GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מאיר לופטינסקי: הבעיה, אבל הבעיה, אם מישהו כבר נבחן והוא נכשל הוא לא יכול לבקש קדימה.
אברהם נגוסה: נכון, הבנתי.
<פליסיה מועלם: החוק עוד לא קיים, אנחנו יכולים גם לשנות את זה.
<ליליאן בלום: ועוד פעם, התייחסות של משרד הבריאות, מה לגבי הנגשה לשונית למטופלים העולים?
<ליליאן בלום: כל עולה שבא, באיזה שהוא שלב הוא צריך לגשת לרופא - - -
אברהם נגוסה: רגע, אני רוצה לחזור אליךָ.
אברהם נגוסה: אם אנחנו נציין בהצעת החוק, בתיקון החוק, שגם מי שנבחן ונכשל, תהיה לו זכות, זה גם אפשר, זה תלוי במחוקק.
<מאיר לופטינסקי: לא, אני מתכוון שיש תקדים והתקדים אומר שאין רטרואקטיבית.
אברהם נגוסה: זה משהו אחר, לכן אני אומר שאין רטרואקטיבית, אבל אם אני רוצה בהצעה שלי שהם יקבלו את זה אני יכול לכלול, 'לרבות אלה שנכשלו בעבר'.
<אושריה פריינוביץ: ויש דוגמה לכך בתקנות רופאי השיניים, מי שנכשל, אבל יש לו חמש שנות ניסיון, הוא כן יכול לקבל - - -
<מאיר לופטינסקי: אני מאוד מציאותי ואני יודע מה קורה.
<מאיר לופטינסקי: עולי צרפת, אתם יודעים, יש כמה עולי צרפת שניגשו למבחנים ולא יכולים להיבחן.
אברהם נגוסה: עוד רבע שעה המליאה אז אני לא יכול להמשיך.
אברהם נגוסה: היינו צריכים לסיים ב-12:20, לקחתי בחשבון את ההפסקה ואנחנו ממשיכים.
אברהם נגוסה: בואו ניתן לנציגת משרד הבריאות להשלים את דבריה, בבקשה.
<נעמה מזור: רציתי גם להתייחס למה שנאמר כאן, שכשאין רישיון אז לא ניתן לצבור ניסיון וכן הלאה, שזה נשמע על פניו מאוד הגיוני, אבל בשטח - - - בפעם הקודמת היה כאן מר ברונו ארליך, שהוא סיים לימודי פיזיותרפיה בברזיל ובארץ הוא ביקש לעבוד במכון פיזיותרפיה, לא כפיזיותרפיסט, אלא כעוזר, הוא ביקש שאנחנו ננפיק לו מכתב רשמי שהוא יכול לעשות את זה ואנחנו הנפקנו לו את המכתב, כך שהוא יכול לעבוד.
<נעמה מזור: מכיוון שבחוק הזה לעומת חוקים אחרים - - -
<פליסיה מועלם: הוא פוטר, המעסיק שלו לא רצה להמשיך להעסיק אותו רק עם האישור הזה.
<פליסיה מועלם: הוא פוטר, הוא בלי עבודה.
<קריאה: ובמקומות עבודה נוספים לא מקבלים את הפיזיותרפיסטים במתכונת הזו.
<נעמה מזור: אם הוא פוטר, יכול להיות, אני לא יודעת על איזה רקע.
<פליסיה מועלם: על זה.
<פליסיה מועלם: הוא אומר, 'אני כבר לא מקבל, אתה לא מצליח לעבור את המבחן' ומשרד הבריאות אומר שצריך לעבור את המבחן, 'המכתב הזה מבחינתי, יכולתי להחזיק אותך עוד כמה חודשים, זה נגמר, אני לא רוצה את זה'.
<פליסיה מועלם: הוא ניסה במכונים אחרים, בקופות חולים אחרות, לא קיבלו, לא מקבלים את התקנה הזו שלכם.
אברהם נגוסה: כמה פעמים עולה חדש יכול לנסות להיבחן?
<פליסיה מועלם: אין סוף, אבל רק פעמיים בשנה יש את המבחן.
<נעמה מזור: שוב, אנחנו עושים כל מה שאנחנו יכולים.
<נעמה מזור: אני מצטערת לשמוע על זה, הוצאנו לו שני מכתבים אפילו, כי הראשון היה ככה אולי קצת לא ברור, הוצאנו עוד מכתב, מה שניתן לעשות.
<נעמה מזור: חשוב לי להדגיש שבחוק הזה אין ייחוד פעולות, יש רק ייחוד התואר, אסור לאדם להגיד שהוא פיזיותרפיסט, הוא יכול להגיד שהוא עוזר פיזיותרפיסט לצורך העניין ולעשות את הפעולות, כך שאפשר להמשיך ולצבור ניסיון, אפשר להמשיך ולהיות חשוף להשתלמויות שונות, למה שקורה בשטח.
<נעמה מזור: לא צריך ללכת ולעבוד במשהו שהוא לגמרי אחר.
<נעמה מזור: חשוב היה לי לציין את זה.
<קריאה: אבל לא מקבלים.
<נעמה מזור: שאלות נוספות היו כאן?
<ליליאן בלום: אני עדיין לא קיבלתי התייחסות ממשרד הבריאות בנושא של הנגשה לשונית.
<נעמה מזור: אני לא יודעת איך להגיד את זה, אבל כמדומני הקראתי את התייחסות השר לשעבר ואני לא חושבת שאני יכולה לחלוק או - - - אני יכולה רק להסכים איתה, מסיבות מובנות.
<ליליאן בלום: אני חושבת שהגיע הזמן שמשרד הבריאות ייקח את הדוגמה של משרד הקליטה, שהבין את החשיבות, וזה בדיוק באותו משקל.
<ליליאן בלום: כמו שמשרד הקליטה יכול להגיד שאנחנו מעטים, כמו שאתם אמרתם, אני חושבת שכל הממשלה צריכה ליישר קו.
<ליליאן בלום: אם משרד אחד מקבל את זה שאנחנו רבים, הגישה של משרד הקליטה זה רק בהתחלה, אנחנו מדברים על בריאות, כל אדם בחיים שלו ייגש פעמים רבות למערכת הבריאות, אני חושבת שהגיע הזמן ליישר את הקו.
אברהם נגוסה: אני חושב שככלל הגישה של קליטת עלייה לא צריכה להיות כמותית, זה צריך להיות הצרכים.
אברהם נגוסה: בני אדם, לא כולם אותו דבר, יש יותר צרכים ל-א', יש פחות צרכים ל-ב', ולכן זה צריך להיות לא הכמות של מספר העולים, אלא הצרכים שקיימים ובכלל הגישה צריכה להיות בכיוון הזה.
אברהם נגוסה: לכן אני חושב שהעניין של הנגשת שפה, תרבות, כל זה צריך להיות לא בגלל שיש פחות עולים או יותר עולים, כי כל עולה צריך סיוע, צריך עזרה להשתלב וזו צריכה להיות הגישה.
אברהם נגוסה: אני חושב שמשרדי הממשלה, למרות שמאז הדיון הקודם יש התקדמויות, אני לא פוסל את כל המאמצים, אבל הבעיות עדיין קיימות ולכן אני חושב שצריך להזדרז לעשות את זה מאחר שלפני שישה חודשים הובטח לנו שיהיה קורס הכנה ועד עכשיו זה לא נפתח.
אברהם נגוסה: זה כישלון לדעתי.
אברהם נגוסה: יש התקדמות של המכרז, יש זכיינים, אבל בסופו של דבר - - -
<ורה אופיר: לא, אין זכיינים - - -
אברהם נגוסה: בסדר, יש תהליך, יש ועדת מכרזים.
אברהם נגוסה: ועדת מכרזים יש?
<ורה אופיר: לפני חצי שנה אנחנו רק אמרנו שאנחנו יוצאים למכרז, אנחנו לא אמרנו ש - - -
אברהם נגוסה: מעניין אותי מבחן התוצאה.
אברהם נגוסה: בפעם הקודמת באמת אתם התחייבתם להוציא חוברת או הנגשה לשונית וזה מבחן התוצאה.
אברהם נגוסה: יש אתר אינטרנט, יש חוברת מודפסת, זה מה שצריך להיות.
אברהם נגוסה: זה שהקמתם ועדת מכרזים ואפילו אין זכיין, זה לא אומר שום דבר.
אברהם נגוסה: אוקיי, יש התקדמות, אבל במבחן ה - - -
<ורה אופיר: בגלל זה אני רוצה שהארגונים יבהירו לעולים שהם צריכים לבוא ולהירשם.
<פליסיה מועלם: איפה?
<פליסיה מועלם: זו בדיוק השאלה.
<ורה אופיר: כל אחד ב - - - אפילו בטלפון.
<פליסיה מועלם: איזה טלפון?
<פליסיה מועלם: לאן בדיוק?
<ורה אופיר: יש פה חוברת, למשרד הקליטה.
<אידה בן שטרית: משרד הקליטה, כל הטלפונים פה.
<ורה אופיר: כל אחד במקום - - - 'אני פיזיותרפיסט, אני רוצה להירשם לקורס פיזיותרפיה', לכל יועצת יש תאריך מתי היא רושמת אותו.
אברהם נגוסה: אוקיי, אז אתם שמעתם.
אברהם נגוסה: אני מסתכל על שני הצדדים, גם משרדי הממשלה מתקשים ומתלוננים שאנחנו לא מוצאים שיתוף פעולה מטעם העולים, דהיינו, כמו שהיא אומרת, יותר קל להם - - - את לא אמרת, אני מוסיף את זה, יותר קל לבוא לוועדת העלייה והקליטה במקום לבוא למשרד הקליטה או למשרד הבריאות ולהירשם לקורס ודברים כאלה.
אברהם נגוסה: אני לא אומר עכשיו צודק או לא צודק, אבל בואו נסתכל על המציאות, אם אתם לא מביאים להם מומחים שיכולים לתרגם בתחום הבריאות, כמו שהיא אומרת, בפעם הקודמת גם ביקשתי ועד עכשיו לא קיבלתי, אז האם אתם יכולים להתגייס להביא, לא צריך להיות עברית ופורטוגזית, גם אנגלית ופורטוגזית אפשר.
<ורה אופיר: לא, אני - - -
אברהם נגוסה: לא, בתחום הבריאות כן, אז זו לא בעיה.
אברהם נגוסה: לכן אני חושב שאתם, העולים, ארגוני העולים, צריכים להתגייס להביא למשרד הבריאות מומחים שהם יכולים לתרגם את המבחנים וגם את ההנגשה בשפה הפורטוגזית.
אברהם נגוסה: זה באחריות העולים וארגוני העולים.
אברהם נגוסה: האחריות של המשרדים, אני אומר, אל תגלגלו כל הזמן ותחכו עד שאנחנו נזמין אתכם לוועדה ואז תעשו ריצה להוציא מהתנור חם.
אברהם נגוסה: זה צריך להגיע לעולים לפני שזה מגיע לוועדת העלייה והקליטה.
אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכם, לכל המשתתפים, נמשיך לקיים גם דיון מעקב כדי לראות אם התקדמנו במה שסיכמנו היום וגם נבחן את הצעת החוק שאנחנו רוצים לקדם.
אברהם נגוסה: אנחנו התכנסנו היום לדון בנושא חשש לפגיעה משמעותית בשיעור עליית רופאות ורופאים, לנוכח השינוי בנהלי גיוסם לצה"ל.
אברהם נגוסה: בחלק השני אנחנו רוצים לדון בהמשך לדיון שקיימנו בעניין העולים, גם באי ההכרה בתואר שני ושלישי במקצועות בריאות הנפש בתחומי פסיכולוגיה ייעוצית, זוגית ומשפחתית.
אברהם נגוסה: אני מבין שהמשנה למנכ"ל לא מגיע, אלא נמצא איתנו נציג משרד הבריאות, מר איציק אוחנה.
<חגי זילברמן: לא, אני נציג משרד הבריאות, חגי זילברמן.
אברהם נגוסה: אוקיי, חגי, בסדר גמור.
אברהם נגוסה: אז אנחנו נשמע ממך, לאחר שנשמע את הטענות של ארגוני העולים בשני הנושאים האלה.
אברהם נגוסה: אנחנו יודעים שהמטרה של מדינת ישראל לעלות יהודים למדינת ישראל ולחזק את מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.
אברהם נגוסה: זה אחד מאבני היסוד של מדינת ישראל.
אברהם נגוסה: במהלך כזה, כשקובעים מדיניות או משנים מדיניות, אז לפחות, לפי מה שאני שאלתי, זה היה צריך להיות בשיתוף פעולה, כדי להבין את שני הצדדים, לשמוע את שני הצדדים.
אברהם נגוסה: השינוי שצה"ל עשה היה ללא התייעצות עם ארגוני עולים, כהבנתי או עם גורמי הקליטה, כדי לבדוק את ההשפעה – מה יכולות להיות ההשלכות להחלטה או לשינוי שאנחנו מקיימים.
אברהם נגוסה: יש חשש שהעולים הפוטנציאליים, שרוצים לעלות לישראל, לבנות את חייהם פה במדינת ישראל, ברגע שהם יודעים על השינוי, הם קיבלו רגליים קרות ואולי גם שוקלים לדחות את עלייתם.
אברהם נגוסה: לכן יש השפעה ישירה על מפעל הציונות, על העלייה למדינת ישראל.
אברהם נגוסה: עכשיו אנחנו רוצים לשמוע מה הוביל את מערכת הביטחון או את צה"ל להגיע לשינוי הזה והאם נעשו שיקולים או התייעצויות עם גורמי עלייה, גורמי הקליטה וארגוני העולים, בהשלכות.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע איך נציג משרד הבריאות רואה את העניין הזה מבחינה מקצועית וההשלכות.
אברהם נגוסה: למיטב ידיעתי מדינת ישראל זקוקה להרבה רופאים, ואם אנחנו לא קולטים רופאים צעירים – אני מדגיש – צעירים – אז מה יכול להיות ההפסד של מדינת ישראל.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע גם בכיוון הזה.
אברהם נגוסה: קודם כל אני רוצה לתת את רשות הדיבור לנציג נפש בנפש, ארגון שמוביל עלייה בעיקר מצפון אמריקה ומאנגליה, דוברי האנגלית.
אברהם נגוסה: נשמע מהניסיון שלהם בפוטנציאל הזה ונשמע גם נציגים אחרים מארגוני העולים.
אברהם נגוסה: לאחר מכן אנחנו נשמע את נציגי צה"ל ואת נציגי משרד הבריאות.
אברהם נגוסה: אני חייב להגיד לכם שיש לנו היום לחץ מבחינת הזמנים.
אברהם נגוסה: אנחנו לא נמשיך עד השעה 11:00.
אברהם נגוסה: בשעה 10:30 אנחנו צריכים לסיים את הדיון.
אברהם נגוסה: אני מבקש שכל מי שמדבר יעביר את המסר בתמצית.
אברהם נגוסה: זו בקשתי.
אברהם נגוסה: רונן פוקסמן, בבקשה.
<רונן פוקסמן: בוקר טוב, תודה רבה אדוני יושב הראש.
<רונן פוקסמן: תודה רבה בכלל על הזימון המהיר של הישיבה החשובה הזאת.
<רונן פוקסמן: תודה גם לנציגי משרד הבריאות, משרד הביטחון, הצבא.
<רונן פוקסמן: הכנו כאן בשיתוף עם ארגוני אחרים – כמובן הכל נעשה בשיתוף פעולה – איזה שהוא נייר עמדה שמציג את הטענות שלנו.
<רונן פוקסמן: אני אעבור עליהן ממש ממש בקצרה.
<רונן פוקסמן: כולנו יודעים שמדובר על עלייה די משמעותית.
<רונן פוקסמן: אנחנו בדקנו קצת גם במספרים וגם משיחות שלנו עם עולים ומתוך הבנה שלנו את החומר.
<רונן פוקסמן: אנחנו רואים שרופאים, שבדרך כלל יגיעו לכאן בגיל הזה, כבר בגלל שהם לא יודעים צבא הם מגיעים כבר עם מומחיות, עם משפחה, לרובם יש ילדים קטנים.
<רונן פוקסמן: מבחינתם זה פשוט לא אופציה לצאת עכשיו, בטח אם אנחנו מדברים על תנאים קרביים, שחוזרים הביתה פעם בשבועיים.
<רונן פוקסמן: זה פשוט לא אופציה מבחינתם, זה גם לא אופציה מבחינה בן או בת הזוג.
<רונן פוקסמן: נוסף על זה, זה הנושא שרובם ככל הנראה לא יעסקו בתחום ההתמחות שלהם.
<רונן פוקסמן: פונה אלי אורטופד ואומר לי אם אתה עכשיו אומר לי ששנתיים אני לא נוגע בסכין מנתחים, זה אומר שאני ככל הנראה מאבד את תחום ההתמחות שלי, או לפחות יורד מאד בדירוג.
<רונן פוקסמן: על זה צריך להוסיף – ושוב, כאן אני מדבר רק על עולי ארצות הברית, כי אני פחות מכיר את הנושא בצרפת – רופא שמסיים לימודי רפואה בארצות הברית, בדרך כלל מסיים עם חוב של 250,000 דולר בהלוואות סטודנטים.
<רונן פוקסמן: הסיכוי שלו להחזיר את זה כאן במשכורת צבאית ואחר כך במערכת הציבורית, הוא פשוט קלוש.
<רונן פוקסמן: פגשתי לא מעט רופאים שאומרים אני רוצה לעלות, אני רוצה להתגייס.
<רונן פוקסמן: רופאים שרוצים מיוזמתם להגיע עדיין בגיל צעיר ואחרי שהם יושבים על המספרים ויושבים עם ההורים ועם הבנק, אומרים לי תשמע רונן, אני פשוט לא יכול.
<רונן פוקסמן: אני לא אעמוד בזה.
<רונן פוקסמן: זה לא עניין של איזה סגנון חיים יוקרתי או לא יוקרתי, אני פשוט לא אעמוד בזה, אני אפשוט רגל.
<רונן פוקסמן: ואז מה שאנחנו צופים שיקרה, זה שפשוט הרופאים יגידו אוקיי, אז אני לא מגיע בגיל 32-33, אני דוחה את זה לגיל 36 ואז זה כבר מאוחר מדי.
<רונן פוקסמן: כי יכול להיות שהם יפתחו פרקטיקה, מרפאה פרטית ואז הם לא יכולים לעזוב.
<רונן פוקסמן: כי הילדים שלהם כבר גדולים מדי והם לא מתאימים לגיל עלייה ואז למעשה מדינת ישראל ומערכת הבריאות הציבורית הפסידה רופא שבמקום שיגיע בשיא כוחו ובשיא המרץ והתשוקה הרפואית והציונית שלו, הוא דוחה את זה לגיל שהילדים כבר בגיל קולג' וזה אומר שהוא מגיע בגיל 50.
<רונן פוקסמן: זאת אומרת שאנחנו צופים שהדחייה פה לא תהיה רק של שנתיים או שלוש, שאנשים יגידו במקום 33 אז אני אגיע עוד שנתיים.
<רונן פוקסמן: לא.
<רונן פוקסמן: יש לזה השלכות הרבה הרבה יותר גדולות.
<רונן פוקסמן: ואחרי שהם מדברים גם על הנושא הענייני, אנחנו סבורים שהצורה שבה זה נעשה – אני לא רוצה להגיד במחשכים – אבל אף אחד לא ידע על זה, לא יצא מייל, לא יצאה הודעה לציבור.
<רונן פוקסמן: אנחנו במקרה שמענו על זה ממישהו ששמע על זה דרך הצבא והתחלנו לברר וראינו שזה אמיתי.
<רונן פוקסמן: צרפתי פה כמה מיילים, באמת מדגם מייצג מעולים שפתאום קיבלו את המייל הזה מאיתנו.
<רונן פוקסמן: לא מהסוכנות שלא ידעה על זה, לא ממשרד הקליטה, לא מהצבא.
<רונן פוקסמן: הם אומרים – אני מתכנן את העלייה שלי כבר שנתיים.
<רונן פוקסמן: באתי לפה, עשיתי סיור, נפגשתי עם בתי חולים, שכרתי דירה, קניתי דירה, רשמתי ילדים לבית ספר.
<רונן פוקסמן: זה משנה את כל המהלך.
<רונן פוקסמן: זה לא משהו ש-.
<רונן פוקסמן: וגם איציק פה יכול להעיד וגם הסוכנות.
<רונן פוקסמן: אנחנו מעודדים את העולים לא לקבל החלטה אימפולסיבית, אלא לבוא, לייצר תהליך ארוך טווח.
<רונן פוקסמן: ללא הודעה רשמית וללא הודעה מוקדמת, בעינינו זה מעשה לא כל כך הגון ולכן אלף אנחנו קוראים מצד העניין לפתוח את כל הנושא לדיון ובכל מקרה לדחות את תאריך התחולה מ-1 בינואר 2018, לפחות בחצי שנה עד שמונה חודשים, לתת לעולים שאנחנו כבר יודעים שיש להם תאריך עלייה וכרטיס טיסה לקיץ 2018, לפחות לתת להם את הזמן ההגון להתארגן למהלך שכזה.
<רונן פוקסמן: תודה.
אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו חבר הכנסת קסניה סבטלובה וחבר הכנסת מוטי יוגב, שניהם חברי ועדה.
אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך לשמוע מארגוני העולים.
אברהם נגוסה: יונתן רובינשטיין, עולים מדיקל.
<יונתן רובינשטיין: עולים מדיקל בעמותת גבהים.
<יונתן רובינשטיין: תודה רבה אדוני יושב הראש.
<יונתן רובינשטיין: גבהים היא עמותה שכבר יותר מ-10 שנים מתמחה בליווי והשמת עולים אקדמאים.
<יונתן רובינשטיין: לפני שנה וחצי פתחנו תכנית שהייתה פיילוט לעולים מצרפת בתחום הרפואה, רופאים, רוקחים, אחיות.
<יונתן רובינשטיין: תוך שנה וחצי פנו אלינו יותר מ-360 רופאים ועוד רוקחים ואחיות.
<יונתן רובינשטיין: 360 רופאים – 60% עדיין בצרפת, 50% בארץ, מתוכם עשינו כבר יותר מ-40 ומשהו השמות.
<יונתן רובינשטיין: אנחנו בשיתוף פעולה יומי אם לא שבועי עם הר"י, עם משרד הבריאות.
<יונתן רובינשטיין: משרד הבריאות כן דואג לעולי מצרפת.
<יונתן רובינשטיין: זו הסיבה שכבר בקיץ אחת ההחלטות הראשונות של פרופסור גרוטו, המשנה למנכ"ל, הייתה לחתום על מסמך שמכיר בשש שנות לימוד מצרפת.
<יונתן רובינשטיין: בצרפת מקבלים את ה-MD של רופא אחרי סוף ההתמחות, כאשר בארץ זה אחרי שש שנות לימוד ואז התמחות ובסוף ההתמחות מקבלים את המומחיות.
<יונתן רובינשטיין: בצרפת אתה מקבל את הכל בסוף.
<יונתן רובינשטיין: עד הקיץ, צעיר צרפתי שרצה לעלות ולהתמחות בארץ לא היה יכול, כי הוא קיבל את ה-MD רק בסוף הלימודים וסוף המומחיות.
<יונתן רובינשטיין: מהקיץ צעיר יהודי יכול לעלות לארץ ולהמשיך להתמחות בארץ.
<יונתן רובינשטיין: בהמשך להחלטה הזאת ארגנו לפני שלושה שבועות, בשיתוף פעולה עם הסוכנות היהודית, היינו ביריד העלייה של הסוכנות בצרפת וארגנו ערב מידע מיוחד לרופאים ורוקחים צעירים בצרפת.
<יונתן רובינשטיין: הגיעו ליריד הזה יותר מ-60 צעירים.
<יונתן רובינשטיין: אני מדבר על ערב המידע הזה, עם הרפורמה החדשה של משרד הבריאות, עם הרפורמה החדשה בנוגע לרוקחים ולרופאים.
<יונתן רובינשטיין: בנוסף ל-50 ומשהו, 60 בקירוב, רופאים צעירים, יש לנו במאגרים שלנו, מתוך 360 הרופאים, 87 סטודנטים ומתמחים.
<יונתן רובינשטיין: אנחנו מדברים על יותר מ-100 חברה צעירים שרוצים לעלות, רוצים לבוא ולתרום.
<יונתן רובינשטיין: יש רצון עז וציוני.
<יונתן רובינשטיין: אני לא צריך להסביר על הצעירים מצרפת, על היהדות מצרפת, שהיא יהדות ציונית, שהיא יהדות מסורתית והם רוצים לעלות.
<יונתן רובינשטיין: הם רוצים לתרום למערכת, למערכת הבריאות וגם לצבא.
<יונתן רובינשטיין: הם מתגייסים לצה"ל ואני יכול להגיד גם על מקרים של רופאים שפשוט עלו ולא קראו להם והלכו ודפקו בדלת של לשכת הגיוס.
<יונתן רובינשטיין: חלק גייסו אותם וחלק אפילו אמרו טוב, נחזור אליכם, ולא גייסו אותם.
<יונתן רובינשטיין: חברה שרצו לתרום.
<יונתן רובינשטיין: רופאה ברפואה דחופה שפעמיים דפקה בדלת של לשכת הגיוס ולא לקחו אותה.
<יונתן רובינשטיין: מצד שני, שנתיים שירות עד גיל 35 וגיוס חובה לבנות, זה אומר שכמו שרונן מנפש בנפש אמר, אם אתה במומחיות מסוימת ואתה לא נוגע באזמל שלך שנתיים, כשאתה תצא מהצבא אף אחד לא ייקח אותך.
<יונתן רובינשטיין: והצבא לא מתחייב שאתה תשרת במומחיות שלך.
<יונתן רובינשטיין: זאת אומרת שאם עשית התמחות – אני אדבר על רופא שהתראיין וזה פורסם הבוקר במעריב – כירורג אורטופד, אומר סיימתי עכשיו כמה שנים בהתמחות.
<יונתן רובינשטיין: אם שנתיים אני משרת בצבא כרופא כללי, אני אצא משם, מי ייקח אותי?
<יונתן רובינשטיין: אפילו אני, באתיקה הרפואה שלי, אני לא יכול לעבוד כירורג אורטופד, כי אין לי את זה.
<יונתן רובינשטיין: אני מדבר על רופאים, שמתוך ה-100 ומשהו דיברנו, עשינו סבב של עשרות רופאים, עוד לפני אתמול.
<יונתן רובינשטיין: הרופא הזה, האורטופד היה אצלנו בגבהים לפני שבוע, כי היינו איתו בתרגום של המסמכים כדי להגיש להר"י ולמשרד הבריאות.
<יונתן רובינשטיין: כשהוא שמע על האופציה הזאת, שהרופא רוצה להעלות, הוא אומר אני כבר לא עולה בינואר-פברואר, אני לא יכול.
<יונתן רובינשטיין: אשתי עכשיו מסיימת התמחות, אני צריך להתחיל לעבוד.
<יונתן רובינשטיין: איך אני עושה עכשיו שנתיים וחצי עם האולפן, עם כל הניירת, עם כל הבירוקרטיה.
<יונתן רובינשטיין: איך אני עושה?
<יונתן רובינשטיין: איך אני יכול לעבוד?
<יונתן רובינשטיין: צריך להבין שגיל 35 בצרפת זה 10 שנים אחרי סוף ההתמחות.
<יונתן רובינשטיין: אם אחת הבעיות של האמריקאים זה להחזיר את החוב, בצרפת אין כזה דבר, כי צרפת מממנת את הלימודים – 400 יורו גג שנת לימוד.
<יונתן רובינשטיין: אבל 10 שנים אחרי אתה כבר עם משפחה, עם עבודה.
<יונתן רובינשטיין: אתה כבר 10 שנים בתחום, עם קליניקה פרטית לרובם.
<יונתן רובינשטיין: זאת אומרת בודדים עובדים בבית חולים לבד.
<יונתן רובינשטיין: האנשים האלה לא יכולים יום למחרת לעזוב את הכל, לבוא להיות רופאים בשטח ולקבל משכורת אמנם יותר טובה, כי זה קבע, אבל משכורת של חייל בקבע.
<יונתן רובינשטיין: יוצא מזה שהרופאים הצרפתים חושבים על דחייה של תהליך העלייה.
<יונתן רובינשטיין: אני אסיים בזה שהמחסור ברופאים בישראל הוא ניכר ולכן עולים מדיקל נבנתה במקור לא בהתחלה לעזור לרופאים, אלא בהתחלה כדי להביא מאגר של רופאים למערכת הבריאות שנמצאת במחסור.
<יונתן רובינשטיין: מה שיוצא, שאם אנחנו מוסיפים חסמים, כמו שיש כבר, יקרה ואני יכול להעמיד על מקרים של רופאים שפשוט עלו לקנדה, עלו לאוסטרליה, עלו לדרום אמריקה.
<יונתן רובינשטיין: זה אנשים שחשבו לבוא לארץ, אבל בגלל חסמים כאלה ואחרים, הלכו למדינות אחרות, שבהן העידודים היו יותר טובים.
<יונתן רובינשטיין: אני רק אסיים בזה, אדוני יושב הראש, שאם יבואו פחות רופאים ואני יכול להגיד את זה שזה לא דחייה, רופאים אתמול כתבו לנו – אני אעלה בפנסיה.
<יונתן רובינשטיין: בסופו של דבר אם הצבא מעלה את התנאים ומקשה את התנאים, יהיו פחות רופאים במדינת ישראל.
<יונתן רובינשטיין: זה פוגע בצבא.
<יונתן רובינשטיין: זה פוגע במשרד הבריאות, זה פוגע במערכת הבריאות.
<יונתן רובינשטיין: אנחנו צריכים לחשוב ביחד על אלטרנטיביות, שלב ב' ושירות במערך מילואים מוגבר או אופציות אחרות ואנחנו מוכנים לבוא ולעזור ומוכנים להנגיש את המידע, כפי שאנחנו כבר מנגישים את המידע של הצבא.
<יונתן רובינשטיין: אנחנו נפגשנו במצר"פ עם רופאים וקיבלנו משרות והגשנו לצרפתים ואנחנו מעודדים רופאים.
<יונתן רובינשטיין: אנחנו צריכים לעבוד ביחד, כי כרגע מה שיקרה זה פשוט יעודד את העולים לא לעלות לארץ.
<יונתן רובינשטיין: תודה, אדוני יושב הראש.
אברהם נגוסה: מהות השינוי, כל אחד יש לו.
אברהם נגוסה: קראתם את זה ולכן-.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע את חברת הכנסת קסניה סבטלובה.
קסניה סבטלובה: אני רק רוצה כמובן להעיר על כך, גם כחברה בוועדת חוץ וביטחון, כמובן שאנחנו יודעים על כך שיש מחסור ברופאים בצה"ל, אבל יש גם מחסור חמור ברופאים באזרחי ואם התקנות הללו יפגעו ברופאים שמתעדים לעלות למדינת ישראל ולהישאר בה ולבנות את החיים המקצועיים שלהם ואת החיים האזרחיים שלהם בה, אז כמובן שהדבר הזה יפגע במדינת ישראל לאורך טווח.
קסניה סבטלובה: הביטחון, כפי שאנחנו יודעים, זה לא רק שירותי הביטחון ומערך הביטחון, זה גם תחושת הביטחון של אזרחי מדינת ישראל, שהם יבואו לבית חולים ולא ימתינו שם 10 שעות ו-15 שעות במיון.
קסניה סבטלובה: ואלה הן שעות ההמתנה כיום, גם בין היתר בגלל שחסרים רופאים וחסרות אחריות וחסרים רופאי שיניים.
קסניה סבטלובה: בכל הדברים האלה יש חסרים מאד מאד גדולים.
קסניה סבטלובה: אז כמובן שהייתי רוצה לשמוע כיצד קורה שמתקבלים נהלים חדשים כאלה, שאוטוטו נכנסים לתוקף כאמור, מבלי שמתייעצים עם משרד העלייה והקליטה, שהוא המשרד הרלבנטי לענייננו והוא זה שגם עוקב וגם בקשר עם אותם עולים פוטנציאליים.
קסניה סבטלובה: אני יודעת על מערכים שקיימים במשרד הקליטה כדי למשוך לכאן עולים מקצועיים וגם נותנים להם ייעוץ כיצד הם יוכלו להסתדר פה, כיצד הם יוכלו להעריך את העמדות המקצועיות שלהם, כיצד הם יוכלו להשתלב במערך העבודה במדינת ישראל.
קסניה סבטלובה: אז כיוון שיש לנו פה התנגשות בין צרכים שונים של מערכות שונות, אז כמובן שצריך לעשות פה עבודה משותפת של כמה משרדי ממשלה ואולי גם עבודה משותפת של כמה ועדות – ועדת חוץ וביטחון וועדת העלייה והקליטה – ולמצוא את הפיתרון המיטבי, כי אם לא אז אנחנו נמצא את עצמנו במצב שאנחנו יוצאים פה קרחים משני הצדדים – גם לא יבואו לצה"ל עולים שהם רופאים מומחים וגם באזרחי אחרי זה לא יהיו לנו רופאים.
קסניה סבטלובה: אז אני פשוט מציעה שאנחנו קודם כל נשמע גם כיצד מתקבלים הנהלים האלה; ודבר שני, מה אנחנו עושים עכשיו כדי למנוע מהמצב הזה לפגוע בעלייה פוטנציאלית למדינת ישראל.
מרדכי יוגב: נשמע עוד מישהו ואחר כך.
אברהם נגוסה: כן, אנחנו נשמע את מרים לסר, בבקשה.
<מרים לסר: שלום, תודה רבה יושב ראש הוועדה.
<מרים לסר: מרים לסר מארגון קעליטה, ארגון הגג של עולי צרפת.
<מרים לסר: באמת אין לי יותר מה להוסיף על מה שכבר נאמר על ידי יונתן ושאר האנשים.
<מרים לסר: רק לחזק אותם וגם לחדד עוד נקודה.
<מרים לסר: העולים מצרפת הם עולים מאד מאד ציוניים.
<מרים לסר: השירות בצה"ל הוא משהו שבאמת קרוב לליבם, אבל צריך להבדיל בין אנשים שגדלו בצרפת, במדינה מערבית והילדים שלך ושלי, שגדלו פה בסביבה תומכת צבא, זה בסביבה שלהם.
<מרים לסר: להגיד לאנשים בגיל מסוים תבוא ותשרת שנתיים רחוק מהבית, רחוק מהמשפחה שצריכה אותך בשנתיים שלוש הראשונות של הקליטה, עם הטראומה שזה מביא למשפחה, זה דורש מאמצים אדירים ולא כל אחד מוכן לזה.
<מרים לסר: אז בואו נפתח ערוצים ונתאים את עצמנו – אתם ואנחנו – לכל מי שכן רוצה לעשות את זה ואנחנו נפתח לו את הדלת ואתם תפתחו לו את הדלת ואנחנו גם נעודד את זה.
<מרים לסר: אפשר אפילו לצאת בקמפיין לצרפת, להגיד צה"ל צריך רופאים מצרפת.
<מרים לסר: אתם תראו כמה אנשים יעוטו על זה וכן ירצו לבוא, אבל צריך לבוא לא בכפייה, כמו שאתם רוצים ולא במחטף ברגע האחרון, אלא בהודעה מראש ובהכנה של מסלולי קליטה.
<מרים לסר: אני יכולה לחשוב, כמו התנאים שיש לטייסים, לתת להם אולי מגורים קרובים לבסיס, לתת פרנסה לבת הזוג, בית ספר לילדים.
<מרים לסר: לתת להם מעטפת שכן תגרה אותם.
<מרים לסר: אני מבינה שגם לצבא יש צרכים של רופאים ויש מחסור גדול, אבל אנחנו באמת עלולים לאבד אותם גם למדינה וגם לצבא ונורא חבל.
<מרים לסר: אנחנו מוכנים לשתף פעולה בכל קמפיין שתרצו, יחד עם גבהים.
<מרים לסר: אנחנו נשתף פעולה איתכם עד הסוף.
אברהם נגוסה: לפני שנשמע את נציג משרד הבריאות, אני רוצה לפנות לנציג צה"ל, סגן אלוף צחי רביבו, בבקשה, תסביר לנו דבר אחד.
אברהם נגוסה: מה גרם לכם להגיע למהות הנושא הזה, לשינוי כל כך דרמטי.
אברהם נגוסה: שנית, דרך קבלת ההחלטה.
אברהם נגוסה: מה גרם לכם לא להתייחס.
אברהם נגוסה: אתה יודע שקליטת עלייה היא מערכתית וכל מערכת ממשלתית או לא ממשלתית, וכולם מעורבים בהצלחת קליטת העלייה.
אברהם נגוסה: מה גרם לכם לקבל החלטה בלעדית ללא התייעצות בצורה מערכתית עם המערכות האחרות הקיימות במדינת ישראל.
<צחי רביבו: אוקיי, אז בוקר טוב אדוני יושב הראש.
<צחי רביבו: קודם כל אני חושב שזו ועדה מאד חשובה, מהיותר חשובות שאני משתתף בה, אז אני שמח פה על השיח וגם אני באופן אישי למדתי פה עוד כמה נקודות, אבל תיכף אני אתייחס לעניין הספציפי, לשינויים וכו', כי בפועל עוד לא הוחלו שינויים והעלו פה מסדר דברים.
<צחי רביבו: אני אנסה טיפה לדייק אבל זה חלילה לא להעיר.
<צחי רביבו: אז קודם כל אנחנו במצוקת רופאים כמו במדינה שלנו, לצערנו והעבודה המקדימה שנולדה פה עם המקרפ"ר בתכנון, הייתה הסתכלות קצת יותר רחבה מה כן ניתן לשלב עוד יותר רופאים.
<צחי רביבו: צריך לומר שלפי לשון החוק התקנות, ורק מי שמכיר או לא, ניתן לגייס עד גיל 38.
<צחי רביבו: זאת אומרת אכ"א והצבא עשו החמרה פנימית לפני כן.
<צחי רביבו: לצורך העניין באמת זיהו את הצרכים וכו' וגיל הגיוס היה עד גיל 33, 32 כולל.
<צחי רביבו: גיל 33 אינו חייב בגיוס.
<צחי רביבו: גם פה, המהות של גיוס חובה, צריך רק טיפה לתת את הנתונים המלאים.
<צחי רביבו: ראשית יש שנת עלייה.
<צחי רביבו: זאת אומרת שיש תיק עלייה שנפתח ותיכף נדבר על שיתוף הפעולה עם איציק, שהוא שיתוף פעולה מצוין.
<צחי רביבו: לא כל רופא מתגייס ביום שהוא נחת.
<צחי רביבו: שנית, גם כל מקרה לגופו.
<צחי רביבו: יש מקרים שהפרסונה שמגיעה מולך היא לא ברת גיוס, עם כל הכבוד והרצון שלנו לגייס כל אחד.
<צחי רביבו: הדוגמא שנתת היא דוגמא מצוינת, כי לא כל אחד אפשר גם לגייס פה.
<צחי רביבו: יש פה שילוב של צרכים וגם מי עומד מולך.
<צחי רביבו: זה גם חלק מהמענה הסופי שאנחנו נתייחס.
<צחי רביבו: שנית, צריך להגיד שהעבודה הזאת עדיין בתהליך והיא עוד לא הסתיימה.
<צחי רביבו: אז אני רוצה לחדש.
<צחי רביבו: היה פה בהחלט כיוון שזה עבודה שתתכנס ל-1 בינואר.
<צחי רביבו: היא לא הסתיימה, היא לא סיימה את השיח שלה עם כל המשתתפים.
<צחי רביבו: היא במקום מאד גבוה, באכ"א.
<צחי רביבו: גורמי אכ"א מובילים אותה עם מקרפ"ר, ותיכף אני אתן גם לד"ר גנדי לדבר.
<צחי רביבו: שאני לא אעשה ספוילר, אבל הוא רופא עולה בעצמו והוא יסביר רגע גם את הזווית של מקרפ"ר.
<צחי רביבו: והדבר המרכזי, רגע, לא סיימנו את העבודה.
<צחי רביבו: זאת אומרת גם מה שהוצג פה, מחר בבוקר הוא לא ישים.
<צחי רביבו: ועוד הערה שאני באופן אישי חותם עליה כסגן מפקד מיטב לגיוס, כל רופא עולה שפתח תיק עלייה ואני מחיל עליו איזה משהו, מין הראוי שזה לא יחול עליו, כי כשהוא בא ופתח תיק עלייה ואנחנו פה כבר סיכמנו את הכללים, אני לא יכול לחייב אותו במשהו שהוא כבר עשה תהליכים מאד משמעותיים לעלייה.
<צחי רביבו: אז זה גם להרגיע ואתם יכולים לבדוק.
<צחי רביבו: יעיד על זה ידידנו – אחד לאחד.
<צחי רביבו: זאת אומרת אם מישהו בא, פתח היום תיק עלייה ולא חלו הדברים האלה, מן הראוי שלא נחיל את זה עליו, כי אנחנו בסוף עם אינטרס משותף.
אברהם נגוסה: אולי תחבין למה אתה מתכוון –"לא סיימנו את העבודה".
אברהם נגוסה: כי מה שאנחנו הבנו - - -
<צחי רביבו: אז תיכף אני אתן לד"ר גנדי ממקרפ"ר להציג את הפוטנציאל ואת העבודה שמקרפ"ר עשו.
<רונן פוקסמן: סליחה, פתח תיק עלייה עוד בסוכנות בחו"ל, או שהוא כבר בארץ?
<צחי רביבו: פה.