GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רונן פוקסמן: זה לא קיים בארץ ולכן אני פניתי לציפי היא הפנתה אותי למל"ג, המל"ג הפנו אותי לאותה ועדה, הועדה אומרת לי 'תשמע, לי אין שום עניין, אני ממשרד האוצר, אין לי שום עניין לא - - -'
טלי פלוסקוב: מי יכול לשנות את המצב הקיים?
טלי פלוסקוב: אתם תגידו לי, מל"ג ומשרד החינוך.
<מרב אברהמי: מל"ג מתעסקת אך ורק בתארים ישראליים.
אברהם נגוסה: אני שואל שוב את משרד החינוך.
אברהם נגוסה: תראי, מה יכול להיות, אותה גברת שהוא הציג אותה כדוגמה, מה יכול להיות הנזק שיכול להיגרם לציבור הישראלי אם נקבל אותה כפי שהיא עבדה בארצות הברית?
<ציפורה ויינברג: הנושא הזה לא בסמכותי, אנחנו דווקא מכירים בהם, אנחנו נותנים להם שקילה לתואר שני לתארים האלה.
<ציפורה ויינברג: הבעיה היא מקצועית ממשרד הבריאות.
אברהם נגוסה: נציג משרד הבריאות נמצא כאן?
<מאיר לופטינסקי: יש בלבול, זה רישוי.
<רונן פוקסמן: זה לא לגמרי רישוי, כי משרד הבריאות אומר - - -
אברהם נגוסה: אני שואל במקרה הזה אם יש נציג משרד הבריאות כאן.
אברהם נגוסה: אריאל בבקשה.
<רונן פוקסמן: במקרה הזה מאיר אמר רישוי.
<רונן פוקסמן: היא קיבלה רישיון, יש לה רישיון לעסוק כפיזיותרפיסטית במדינת ישראל, אבל אז משרד הבריאות נכנס ואומר מבחינת תחום העבודה שמותר לה לעסוק זה תואר ראשון, גם לכן המשכורת שלה היא לפי תואר ראשון.
אברהם נגוסה: היא קיבלה רישיון על בסיס תואר ראשון.
אברהם נגוסה: אני שואל אותך ממשרד הבריאות, אנחנו עובדים הפוך.
אברהם נגוסה: מצד אחד אנחנו רוצים לעודד עליה ולעזור להם לעודד ולהשתלב, באמריקה היא מוכרת, מה יכול להיות הנזק?
<אריאל פיקאר: לדעתי לא יהיה פה נזק.
<אריאל פיקאר: אני רוצה להסביר.
<אריאל פיקאר: משרד הבריאות הוא לא משרד העלייה והקליטה או כל משרד אחר.
<אריאל פיקאר: זהו משרד שמנגישים לו את הבעיות, מבהירים לו מה הבעיות ובדרך כלל הוא פותר אותן.
<אריאל פיקאר: הוא פתר בשנים האחרונות את הבעיות של הרוקחים, של רופאי שיניים, של ארבעה מקצועות פרא-רפואיים.
<אריאל פיקאר: הוא עכשיו מנסה למצוא פתרון של האחיות.
<אריאל פיקאר: זאת אומרת שאם מגישים לו את הבעיות אני חושב שהוא מנסה למצוא את הפתרונות.
<אריאל פיקאר: צריך שתהיה פה מערכת - - -
אברהם נגוסה: לכל הדברים האלה הלכנו על תיקונים בחוק, גם עכשיו נלך לפיזיותרפיה לתקן?
<אריאל פיקאר: יכול להיות.
<אריאל פיקאר: אני חושב שאם יגישו לו - - -
אברהם נגוסה: זה לא יכול להיות תקדים?
אברהם נגוסה: זה לא יכול להיות -- -
<אריאל פיקאר: עד עכשיו היה לנו פתרון של הפיזיותרפיה, עם החוק של אוחיון, מצאנו פתרון.
<אריאל פיקאר: לגבי ההכרה אני מציע לנציג של נפש בנפש, שבוע הבא יש שולחן עגול, תגיש את זה.
<אריאל פיקאר: פרופסור גרוטו יהיה מאוד שמח.
<אריאל פיקאר: במסגרת השולחן העגול יש לכם שיח מאוד פורה עם המשנה למנכ"ל הנוכחי שיש לי את הזכות לעזור לו בתקופה האחרונה.
<רונן פוקסמן: אני פניתי למשרד הבריאות, הוא הפנה אותי למשרד האוצר.
<אריאל פיקאר: צריך לפנות למשרד הבריאות, אולי נמצא פתרון.
<רונן פוקסמן: אני אעלה את זה בשמחה.
<רונן פוקסמן: אני אומר, עשיתי את זה בעבר, הפנו אותי למשרד האוצר.
אברהם נגוסה: כדי למנוע את התסכול והאכזבה לעולים חדשים, להביא להם את הדברים האלה אחרי שהם מגיעים, גם נפש בנפש והסוכנות, האם אתם מסבירים להם לפני שהם מקבלים החלטה לעלות?
אברהם נגוסה: האם אתם מסבירים את המצב?
<רונן פוקסמן: לזה בדיוק התכוונתי כשאמרתי שיש לי הרבה אנשים שפונים אלי לפני.
<רונן פוקסמן: אנחנו מאוד מעודדים אנשים, תבדוק את פוטנציאל ההשתכרות שלך לפני שאתה אורז מזוודה.
<רונן פוקסמן: לכן יש לנו מה שאנחנו קוראים לו בארגון אנשים שהם על מזוודות.
טלי פלוסקוב: ויש הרבה אנשים שעוצרים אחרי הפגישה איתכם?
<רונן פוקסמן: בוודאי.
טלי פלוסקוב: זה מה שלא טוב.
טלי פלוסקוב: אדם כבר חושב לעלות ארצה, אנחנו צריכים לתת לו את כל ה- - -
<רונן פוקסמן: השבוע אושרו תקנות הרוקחים, פטור מבחינה לרוקחים.
<רונן פוקסמן: ברגעים אלה ממש החומר מתורגם לאנגלית - - -
<אריאל פיקאר: ואנחנו מחכים לתקנות של הפודולוגים.
<אריאל פיקאר: אנחנו עובדים קשה על הנושא של האחיות.
<רונן פוקסמן: יש לי הרבה אנשים שאומרים, מתקשרים אלי כל כמה חודשים.
טלי פלוסקוב: תנו לנו עוד מקצועות שאתם מתמודדים איתם.
טלי פלוסקוב: אולי אנחנו באמת נקדם את זה.
אברהם נגוסה: עם הפודולוגים התקדמנו.
אברהם נגוסה: תביאו לנו, לא נעזוב את זה.
אברהם נגוסה: אנחנו נתקדם כי תפקידנו להקל ולהוריד את החסמים הבירוקרטיים כדי לקדם את שילובם של העולים החדשים.
אברהם נגוסה: לכן תעדכנו אותנו.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע מגברת יוליה רזניק, שהגיעה משלומי, לנושא הזה.
<יוליה רזניק: בוקר טוב לכולם.
<יוליה רזניק: אני רוצה להתייחס לקבוצה גדולה של אנשים שנמצאים פחות או יותר באותו מצב שלי.
<יוליה רזניק: באתי מהישוב שלומי הרחוק שזה ישוב קטן, אני עובדת שם במועצה המקומית שלומי ממאי 2001.
<יוליה רזניק: במהלך 16 שנים וחצי אני עובדת פחות או יותר במתכונת של חצי משרה, עכשיו זה חצי משרה פלוס שעתיים והמשכורת שלי למרות הוותק ובעיקר למרות ההשכלה, היא נמוכה ביותר.
<יוליה רזניק: אם אני צריכה להגיד את זה בצורה הכי פשוטה וישירה, היא פחות ממינימום.
<יוליה רזניק: אני עובדת שש שעות, לא שמונה שעות, אבל ציפיתי שההשכלה והוותק יוכלו לגרום לשיפור בתנאי התעסוקה.
טלי פלוסקוב: מה ההשכלה שלך?
<יוליה רזניק: ההשכלה שלי זה תואר שני בפילולוגיה, שפה וספרות רוסית.
<יוליה רזניק: ההשכלה שלי מאושרת מבחינת משרד החינוך.
טלי פלוסקוב: מה את עושה במועצה?
<יוליה רזניק: אני עושה הרבה דברים.
<יוליה רזניק: אני קולטת עולים.
<יוליה רזניק: אני קולטת תכלס את אלה שמגיעים לישוב הקטן שלי, לשלומי.
טלי פלוסקוב: אז את עובדת במחלקת הקליטה.
<יוליה רזניק: אני מחלקה בפני עצמה.
<יוליה רזניק: כל המחלקה נמצאת מולך.
<יוליה רזניק: כי הישוב כפי שאמרתי לא גדול.
<יוליה רזניק: ההשכלה שלי מבחינת המעסיק לא רלבנטית ויחד עם זאת אני רואה את ההשכלה שלי כרלבנטית ביותר במקום העבודה כי אני מקבלת עולים חדשים, אני מלווה אותם בכל צעד שהם עושים, עוזרת להם בכל פניה בנושא, כפי שאמרתי.
<יוליה רזניק: בנוסף לזה אני מעבירה אירועים דו שפתיים, ברוסית ובעברית.
<יוליה רזניק: יום ניצחון על גרמניה הנאצית, עוד דברים שקשורים לעליה הרוסית, לאוכלוסייה הרוסית בישוב שלי, קצת קשה לי לעשות הכללות.
<יוליה רזניק: יוצא לי גם לתרגם לא מעט ולהדפיס מסמכים, קבלת קהל אצל ראש המועצה, במחלקות שונות במועצה, במוסדות ציבור שונים.
<יוליה רזניק: אני מלווה אנשים ויוצא לי לפתוח להם חשבון בבנק, דברים הכי פשוטים וברורים.
<יוליה רזניק: יחד עם זאת אני מכינה תכניות ודו"חות, כפי שאמרתי, קליטה בקהילה ומטפלת בכלל בכל התחום, בכל האוכלוסייה הזאת שהיא בין 1,000 ל- 1,100 איש בסך הכל, זו קהילת דוברי הרוסית בישוב שלי, עוזרת להם בכל דרך.
<יוליה רזניק: המשכורת שלי היא כעבור 16 שנה וחצי, היא על סך 3,600 שקל.
<יוליה רזניק: אני מדברת במספרים ברורים.
<יוליה רזניק: 3,700 במקרים נדירים ביותר, וזה בשבילי הישג ענק, כי תקופה ארוכה זה היה הרבה פחות, בין 2,800 עד 3,200.
<יוליה רזניק: אני חייבת להגיד ששמחתי אפילו למשכורת הזאת כי אני אדם כזה שהמשכורת קצת שולית בשבילו, אני די מתלהבת מהעבודה שלי ועובדת אותה.
<יוליה רזניק: נכון לעכשיו, מועצת שלומי אחרי מהלך שלם שעשינו ואני אישית עשית, אחרי מספר לא קטן של מכתבים ופניות לגורמים שונים בתוך המועצה בעיקר, הגעתי לשלב הזה של משכורת ענקית מבחינתי, 3,600, 3,700 שקל.
<יוליה רזניק: אבל כמובן שלא מדברים איתי על כך שאפשר להסתכל בדיעבד ולדון במשכורות שלא קיבלתי, בחלק של המשכורת שהלך לטמיון.
<יוליה רזניק: אני עדיין מצפה שהשינוי הזה יכול לקרות ובשביל זה אני כאן, ותודה רבה על ההקשבה.
אברהם נגוסה: נשמע את ד"ר רחל לוי מאוניברסיטת בר אילן.
<רחל לוי דרומר: מכיוון שעלה פה נושא הדוקטורטים בשני הקשרים, גם דוקטורט מקצועי וגם דוקטורט של Phd, אני רוצה להבהיר שאלה שני סוגים של דוקטורט, כאשר דוקטורט מחקרי, כמו שהגברת למדה בבר אילן, התחילה את לימודיה ושילמה כמה עשרות אלפי שקלים, זה תהליך שבו מבצעים עבודת מחקר בהנחייה ובסיומו כותבים תזה ומגישים אותה לשיפוט של גורמים פנימיים אבל גם גורמים חיצוניים.
<רחל לוי דרומר: זאת אומרת לא ניתן לסיים דוקטורט מבלי שהתיזה תעבור לאישור של גורמים חיצוניים.
<רחל לוי דרומר: לכן תהליך העבודה על דוקטורט מחייב הגעה לרמה מסוימת ולאו דווקא מספר קורסים ולא ממוצע ציונים.
<רחל לוי דרומר: הדוקטורט שקיים בבר אילן הוא לא שמעניק פרופסיה אלא הוא Phd, דוקטורט בפילוסופיה.
<רחל לוי דרומר: לכן צר לי על הגברת אבל התהליך של השלמת דוקטורט יכול לארוך תקופה מסוימת מכיוון שחייבים להגיע לרמה שתהיה ברת שיפוט גם על ידי גורמים חיצוניים.
<רחל לוי דרומר: חשוב להבהיר את זה כי זה לא ש- - -
אברהם נגוסה: הנושא פה הוא לא למה היא לא קיבלה.
אברהם נגוסה: אנחנו יודעים את התהליכים שצריך לכתוב תזה, וזה צריך להבחן על ידי גורמים חיצוניים, גם להגן על התיזה.
אברהם נגוסה: יש תהליכים.
אברהם נגוסה: מה שאנחנו שואלים פה, הנושא שהוצג הוא שאחרי שאנחנו התבקשנו להגיש בקשה על פי המודעות, מי שיש לו תואר שני, ללמוד דוקטורט, אחרי שעשו את זה, בסוף התואר השני לא מוכר ולכן מה שעד עכשיו למדו יהפוך לתואר שני.
<רחל לוי דרומר: אני רציתי להתייחס רק לנושא שכר הלימוד שהגברת דיברה עליו.
טלי פלוסקוב: כן אבל היא לא דיברה פה על דוקטורט, גם על תואר ראשון לצורך העניין.
טלי פלוסקוב: גם בתואר ראשון השכר צריך להיות קצת שונה מ- - -
אברהם נגוסה: היא מדברת על המקרה השני, 50,000 שקל שילמת ושבע שנים למדת ובסוף יצאת עם - - - השאלה האם עשית את כל התהליכים, דהיינו האם עשית את המחקר, האם כתבת את התזה, האם התזה נבדקה בפנימי ובחיצוני והאם הגנת עליו.
<מרינה שומונוב: אני אחזור על הבעיה שהצגתי.
<מרינה שומונוב: כנראה שאני צריכה שוב להסביר.
<מרינה שומונוב: הוזמנתי על ידי פרופסור רינה לפידוס שהייתה אמורה להיות המנחה שלי.
<מרינה שומונוב: ברגע שקניתי אצלה שלושה קורסים, היא פשוט ביקשה ממני לא להגיע לקורסים שלה.
<מרינה שומונוב: היא אמרה 'רק תשלמי, אל תגיעי'.
<מרינה שומונוב: ברגע ששילמתי לה שנתיים היא עזבה אותי ואמרה 'אני לא רוצה אותך'.
טלי פלוסקוב: הגברת הזאת עברה על החוק בעיני, אני שומעת פה כבר כמה דברים.
<מרינה שומונוב: אבל אני לא לבד.
<רחל לוי דרומר: רציתי להתייחס ספציפית לנושא הדוקטורט.
<רחל לוי דרומר: אני לא חושבת שיש פה מקום לפתוח את הדיון הזה מחדש.
טלי פלוסקוב: כל אחד חושף את מה שכואב לו.
אברהם נגוסה: אני רוצה שתביני את תהליך העבודה שלנו פה בכנסת, בוועדה.
אברהם נגוסה: עולים חדשים שהרגישו שהתהליך פגע בהם, הם פונים אלינו.
אברהם נגוסה: תפקידנו לשמוע ולקיים דיון.
אברהם נגוסה: אנחנו לא פועלים נגד בר אילן, את צריכה להבין את זה.
<רחל לוי דרומר: גם אנחנו לא פועלים נגד סטודנטים.
<רחל לוי דרומר: חשוב להבין.
אברהם נגוסה: את אומרת לנו כל הזמן שלא צריך לפתוח את זה כאן.
אברהם נגוסה: אז איפה נפתח?
אברהם נגוסה: את רוצה שנבוא לבר אילן?
אברהם נגוסה: אני מוכן לבוא.
<רחל לוי דרומר: לא, אנחנו בדיון עם הדברים האלה.
<רחל לוי דרומר: דיברנו על זה כבר.
אברהם נגוסה: לכן רצינו לדעת, מה שאמרת קודם זה הגיוני, אבל זה לא הנושא.
אברהם נגוסה: אם פרסמתם הודעה, הוצאתם מיוזמתכם והזמנתם אותם והם הגישו, הערכתם את התואר והציונים שלהם וקיבלתם אותם, והם למדו ושילמו, אז אם להגיד לסטודנט 'נכשלת במבחן' זה בסדר, יש דבר כזה.
טלי פלוסקוב: לפי דעתי אתם צריכים לשקול בבדיקה שאתם עושים, אני מבינה שלהכיר בתואר ולתת דוקטורט זה בעייתי, אבל לפצות את האנשים האלה על מה שאוניברסיטת בר אילן עשתה, בעיני אתם חייבים.
<רחל לוי דרומר: צריך לבחון את כל החומרים.
טלי פלוסקוב: אני מסכימה.
טלי פלוסקוב: אני לא אומרת לכם במקרה כזה או אחר.
טלי פלוסקוב: אני רק רוצה להגיד לך שאני אישית לא מתכוונת להעביר את זה ככה בשקט.
טלי פלוסקוב: אתם עשיתם צעדים שלא הייתם צריכים לעשות כמוסד, אני לא באה חס וחלילה בטענה אליך.
טלי פלוסקוב: אני לא יודעת מי זו הגברת שכל הזמן קוראים בשמה.
טלי פלוסקוב: מישהו כאן ניצל את האנשים האלה שהם לא ידעו לא את מה שמגיע להם, לא ידעו את השפה, שמעו שהסבירו להם בשפה רוסית והאמינו לבנאדם שבא והתייצב בפניהם בשם האוניברסיטה, אתם האוניברסיטה צריכים לקחת אחריות על זה.
<רחל לוי דרומר: הנושא נבדק וייבדק ובתהליך בדיקה.
אברהם נגוסה: בקצרה כי יש לנו דיון נוסף עוד מעט.
<הלנה רימון: אני ממחלקה למורשת ישראל באוניברסיטת אריאל.
<הלנה רימון: מדובר פה על אנשים שאפילו לא הגיעו לכתיבת דוקטורט אבל אני קיבלתי לחוות דעת דוקטורט והצעת מחקר מתלמידים של פרופסור רינה לפידוס.
<הלנה רימון: אלה אנשים שכבר עשו את העבודה והיא הושלמה, כי היא העבירה אלי את הטקסטים האלה.
<הלנה רימון: הטקסטים האלה לא עומדים בשום קריטריונים אקדמיים.
<הלנה רימון: אני יכולה לתת לכם את חוות הדעת שלי כדי שאתם תתרשמו בעצמכם, אבל בקיצור מה שאני יכולה להגיד שאני התרשמתי, עם כל הרצון הטוב, עם כל הפתיחות גם פרופסור לפידוס וגם כלפי התלמידים שלה, שהפרופסור הזאת לא עיינה בטקסטים האלה.
<הלנה רימון: אני רואה את זה כיוון שיש שם טעויות כל כך חמורות, שכל אחד שכשמסתכל, מיד היה מתקן אותן.
<הלנה רימון: אני חושבת שזה מאוד חמור מה שאנחנו רואים פה.
<רחל לוי דרומר: אני לא- - -
טלי פלוסקוב: סליחה גברת, למה את צריכה להגיד לנו על מה לדבר?
טלי פלוסקוב: מותר לנו פה לדבר על מה שאנחנו רוצים.
<הלנה רימון: אנשים משקיעים שנים של עבודה, מגיעה להם הנחיה מסודרת, אקדמית, והם לא קיבלו את זה, אני פשוט לא יכולה לעבור על זה בשתיקה.
<הלנה רימון: אני חושבת שהמקרה הזה של רינה לפידוס מוציא שם רע לאקדמיה בכלל והוא דורש טיפול מיידי.
אברהם נגוסה: זה מופנה לאוניברסיטת בר אילן ואנחנו נתייחס לכך בסיכום.
אברהם נגוסה: אני רוצה לפנות לדבורה מרגוליס.
<דבורה מרגוליס: אני ראש מינהל ור"ה.
<דבורה מרגוליס: תודה על ההזדמנות להתייחס.
<דבורה מרגוליס: כמה דברים כלליים.
<דבורה מרגוליס: המל"ג ציינו ביושר שתפקיד ההערכה האקדמית של תארים בישראל נתון בידי המוסדות להשכלה גבוהה ועוד בחוק המועצה להשכלה גבוהה שחוקק ב-1952 נכתב בסעיף 15 שזה משהו שנאמר פה הרבה בוועדות ולא כל כך אוהבים לשמוע, אבל זו האמת וצריך לשוב ולציין את זה כנראה, שלמוסדות האקדמיים במדינת ישראל יש חופש ניהולי ואקדמי לקבל החלטות כראות עיניהם.
<דבורה מרגוליס: זו לשון החוק.
<דבורה מרגוליס: כל מי שנרשם לאוניברסיטה החל מתואר ראשון, דרך תואר שני, תואר שלישי ואפילו לפוסט דוקטורט עובר בחינה מדוקדקת שהולכת ונהיית מדוקדקת יותר, אפילו משנה לשנה כי היכולות הטכנולוגיות כאן באות לסיוע.
<דבורה מרגוליס: לכל מוסד יש פרוצדורה מאוד מסודרת, שקופה, שנורא קל להבין מה היא לגבי הערכת תארים של אנשים שמגיעים מחו"ל.
<דבורה מרגוליס: אם זה סטודנט שבא לתקופה קצרה, לחלק מתואר או אדם שבא לעשות כאן תואר מחו"ל לא כי הוא עולה חדש ובא להשתקע כאן אלא הוא פשוט רוצה ללמוד כי לאקדמיה הישראלית יש מה להציע, או עולה חדש שבא ורוצה או להתקדם או להתחיל לימודים אקדמיים, או להתקדם עם לימודים אקדמיים שהוא הגיע איתם וכמובן סטודנטים ישראליים.
<דבורה מרגוליס: יש פה חוברות לדוגמה שהאוניברסיטה העברית מפיצה עם הסברים מאוד מדויקים, לי יש בארבע שפות אבל יש בשפות נוספות, צרפתית, רוסית, אנגלית ועברית כמובן, זה הדפסות ממה שנמצא באתר האוניברסיטה גם בכל השפות.
<דבורה מרגוליס: זו רק דוגמה מהאוניברסיטה העברית, הגברת שהייתה כאן והיא מנהלת המחלקה להערכת תארים באוניברסיטה העברית והייתה צריכה לצאת, היא פשוט השאירה לי את החומר, אני יכולה להעביר למי שרוצה לעיין ולראות איך זה נעשה.
<דבורה מרגוליס: במה שקשור להערכה של תואר שני לצורך דוקטורט או אפילו לתואר ראשון להערכה לתואר שני, יש ועדות מאוד מסודרות בכל מוסד.
<דבורה מרגוליס: או ועדה תחומית אם זה לדוקטורט כדי לבדוק מה עשה האדם לפני כן, גם בודקים סילבוסים, גם בודקים אם יש דברים נוספים שאפשר להתייחס אליהם.
<דבורה מרגוליס: כמובן שהכל עובד לפי רשימות המוסדות המוכרים שכאן כבר דנו ודשו בזה מספיק.
<דבורה מרגוליס: אז לזה לא צריך להתייחס.
<דבורה מרגוליס: חשוב לי מאוד להדגיש, הבדיקה הזאת לא נעשית בשביל להכשיל אף אחד, לא עולה חדש, ולא חרדי, ערבי, דרוזית או אישה.
<דבורה מרגוליס: אלא הדברים האלה נעשים כי למוסדות האקדמיים, התארים שנותנת מדינת ישראל או האוניברסיטאות בישראל נותנות הם תארים אקדמיים מוכרים בכל העולם, על הדירוגים, איפה נמצאות האוניברסיטאות הישראליות, על כמות נובליסטים לא אדבר כאן, כולכם יודעים את זה, זה לא בכדי.
<דבורה מרגוליס: תואר אקדמי ישראלי יש לו משקל.
<דבורה מרגוליס: זה לא עוד נייר.
<דבורה מרגוליס: לכן עושים בדיקה, לפני שמאפשרים לאדם להמשיך ולהתקדם בדרגות האקדמיות, עושים את הבדיקה הזאת.
<דבורה מרגוליס: לישראלים, עולים, כל מגזר שמגיע, כל אדם שמגיע נבחן בצורה פרטנית.
<דבורה מרגוליס: אלה הכללים וזה התפקיד של האקדמיה.
<דבורה מרגוליס: הם היו חוטאים לתפקידם אם לא היו עושים את זה.
אברהם נגוסה: אין מחלוקת בנושא הזה.
אברהם נגוסה: אנחנו לא אומרים שתורידו את רמת ההשכלה באוניברסיטאות.
אברהם נגוסה: זו לא הדרישה שלנו.
אברהם נגוסה: כמובן שהדרישה שלנו זה דבר אחד, כיון שמדינת ישראל קולטת עליה, להתחשב ולתת להם כניסה לאוניברסיטה ולתת להם את כל התמיכה.
אברהם נגוסה: אם הסטודנט לא מצליח להגיד לו 'סליחה, נתנו לך הזדמנות ולא הצלחת'.
אברהם נגוסה: הוועדה הייתה ביום חמישי בטכניון.
אברהם נגוסה: זה מה שביקשתי והצעתי שם.
אברהם נגוסה: מה שיש בקבלה, תהיו גמישים להתחשב בעולה חדש שיכול ללמוד את השפה בהמשך.
אברהם נגוסה: אני נתתי את עצמי כדוגמה, אם לא היו נותנים לי הזדמנות לא הייתי מגיע להיות דוקטור, כי העברית שלי עדיין, עברית שפה קשה.
אברהם נגוסה: אבל הצלחתי עם תארים כי נתנו לי הזדמנות.
אברהם נגוסה: אני אומר שתתנו הזדמנות ואם הסטודנט עושה את המאמץ האישי, אין סיבה שהוא לא יצליח.
אברהם נגוסה: אבל אם הוא לא יעשה את המאמץ האישי זו בעיה שלו והוא יפנה את המקום.
אברהם נגוסה: אנחנו מבקשים שתתחשבו בזה.
אברהם נגוסה: דבר שני, המקרה ששמענו הוא לא בסגנון של מה שאמרת.
<דבורה מרגוליס: התייחסו לזה מספיק.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אותך, את יושבת ראש של - - -
<דבורה מרגוליס: לא, חס וחלילה.
<דבורה מרגוליס: ראש מינהל ור"ה.
<דבורה מרגוליס: יש יושב ראש ור"ה הפרופסור יוסי קלפטר מאוניברסיטת תל אביב, כבודו במקומו מונח.
<דבורה מרגוליס: אני דמות אדמיניסטרטיבית.
אברהם נגוסה: אז אני לא אשאל אותך את השאלה שרציתי.
טלי פלוסקוב: שאנשים יבינו מה זה ור"ה.
<דבורה מרגוליס: ועד ראשי האוניברסיטאות.
<דבורה מרגוליס: גוף וולונטרי, חברות בו שבע אוניברסיטאות המחקר של ישראל והאוניברסיטה הפתוחה במעמד משקיף.
<דבורה מרגוליס: מחזיק בתוכו את ההנהלות הבכירות, כלומר נשיאים מנכ"לים ורקטורים של האוניברסיטאות.
אברהם נגוסה: רצית לשאול משהו.
<גמליאל גוטשל: רציתי לשאול את דבורה, יש סתירה ענקית שהרבה מוסדות, גם אוניברסיטאות וגם מכללות, שאני יודע שלא באחריותך, אבל מוסדות להשכלה גבוהה שדורשות להתקבל לתואר שני, ההכרה של ציפי ויינברג, הכרת תארים רק לדירוג שכר.
<גמליאל גוטשל: זה ממש פרדוקס כי היא אומרת שהיא נותנת אישור שקילה רק לצורך דירוג שכר, ואוניברסיטאות שיש, רק הגוף הרשמי של משרד החינוך זה האגף של ציפי ויינברג, לא מכירים, אז הם לא יכולים להמשיך את הלימודים.
<גמליאל גוטשל: זו נקודה חשובה כי המון, לא אחד, המון צעירים שמגיעים עם תואר ראשון או תעודות שוות לתואר ראשון לא מקבלים אישור, הם לא יכולים להגיש אפילו מועמדות לתואר שני, וזה חסם ענק שאפשר לטפל בו.
אברהם נגוסה: מה השאלה שלך רונן?
<רונן פוקסמן: בנייר העמדה שכתבנו, לא התייחסנו לנושא שהוא ענק והוא הנושא הבא שאולי יכול להיות שאפילו מחייב דיון בנפרד, נושא של לימודים מקוונים.
<רונן פוקסמן: גם הכרה בתחום המקצועי, גם הכרה בתחום האקדמי, גם הכרה לצרכי שכר, העולם הולך לעבר הכיוון של לימודים מקוונים.
<רונן פוקסמן: כמובן שאנחנו מדברים תיאורטי, אף אחד לא ילמד רפואה בהתכתבות, אבל את ההרצאה שהוא שומע מפי מרצה היום בארצות הברית ובקנדה וברוסיה לומדים באינטרנט, כמובן שכשצריך לנתח גופה יושבים בחדר ועושים את זה, אני חושב שהוועדה ומשרד החינוך ומשרדי הממשלה השונים יהיו חייבים לתת את הדעת על זה ובקרוב.
אברהם נגוסה: על זה אני רוצה ל קיים דיון נפרד בנושא.
<דבורה מרגוליס: רק הערה קצרה.
<דבורה מרגוליס: לידיעתכם, האוניברסיטה הפתוחה גאה מאוד ומי שרוצה לעשות שם סיור ולראות באיזו טכנולוגיה הכי מתקדמת שיש אני חושבת בעולם, הם משתמשים.
<דבורה מרגוליס: לאוניברסיטה הפתוחה יש מערך שכמובן מוכר אקדמית ובכלל בלי שום שאלה, של קורסים גם לתואר ראשון וגם לתואר שני, מערך טכנולוגי שקיים, עובד, מוכר.
אברהם נגוסה: אני לא רוצה לפתוח את זה, אין לנו זמן.
אברהם נגוסה: יש אנשים שהגיעו כבר לדיון הבא.
אברהם נגוסה: אני רוצה לתת מילת סיכום לנציג מינהל הסטודנטים, אייל ניצני בבקשה.
<אייל ניצני: תודה על ההזדמנות, יושב ראש הוועדה.
<אייל ניצני: מינהל הסטודנטים העולים במשרד העלייה והקליטה בעצם עובד מול המוסדות האקדמיים בכל הקשור להמשך לימודים.
<אייל ניצני: לכן הדברים של גברת אורית קרקובר שנאלצה לצאת, בהחלט רלבנטיים, אנחנו מפנים אל האוניברסיטאות, אנחנו בשירות טרום עליה אצלנו בשיתוף פעולה נרחב עם הסוכנות, גלובל, כמובן עם משרד החינוך, אנחנו גם מנגישים את המידע גם בשפות, נמצאת איתי כאן טיפני לוי ראש הדסק בצרפתית.
<אייל ניצני: יש לנו דסקים גם באנגלית, ספרדית, פורטוגזית ורוסית כמובן.
<אייל ניצני: בעברית עבדכם הנאמן אבל לצורך העניין בהחלט מנגישים עוד מחו"ל את המידע ככל האפשר.
אברהם נגוסה: אני מבקש ממנהלת הוועדה לקרוא את סיכום הדיון שלנו.
<דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת למשרד העלייה והקליטה, בשיתוף הסוכנות היהודית, לפרסם לעולים מידע בשפתם בדבר ההכרה לצרכי עבודה בתארים אקדמיים.
<דבורה מרגוליס: הרגע אמרנו שיש.
<מאיר לופטינסקי: זה קיים.
אברהם נגוסה: לא בדיוק לכולם.
טלי פלוסקוב: בשפות שאין.
אברהם נגוסה: תן לנו לסכם ואחר כך אם תרצה תתן תגובה בכתב.
<דנה גורדון שושני: נעשה את זה בשיתוף משרד החינוך.
אברהם נגוסה: חשוב מאוד שעולים לפני שהם מגיעים, ידעו את כל המחסומים הבירוקרטיים פה.
<ורה אופיר: בנוסף לכך ביום הראשון גם עולה מקבל את הדף מידע מפורט שכתוב מה הוא צריך לעשות בדיוק מול משרדי הממשלה.
אברהם נגוסה: נשמח לקבל מה שיש.
<ורה אופיר: כמו שאמרו יש תמיד מקרים יוצאי דופן.
אברהם נגוסה: תשלימו מה שאין.
אברהם נגוסה: פורטוגזית למשל אין.
אברהם נגוסה: מה שיש תציגו לנו ומה שאין תשלימו.
אברהם נגוסה: זה לא יזיק.
<דנה גורדון שושני: קריאה שניה לאותם משרדים לעזור לעולים במימון התרגום של התארים וליידע אותם בדבר נוהל מזורז שהמעסיק הפוטנציאלי יכול לפנות למשרד החינוך לאגף להכרת תארים ולקבל.
<דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת למל"ג לבחון את ההכרה בתארים ממדינות כדוגמת צרפת על ידי - - -
<מרב אברהמי: מל"ג לא בוחנת תארים זרים.
אברהם נגוסה: לעשות השוואה.
<מרב אברהמי: היחידים שעושים השוואה זה משרד החינוך.
<מרב אברהמי: לא מל"ג.
<מרב אברהמי: מל"ג לפי חוק אך ורק בתארים ישראליים.
אברהם נגוסה: אז משרד החינוך.
אברהם נגוסה: קיבלנו.
<דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת למשרד החינוך לבחון את ההכרה בתארים ממדינות כדוגמת צרפת על ידי מדינות כדוגמת קנדה, לצורך הכרה בתארים מחו"ל.
<דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת לאוניברסיטת בר אילן להשיב בכתב לוועדה לאחר בחינת המקרים של עולים שהוזכרו בישיבה היום, אשר נרשמו לתכנית שפורסמה בעיתונות הרוסית.
<דנה גורדון שושני: עולים אלה התקבלו לתואר, שילמו ובסופו של דבר לא הוכרו לימודיהם באוניברסיטה לתואר שלישי.
טלי פלוסקוב: כמה זמן?
<דנה גורדון שושני: תגידו אתם.
<רחל לוי דרומר: אני מבקשת פה לדייק.
<רחל לוי דרומר: האוניברסיטה תשיב, אבל כל הפרטים האחרים לא נבחנו כאן לעומקם, ואני מבקשת לדייק.
אברהם נגוסה: תבחנו ותציגו לנו בכתב.
<רחל לוי דרומר: אנחנו נשיב, הנושא ייבחן.
אברהם נגוסה: תעבירו לנו תוך חודש ימים.
<רחל לוי דרומר: אבל בבקשה לא ב, להכנס לפרטים של המקרים זה לא רלבנטי כל כך.
טלי פלוסקוב: רגע, אז מי צריך להכנס לתוך הפרטים?
טלי פלוסקוב: אני רוצה להבין, למי מותר להכנס לתוך הפרטים?
<רחל לוי דרומר: הנושא כרגע בבחינה בין שני - - -
טלי פלוסקוב: זה מה שאנחנו רוצים לדעת, מה אתם בוחנים ומה התוצאה.
אברהם נגוסה: תבחנו ותציגו לנו את תוצאת הבדיקה שלכם.
אברהם נגוסה: שלום, אנחנו מתחילים את הדיון.
אברהם נגוסה: איתי יחד חבריי חבר הכנסת יהודה גליק וחבר הכנסת פרופ' יוסי יונה, ח"כים אחרים יגיעו בהמשך.
אברהם נגוסה: נתחיל את הדיון בנושא שלנו.
אברהם נגוסה: לצורך העניין למשרדי הממשלה שיהיה ברור, חילקנו אותו לשניים: א.
אברהם נגוסה: מצבם של הצעירים יוצאי אתיופיה שצריכים להתפנות ממרכז הקליטה מבשרת ציון.
אברהם נגוסה: הצעירים האלה נופלים בין הכיסאות.
אברהם נגוסה: גם אלה שהתפנו במצב קשה מבחינת הנוהל, אם זה בעניין רכישת הדירה ואם בעניין העברה מעבודתם.
אברהם נגוסה: נשמע את הנציגים.
אברהם נגוסה: הנושא השני הוא פתרון לזוגות צעירים במרכזי קליטה המתקשים לקבל את זכאותם למשכנתא.
אברהם נגוסה: אני אסביר, הגיעו אלי זוגות ממרכז הקליטה, אני רואה כאן את מנהל מרכז הקליטה במבשרת וגם את נציגי משרדי הממשלה.
אברהם נגוסה: אני אסביר בדוגמה.
אברהם נגוסה: עולה חדשה המתגוררת במרכז קליטה ומתחתנת עם עולה ותיק, אם היא נשואה לא מגיע לה.
אברהם נגוסה: שמעתי גם מקרים מזעזעים, שהתחתנו ונולדו להם ילדים, אומרים 'תראי, לילד שלך ולבעלך לא מגיע, אבל לך מגיע מה שמגיע לבודדים'.
אברהם נגוסה: אבל היא נשואה.
אברהם נגוסה: אפילו הילד לא נלקח בחשבון איתה.
אברהם נגוסה: בנושא הזכויות לוקחים אותו לצד האב.
אברהם נגוסה: זה המצב שהזוגות הגיעו אלי ולכן אלה הנושאים שאנחנו רוצים לדון בהם.
אברהם נגוסה: אני יודע שנציגת משרד הקליטה נמצאת פה, אני רואה את נציג הסוכנות, נציגת משרד הרווחה.
אברהם נגוסה: משרד הבינוי והשיכון נמצא כאן?
אברהם נגוסה: הם אישרו שיגיעו.
אברהם נגוסה: אלה הנושאים שנדון בהם.
אברהם נגוסה: לפני שאתן את רשות הדיבור לנציגי העולים האם חברי הכנסת רוצים להתייחס?
יוסי יונה: נשמע קודם את נציגי העולים.
אברהם נגוסה: לצערי הרב יש החלטה של הבג"צ לפנות את העולים ממרכז הקליטה במבשרת.
אברהם נגוסה: אני אומר לצערי הרב כי הפתרון היה צריך להיות אחר, אבל זוהי ההחלטה.
יוסי יונה: הוא החליט שאין מניעה לפנות.
יהודה גליק: לא, הוא החליט שתוך שלוש שנים הם צריכים להתפנות, וזו החלטה מלפני שלוש שנים.
אברהם נגוסה: הייתי בדיון בבג"צ, כמובן הבג"צ נתן לשיקול דעתם של המשרדים, אבל בכל זאת לפי הבקשה, שהבג"צ לא קיבל את בקשתם.
אברהם נגוסה: אני יודע שהמשרדים מתים לפנות אותם, ולכן הם כבר התפנו, אני יודע שמשפחות התפנו למרכזי קליטה, אבל יש צעירים שעדיין אין להם דרך להתפנות כי אין להם זכות לקנות דירה עם משכנתא, לכן הם תקועים.
אברהם נגוסה: אני רוצה שהנציג ידבר ויציג לנו את הבעיה.
<גלגאי טפרה: הזדמנות להודות ליושב ראש ועדת העלייה והקליטה.
<גלגאי טפרה: אני מתגורר במבשרת, נציג הקהילה.
<גלגאי טפרה: אנחנו מ-2006 נתקלנו, מבקשים למבוגרים עמידר, ולצעירים משכנתאות.
<גלגאי טפרה: עד עכשיו לא קיבלנו פתרון, ובזמן האחרון התחילו לפנות את המשפחות לבאר שבע ולקריית גת.
<גלגאי טפרה: הם עזבו את מרכז הקליטה מבשרת, והילדים שלהם עדיין לא בבית הספר.
<גלגאי טפרה: הפסידו משכנתא, הפסידו לקחת הלוואה, כמה דברים הפסידו, וגם הילדים שלהם לא בבית הספר עדיין.
<גלגאי טפרה: אנחנו במבשרת מאוד קשה, מה שהסביר דוקטור אברהם, המשפחות בלא גז.
<גלגאי טפרה: למשל שלוש משפחות אם התחתנו בארץ, כאן במרכז הקליטה, יש להם ילדים אחד או שניים, ניתקו להם גז והם נשארו בלי גז במשך חודשיים.
<גלגאי טפרה: המבוגרים שאתם רואים כאן, מחכים לעמידר.
<גלגאי טפרה: הצעירים מחכים למשכנתאות, 'תנו לנו משכנתא ונצא'.
<גלגאי טפרה: יש כאן גם משפחות שרוצות לקנות דירה, שיתנו להם אישור לקניית דירה והם יצאו ממרכז הקליטה, מרכז הקליטה זה לא בית שלנו וזה לא הכיף שלנו.
<גלגאי טפרה: הם אומרים להם תעזבו את מרכז הקליטה ותקנו דירה, ניתן לכם אישור.
<גלגאי טפרה: הם מפסידים את העבודה שלהם, שנתיים או שלוש הם עובדים במקום אחד, ולכן הם לא יכולים לקחת הלוואה, בגלל שיפסידו את תלוש המשכורת, הם לא יכולים לקנות דירה, וזה נתקע.
<גלגאי טפרה: יש כמה אנשים שאתם יכולים לשאול אותם, - - - לא קיבלו אותם.
אברהם נגוסה: הבנתי שיש משפחות שגרות במרכז הקליטה במבשרת ציון.