GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרון גל: אז הפרוגרמה לקוחה מפרוגרמה בסיסית של משרד הדתות, של כ-200 מטר אולם תפילה וכל השאר זה שטחים נלווים של מרחב מוגן, ממ"ד - - -
<קריאה: סליחה, יש לי שאלה.
שרון גל: רגע, עוד מעט, תסתכלי.
אברהם נגוסה: רגע, יש זמן לשאלות, עכשיו זה הזמן להצגה.
אברהם נגוסה: מציגים עכשיו מה עושים, תרשמו את השאלות, שלא תשכחו.
שרון גל: פה רואים איזה שהוא שרטוט תלת ממדי, גני הילדים הקיימים הם כאן וצמוד אליהם ובלי שום קשר, מנותק לחלוטין, יש כניסה נפרדת, מרחב מוגן, פיר מעלית, מדרגות, גם המיקום של הכניסה הוא במקום אחר, החץ הירוק זה הכניסה לבית הכנסת, החץ האדום זה הכניסה למתחם גני הילדים, לחלוטין מנותק, מנצלים היטב את הקרקע.
שרון גל: עולים לקומה שנייה, מבנה מאוד מאוד מרשים של, עוד פעם אני אומרת, אולם תפילה של 200 מטר, מאוד מכובד ומאוד יפה ולסיכום, תראו איזה יופי של דבר יכול לצמוח כאן.
שרון גל: תכנון מאוד יצירתי, מאוד יפה, מכובד ומכבד ואנחנו נשמח לשמוע שאתם אוהבים את זה ולקדם את זה.
אברהם נגוסה: היית רוצה להציג בשלב הזה?
<אדיסו מהרטו: אוקיי, בסדר.
אברהם נגוסה: אני רוצה קודם אולי גם שנשמע ממשרד החינוך ולאחר מכן ביחד, בסדר?
<אדיסו מהרטו: בבקשה.
אברהם נגוסה: אז נשמע עכשיו את משרד החינוך, בבקשה.
<חנה גוטמן: אין לי הרבה מה לומר כי בעצם באנו לשמוע מה הצרכים של המקום מבחינת אגף החינוך למבוגרים, מה אנחנו יכולים לסייע, מה מספר האנשים שצריכים ללמוד, מה רמת הלימודים הנדרשת.
<חנה גוטמן: יותר לשמוע מה הצרכים של המקום.
אברהם נגוסה: אז לי יש הרבה שאלות.
אברהם נגוסה: קודם כל אני מבין שאת המחלקה לחינוך מבוגרים?
<חנה גוטמן: אגף לחינוך מבוגרים של משרד החינוך.
אברהם נגוסה: פה או אזורי?
<חנה גוטמן: בכל האזור.
אברהם נגוסה: אז השאלה שלי, שמענו קודם שברווחה התכנית הזו לא הגיעה אליהם ליהוד.
אברהם נגוסה: עכשיו את, כמרכזת את האזור, התכנית הזאת לא הגיעה אליכם או הגיעה?
<חנה גוטמן: אין לנו תלמידים באולפן כרגע.
אברהם נגוסה: לא, אני מדבר על התכנית של הממשלה.
<חנה גוטמן: 'הדרך החדשה', כן, אבל אין פה תלמידים של אולפן.
<חנה גוטמן: אנחנו אחראים לאולפנים ראשוניים.
אברהם נגוסה: רק לאולפנים?
אברהם נגוסה: אז יש מישהו מהחינוך?
<חגית בן זוהר: כן.
אברהם נגוסה: אוקיי, אז השאלה שלי תהיה אלייך, אני אעבור אלייך.
אברהם נגוסה: אנחנו אמרנו, כמו שחברתי חברת הכנסת טלי פלוסקוב אמרה, שעלייה זה לא נגמר בזמן קצר, זה נמשך, בעיקר למבוגרים.
אברהם נגוסה: השאלה, שאלתי גם בוועדה בדיון שקיימנו השבוע, את משרד החינוך, יש עולים חדשים שהולכים לעבודה מהר, אפילו לא ניצלו את תקופת הזמן שלהם, האם אתם פותחים בתכנית אולפן בשעות הערב, אחרי העבודה?
<חנה גוטמן: בוודאי, בהתאם לצרכים של המקום.
אברהם נגוסה: האם יש פה?
<חנה גוטמן: כרגע אין - - -
אברהם נגוסה: אני מדבר עכשיו על כלל העולים, לא רק ליוצאי אתיופיה.
<חנה גוטמן: ברור, כרגע אין, אבל אם יהיה צורך ותהיה אוכלוסייה של עובדים, בוודאי.
אברהם נגוסה: אז לא הגיעה אליכם בקשה, אבל אם תגיע בקשה אתם יכולים לעשות את זה.
<חנה גוטמן: בוודאי.
<נחמיה חתוכה: מדובר על עולים, כבוד היושב ראש, שעומדים בקריטריונים של אולפן א' כמובן, אם יש צורך ברשות לפתוח אולפן בשעות הערב ונוצרת קבוצה אז הם פותחים.
טלי פלוסקוב: זה מינימום מספר תלמידים?
<נחמיה חתוכה: אין איזה מחסנית של מורים שיושבת וברגע שמישהו רוצה אתה - - - אתה צריך גם מבנה, גם זה.
<נחמיה חתוכה: פה אי אפשר עדיין, אין פה מספיק עולים כדי ל - - - הלוואי שתהיה פה עלייה, זה נפלא, אין פה מספיק עולים כדי לפתוח כיתה, לכן הם לומדים באולפנים אחרים.
טלי פלוסקוב: בואו נייצר עלייה, מה הבעיה?
<קריאה: יש פה גם - - -
<נחמיה חתוכה: עולים חדשים?
<נחמיה חתוכה: אין פה עולים חדשים בקריטריונים של עולים חדשים.
<נחמיה חתוכה: יש קריטריונים מי זה עולה חדש.
אברהם נגוסה: משרד הקליטה, אתה קשור כל הזמן לקריטריונים.
<נחמיה חתוכה: לא, אני מדבר עם משרד החינוך - - -
אברהם נגוסה: לא, יש את תקופת האולפנים, אני מבין את זה, אני מדבר מעבר לזה.
טלי פלוסקוב: אולפן ב'.
אברהם נגוסה: כן, המשך.
אברהם נגוסה: למי שעובד ביום ובערב רוצה ללמוד, האם יש לו את ההזדמנות הזאת?
אברהם נגוסה: בתיאום עם העירייה, מבחינת המקום וכל זה, האם יש או לא?
<חנה גוטמן: יש פתח לכך, בטח, צריך להיות בקשר עם - - -
אברהם נגוסה: אם יהיה ביקוש מהעולים אז יש אפשרות לעשות.
<חנה גוטמן: כן.
<יעלה מקליס: למשל אנחנו עשינו עכשיו כיתת ותיקים עם התיכון המקיף במימון של המשרד לשוויון חברתי.
<מיכל קדש: כי הקריטריונים שלהם זה כמות, גם אצלם זה כמות.
טלי פלוסקוב: מספר תלמידים בכיתה, כן, אין מספיק תלמידים בכיתה.
אברהם נגוסה: חסר 10 תלמידים מבוגרים פה ללמוד עברית?
<קריאה: מסתבר.
טלי פלוסקוב: אז תסדר קבוצה.
אברהם נגוסה: אז, אדיסו, הנה, אם אתה מסדר - - -
<חנה גוטמן: אני יכולה לארגן.
אברהם נגוסה: אז בואו, הנה.
אברהם נגוסה: היא אומרת 'תפנו אלינו, מוכנים לארגן את זה'.
אברהם נגוסה: אז אתם צריכים לארגן - - -
<חנה גוטמן: צריך להעביר את כל המידע למפקחת והמפקחת - - -
<נחמיה חתוכה: זה גם תלוי בתקציב, זה לא להבטיח - - -
<חנה גוטמן: אני לא יכולה להבטיח, אני רק נציגה, מעבירה את המידע למפקחת - - -
<נחמיה חתוכה: אני בעד, אגב.
<נחמיה חתוכה: כל מי שרוצה ללמוד עברית, מתי שהוא רוצה אני בעד.
<חנה גוטמן: אוקיי, נעביר את המידע.
אברהם נגוסה: אז אנחנו נעבור לילדים.
<חגית בן זוהר: אני אחראית על התלמידים על כל הרצף במחוז מרכז ממלכתי.
<חגית בן זוהר: אצל תלמידים זה קצת שונה, מפני שיש לנו קריטריונים להקצאת שעות להוראת העברית בבתי הספר, השעות הללו מגיעות לבתי הספר ומיועדות להוראת עברית ועל רצף ההוראה, לגבי העדה זה ב-12 השנים האחרונות, לגבי תלמידים אחרים 10 השנים האחרונות, יש להם הטבות לימודיות גם בבחינות הבגרות.
<חגית בן זוהר: אגב, לכל העולים, לאו דווקא לבני העדה, הם נבחנים - - -
אברהם נגוסה: בני העדה זה 15 שנים?
<חגית בן זוהר: 12.
<חגית בן זוהר: יש להם קצת יותר, גם נותנים להם שעות קצת יותר.
אברהם נגוסה: לא, פחות.
אברהם נגוסה: 15 שנים ולעולים 10 שנים.
<חגית בן זוהר: לא, 12 ו-10.
<חגית בן זוהר: עולים מכלל הארצות 10 שנים מיום עלייתם, עולים ילידי אתיופיה 12 שנים מיום עלייתם יש להם התאמות בבחינות הבגרות.
טלי פלוסקוב: זה יותר.
אברהם נגוסה: אני יודע, אבל צריך להיות 15.
<חגית בן זוהר: הקריטריונים של משרד החינוך שונים ממשרד הקליטה בעניין הזה.
<חגית בן זוהר: הקריטריונים שלנו להקצאת שעות ולהתאמות שונים מהקריטריונים של משרד הקליטה.
<חגית בן זוהר: זה דבר ידוע.
<חגית בן זוהר: אם זה טוב או רע אני לא יודעת, אבל זה ידוע.
אברהם נגוסה: טוב לדעת.
<חגית בן זוהר: יש כאן מעט מאוד עולים.
<חגית בן זוהר: ב-10 השנים האחרונות כ-50.
אברהם נגוסה: השאלה שלי, התכנית של הממשלה זה מגן ילדים עד גיוס לצבא.
<חגית בן זוהר: 'הדרך החדשה'.
אברהם נגוסה: אז אני רוצה לדעת האם אתם מכסים את האזור הזה.
אברהם נגוסה: אור יהודה ופה, אפשר לעשות ביחד תכנית ולעזור.
אברהם נגוסה: עכשיו אני רוצה לדעת אם באמת אתם מפעילים את התכנית.
<חגית בן זוהר: התשובה היא שלילית.
<חגית בן זוהר: אני גם לאורך כל המפגש חושבת על השילוב בין הרשויות, אם זה אפשרי, קטונתי, אבל נכון להיום יהוד היא לא בין חמש הרשויות שבהן מופעלת התכנית במחוז שלנו, מחוז מרכז, מפאת מספר התלמידים.
<חגית בן זוהר: זה המידע שאני קיבלתי, מספר מצומצם של תלמידים.
אברהם נגוסה: בסדר, אם אין מספיק תלמידים פה, אז יש באור יהודה, יש ערים סמוכות ואפשר לעשות את זה.
<חגית בן זוהר: אני מוכנה להעביר את זה.
אברהם נגוסה: אני אומר לכם במלוא האחריות, אין קריטריון שמדבר על מספר, יש קריטריון על צרכים.
אברהם נגוסה: אני אומר את זה במלוא האחריות, אני אומר לכם, זו התכנית שאני מכיר גם במשרד החינוך.
אברהם נגוסה: ישבתי עם הצוות שהפעיל את התכנית, היו לי הרבה ויכוחים, בסוף הסכמנו על תכנית, גם כשמשרד החינוך הציג את התקציב, קיבל את התקציב, החלטת הממשלה, לא היה שום קריטריון שאומר ש - - - הקריטריון ברור, מגן ילדים עד - - -
<חגית בן זוהר: אני מוכנה להציג את מה שאתה כעת אומר בפני מי שאחראי על זה במחוז.
<נחמיה חתוכה: אני רוצה לחזק את מה - - - תראה, קודם כל אני לא רוצה להתווכח על נושא הקריטריונים, בסוף התקציב הזה מחולק והתקנים מחולקים לפי הרשויות, אבל מה שבעצם אומר ראש הוועדה, הוא אומר אם יש תקן לעובד סוציאלי לאור יהודה, או תקן לעובד באור יהודה, אז בואו, שחצי מהתקן שלו גם ייתן את השירות ביהוד.
<קריאה: נשמע מאוד הגיוני.
<נחמיה חתוכה: אז האיחוד הזה יכול להיות - - - לא צריך להסיע את התלמידים.
אברהם נגוסה: כן, פעם בשבוע הוא יישב פה.
<נחמיה חתוכה: אז יכול להיות שתקן כזה, צריך להסתכל על התכנית של אור יהודה ולהגיד 'שמע, התקן הזה של השיטור', לא משנה של מי, יכול להיות שאפשר לעשות בו שימוש גם ביהוד, לחלק את זה.
<נחמיה חתוכה: צריך להעביר למנגנון היישום את ההמלצה הזו.
<חגית בן זוהר: רק צריך לזכור פרט שולי, שאור יהודה במשרד החינוך זה מחוז תל אביב ויהוד זה מחוז מרכז.
אברהם נגוסה: לא משנה איזה, אני אומר - - -
<חגית בן זוהר: לא, אני רק אומרת.
<חגית בן זוהר: אלה דברים שמשנים בסופו של עניין.
אברהם נגוסה: התכנית מתייחסת לכל מדינת ישראל.
<חגית בן זוהר: קודם כל אני לא קובעת.
אברהם נגוסה: התכנית מתייחסת לכל מדינת ישראל ולכן אין שום גבולות, לכן אני פשוט נדהם לשמוע את הדברים האלה.
אברהם נגוסה: להערכתך, כמה תלמידים נופלים בין הכיסאות?
<חגית בן זוהר: ב-10 השנים האחרונות - - -
אברהם נגוסה: לא, עכשיו למשל, שלא מקבלים את התכנית החדשה ביהוד.
<חגית בן זוהר: למיטב ידיעתי ב-10 השנים האחרונות עלו כ-49 תלמידים לעיר הזאת, לאו דווקא מהעדה.
אברהם נגוסה: לא, אני מדבר עכשיו, נגיד למשל אם יחליטו שהתכנית, צריכים להפעיל אותה ביהוד, אז כמה תלמידים יש פה?
<חגית בן זוהר: יוכלו להשתתף?
אברהם נגוסה: כן, מגן ילדים עד י"ב.
<חגית בן זוהר: יש 75, או משהו כזה, לא המון.
אברהם נגוסה: זה הרבה.
<קריאה: הכול יחסי.
אברהם נגוסה: זה טוב, זה מספיק, לדעתי זה מצדיק להפעיל תכנית אם יש 75 תלמידים.
אברהם נגוסה: יכול להיות שבגן ילדים יש כמה, ביסודי כמה.
<נחמיה חתוכה: אבל זה מתפרש על כל הגילאים.
<חגית בן זוהר: למען הגילוי הנאות, אני מייצגת את האגף לקליטת תלמידים עולים.
<חגית בן זוהר: התלמידים של החלטת הממשלה, כל הנושא של 'הדרך החדשה' הוא לא באגף, אני פשוט מייצגת ברגע זה גם את המחוז ובהקשר של - - -
אברהם נגוסה: הנתון שנתת לי זה עולים?
<חגית בן זוהר: הנתון שנתתי זה תלמידים עולים.
<חגית בן זוהר: אתה רוצה לדעת כמה ילידי הארץ ממוצא אתיופי, נכון?
אברהם נגוסה: כן, זה מה שאני מתכוון.
אברהם נגוסה: לפחות התלמידים האלה מקבלים את זה 12 שנה.
<נחמיה חתוכה: תלמידים עולים מתוקצבים באגף שלה לפי שעות עולה, כשיש מעט תלמידים עולים, שהם בהגדרה של עולים, יש מעט שעות.
אברהם נגוסה: אני לא רוצה לקחת את הזמן, נשמח מאוד לקבל את זה בכתב לוועדה.
<חגית בן זוהר: אתם תקבלו את זה בכתב.
אברהם נגוסה: בכתב, תעבירי לנו את כל הדברים האלה בכתב לוועדה.
אברהם נגוסה: יש עוד משהו שאת רוצה?
אברהם נגוסה: יש עוד משרד שרוצה להציג, או שאנחנו נעבור לאדיסו, נשמע ואז נעשה את הדיון.
אברהם נגוסה: כן, בבקשה, אדיסו.
<אדיסו מהרטו: טוב, קודם כל שמי אדיסו מהרטה, למי שלא מכיר, ואני הנציג של הקהילה.
<אדיסו מהרטו: משום מה כנראה נפלתי גם בין הכיסאות, תמיד אומרים 'ישבנו עם הקייס', אין לי בעיה, הוא מנהיג הקהילה הרוחני, זה שאני תקופה מאז שהיא נבחרה עבדתי צמוד עם ראש העיר יעלה מקליס.
<אדיסו מהרטו: כמובן הצורך של הקהילה לא חדש, פתאום כל הדברים מתבררים שנופלים בין הכיסאות.
<אדיסו מהרטו: אחד הדברים שתמיד אמרתי, גם התבקשתי על ידי ראש העיר, להכין תכנית אב על ישראלים יוצאי הקהילה מבחינת החינוך וכל הדברים, הכנתי והגשתי לה את זה.
<אדיסו מהרטו: על מנת באמת, כמו שאומרים, אני בעד השילוב של הקהילה ולא שיבואו הרווחה, ישתלטו ויגידו 'אוקיי, אנחנו נגיד לכם מה לעשות, מתי להרים את הראש, מתי לא'.
<אדיסו מהרטו: מי שלא מסתדר מזיזים אותו הצדה.
<מיכל קדש: אדיסו, סליחה.
<מיכל קדש: אני מבקשת רגע לעצור.
<מיכל קדש: אנחנו פה כדי לקדם דברים.
<יעלה מקליס: אדוני היושב ראש, באמת, שנייה - - -
<מיכל קדש: אני רוצה להגיד, היה לי מפגש מאוד טוב עם אנשים פה, שידעו להודות.
<מיכל קדש: אם עכשיו המטרה היא להתחיל להלהיט ולעשות - - -
<אדיסו מהרטו: לא, לא להלהיט.
<מיכל קדש: - - - רק תגיד לי כי אני יוצאת.
<מיכל קדש: זה ממש לא פייר.
<מיכל קדש: אני שמה את זה על השולחן כי - - -
אברהם נגוסה: רגע, רגע, אני מנחה את הדיון.
אברהם נגוסה: אני מבקש מנציגי העולים שאתם תציגו את הבעיות, מה שאתם רוצים שמשרדי הממשלה יעשו.
אברהם נגוסה: אל תיכנסו לדברים אחרים ולביטויים אחרים.
אברהם נגוסה: אני מבקש, אני גם לא מאשר את זה בוועדה בכנסת, גם פה אני לא מאשר את זה.
אברהם נגוסה: מאוד חשוב שאתה תציג מה אתה רוצה.
אברהם נגוסה: יש פה נציגי משרדי הממשלה, יש את ראש העיר, האגפים המקצועיים נמצאים פה, מה אתה רוצה לקהילה.
אברהם נגוסה: אלה הדברים שאתה תציג.
<אדיסו מהרטו: אוקיי, מאה אחוז.
<אדיסו מהרטו: מה שאני רוצה קודם כל, את השילוב של הישראלים יוצאי אתיופיה, לא מעט משכילים אקדמאים נמצאים פה, על מנת לתת מענה.
<אדיסו מהרטו: אני כיושב ראש נבחרתי כחוק כדי לייצג, בהתנדבות, לא ביקשתי שכר, אבל אני מצפה מהרשות לשיתוף פעולה בכל מה שנעשה.
<אדיסו מהרטו: אנחנו יודעים מה טוב לנו וכמה דברים שאני יכול לציין זה מרכז רוחני, בית כנסת, מועדון קהילתי שזה עונה לצרכי הקהילה, שהוא ממש נחוץ, וכמו שאומרים, יש את התכנית לייצוג הולם, שייתנו אנשים מהקהילה ויעסקו.
<אדיסו מהרטו: אנחנו גם מוכנים בהתנדבות, אבל לא מאפשרים.
<אדיסו מהרטו: זאת הבעיה המרכזית.
<אדיסו מהרטו: לצורך העניין של 60%, מה שציינת, מיכל, בלימודייה - - -
<מיכל קדש: לא, בלימודייה יש יותר, זה 80%.
<מיכל קדש: במועדוניות יש 60%.
<מיכל קדש: בלימודייה כיום יש 80% ילדים אתיופים ו-20% מכלל האוכלוסיות.
<אדיסו מהרטו: אוקיי, אני יכול להגיד שבפעם האחרונה שהיינו בפגישה פה הפגישה התפוצצה מהסיבה שאמרתי שהצגתם נתונים וזה לא היה נכון ואז אני אמרתי שזה לא נכון ופה נגמר וגם התבקש אלי, סגן ראש העיר, שהוא יילך איתי ביחד ואני גם כמה פעמים באתי אליו שהוא יעשה את הדבר הזה, זה לא יצא לפועל.
<אדיסו מהרטו: מה שהקהילה כרגע, הקהילה לא מרגישה שייכת פה לרשות הזאת, למה?
<אדיסו מהרטו: אלה הסיבות שציינתי, אין לנו מקום רוחני, אנחנו לא מעורבים בעשייה, אין לנו מועדון קהילתי ואנחנו רוצים את מעורבות הקהילה במה שנעשה פה.
טלי פלוסקוב: אני יכולה רק לחדש לך, סליחה שאני קוטעת אותך, אבל בגישה שלך - - - אני לא מכירה אותך, אני פעם ראשונה רואה אותך ופעם ראשונה שומעת אותך, בגישה הזאת, הלוחמנית, לא תשיג שום דבר.
<אדיסו מהרטו: את צודקת, אני אסביר לך למה.
טלי פלוסקוב: קודם כל אני שומעת פה והציגו לנו דברים אחרים לגמרי.
טלי פלוסקוב: יש לכם כבר תכנית לבית כנסת - - -
<אדיסו מהרטו: זה בדיוק מה שאני בא להגיד.
<אדיסו מהרטו: מה שאני אומר, הנתונים - - -
טלי פלוסקוב: אז כן מקשיבים לך.
טלי פלוסקוב: אמרתם שאתם צריכים מרכז רוחני, הנה מקימים לכם מרכז רוחני.
<אדיסו מהרטו: אז זה לא.
טלי פלוסקוב: מה לא?
<אדיסו מהרטו: אם את מחזירה אותי אני אציין, כי אני לא - - -
טלי פלוסקוב: אבל תהיה ענייני, אל תהיה לוחמני, כי זה לא טוב כאן.
טלי פלוסקוב: גם אני עכשיו אקום ואצא.
<אדיסו מהרטו: ענייני.
<אדיסו מהרטו: לא, את צודקת.
טלי פלוסקוב: ענייני.
<אדיסו מהרטו: אוקיי, לגבי הדבר הזה.
<אדיסו מהרטו: אני עכשיו - - -
אברהם נגוסה: אתה אמרת, 'מה שאנחנו מבקשים, אחת, שיתוף פעולה, שתיים, בית כנסת, שלוש, מועדון קהילתי, ארבע, ייצוג הולם'.
<אדיסו מהרטו: נכון.
אברהם נגוסה: אוקיי, אז עכשיו, מה שחברת הכנסת אומרת, בואו ניקח את בית הכנסת.
טלי פלוסקוב: כן, פרה פרה.
אברהם נגוסה: עכשיו מהנדסת העיר הציגה לנו תכנון, האם הדבר הזה נאמר לכם שזה הולך להיות ככה?
<אדיסו מהרטו: לא.
<מיכל קדש: רגע, תן ללקוחה לענות - - -
<מיכל קדש: יש פה עוד קולות בקהילה שצריך לשמוע אותם.
<יעלה מקליס: בואו נעשה סדר.
<כוכבה ביסאור: כבר כמה שנים שמדברים על זה וזה לא יצא לפועל, אבל אמרו - - - אבל לא יצא לפועל.
<כוכבה ביסאור: זה דברים אחרים.
<כוכבה ביסאור: יוצא לפועל, לא יוצא לפועל, זו בעיה שלנו כי זה חילוקי דעות שלנו.
טלי פלוסקוב: כאילו אתם לא מסכימים למה שהציעו לכם?
<כוכבה ביסאור: בית הכנסת, יש את זה, זה כבר קיים, אלה דברים ש - - -
אברהם נגוסה: רגע, זה תכנון.
אברהם נגוסה: השאלה, אני שואל פה, האם אתם מקבלים את המקום, את התכנון או לא?
<כוכבה ביסאור: מה זאת אומרת?
טלי פלוסקוב: מה זה כן או לא - - - אבל למה יכול להיות - - -
<יעלה מקליס: רגע, רגע, אני רוצה לעשות סדר.
<יעלה מקליס: זכות הדיבור שלי, עם כל הכבוד.
<יעלה מקליס: אני רוצה לעשות סדר פה.
<יעלה מקליס: כשאני נכנסתי לתפקיד הבאנו שני מיקומים אפשריים לבית כנסת, כולל תכנון כללי, אפילו שלושה.
<יעלה מקליס: דחו את שתי הבקשות ומסיבות פרקטיות וסיבות טכניות נמנעה האפשרות השלישית.
<יעלה מקליס: באנו והצגנו אפשרות אחת נוספת ברח' כצנלסון, עם תכנית מקסימה, יפהפייה, מאוד מאוד מסודרת, מאוד יפה.
<יעלה מקליס: אני עיכבתי גם את הבנייה של גני הילדים שם כדי לתת אפשרות לקהילה להגיד את שלה.
<יעלה מקליס: לצערי הייתה דחייה מוחלטת, הייתה פה ישיבה - - -
<יעלה מקליס: שנייה.
<קריאה: אני רוצה להבין, ירדתם מכצנלסון?
טלי פלוסקוב: אבל היא אומרת שדחיתם.
<יעלה מקליס: רגע, שנייה, אני מדברת עכשיו, אני מבקשת.
טלי פלוסקוב: בואו נשמע את ראש העיר.
<יעלה מקליס: אני מבקשת.
<יעלה מקליס: אם אני כבר מתעצבנת אז לא כדאי.
<יעלה מקליס: הצגנו תכנית מאוד יפה, מאוד מסודרת, מאוד מכובדת, מאוד משלבת, לא רק בית כנסת לעדה האתיופית אלא גני ילדים ועוד פעילות קהילתית אחרת והייתה פה התנגדות.
<יעלה מקליס: הנציגים שהיו פה התנגדו התנגדות מוחלטת.
<קריאה: אבל זה הקטע, שלא יידעו - - - אם כולם היו עדים אז היה כאילו משהו - - -
<יעלה מקליס: מצוין, אנחנו פה שמחים שבאת - - -
אברהם נגוסה: תיכף.
אברהם נגוסה: רגע, תנו עכשיו לראש העיר.
<יעלה מקליס: הייתה פה מלחמת עולם בין נציגים שלכם, של הקהילה, שני סוגים של זרמים, אחד מול השני, שאפילו אי אפשר היה להושיב אותם באותו חדר.
<יעלה מקליס: עד כדי כך.
<יעלה מקליס: עשינו פה מאמץ, אבל זכינו פה לכתף קרה.
<יעלה מקליס: אני שמחה, אם אנחנו משנים את הכיוון והיום יש שיתוף פעולה, אני מאוד מברכת על זה, אם זה בזכותכם, תבורכו, פעמיים, שלוש וחמש.
<יעלה מקליס: אני מאוד מאוד שמחה על הדבר הזה, אני חושבת שיש פה נכונות גדולה לצרכי הקהילה, הבנה, מיכל עושה עבודה יוצאת מן הכלל באגף.
<יעלה מקליס: אנחנו נתקלים, אתם הבנתם פה, גם בחומה של כמות חברי העדה וגם בחומה של הסוציואקונומי, שהיא גם חומה נוראית מבחינתנו, כי דווקא איפה שהסוציואקונומי הוא גבוה זו הזדמנות לשלב בצורה יותר טובה ולא לעצור את השילוב ולגרור את זה דווקא למקומות פחות חזקים, כי הקהילה צריכה להתרומם.
<יעלה מקליס: אני עצמי הבאתי שני חברי כנסת ללימודייה, כי הבנתי שאחת האפשרויות באמת לקדם זה להסתכל גבוה.
<יעלה מקליס: ברגע שאתה מסתכל על חבר כנסת שהגיע גבוה, הילד בכיתה ג' מבין שהוא יכול להגיע לשם וזו המוטיבציה, זה הזרז לקדם את הקהילה ובאמת לשילוב בתוך החברה הישראלית.
<יעלה מקליס: אז בואו לא נדבר על מה, אז בואו נשכח ממה שהיה - - -
<אדיסו מהרטו: אני רק רוצה - - -
<יעלה מקליס: אדיס, אל תפריע לי, אנחנו היום בגישה אחרת.
<יעלה מקליס: אנחנו הבאנו את ועדת הקליטה, אנחנו שמחים שכולם פה, יש פה כרגע תכנית על השולחן.
<יעלה מקליס: כמו שאמר יושב ראש הוועדה, בואו נעזוב את העבר, הוא לא מאוד אטרקטיבי, בוא נגיד ככה, יש פה כרגע תכנית חדשה שהלכה לכיוון שרציתם, האזור ההוא, בסדר, כצנלסון זה בדיוק שני מטרים משם, אבל אמרתם לא, בסדר, קיבלנו את זה, עכשיו יש תכנית על השולחן.
<יעלה מקליס: בואו נתייחס לתכנית הזאת ואז אנחנו כולנו נבוא לחברי הכנסת ונגיד להם 'עכשיו תביאו לנו גם מימון'.
<יעלה מקליס: כי זה לא מובן מאליו שרשות מקומית יכולה.
<אדיסו מהרטו: רגע, יעלה.
<יעלה מקליס: אני לא רוצה להיכנס להיסטוריה, אדיס.
<אדיסו מהרטו: במאי 2006 פה סיכמנו - - -
<יעלה מקליס: אדיס.
<אדיסו מהרטו: אני רוצה ל - - -
<יעלה מקליס: זה לא רלוונטי.
<יעלה מקליס: אדיס, אדיס.
אברהם נגוסה: אני רוצה שנתקדם, נלך אחד אחד.
אברהם נגוסה: עכשיו אנחנו בסעיף של בית הכנסת, האם מה שהציעו, התכנית הזו, המקום הזה, האם אתם מסכימים שהעירייה תתקדם בבנייה?
<אדיסו מהרטו: לא, יש שם - - -
אברהם נגוסה: תעזבו את ההיסטוריה.
אברהם נגוסה: עכשיו, התכנית הזו, אני רוצה גם את העמדה של הקייס.
<אדיסו מהרטו: לא, לא חשוב, אז אני אומר - - -
טלי פלוסקוב: הוא כבר אומר לא.
טלי פלוסקוב: רגע, אז אנחנו שומעים.
אברהם נגוסה: בסדר, אבל אני צריך לשמוע גם אחרים, גם את הקייס.
<הקייס צגאי: יש לנו כמה דברים.
<אדיסו מהרטו: התכנית שהייתה זו אחת מהן ונתנו אלטרנטיבה וזה מסובך שם.
<אדיסו מהרטו: צריך להיות שם, היה אמור לקום קופת חולים וגני ילדים - - -
שרון גל: לא, מה שהצגתי עכשיו.
<אדיסו מהרטו: אני לא יודע.
אברהם נגוסה: אתה לא יודע?
אברהם נגוסה: זו פעם ראשונה שאתה יודע?
<קריאה: זו פעם ראשונה - - -
אברהם נגוסה: ברור לי עכשיו.
אברהם נגוסה: אתם אומרים שאת התכנית הזו, מה שהציגו עכשיו, 'זה לא ידענו ורק עכשיו ידענו'.
טלי פלוסקוב: אז יופי, רצו להפתיע אתכם לטובה והנה הכינו לכם תכנית והנה אתם עכשיו תלכו ותגידו 'יש לנו את זה' ואנחנו נרוץ כולנו ביחד ויהיה לכם בית כנסת.
טלי פלוסקוב: אבל תהיו אופטימיים, תהיו חיוביים, רבותיי.
<קריאה: אנחנו אופטימיים.
<אדיסו מהרטו: 25 שנה אופטימיים.
טלי פלוסקוב: אני מכירה את הקהילה, אצלי בעיר בדיוק אותו דבר.
טלי פלוסקוב: בדיוק אותו הדבר, לכן אני כל כך מכירה את זה.
אברהם נגוסה: כן, היא הייתה ראש עיר.
<אדיסו מהרטו: אני יודע, בערד.
טלי פלוסקוב: לי יש קבוצה קצת יותר גדולה מכם, יש שם 500 יוצאי אתיופיה.
<קריאה: אבל היא שונה, לא כמו ערד, אל תסתכלי כמו ערד.
אברהם נגוסה: אז אני רוצה להתקדם.
אברהם נגוסה: אני מבין שהיום ידעתם על התכנית הזו, גם על המקום, הכול.
אברהם נגוסה: האם נראה לכם, כמובן אני לא מצפה לתשובה עכשיו, אתם צריכים להתייעץ, אתם צריכים לקבל החלטה עם הקהילה כולה, האם נראה לכם שזה כיוון שאתם יכולים לשבת עם הקהילה ולקבל החלטה ולהודיע להם כדי שיתקדמו בדיון?
<אדיסו מהרטו: אני מוכן לראות את המקום הזה, אבל יש מקום שנבחר.
<אדיסו מהרטו: כרגע זה הוצג הדבר הזה, אין לי מושג - - -
אברהם נגוסה: בסדר, לכן אני אומר, אחרי זה תעשו.
אברהם נגוסה: הקייס (מדבר באמהרית).
<אדיסו מהרטו: לא, הוא גם מבין.
<מיכל קדש: אני רוצה להעלות הצעה נוספת, ברשותך.
<מיכל קדש: זה משהו שעלה פה.
<מיכל קדש: היות שיש פה גם הרבה מאוד זרמים בתוך הקבוצה הזאת, חשבנו, ואני הצעתי את זה לקבוצה שנפגשת והם מאוד רצו, שאנחנו נעשה ערב חשיפה, נזמין את כל מי שרוצה לקחת חלק, נראה בדיוק את הכול - - -
טלי פלוסקוב: יפה.
<מיכל קדש: כי מה שקורה, שאם קבוצה אחת תגיד כן הקבוצה השנייה תגיד לא, עוד פעם זה יתפוצץ.
<קריאה: אין קבוצות.
<מיכל קדש: רגע, רגע - - -
<הקייס צגאי: אתם עושים, אין לנו קבוצה, אין כלום.
<הקייס צגאי: למה אתם אומרים ככה?
<מיכל קדש: אנחנו לא סיכמנו אצלי שאנחנו נעשה מפגש חשיפה?
אברהם נגוסה: לכן אני אמרתי - - -
טלי פלוסקוב: כל הכבוד, ככה צריך.
טלי פלוסקוב: ביחד.
אברהם נגוסה: הם אומרים שהם מגובשים, לכן אמרתי, עכשיו אנחנו לא מצפים להחלטה, יילכו, ידברו, יראו את המקום, ידונו בעצמם, יקבלו החלטה.
טלי פלוסקוב: לא, הציעו להם לעשות ערב, להזמין את כל הקהילה, להראות לקהילה איזה מקום.
<מיכל קדש: ערב שכל מי שרוצה לקחת בו חלק, נספר, נסביר.
<שרה פסקאו: אבל אנחנו, 30 שנה אני פה, יהוד לא קיים לאתיופים, העולים האתיופים לא מקבלים שום דבר.
<שרה פסקאו: אנחנו לא קיימים.
<שרה פסקאו: מה שקודם אמרת, מתחת לכיסא, אנחנו מתחת לאדמה.
<שרה פסקאו: אין לנו שום דבר, כלים.
טלי פלוסקוב: מה, לדוגמה?
<שרה פסקאו: לדוגמה, יש לנו זקנים, יש ילדים, אנחנו צריכים ללמוד - - -
טלי פלוסקוב: אבל אתם מקבלים כמו כל אזרחי מדינת ישראל.
<שרה פסקאו: אנחנו לא קיבלנו - - -
אברהם נגוסה: רגע, רגע, אחד אחד.
<שרה פסקאו: אני רוצה לסיים.
<יעלה מקליס: היא לא הייתה בתחילת הישיבה.
אברהם נגוסה: בסדר, אבל בואו נשמע - - -
טלי פלוסקוב: תנו לאישה לדבר.
אברהם נגוסה: שמעת על התכניות שהיא הציגה?
<שרה פסקאו: עכשיו היא מציגה לך, עכשיו, בשבילך.
<מיכל קדש: לא, היא מדברת על בית הכנסת.
<מיכל קדש: את היית כשאני הצגתי?
אברהם נגוסה: לא, לגבי ה - - -
<אדיסו מהרטו: היא לא מדברת על בית הכנסת.
אברהם נגוסה: רגע, קודם כל אני מבקש - - - אני אתן לך בתורך.
אברהם נגוסה: את תדברי בתורך.
<הקייס צגאי: סליחה, אנחנו לא הפרענו לכם, למה לא נותנים לדבר?
<הקייס צגאי: כל אחד ויתר עבודה שלו, כדי לדבר.
<הקייס צגאי: לדבר, לא כל הזמן נשאר בבטן.
<הקייס צגאי: מה זה?
<הקייס צגאי: אתה יודע - - - שום דבר לא מקבל.
<הקייס צגאי: (מדבר באמהרית).
אברהם נגוסה: זה ביטוי, דרך של - - -
טלי פלוסקוב: על מה הוא מדבר?
<יעלה מקליס: יושב ראש הוועדה, זה לא מקובל עליי.
<יעלה מקליס: אני מכבדת את כולם, מכבדת אותך, מכבדת את הקהילה, למרות הסיכום הכנסנו את כולם, מכבדת את הקייס, אבל להגיד ששום דבר לא נעשה זה דבר ש - - -
אברהם נגוסה: לא, רגע, גברתי.
אברהם נגוסה: אני מאוד מכבד גם - - -
<יעלה מקליס: והייתה פה מנהלת אגף רווחה, דיברה.
אברהם נגוסה: אנחנו פה בדיון בוועדת העלייה והקליטה של הכנסת.
אברהם נגוסה: למרות שמבחינה גיאוגרפית זה המשרד שלך - - -
<יעלה מקליס: אני נותנת לך לנהל את זה.
אברהם נגוסה: אז תני לי לנהל את העניין.
אברהם נגוסה: מה שאנחנו נוהגים לעשות, אנחנו שומעים את משרדי הממשלה, הנציגים המוסמכים המקצועיים, שמענו את זה, עכשיו אנחנו שומעים את נציגי העולים.
אברהם נגוסה: אז בסוף אנחנו נגיע לסיכום.
אברהם נגוסה: עכשיו, כמו שכל אחד דיבר לפי הבנתו, בואו ניתן, ידברו לפי הבנתם.
אברהם נגוסה: אל תתרגזו, זה אנחנו רגילים בכנסת.
אברהם נגוסה: לכן אני מבקש, תהיו סבלניים.
<שרה פסקאו: אני אסיים.
אברהם נגוסה: עכשיו תנו לי.
אברהם נגוסה: היא התחילה, היא תסיים.
אברהם נגוסה: אחר כך היא תדבר, אחר כך אתה תדבר.
אברהם נגוסה: אני אתן לכם, אבל תדברו קצר, אל תחזרו עוד פעם.
<שרה פסקאו: קצר.
<שרה פסקאו: אנחנו באנו לפה ב-95', שום דבר לא קיבלנו.
<שרה פסקאו: אין מה שבמצגת.
<שרה פסקאו: אור יהודה עכשיו קיים, איך באה הקליטה של העולים.
אברהם נגוסה: לא, בואי נהיה אמיתיים.
אברהם נגוסה: נעזוב את ההיסטוריה, גם ראש העיר, היא לא הייתה כל החיים פה כראש עיר, לכן בואו לא נאשים למה שהיה בעבר.
אברהם נגוסה: אני מדבר על עכשיו והעתיד.
אברהם נגוסה: על זה תתמקדו.
אברהם נגוסה: זה יותר טוב, כי אם נדבר היסטוריה זה לא פותר לנו את הבעיות.
אברהם נגוסה: עכשיו, היא הציגה לנו, יש לימודייה, יש מועדונית.
אברהם נגוסה: את אומרת 'לא קיבלנו', את אומרת שאין לימודייה, אין מועדונית?
אברהם נגוסה: זה מה שאת מדברת?
<שרה פסקאו: זה יש.
<שרה פסקאו: עכשיו יש לנו.
<שרה פסקאו: אבל מה?
<שרה פסקאו: לעדה שלנו יש הרבה זקנים, אין להם איפה לשבת לדבר.
אברהם נגוסה: אוקיי, את אומרת - - -
טלי פלוסקוב: מרכז קהילתי.
אברהם נגוסה: את אומרת 'לילדים יש לנו'.
<שרה פסקאו: כן.
אברהם נגוסה: לילדים יש, אבל למבוגרים אין להם תכנית ואת מבקשת שתהיה תכנית לאזרחים הוותיקים.
<שרה פסקאו: נכון.
<שרה פסקאו: אין בית כנסת, אין מועדון.
אברהם נגוסה: בסדר, על בית כנסת סגרנו, דיברנו.
<יעלה מקליס: אדוני יושב ראש הוועדה - - -
אברהם נגוסה: אנחנו מגיעים, תני לי - - -
<יעלה מקליס: אתה עושה עבודה מצוינת, אני רק רוצה לשאול את הגברת הנכבדה, איך קוראים לך, שרה?
<יעלה מקליס: את היית בתחילת הישיבה?
<שרה פסקאו: לא.
<יעלה מקליס: לא, את לא שמעת את הדיווח שהעבירה מיכל.
<שרה פסקאו: לא, לא שמעתי, לא הייתי.
אברהם נגוסה: לכן אמרתי, חזרתי על זה והיא אמרה 'כן יש לנו'.
<אביטל ביסאור: ליקירינו שנספו בסודן, זיכרונם לברכה, לא היה לנו איך להגיע לירושלים.
אברהם נגוסה: ביום הזיכרון?
<אביטל ביסאור: ביום הזיכרון.
<אביטל ביסאור: וגם בחג הסיגד, בשניהם, צריך לבקש שייתנו לנו ולא נותנים לנו.
טלי פלוסקוב: ביקשתם?
<אביטל ביסאור: כן, ביקשנו.
טלי פלוסקוב: ממי ביקשתם?
<אביטל ביסאור: העובדת הסוציאלית שלנו.
<יעלה מקליס: איך קוראים לה?
<אביטל ביסאור: אורנה אופיר.
<יעלה מקליס: יש עובדת סוציאלית מיוחדת לעדה.
<אביטל ביסאור: רק לעדה, זה ממש מוזר.