי.
<גנאדי בורשבסקי: לא ספרתי, סליחה.
אברהם נגוסה: לא, אתה תפנה אליי, זה בסדר.
<גנאדי בורשבסקי: אז בהתייחס לדברי ראש העיר, קודם כל אני אקח את בית הספר 'ניר עציון' שבאמת זו הייתה בעיה גדולה וכל המדינה שמעה על זה וכל מה שעשו, בעיניי עשו נגד העולים יוצאי אתיופיה, סגרו בית ספר והעבירו אותם למקומות אחרים, אבל לא המשיכו בטיפול שלם.
<גנאדי בורשבסקי: וזו אחריות של העירייה ולא של גדעון סער ומשרד החינוך, שהיה שר החינוך.
<גנאדי בורשבסקי: אבל להגיד את האמת, בפועל נתנו את המבנה לעמותה מקורבת לאחד מחברי המועצה - - -
<קריאה: מה זה שייך?
<גנאדי בורשבסקי: תנו אבל להגיד, בסדר?
<גנאדי בורשבסקי: 'מה זה שייך'?
<גנאדי בורשבסקי: אני לא מפריע לאף אחד, אני מבקש גם שלא יפריעו לי.
<גנאדי בורשבסקי: כל מה שאני אגיד זה לא שייך, בסדר?
<גנאדי בורשבסקי: אבל זה הכול שייך.
<גנאדי בורשבסקי: לבוא ולהגיד - - -
אברהם נגוסה: בואו ניתן לו להביע את דעתו ואז - - -
<גנאדי בורשבסקי: לבוא ולהגיד שהמדינה אשמה, סליחה, כי היא מגדירה ככה וככה, זה פשוט כמו שאומרים שאתה מנותק מהמציאות.
<גנאדי בורשבסקי: זה באמת אנשים אומרים וככה זה בפועל.
<גנאדי בורשבסקי: להעביר את האנשים, עכשיו גם דיברתי עם כמה מהם, להעביר אותם, חלק מהקהילה גרה רחוק ממרכז העיר, אבל להעביר את מוקד הקליטה למרכז העיר, שקשה להם להגיע גם ככה, אבל נראה לי שההחלטה הייתה מנותקת מהמציאות.
<גנאדי בורשבסקי: זו הייתה החלטה של העירייה וגם משרד הקליטה ביחד.
<גנאדי בורשבסקי: לצערי כל הדברים האלה פוליטיים, אז אלה ש - - -
אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד לך בעניין הזה - - -
<גנאדי בורשבסקי: סליחה, תן לי לסיים.
<גנאדי בורשבסקי: כל אלה שסובלים מזה זה העולים עצמם.
<גנאדי בורשבסקי: אני פשוט יותר מכיר את ההחלטות האלה מבפנים, אז זה לא משנה מה תגיד, אני יודע, עברתי את זה כבר כמה פעמים.
<גנאדי בורשבסקי: לא יודע מה אמרו לך ומה אתה יודע, אבל זה באמת קשה, אם תעשה את החישוב לבד, עד כמה בן אדם מסוגל להגיע למרכז העיר ממקום רחוק, אז תבין על מה אני מדבר.
<גנאדי בורשבסקי: עכשיו, כל זה יפה וקריאות, 'ממשלה צריכה לעזור לנו'.
<גנאדי בורשבסקי: יש לנו תקציב של עירייה שהוא יותר גדול מכל משרד הקליטה ביחד, השאלה אם אתה אומר שיש פחות או יותר 60,000 עולים בסך הכול - - -
טלי פלוסקוב: רגע, לגבי התקציב לא הבנתי, מה זאת אומרת תקציב יותר גדול - - -
<גנאדי בורשבסקי: התקציב של העירייה הוא 2 מיליארד שקל, התקציב של משרד הקליטה הוא פחות מ-2 מיליארד שקל.
טלי פלוסקוב: נו, לא הבנתי מה אתה רוצה להגיד בזה.
<גנאדי בורשבסקי: אז אני רוצה להגיד שלבוא ולהגיד שאנחנו רוצים שהממשלה תעזור לנו, אוקיי, כי אין לנו כלים, אין לנו זה, אנחנו יותר חזקים מכל ה - - -
טלי פלוסקוב: כמה התקציב של הקליטה?
טלי פלוסקוב: מישהו יכול לענות?
<גנאדי בורשבסקי: 2 מיליארד שקל, גם פחות או יותר.
יואל רזבוזוב: 2 מיליארד.
יואל רזבוזוב: תלוי.
<גנאדי בורשבסקי: עכשיו, לכל המדינה.
<קריאה: אגף הקליטה.
טלי פלוסקוב: רגע, גנאדי, שנייה, סליחה שאני מפריעה לך, רגע - - -
<גנאדי בורשבסקי: לא, אני רוצה לחדד - - -
אברהם נגוסה: לא, את יכולה להפריע.
טלי פלוסקוב: לנו מותר להפריע.
אברהם נגוסה: רגע, אני רוצה להסביר לך.
אברהם נגוסה: אתה חבר מועצה.
אברהם נגוסה: הדיון שלנו זה לא עניין של קואליציה ואופוזיציה, תתמקד בנושא הדיון שאנחנו רוצים להגיע לסיכום בסופו של דבר.
<גנאדי בורשבסקי: אז אני מסביר לך - - -
אברהם נגוסה: רגע, רגע, אני רוצה להגיד לך.
אברהם נגוסה: קודם כל תדע את הכללים, לחברי הכנסת מותר להפריע לך, זה מותר להם, זו הפריבילגיה שלהם.
אברהם נגוסה: האחרים, שלא יפריעו לך, אני אנסה לנהל את העניין.
אברהם נגוסה: אני רוצה פשוט להביא אותך לנושא הדיון, בנושא הקשישים וגם בנושא שילובם של יוצאי אתיופיה.
<גנאדי בורשבסקי: התחלתי מיוצאי אתיופיה, אם שמת לב.
<גנאדי בורשבסקי: אם אתה אומר 'תתמקד', אמרת 'תתמקד בנושא הדיון', אז זה בדיוק נושא הדיון.
<גנאדי בורשבסקי: אם באמת חשוב לך העולים, חשוב לך למה מטפלים בהם ככה, אז אתה תשמע עד הסוף, ככה זה נראה לי, ותסיק את המסקנות.
אברהם נגוסה: לא, אנחנו נשמע.
<גנאדי בורשבסקי: ותסיק את המסקנות.
<גנאדי בורשבסקי: אם אתה חושב שאתה תמשיך לשמוע את כל הדברים האלה, כל הדברים היפים, שכאילו 'אנחנו דורשים מהם שיביאו לנו' וזה, אז לא תתקדם לשום מקום.
אברהם נגוסה: בסדר, בשביל זה נתתי לך לדבר, לשמוע.
<גנאדי בורשבסקי: אז הכול פוליטי, הכול פה פוליטי.
<גנאדי בורשבסקי: אם היו עושים את הדברים אז לא הייתה פה ישיבה, אתה מסכים איתי?
<גנאדי בורשבסקי: אם לא היו בעיות.
<גנאדי בורשבסקי: אז אם יש בעיות עושים את הישיבה ומחר עוד פעם יעשו את הישיבה ועשו עשר פעמים ישיבות ושום דבר לא מתקדם, הכול בגלל הפוליטיקה.
<גנאדי בורשבסקי: אני אומר לך את המציאות שקורית בפועל, למה לא עושים את זה, למה לא מבצעים את זה.
<גנאדי בורשבסקי: אז אני חוזר לתקציב של משרד הקליטה.
<גנאדי בורשבסקי: התקציב של משרד הקליטה כולו 2 מיליארד שקלים, פחות או יותר, פלוס מינוס, אני לא - - -
<משה משה: 2 מיליארד שקלים, זה לא 2 מיליארד, אתה אומר שמשרד הקליטה 2 מיליארד שקלים.
<משה משה: תתקן, 2 מיליון שקלים.
טלי פלוסקוב: 2 מיליון?
<משה משה: משרד הקליטה 2 מיליארד שקלים?
<גנאדי בורשבסקי: כן.
טלי פלוסקוב: הלוואי 2 מיליארד שקלים.
יואל רזבוזוב: משרד הקליטה, כן.
<גנאדי בורשבסקי: כן, כן, כן.
טלי פלוסקוב: כמה תקציב העירייה?
<גנאדי בורשבסקי: אז אמרתי, משה, שאתה מנותק מהמציאות.
<גנאדי בורשבסקי: אני לא - - -
<משה משה: גנאדי, גנאדי, סלח לי.
<גנאדי בורשבסקי: רגע, סליחה, הוא לא חבר כנסת, נכון?
<משה משה: סלח לי, תקשיב, אל תנסה לענות לי בצורה פוליטית, לתת את האופוזיציה עכשיו ולנגח - - - אל תעשה פוליטיקה עליי.
אברהם נגוסה: בואו, בואו - - -
<משה משה: אתה מנותק ארבע שנים, אתה רק עכשיו - - -
אברהם נגוסה: רגע רגע רגע.
<משה משה: אתה מנותק מהמציאות.
אברהם נגוסה: רגע, אני אתן לך להתייחס.