GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<טניה סבזנוב: אם הם לא מופיעים תחת הקטגוריה של פסיכולוגים, התארים שלהם לא מוכרים כאן, אז אין להם מסגרות פורמאליות, כמו שהם היו מקבלים ממשרד הבריאות, שיגידו הנה מה שאתם צריכים, הנה המדריך אשר ידריך אתכם איך להתנסות כאן.
<טניה סבזנוב: הם לא יכולים לעבוד בעבור קופות החולים, הם לא יכולים לעבוד בשביל אף סקטור ציבורי והם נאלצים לעבוד בצורה פרטית.
<טניה סבזנוב: עבודה בצורה פרטית מעניקה להם את הכותרת – מטפלים.
<טניה סבזנוב: הם קוראים לעצמם מטפלים.
<טניה סבזנוב: זו בעיה בהחלט משמעותית, מאחר שכל אחד יכול לקרוא לעצמו מטפל.
<טניה סבזנוב: כל אחד מאיתנו בחדר זה, בלי כל הכשרה, יכול לקרוא לעצמו מטפל.
<טניה סבזנוב: אז העולים האלה, אשר סיימו את הלימודים שלהם, כפי שארגון נפש בנפש הזכיר, שאנשים באים מבתי ספר לרפואה, עם הלוואות אדירות וענקיות.
<טניה סבזנוב: גם מומחי עזרה מקצועית נפשית עם PHD באים עם הלוואות אדירות.
<טניה סבזנוב: הם באים לישראל והזהות המקצועית שלהם נמחקת.
<טניה סבזנוב: אין להם כותרת מתאימה.
אברהם נגוסה: האם הם מקבלים הכרה לגבי התואר שלהם ממשרד החינוך?
<טניה סבזנוב: ל-Get Help Israel יש כאן גם נציג אשר מקושר למשרד החינוך והם לא.
<טניה סבזנוב: זו קטגוריה נפרדת.
<טניה סבזנוב: הדבר היחיד שאני יכולה לחשוב עליו זה פסיכולוגיים לבתי ספר, והם מוכרים כפסיכולוגיים לבתי ספר.
<טניה סבזנוב: אבל משרד החינוך לדוגמא לא מתייחס לתואר שלי בייעוץ.
<טניה סבזנוב: אני בכלל לא מוכרת כאן.
<טניה סבזנוב: אבל בחו"ל, בארצות הברית, אני יכולה להיות בעלת רישיון כזה בניו יורק, אני יכולה לקבל רישיון בקליפורניה.
<טניה סבזנוב: רישיונות דומים בחו"ל מוכרים כייעוץ וכמטפלים זוגיים ומשפחתיים.
<טניה סבזנוב: - - - דרך שנים של השגת - - - שעות, בדיוק כמו תואר פסיכולוגי מתאים אחר.
<טניה סבזנוב: לכן זו בעיה.
<טניה סבזנוב: בניהול הארגון שלנו אנחנו מקבלים פניות רבות מעולים פוטנציאליים אשר יוצרים איתנו קשר מחו"ל, ושואלים אותי מה אני צריך לעבור כשאני עושה עלייה עם התואר הספציפי שלי.
<טניה סבזנוב: אני נאלצת לומר להם שאין להם באמת אופציות.
<טניה סבזנוב: האופציה היחידה שלהם היא לפתח פרקטיקה פרטית.
<טניה סבזנוב: זה דבר מאד קשה עבור עולה.
<טניה סבזנוב: אין לו ערובה להצלחה.
<טניה סבזנוב: אתה לא יכול לדעת אם יהיו לך לקוחות, אם לאו.
<טניה סבזנוב: אפילו אם יהיו לך לקוחות, זו אינה ערובה, כי מחר הם יכולים לעזוב.
<טניה סבזנוב: זה נושא אחד.
<טניה סבזנוב: הנושא האחר הוא שיוצרים איתנו קשר גם אנשים מהאוכלוסיות הכלליות, עולים דוברי אנגלית שמחפשים מטפלים והם מחפשים מטפלים דוברי אנגלית דרך קופות החולים והם לא יכולים למצוא זאת.
<טניה סבזנוב: אפילו מטפלים דוברי אנגלית בקופות החולים, הם בעיקר ישראלים ואליהם באופן תרבותי העולים לא מתחברים.
אברהם נגוסה: אוקיי, זה יהיה הדיון הבא.
<טניה סבזנוב: לא, אבל זה חלק מזה.
<טניה סבזנוב: הכוונה, אם היו לנו עוד מטפלים מקצועיים לבריאות הנפש אשר התארים שלהם היו מוכרים בארץ, אז הם כן יכלו לעבוד עבור קופות החולים וכן הייתה להם גישה לאוכלוסייה הזו.
<טניה סבזנוב: זה היה מעלה את אפשרות ההעסקה שלהם וזה היה נותן לעולים גישה ליותר מטפלים אשר מוכרים על ידי קופות החולים.
<טניה סבזנוב: הם נאלצים ללכת לטיפול באופן פרטי והם לא יכולים להרשות את זה לעצמם.
<טניה סבזנוב: עניין זה יקל על עניין העלייה וזה יגרום לכך שיותר אנשים יבואו לישראל.
אברהם נגוסה: אני יכול לשאול אותך בעברית, נכון?
<טניה סבזנוב: כן.
אברהם נגוסה: אוקיי, אז אני שואל לאיזה משרד אתם או העולים פונים כדי לקבל רישיון?
<טניה סבזנוב: משרד הבריאות.
<טניה סבזנוב: אז אנחנו מוכנים להשתתף עם משרד הבריאות, עם האנשים המתאימים במשרד הבריאות, בגלל שיש לנו יועצים מחו"ל, יש לנו גם חברים שהם ותיקים כאן, שמכירים את המערכת בחו"ל ובארץ, שאולי יכולים לסייע.
<טניה סבזנוב: אני חושבת שהבעיה הגדולה היא שלעתים כשאנחנו לא יודעים מה לעשות, אנחנו רק אומרים לא.
<טניה סבזנוב: אנחנו מוכנים לעזור למשרד הבריאות מחוץ לשורות, לגבי איזה מקצועות צריכים להיות מוכרים ולאיזה מקצועות יש כבר הכשרה מתאימה.
<טניה סבזנוב: נשמח לעשות את התיאום הזה.
<טניה סבזנוב: תודה לך.
אברהם נגוסה: לפני שאני פונה למשרד הבריאות, אני רוצה לשאול את המועצה להשכלה גבוהה מה אתם אומרים על זה.
אברהם נגוסה: מרב, או שרי, מי נמצא פה?
<מרב אברהמי: שתינו נמצאות.
אברהם נגוסה: אז מי רוצה להתייחס?
<מרב אברהמי: המועצה להשכלה גבוהה כעיקרון מכירה אך ורק בתארים ישראליים.
<מרב אברהמי: שמי מרב אברהמי מהמועצה להשכלה גבוהה, ממונה תחום מדעי הטבע וההנדסה.
<מרב אברהמי: המועצה להשכלה גבוהה על פי חוק מכירה אך ורק בתארים ישראליים.
<מרב אברהמי: היא לא יכולה להכיר בתארים זרים כתארים מוכרים.
<מרב אברהמי: לכן המקום שלנו כאן בוועדה או בישיבה הוא מוגבל ביותר.
<מרב אברהמי: אנחנו מתעסקים אך ורק בתארים ישראליים.
<מרב אברהמי: הגוף שמכיר ונותן איזו שהיא לגיטימציה לתארים מחו"ל הוא משרד החינוך, האגף להערכת תארים ממשרד החינוך, שזה לא אנחנו.
אברהם נגוסה: לכן שאלתי.
אברהם נגוסה: היא אמרה לי שמשרד החינוך אמרו שזה לא בתחום שלהם והם שלחו אותם למשרד הבריאות.
<מרב אברהמי: לא.
<מרב אברהמי: יש הבדל בין הכרה בתואר להכרה בהכשרה המקצועית ולהירשם בפנקס הפסיכולוגים, או איך שקוראים לזה.
אברהם נגוסה: כן, לכן אני - - -
<מרב אברהמי: וזה לא אנחנו בכל מקרה.
אברהם נגוסה: השאלה הראשונה שלי לנציגת הארגון הייתה בדיוק – שאלתי לגבי משרד החינוך.
אברהם נגוסה: מי שלח אתכם למשרד הבריאות?
אברהם נגוסה: למה לא הלכתם למשרד - - -
<טניה סבזנוב: אף אחד לא שלח.
אברהם נגוסה: להערכת תארים במשרד החינוך.
<ליסה קינן: התואר מוכן.
<ליסה קינן: המקצוע לא מוכר.
אברהם נגוסה: רגע, בואו נעשה סדר.
אברהם נגוסה: יש בתואר שלהם הכרה כתואר אקדמי על ידי משרד החינוך?
אברהם נגוסה: עכשיו הבעיה שמשרד הבריאות לא מכיר אותו כתואר ברמה מקצועית.
<טניה סבזנוב: כי במשרד הבריאות יש רק פסיכולוגים.
<ליסה קינן: יש שישה סוגים של פסיכולוגים.
אברהם נגוסה: את זה הוא יסביר לנו.
אברהם נגוסה: אז אנחנו עוברים אליך עכשיו.
אברהם נגוסה: אני חושב שעשינו בירור טוב כדי שיהיה ברור להתייחסות שלך.
<טניה סבזנוב: עוד דבר אחד.
<טניה סבזנוב: אוקיי, אין בעיה.
<חגי זילברמן: ברשותך, אני אקח ממנה את הפרטים ואני פשוט אצור איתה קשר.
<חגי זילברמן: אני אלמד את המקרה, אני אביא אותו לידי הפסיכולוג הארצי ונשיב תשובה מקצועית ועניינית.
אברהם נגוסה: נשמח לקבל בכתב את התשובה המקצועית שלכם.
<חגי זילברמן: בשמחה.
<חגי זילברמן: אין שום בעיה.
<חגי זילברמן: אני חוזר לנושא שלשמו התכנסנו, הנושא הראשון.
<חגי זילברמן: אני חייב להגיד שיש פה בעצם התנגשות בין שני ערכים ולכן הקושי להתמודד עם המהלך הזה.
<חגי זילברמן: אנחנו מדברים על הערך לעלות לארץ – ערך העלייה, לבין ערך השירות בצבא.
<חגי זילברמן: משרד הבריאות אחראי על כל מערכת הבריאות בישראל, גם על הצבא, שהינו מערכת הבריאות הגדולה ביותר בארץ.
<חגי זילברמן: נכון, דיברו כאן על כמות קטנה של עולים, שזאת תהיה המשמעות כתוספת לצבא.
<חגי זילברמן: אני רק חייב לציין לטובת הצבא ולטובת הצרכים שלהם, שרופא אחד בגדוד, שאחראי על 350-400 חיילים או על בסיס אימון חיילי או על בסיס טירונים, זה המון.
<חגי זילברמן: זה מהווה החלטה בין יחידה מבצעית ליחידה שהיא לא יכולה להיות מבצעית.
<חגי זילברמן: ובין יחידה שאפשר לטפל בחיילים, לבין מקום שאי אפשר לטפל וצריך לתמרן אחרת, ולכן אנחנו מסתכלים על זה בצורה מערכתית, בצורה כוללת.
<חגי זילברמן: יחד עם זאת אני שמח מאד.
<חגי זילברמן: אני חושב שנוצר פה שיח.
<חגי זילברמן: הוועדה הזאת מאד חשובה לדעתי, כי נוצר פה שיח.
<חגי זילברמן: אני הייתי בטוח שכל צד מתבצר בעמדה שלו והועלו פה הצעות על ידי ארגוני העולים.
<חגי זילברמן: הועלו פה הצעות על ידי הצבא.
<חגי זילברמן: אגב, בכלל הנושא הזה נמצא בתהליכים, הוא עוד לא נסגר ועוד לא נקבע מה יהיה ההמשך איתו.
<חגי זילברמן: לאור חוסר הרופאים במדינה, אנחנו גם מעדיפים כמובן שכמה שיותר עולים רופאים בכלל במקצועות הבריאות יעלו לארץ.
<חגי זילברמן: אני חושב שהשיח המשותף בין הצבא, משרד העלייה והקליטה ובין ארגוני העולים הוא חשוב מאין כמותו, כי הועלו פה דברים שאני חושב שאפשר לעשות את הכל טוב יותר.
<חגי זילברמן: אנחנו, משרד הבריאות אמנם מביע עמדה די ניטראלית, אבל אני רוצה להבהיר שאנחנו לא מתנגדים לזה.
<חגי זילברמן: אנחנו חושבים שאפשר לעשות את זה טוב יותר.
<חגי זילברמן: צריך לעשות את זה אחרת, כי יש פה בעיה של ערכים ויש פה ראייה שהיא צריכה להיות ראייה מערכתית.
<חגי זילברמן: אני חושב שהשיח יביא בעצם לפתרון האופטימאלי.
<חגי זילברמן: תודה רבה.
אברהם נגוסה: אני חושב שאנחנו לקראת סיכום.
<רונן פוקסמן: רק כמה דקות לפני הסיום אני מבקש לומר.
<רונן פוקסמן: אני חושב שהשיחה פה באמת הייתה נהדרת, מקצועית וברוח טובה, אבל נוצרה פה איזו שהיא עמימות ואני חושב שמבחינת עולים זה הדבר הכי גרוע.
<רונן פוקסמן: כי עכשיו העולים – ויש לי המוני מיילים שאומרים לי רונן, אני מחכה לשמוע ממך.
<רונן פוקסמן: לבוא?
<רונן פוקסמן: לא לבוא?
<רונן פוקסמן: לחכות?
<רונן פוקסמן: מה לעשות?
<רונן פוקסמן: אז אני מבקש מגנדי וחבל לי שנציג מיטב הלך, אבל לצאת מכאן עם אפילו איזה שהוא תאריך יעד שבו יוחלט על התהליך החדש, אבל שאני אוכל לחזור לעולים ולהגיד להם חבר, אם אתה מגיע עד אוגוסט 2018 אתה בסדר.
<רונן פוקסמן: מה יקרה באוגוסט 2018 אני עוד לא יודע, אבל אני חייב לצאת מפה עם תאריך ואני מבקש.
<רונן פוקסמן: יש ארבעה גורמים שלצערי לא התייחסו אליהם כאן באופן ישיר.
<רונן פוקסמן: יש ארבעה גורמים שהם נלקחים בחשבון בכל קובעי הגיוס ואני מבקש שזה יילקח בחשבון בעבודת המטה.
<רונן פוקסמן: יש את גיל העלייה, הגיל שמופיע בתעודת הזהות.
<רונן פוקסמן: יש את גיל ההגעה, שזה מושג שהוא קצת אמורפי שהצבא קבע, ארבעה חודשים.
<רונן פוקסמן: הם קוראים לזה שירות משמעותי בישראל.
<רונן פוקסמן: זה יכול להיות ארבעה חודשים שבאת לבקר את סבתא שלך, או באת לאיזה שהוא מחנה.
<רונן פוקסמן: זה יכול להיות כל מיני דברים.
<רונן פוקסמן: זה נתון שני.
<רונן פוקסמן: נתון שלישי, גיל העולה שבו הוא מקבל את הרישיון הישראלי.
<רונן פוקסמן: זה יכול לקחת לאנשים שנה.
<רונן פוקסמן: האם בשנה הזאת הוא מחויב גיוס?
<רונן פוקסמן: האם בן אדם שעלה בגיל 34 אבל את הרישיון שלו הוא קיבל בגיל 35, האם הגיל הקובע הוא 34 או 35?
<רונן פוקסמן: ובנוסף זה שנת השהייה או שנת ההסתגלות.
<רונן פוקסמן: האם השנה הזאת היא למעשה דוחפת את העולה בעוד שנה?
<רונן פוקסמן: זאת אומרת מישהו שהגיע בגיל 34 ויש לו את שנת השהייה, שבה כמו שצחי אמר לא מגייסים אותו, האם למעשה הוא פטור, כי אחרי שנה הוא כבר יהיה בן 35?
<רונן פוקסמן: או שגיל הכניסה זה הגיל הקובע ונותנים לו עוד שנה של התאקלמות, קליטה, בוא רגע תדאג למשפחה ואז.
<רונן פוקסמן: אני חייב לציין, אני דיברתי עם שלושה גורמים בצבא – עם גנדי, עם עוד קצינה במקרפ"ר ועם נציג של מיטב וקיבלתי שלוש תשובות שונות.
<רונן פוקסמן: והאתר של מיטב לא נדרש לסוגיה הזאת ואני חושב שכשמוציאים את הנוהל חייבת להיות התייחסות לארבעת מרכיבי הגיל האלה.
אברהם נגוסה: אולי נשמע מד"ר גנדי האם לדעתך, לפי הניסיון שלך, ניתן להתייחס ולעשות מה שהוא ציין עכשיו, את ארבעת שלבי הגילאים או מה שהוא ציין.
אברהם נגוסה: זה נראה לי אפשרי מבחינת הצבא?
<גנדי מיינשלוס: מה להתייחס לנקודות?
אברהם נגוסה: נניח למשל להתייחס לגילאים האלה, לגיל העלייה, לגיל ההגעה, לגיל הרישיון.
<קריאה: מה קובע בדיוק?
אברהם נגוסה: לגיל שנת ההסתגלות.
<גנדי מיינשלוס: אני אגיד מה שאני יודע.
אברהם נגוסה: כן, לכן אנחנו שואלים.
<גנדי מיינשלוס: אני אגיד מה שאני יודע ואם יש משהו, אז תתקן אותי.
<יצחק ברוך אוחנה: אני אגיד לך משהו מוסמך.
<יצחק ברוך אוחנה: אני פוקד גם במילואים ואני אגיד לך משהו מוסמך.
<יצחק ברוך אוחנה: הגיל הקובע - - -
אברהם נגוסה: אז בואו תאמרו לנו בקצרה.
אברהם נגוסה: ד"ר גנדי, יש לך מה להגיד או שניתן לאיציק?
<יצחק ברוך אוחנה: אני אתייחס לעניין המקצועי, כי הוא עניין מקצועי של מיטב בהיבט של הגיוס.
אברהם נגוסה: אוקיי, אז ניתן לך.
<יצחק ברוך אוחנה: אז הגיל הקובע הוא גיל הכניסה.
<יצחק ברוך אוחנה: כלומר, גיל ההגעה.
<יצחק ברוך אוחנה: אתה הרווחת קצת עם ארבעה חודשים, זה נקרא משכי שהייה בארץ.
<יצחק ברוך אוחנה: יש הגדרה למשכי שהייה שאתה שוהה בארץ.
<יצחק ברוך אוחנה: אם חרגת מ-120 יום במהלך שנה, זה אומר שרפת את משך השהייה.
<יצחק ברוך אוחנה: אבל בואו נעשה - - -
<רונן פוקסמן: ואז גיל הכניסה הוא הקובע?
<יצחק ברוך אוחנה: ודאי.
<יצחק ברוך אוחנה: תמיד גיל הכניסה קובע.
<יצחק ברוך אוחנה: כל השאלה אם חרגת במשכי השהייה ואז הוא תופס את גיל הכניסה.
<יצחק ברוך אוחנה: אם אין משכי שהייה ולא חרגת מהם, ממילא גיל הכניסה הוא הקובע, אוקיי?
<יצחק ברוך אוחנה: עכשיו, שנת שהייה היא שנת התאקלמות לעולה המגיע.
<יצחק ברוך אוחנה: בכל מקרה מתחילים לחשב אותו מגיל הכניסה ולכן גיל הכניסה הוא הקובע בכל מקרה.
<יצחק ברוך אוחנה: שאלת שאלה לעניין רופאים, כי קפצנו עוד מדרגה.
<יצחק ברוך אוחנה: לעניין רופאים, במידה והוא אינו רופא - - -
<רונן פוקסמן: בארץ.
<יצחק ברוך אוחנה: לא, הוא אינו רופא, הוא עדיין לא הוסמך, הוא לא קיבל - - -
אברהם נגוסה: בישראל אתה מתכוון.
<יצחק ברוך אוחנה: בישראל, כן.
<רונן פוקסמן: כן, לזה התכוונתי, לא קיבל את הרישיון.
<רונן פוקסמן: הוא לא יכול להיות מגויס.
<יצחק ברוך אוחנה: בדיוק.
<יצחק ברוך אוחנה: לא יכול להיות מגויס עד שלא עבר - - -
אברהם נגוסה: רופא.
<יצחק ברוך אוחנה: נכון.
<יצחק ברוך אוחנה: עד שלא עבר את העניין.
<יצחק ברוך אוחנה: עם זאת, יכולים להחיל עליו - - -
<מרים לסר: את גיל הכניסה.
<רונן פוקסמן: כי מועד הכניסה שלו הוא מוקדם.
<רונן פוקסמן: אנחנו מדברים על שנתיים.
<רונן פוקסמן: יכול להגיע בן אדם בגיל 33, בגיל 35 יגידו לו חביבי - - -
<יצחק ברוך אוחנה: אמת, אמת, אתה צודק, רק אני אגיד בעדינות רבה ואחדש.
<יצחק ברוך אוחנה: גנדי יתקן אותי, כי זה עניין רפואי, בדרך כלל מי שמושך והגיל חורג, הם עושים ועדה פרטנית כי האמת היא שזה לא כל אחד בוא, תיכנס, תופסים אותך בציציות.
<יצחק ברוך אוחנה: את זה אני יודע ממקרפ"ר.
<גנדי מיינשלוס: אני רק חייב להגיד דבר אחד ובזה אני אסיים.
<גנדי מיינשלוס: הרופא העולה שהיום בגיל 32, שעדיין על פי ההגדרות נועד לגיוס, 32.5 שאני מדבר איתו, נגיד רק עכשיו הוא קיבל רישיון ורק עכשיו אני יכול לגייס אותו כרופא בישראל, שמוכר בישראל, אני לא אגייס אותו בכפייה אלא כן הוא חותם שהוא מתנדב להתגייס עדיין בגיל 32.5.
<גנדי מיינשלוס: כי אנחנו לא - - -
<מרים לסר: אז מבחינתך זה התאריך של קבלת הרישיון ולא תאריך הכניסה?
<גנדי מיינשלוס: יש ארבעה דברים שהם הכרחיים לגיוס נכון להיום - - -
<מרים לסר: רישיון.
<גנדי מיינשלוס: גבר, גיל, תעודת זהות כחולה ולא תושב ארעי ורישיון.
<גנדי מיינשלוס: אם אחד מהם הוא חורג, הוא לא מוכר אצלנו כרופא עולה.
<מרים לסר: איך אתה היית מסכם את הדיון שעשינו עכשיו?
<מרים לסר: איך אנחנו יכולים לצאת ואיזו אינפורמציה אנחנו יכולים להגיד עכשיו לעולים שלנו?
<גנדי מיינשלוס: תראי, אני לא רוצה לחזור על הדברים, כי העבודה עדיין לא הסתיימה ואת זה חשוב להבין.
<גנדי מיינשלוס: אני בכל הזדמנות, גם עם משרד הקליטה, גם עם משרד הבריאות, גם עם חוויה ישראלית, שאין כאן נציג, גם עם נפש בנפש - בחודש האחרון נפגשנו לפחות פעמיים, מעבר לשיחות טלפון.
<גנדי מיינשלוס: אני מעביר את המסר שאנחנו נמצאים בוועדה הזאת וזה הכיוונים.
<גנדי מיינשלוס: התאריך אחד בינואר או לא אחד בינואר, זה לא אני יכול לקבוע כי יש לנו גוף מקצועי מיטב, או שלישות אכ"א, שהם קובעים את זה.
<גנדי מיינשלוס: הוועדה עדיין לא הסתיימה.
<גנדי מיינשלוס: אני יכול להגיד שאני מאמין בזה שלגבי הרופאים העולים שמגיעים לצבא, אנחנו עושים הכל כדי להרחיב את הקליטה שלהם ולהוציא אותם אחרי שירות שלהם במצב הרבה יותר טוב לעולם האזרחי.
אברהם נגוסה: אני חושב שהגיע הזמן לסכם את הדיון.
אברהם נגוסה: אני חושב שכל מי שרצה התייחס לנושא ומה שחשוב שכולנו מבינים שקליטת העלייה היא מערכתית ולא רק משרד אחד מקבל החלטה ולכן חשובה מאד התייחסות מערכתית, על מנת לשקול כל החלטה או כל שינוי ומה יכולות להיות ההשלכות.
אברהם נגוסה: אני חושב שנציגי הצבא הבינו את זה ואני חושב שהם הבינו מהדיון הזה גם את תרומת העולים בקבלת ההחלטות ולכן ועדת העלייה והקליטה קוראת לצה"ל לקיים שולחן עגול ולזמן את כל משרדי הממשלה הרלבנטיים, דהיינו קליטה, בריאות והגורמים העוסקים בעלייה, כמו הסוכנות היהודית ונציגי ארגוני העולים שעוסקים בעלייה, כמו נפש בנפש, קליעטה ועוד ארגונים.
<מרים לסר: גבהים.
אברהם נגוסה: אני לא אציין את כולם, יש הרבה ארגונים.
אברהם נגוסה: מאד חשוב לשתף אותם, כי הם מבינים בדיוק את ההשלכות – מה יכול להיות הנזק לעולים הפוטנציאליים להגיע לישראל, וגם מה יכולה להיות ההשפעה על העולים החדשים בתהליך השתלבותם במדינת ישראל.
אברהם נגוסה: לכן מאד חשוב שצה"ל – לפני שהוא מתקדם בנושא הזה – יקיים שולחן עגול.
אברהם נגוסה: זה מה שוועדת העלייה והקליטה קוראת לצה"ל.
אברהם נגוסה: הדבר השני לגבי הנושא השני, אנחנו רוצים לשמוע בכתב ממשרד הבריאו לגבי ההכרה בתארים – תואר שני ושלישי בתחום בריאות הנפש, הפסיכולוגים, זה חשוב מאד.
אברהם נגוסה: אתה יודע שיש חוק שנותן להכיר במקצועות הפרא-רפואיים לפחות משבע מדינות, החוק קיים.
אברהם נגוסה: לכן אנחנו רוצים להתייחס לשאלה מדוע איך הכרה כפי ששמענו ואנחנו מצפים לתשובה.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לקבל בכתב מצה"ל את הנהלים החדשים שתגבשו, לאחר שתקיימו שולחן עגול עם כל הגורמים הרלבנטיים.
אברהם נגוסה: יחד איתי חברת הכנסת קסניה סבטלובה, חברת הוועדה ויוזמת הדיון, מנכ"ל משרד העלייה והקליטה וחברת מועצה של עירית ירושלים וכמובן ממערכת הרווחה של עירית ירושלים.
אברהם נגוסה: הנושא לדיון היום הוא פתרון דיור לעולים קשישים שמתגוררים במלון דיפלומט.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע מה הפתרון לקראת מכירתו של המלון הזה.
אברהם נגוסה: אנחנו מאוד חרדים לאור ההתפתחויות הדיפלומטיות עם ארצות הברית בעקבות ההכרזה של טראמפ להעביר את שגרירות אמריקה לירושלים.
אברהם נגוסה: אנחנו שומעים שהמקום שמיועד לשגרירות הוא מלון דיפלומט.
אברהם נגוסה: אנחנו נרצה לדעת ממשרד הקליטה וגם מעירית ירושלים האם ערוכים להגן על זכויות העולים הקשישים, כדי שלא ניתפס לא מוכנים על מנת להעבירם לדיור מוגן או לפתרון דיור.
אברהם נגוסה: לכן אני מודה לחברתי חברת הכנסת קסניה סבטלובה שיזמה את הדיון.
אברהם נגוסה: עקב בעיות טכניות דחינו כמה פעמים את הדיון והיום אנחנו מקיימים אותו.
אברהם נגוסה: נרצה לשמוע את יוזמת הדיון ולאחר מכן נשמע את מנכ"ל משרד העלייה והקליטה ונציגי עירית ירושלים.
אברהם נגוסה: בהמשך יצטרפו אלינו אנשים נוספים לדיון שעדיין הם תקועים בפקקים.
קסניה סבטלובה: תודה רבה לך כבוד היושב ראש על הדיון הבאמת מאוד חשוב לכל כך הרבה ישראלים שמתגוררים כאמור באותו מקום שאנחנו נדון עליו, מלון דיפלומט.
קסניה סבטלובה: גילוי נאות- אני התחלתי את דרכי בארץ במלון דיפלומט בחודש אוגוסט 1991.
קסניה סבטלובה: עליתי עם משפחתי, אימי וסבתי, ואנחנו התגוררנו שם במהלך כחודש ושמרנו על קשרים חמים מאוד עם דיירים שנשארו תקופה ארוכה, רובם לא אנשים צעירים ורובם גם לא בין החיים, אבל יש עדיין כמה שאמא שלי שומרת איתם על קשר ואנחנו זוכרים את המקום הזה כבית הראשון בארץ וזה אכן היה בית ראשון לעולים רבים בין אם משפחות, עכשיו זה גם בעיקר קשישים שמתגוררים שם.
קסניה סבטלובה: ממש בשנה האחרונה התחילו להגיע ללשכתי פניות מאזרחים ואזרחיות שמתגוררים באותו מלון דיפלומט.
קסניה סבטלובה: כאמור מדובר במוסד דיור הקולט כ-500 קשישים עולים יוצאי ברית המועצות לשעבר בעיקר, למרות שלא רק.
קסניה סבטלובה: במסגרת שיתוף פעולה בין המינהל הקהילתי למשרד הקליטה.
קסניה סבטלובה: כל ארבע שנים אותם דיירים התבקשו לחתום על חוזה שכירו תחדש.
קסניה סבטלובה: תאריך החתימה מעול ם לא היה ידוע מראש ולאחרונה טרם החתימה הדיירים קיבלו הודעות מהנהלת המקום על כך שככל הנראה בתקופה הקרובה המלון יופרט והם לא יודעים מה יהיה בגורלם.
קסניה סבטלובה: זו הפניה הראשונה שהתקבלה לפני כבר כמעט שנה.
קסניה סבטלובה: אני הפניתי שאילתה בנושא למשרד העלייה והקליטה, שאילתה מס' 2483 וגם קיבלתי תשובה לאחר מכן לשאילתה הזאת.
קסניה סבטלובה: כשמדובר בכמות כל כך גדולה של אזרחים מהגיל השלישי שהעבירו את כל חייהם בעיר הבירה בירושלים, התגוררו במלון דיפלומט ועכשיו כשבעוד שנתיים אנחנו מתבשרים על כך שהפינוי מתקרב, הקרקע נמכרה, המלון נמכר לטובת ממשלת ארצות הברית.
קסניה סבטלובה: אנחנו לא מתעסקים בשאלה מה יוקם שם, אם כן תהיה שגרירות או לא תהיה שגרירות, זו שאלה שאינה רלבנטית כרגע לדיון שלנו, אבל אנחנו יודעים שבשנת 2020 אף קשיש שמתגורר שם כרגע לא יוכל להמשיך ולחיות במקום.
קסניה סבטלובה: כיוון שבדקנו את הסיפור של מלון דיפלומט לאורכו ולרחובו, גם גילינו שכבר בשנת 2008 משרד מבקר המדינה בדק התקשרויות חוזיות בין המשרד לקליטת עליה לבין יזמים לצורך שכירת מקבצי דיור לאכלוס עולים קשישים ומרכזי קליטה, ומה שהמליץ אותו מבקר המדינה, הוא כתב כך: "לנוכח הצמצום בהיקף העלייה בתחילת המאה ה-21, בהתחשב בשיקולים של היצע לעומת הביקוש, ראוי שמשרד הקליט יבצע הליך של בחינה והערכה מחדש לעניין התקשרויותיו ולשכירת מקבצי דיור שבמסגרתו ייבדקו עלויות של מקבצי הדיור ומידת נחיצותם.
קסניה סבטלובה: הדברים אמורים בייחוד בחוזים שנחתמו בתחילת שנות התשעים לתקופה בלתי מסוימת ובחוזה לשכירת המלון בירושלים שתוקפו הוארך כמה פעמים.
קסניה סבטלובה: בנוסף, מאחר שנמצא כי במקרים רבים חודשו החוזים באיחור, על משרד הקליטה בשיתוף משרד האוצר להיערך מראש בפרק זמן סביר לפני תום תקופת השכירות של מקבצי הדיור לבחינת החלופות העומדות בפניהם".
קסניה סבטלובה: זה רבותי מסמך מ-2008.
קסניה סבטלובה: עברו כמעט 10 שנים, אנחנו עכשיו נכנסים לשנת 2018, וכמובן שאנחנו רוצים לדעת ולשמוע כיצד כל המשרדים הרלבנטיים נערכים לאותו שינוי שישפיע עמוקות על חייהם של כ-500 קשישים, אני מבינה שעכשיו זה קצת פחות, אנחנו מדברים על 450 אבל עדיין.
קסניה סבטלובה: אנחנו גם יודעים על התור הבאמת אימתני של עולים שזכאים לדיור ציבורי והם עדיין עומדים בתור הזה שהוא שנים רבות לא זז לשום מקום והייתי רוצה לדעת האם אותם 450 יתווספו לתור, האם התור שלהם יוקדם, כיצד יימצא להם פתרון הולם בלי שהם יעברו ממרכז החיים שלהם בירושלים, בלי שיוצע להם פתאום ברגע האחרון לעבור לבית שמש או באר שבע או כל פתרון אחר שבאמת יש היצע במקומות האלה.
קסניה סבטלובה: אבל מה לעשות שהביקוש הוא לירושלים לאותו מקום ששם היה מרכז החיים שלהם, שכן יש להם משפחות, כאלה שגם אין להם משפחות עדיין יש להם את קופת החולים שלהם, את הבנק שלהם, את החיים שלהם שמתרחשים באותה עיר.
קסניה סבטלובה: לא נשאר לנו הרבה זמן, זאת האמת, לא נשאר הרבה זמן.
קסניה סבטלובה: שנתיים זה לא פרק זמן ארוך מדי.
קסניה סבטלובה: לכן התשובות לדעתי כבר צריכות להיות בנמצא ואני חושבת שזה באמת המועד המתאים ביותר לשאול קודם כל את משרד העלייה והקליטה אבל גם את כל המשרדים האחרים, מה הם מציעים לאותם עולים.
קסניה סבטלובה: האם כבר יש התחלות של בניה, האם כבר יש חוזים עם אותם מלונות שמשמשים כמקבצי דיור, האם יש תכניות למקבצי דיור חדשים, מה קורה, ומתי אנחנו נדע שכל קשיש או קשישה שמתגוררים היום במלון דיפלומט יקבלו לידיהם מסמך המגדיר את המשך החיים שלהם ומסלול החיים שלהם, בלי שהם יעבירו את השנתיים הבאות בחשש שמא ייזרקו מהבית שלהם שהיה להם בית במהלך 20, 25 שנה.
אברהם נגוסה: השאלות ברורות, אנחנו רוצים לשמוע ממנכ"ל משרד העלייה והקליטה מר אלכס קושניר.
אלכס קושניר: בוקר טוב כבוד היושב ראש, אני חושב שהדיון שאנחנו מנהלים פה הוא דיון חסר תוחלת ומיותר לחלוטין, מסיבה אחת פשוטה.
אלכס קושניר: יש עוד שנתיים, ותאמינו לי שאנחנו יודעים שנשארו עוד שנתיים.
אלכס קושניר: ומעבר לזה, אני לא יודע אם אתם יודעים או לא יודעים, אבל יש לנו עשרות מקבצי דיור שבכל מקבץ דיור כזה נגמר חוזה ואנחנו מאריכים את החוזה, ואני חושב שעד עכשיו לא היה שום מקרה שהיה קשיש שהתגורר במקבץ דיור והוא נאלץ לעזוב או למצוא את עצמו מחוץ למקבץ דיור, או מחוץ לפתרון לדיור ציבורי.
אלכס קושניר: לכן כך גם יקרה הפעם.
אלכס קושניר: אני רוצה להזכיר לכם שבסוף שנת 2014 היה בדיוק סיפור דומה עם מקבץ דיור בדיפלומט ואז שרת העלייה והקליטה סופה לנדבר הבטיחה שיהיה פתרון ואכן נמצא פתרון.
אלכס קושניר: היום יש לנו עוד שנתיים וחצי, אנחנו עובדים יחד עם כל הגורמים הרלבנטיים למציאת פתרון ואני יכול להבטיח לכם פה בצורה מאוד ברורה ופשוטה שאף קשיש שמתגורר היום במקבץ דיור דיפלומט לא יישאר ללא פתרון דיור בירושלים.
קסניה סבטלובה: אולי תספר לנו על הפתרונות האפשריים, על איזה פתרונות אתם עובדים?
אלכס קושניר: אני לא חושב שבמע
אלכס קושניר: מד הזה ובפורום הזה אני צריך לשתף אתכם.
אלכס קושניר: מסיבה אחת פשוטה.
אלכס קושניר: כי מדובר בחוזים מסחריים ומדובר בהרבה מאוד דברים רגישים שאני לא חושב שעצם העברת המידע יכול לתרום לקידום הפתרון.
אלכס קושניר: ככל שאנחנו נדבר על זה פחות כך הפתרון יהיה מהיר יותר וכך הקשישים יהיו רגועים יותר והחיים שלהם לא יתקצרו בגלל החששות המיותרים שקיימים.
אלכס קושניר: השרה סופה לנדבר ביקרה במלון דיפלומט לפני שבועיים כמדומני ואמרה בצורה מאוד ברורה לאותם התושבים, אותם הקשישים שמתגוררים שם, שאף אחד לא יגע בהם ואף אחד לא יגרש אותם והאנשים האלה יישארו להתגורר בעיר ירושלים כי כך מגיע להם.
אברהם נגוסה: מה שאתה אומר לנו, 'אל תדאגו, אנחנו כבר יודעים ויש לנו כיוון לפתור את הבעיה והקשישים האלה לא יהיו ברחוב'.
אלכס קושניר: לגמרי כך.
אלכס קושניר: יותר מזה אני יכול להגיד - - -
אברהם נגוסה: אמרת שגם 'לא נזיז אותם מירושלים'.
אלכס קושניר: יותר מזה אני אגיד לך.
אלכס קושניר: יש לנו היום 17,500 קשישים שמתגוררים במקבצי דיור.
אלכס קושניר: לא רק בירושלים, בכל הארץ.
אלכס קושניר: ואף אחד מהקשישים האלה לא יוזז לשום מקום אלא אם כן מרצונו, מסיבה אחת פשוטה, כי אנחנו אלה שעובדים מול היזמים האלה ואנחנו אלה שדואגים לרווחתם של אותם קשישים ואף אחד לא ייגע בהם ואף אחד לא יזיז אותם לשום מקום, וכל דיון במיוחד כזה שמערב את הקשישים עצמם, פוגע קודם כל בהם כי הקשישים האלה אנחנו יודעים שהם כבר לא בקו בריאות הכי טוב וכל דבר כזה פוגע להם בבריאות.
קסניה סבטלובה: זה פשוט אבסורד, אתם אלה שמעכבים את התשובה ואתם אלה שאומרים 'טוב, אלה אנשים שלקחו גם אפוטרופוס עליהם'.
קסניה סבטלובה: כשאתה אומר את זה, אני חושבת שזו זילות במעמד הוועדה.
אברהם נגוסה: מצטרף אלינו חבר הכנסת מוטי יוגב, חבר הוועדה.
קסניה סבטלובה: כאשר אתה אומר 'לא חושב שבפורום הזה אני צריך לתת את התשובות ולספר מה יהיה', סליחה, באיזה פורום אתה צריך לתת את זה?
קסניה סבטלובה: אתה נמצא בוועדה סטטוטורית של כנסת ישראל.
קסניה סבטלובה: דווקא בוועדה הזאת אתה צריך לתת תשובות.
אלכס קושניר: אני מאוד שמח, ויש פורומים, אני יכול לעדכן אותך שאנחנו עובדים על הפתרון אבל על הפרטים אני לא חייב לעדכן אותך.
קסניה סבטלובה: זה לא מספיק.
אלכס קושניר: בסדר, אם זה לא מספיק - - -
קסניה סבטלובה: אז למה באת לוועדה הזאת אם אין לך מידע, למה באת לפה בכלל?
אלכס קושניר: כדי להגיד לך שכל הניסיון לייצר - - -
קסניה סבטלובה: אתה חייב תשובה אדוני, אני נבחרת ציבור, אני מייצגת ציבור שהוא זה שרוצה לשמוע.
אלכס קושניר: אז הנה אני עונה לך, שכל ניסיון לייצר כותרת סביב הסיפור הזה, קודם כל פוגע בעולים עצמם.
אלכס קושניר: התפקיד שלנו זה לספק להם פתרון ואני מבטיח לך כמנכ"ל משרד שהפתרון הזה יימצא ואף קשיש לא יזוז.
קסניה סבטלובה: אתה יכול להבטיח לי שאתה כמנכ"ל משרד תהיה במקום שלך גם ב-2020?
קסניה סבטלובה: אתה לא יכול להבטיח שום דבר.
קסניה סבטלובה: אתה צריך עכשיו לייצר את הפתרון הזה.
אלכס קושניר: יש המשכיות שלטונית במדינה הזאת, ומה שאת אומרת שהמנכ"ל שיבוא אחריי לא ידאג לעולים, אני חושב שזו אמירה מאוד מאוד חמורה.
קסניה סבטלובה: אני לא יודעת מי ידאג.
קסניה סבטלובה: אני יודעת שכל ההבטחות שלכם לגבי --- את התור של העלייה והקליטה , אתם לא עשיתם כלום.
קסניה סבטלובה: לא אתה, לא השרה שלך, לא עשיתם מספיק כדי ל--- את התור הזה.
אלכס קושניר: אנחנו בשנת 2017 - - -
קסניה סבטלובה: סליחה, מותר לי להתערב בדברים שלך.