GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נועה נאמן: טענה לפיה עובד לא יכול לעבוד במקום עבודה כמו מסעדה מפאת הסיכון של תעודת הכשרות, היא לא יכולה להתקבל והיא גם לא מתקבלת בבתי הדין לעבודה, אז אנחנו ממשיכים הלאה לבית הדין לעבודה, שם העובד מנצח בביטחון, ואנחנו יכולים תמיד לסייע, גם אם זה בהגשת התביעה וגם אם זה בהגשת עמדת ידיד בית הדין, עמדה מקצועית שלנו כדי לסייע לבית הדין לקבל את ההחלטה הנכונה.
<נועה נאמן: אנחנו מאוד נשמח שפניות שלכם תגענה.
<נועה נאמן: אני אשמח גם לתת לכם את הפרטים שלי, המייל האישי שלי כדי שיוכלו להגיע אליו.
יוליה מלינובסקי: המקרה הזה שפורסם בידיעות אחרונות, אתם טיפלתם בו?
<נועה נאמן: לא הגיעה אלי.
קסניה סבטלובה: היא אמנם תבעה והיא זכתה בתביעה הזאת, זה חשוב לעדכן את כולם, אבל זו אותה תביעה פרטנית שלה.
יוליה מלינובסקי: אני אגיד לך מה הבעיה.
יוליה מלינובסקי: אנחנו בכנסת לא מספיק יודעים - - - , אז לאזרח פשוט מהיישוב אין סיכוי לדעת מה אתם עושים, שאתם בכלל קיימים.
יוליה מלינובסקי: אתם בתוך הבועה שלכם ואתם חושבים שכל העולם יודע.
<נועה נאמן: אני לא חושבת שאנחנו בתוך הבועה שלנו ואנחנו מטפלים בהמון פניות.
יוליה מלינובסקי: סליחה, תעבירי לממונים עליך, כי אני מאמינה שיש לך ממונים והנהלה וכו' וכו', שהם צריכים לעשות את המיטב כדי להביא לידיעת הציבור את תרומתכם וגם להנגיש את המידע הזה בשפות וגם באמצעי תקשורת מתאימים, כי בן אדם שהוא רוצה להתקבל להייטק, הוא מספיק חזק.
יוליה מלינובסקי: מי שנפגע בדרך כלל - - -
<נועה נאמן: זה העובדים מהצווארון הכחול.
<נועה נאמן: את צודקת.
יוליה מלינובסקי: והם לא מספיק מנוסים כדי להיכנס לדף פייסבוק ולדעת שאתם קיימים ולהגיש את התביעה הזאת וכו' וכו', אז אתם צריכים לפנות לקהל יעד שבעצם זו הקבוצה שדורשת את הטיפול.
יוליה מלינובסקי: אנשים חזקים יסתדרו לבד.
<נועה נאמן: לקחתי לתשומת ליבי.
אברהם נגוסה: מעבר לעניין האינטרנט וכל זה, יש לכם חוברת?
<נועה נאמן: יש לנו חוברות בכמה שפות.
אברהם נגוסה: באיזה שפות, את יכולה לציין?
<נועה נאמן: ערבית, רוסית, אמהרית.
אברהם נגוסה: מה עם צרפתית?
<נועה נאמן: אין.
אברהם נגוסה: אנגלית?
<נועה נאמן: לא.
<נועה נאמן: בהתאם לאוכלוסייה שבפניה אנחנו מרצים, אנחנו גם מביאים את החוברות המתאימות.
<נועה נאמן: אני לא יכולה להגיד לכם שמגיעות אלי הרבה פניות להרצאות בפני קהל של עולים - - -
טלי פלוסקוב: אתם יכולים לשלוח לחברי הכנסת כמה חוברות, אפילו בדואר?
<נועה נאמן: כן, בטח.
קסניה סבטלובה: עוד הערה חשובה, אני חושבת, כמו שאמרה פה עכשיו גברת קופצ'יק שנוכחת פה, מ"ישראל חופשית", אכן הרבה מהאנשים שנפגעים כתוצאה מאפליה וגזענות כבר לא שייכים לציבור של העולים החדשים.
קסניה סבטלובה: הם עולים או שהם בני עולים בכלל, אז איך מגיעים אליהם?
קסניה סבטלובה: כי בעצם אליהם צריך להגיע בעברית.
קסניה סבטלובה: זה ציבור שאמנם דובר ברמה כזאת או אחרת את שפות המוצא, אבל הציבור הזה, במיוחד של בני עולים, והבחורה הזאת בת ה-18 נולדה בארץ.
קסניה סבטלובה: ההורים שלה עלו.
קסניה סבטלובה: היא נולדה אחרי חצי שנה.
קסניה סבטלובה: בכלל מדובר בצברית.
קסניה סבטלובה: אני בטוחה שהעברית שלה יותר גבוהה מאשר הרוסית, אז מה הסיכוי שהיא הייתה קוראת את החוברת הזאת והייתה יודעת על זה?
<נועה נאמן: היא לא הייתה קוראת את החוברת, אבל אני כן חושבת שהיא הייתה יכולה להגיע לדף הפייסבוק שלנו.
<נועה נאמן: יש לנו קמפיין.
<נועה נאמן: הקמפיין הבא שלנו אמור לצאת לקראת סוף השנה והוא קמפיין ברשתות החברתיות ואני מקווה שדרך זה יגיעו יותר צעירים.
יוליה מלינובסקי: לאיזה משרד אתם שייכים?
<נועה נאמן: למשרד העבודה והרווחה.
אברהם נגוסה: אני חושב שאתם לא פועלים מספיק.
אברהם נגוסה: גם עולי צרפת סובלים מאפליות, גם עולים דוברי אנגלית ולכן שתי השפות, אתם צריכים להוסיף אותן.
אברהם נגוסה: גם דוברי הספרדית מאמריקה הלטינית, גם עולים, כי זה מה שכל הזמן מדברים ולכן אתם צריכים לקחת את הנושאים האלו.
יוליה מלינובסקי: יש כבר תקדים שהממשלה הנגישה חומר בשש שפות על דרכונים.
יוליה מלינובסקי: אם תיכנסי עכשיו למשרד הפנים, תראי שם מידע בשש שפות.
יוליה מלינובסקי: זה בחקיקה.
יוליה מלינובסקי: אנחנו הכנסנו את זה לחקיקה.
יוליה מלינובסקי: היושב ראש, אם זה כבר קרה פעם אחת, אין שום סיבה שזה לא יקרה.
יוליה מלינובסקי: זה כבר תקדים, אז תבדקי בחקיקה את זה.
אברהם נגוסה: איך אתם עושים את הפיקוח בעניין תשלום המשכורת והניצול?
<נועה נאמן: פיקוח זה מנהל הסברה ואכיפה.
אברהם נגוסה: עולה חדש שמנצלים אותו ומעסיקים אותו - - -
<נועה נאמן: אני אומרת שזה מנהל הסברה ואכיפה והם צריכים לעיתים ללכת למקומות עבודה ולבדוק איזה תנאים מקבלים העובדים, אבל זו לא נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.
אברהם נגוסה: אז אם העולה לא פונה אליכם, אין לכם דרך לדעת.
<נועה נאמן: זה נכון.
אברהם נגוסה: יש פה נציג הרבנות הראשית, עמיחי קריגר, ראש ענף מחלקת הונאה בכשרות.
אברהם נגוסה: שמעת את ההצעה, שמעת את הטענות ואנחנו רוצים לשמוע מה אתה אומר ואיך אתם יכולים לשנות את המצב.
<עמיחי קריגר: אנחנו מדברים על תעודות כשרות.
<עמיחי קריגר: תעודות כשרות זה לא רק נייר שתלוי על קיר.
<עמיחי קריגר: זה בעצם תו תקן שהרב המקומי בדק את המקום דרך השליחים שלו, מפקחים, משגיחים או מי שזה לא יהיה ויכול להעיד שברמה ההלכתית המקום כשר לאכול בו, ועל זה הציבור סומך.
<עמיחי קריגר: למושג הזה של מקום שכשר לאכול בו, זה בעצם תוצר של חוות דעת הלכתיות של הלכות על פני כל השנים, שבסופו של דבר הרב צריך לבוא ולהגיד האם המקום עומד בתקן הזה או לא.
<עמיחי קריגר: לדמויות שעוסקות בייצור האוכל יש השלכות בעצם על התקן הזה.
<עמיחי קריגר: ההשלכות הן כמובן לא לבוא ולהגיד, זה לא יכול או זה כן יכול, אלא כאשר יש לי לצורך העניין מישהו שאינו יהודי שמתעסק בבישולים, יכולות להיות לזה השלכות לגבי אופן הפיקוח באותו בית עסק, אם זה מסעדה או מפעל וכדומה וכל מי שמסתובב בחוץ, במסעדות, בעסקים, רואה שהעסקים מלאים בעובדים שהם או לא יהודים או שאנחנו לא יודעים אם הם יהודים.
<עמיחי קריגר: הם נמצאים בעסקים.
<עמיחי קריגר: אף אחד לא מונע מהם לעבוד.
<עמיחי קריגר: יכולות להיות לזה השלכות לגבי אופן הפיקוח על בית העסק.
<עמיחי קריגר: לגבי הצורך בלדעת, כמו שאני אומר, אם לזהות מי שמבשל או מי שנמצא בזמן הבישולים יש השלכות הלכתיות, אז לגורם שנותן את הכשרות - - -
קסניה סבטלובה: אולי תפרט מי זה אלה שנמצאים.
קסניה סבטלובה: זה מנקים?
קסניה סבטלובה: זה שוטפי כלים?
קסניה סבטלובה: זה מלצרים?
קסניה סבטלובה: זה בעצם כל מי שנמצא במסעדה?
קסניה סבטלובה: כי פה מדובר בבחורה שהיא מלצרית.
קסניה סבטלובה: סך הכול רצתה לעבוד כמלצרית.
קסניה סבטלובה: מעניין מאוד.
<עמיחי קריגר: אני לא יודע להגיד לך לגבי כרמיאל.
<עמיחי קריגר: אני מבין שיש פה נציגות של כרמיאל.
<עמיחי קריגר: הם יכולים אולי להגיד.
<עמיחי קריגר: שוטף כלים לא צריך להיות יהודי.
<עמיחי קריגר: מי שלא מתעסק בבישולים לא צריך להיות יהודי.
<עמיחי קריגר: על פי השלכות הלכתיות, יש מצבים שבהם גם מי שלמשל מוזג יין, אז יכולות להיות לזה השלכות הלכתיות.
<עמיחי קריגר: כאשר נותן הכשרות בא לאפיין באיזה אופן תתבצע ההשגחה לעסק, הוא צריך לקחת בחשבון את זהות האנשים שנמצאים במטבח.
<עמיחי קריגר: הדבר הזה גם מגובה בתקנות שתוקנו פה בבית הזה עוד לפני העלייה מרוסיה, בשנת 1988, תקנות שבהן נקבע שצריך לזהות את הטבחים והאנשים שמתעסקים עם האוכל במטבח, בדיוק בשביל הנקודה הזאת כדי שאפשר יהיה לזהות האם העובד יהודי או לא יהודי ברמה ההלכתית וכיצד לאפיין את ההשגחה באותו עסק.
<עמיחי קריגר: אין שום הוראה שלא לאפשר העסקה.
אברהם נגוסה: מי עשה את התקנון הזה?
<עמיחי קריגר: תקנות חוק איסור הונאה בכשרות שנחקקו פה בבית הזה, בכנסת.
<אליעזר רודין: שר הדתות ב-1988 תיקן את התקנות האלה.
אברהם נגוסה: מתבסס על איזשהו חוק?
<קריאה: חוק הונאה על כשרות.
יוליה מלינובסקי: התקנות האלה, היו בהם תיקונים, שינויים מ-88'?
<עמיחי קריגר: למיטב ידיעתי, לא.
יוליה מלינובסקי: אפשר לקבל אותם ממך במייל, בבקשה?
<עמיחי קריגר: כן.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמח לקבל לוועדה ואז אנחנו נפיץ את זה לחברי הכנסת.
טלי פלוסקוב: זה חשוב מאוד כי אנחנו רוצים להבין האם חל שינוי, כי בפועל אנחנו מרגישים שכן.
טלי פלוסקוב: היכן זה מבוסס?
טלי פלוסקוב: האם יש הוראות שניתנו?
<קריאה: זה אמרה גם רחל עזריה.
<קריאה: היא אמרה שלא היה דבר כזה.
<קריאה: זה התחיל עם העלייה הגדולה.
טלי פלוסקוב: אני אומרת לך שגם בתחילת העלייה הגדולה זה לא היה.
<עמיחי קריגר: מבחינת הרבנות אין שום מניעה לכל אזרח להפעיל עסק בלי קשר למוצאו.
<עמיחי קריגר: יהיו לזה השלכות מבחינת מאפייני ההשגחה במקום, וכמו שאמרתי, התקנות האלה תוקנו עוד לפני העלייה, שלא הייתה פה שום התייחסות לעולים ממקום כזה או אחר.
יוליה מלינובסקי: בשנים האחרונות לא היה נוהל, מכתב, משהו בעל פה או בכתב כדי להחמיר את ההעסקה של לא יהודים בתחום המזון?
טלי פלוסקוב: או בדיקת מסמכים בעצם של כל העובדים.
<עמיחי קריגר: לא שידוע לי.
<עמיחי קריגר: אני לא מכיר איזושהי הוראה.
יוליה מלינובסקי: ממתי אתה עובד במשרד?
<עמיחי קריגר: חמש שנים.
יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, בחמש השנים האחרונות, האדון שהוא מנהל מחלקת הונאה בכשרות, לא ידוע לו על שום מסמך או הנחייה או נוהל או משהו בכתב או בעל פה שהיה מחמיר העסקת לא יהודים במקומות כשרים.
<עמיחי קריגר: אנחנו עובדים על פי תקנות שתוקנו פה.
אברהם נגוסה: בואו נשמע את נציג המועצה הדתית של כרמיאל.
אברהם נגוסה: עורך דין אליעזר רודין, בבקשה.
<אליעזר רודין: אני עובד במועצה הדתית בכרמיאל.
<אליעזר רודין: אני לא רק עובד במועצה הדתית בכרמיאל, אני יושב באותן ישיבות שבהן אנחנו מקבלים את ההחלטות הספציפיות, לא מותווי מדיניות מלמעלה, מהרבנות, אלא אותן החלטות ספציפיות לגבי אותם עובדים, האם לתת כשרות לאותו עסק או לא.
<אליעזר רודין: לפני שאני אכנס לפרטים אם תרצו, של אותה שניצליה שעליהם דיברתם, אתם דיברתם על הוכחת יהדות, שכל עובד צריך להוכיח יהדות, על הפרת חוקים.
<אליעזר רודין: לא מיני ולא מקצתי.
<אליעזר רודין: הרבנות שהיא אמונה על מתן כשרות ומתן אוכל כשר, היא מחויבת לחוק.
<אליעזר רודין: לא שהיא מפרה את החוקים, היא מקיימת את החוק בכך שהיא בודקת את היהדות של עובדים.
קסניה סבטלובה: של עובדים?
קסניה סבטלובה: של מלצרים ומלצריות?
<אליעזר רודין: אני אחזור על מה שאמר חברי מהרבנות הראשית.
<אליעזר רודין: הרבנות לא מתערבת בהעסקת עובדים.
<אליעזר רודין: הרבנות לא מתערבת בעניין הזה.
<אליעזר רודין: הרבנות רק נותנת השגחה לפי מצבת העובדים הקיימת.
יוליה מלינובסקי: אתה אומר דברים נורא מעניינים.
יוליה מלינובסקי: ראש העיר מודע למה שאתה אומר, שהוא נבחר על קולות עולים חדשים?
יוליה מלינובסקי: הוא רוצה קדנציה הבאה, נכון?
<אליעזר רודין: חברת הכנסת מלינובסקי, אם את מדברת על הפוליטיקה המקומית ואת מגיעה מהמקום הזה, הזכרת את חולון ודווקא הזכרת את המועצה הדתית בחולון לטובה, זאת אומרת שלא מדובר פה באיזושהי תופעה כלל ארצית אלא משהו נקודתי.
יוליה מלינובסקי: אם אצלי במועצה הדתית היו מדברים ככה, הם היו עפים לכל הכיוונים, וזה ש"ס אצלנו ישב.
<אליעזר רודין: היו מדברים איך?
<אליעזר רודין: היו מדברים כמו בכותרות בערוץ 2?
<אליעזר רודין: התחושה שלי היא שהייתה כותרת בטלוויזיה - - -
קסניה סבטלובה: אבל למה כותרת?
קסניה סבטלובה: יש את בעל המסעדה שאומר, אנחנו חוששים לאבד את הכשרות.
קסניה סבטלובה: יש את הבחורה שהיא לא קיבלה את העבודה כי אמרו לה, תקשיבי, את רוסיה, אנחנו עלולים לאבד את הכשרות בגללך.
<אליעזר רודין: מעבר למה שבעל המסעדה אמר בטלוויזיה, אף אחד לא בדק לעומק את מה שהיא אמרה ואני אשמח להביא - - - .
אברהם נגוסה: חבריי, ניתן להם להשלים ואנחנו אחר כך נשאל שאלות.
<אליעזר רודין: ברשותך, אני קודם כול רוצה להבהיר שאני לא מייצג את בעל המסעדה.
<אליעזר רודין: אני מייצג את הרבנות המקומית ואני נמצא באותה צומת דרכים שבה מקבלים את ההחלטות, ואני יכול להעיד בעדות אישית שניתנת רגישות גבוהה מאוד לנושא של יהדות, של התערבות בקבלת עובדים או אי קבלתם.
אברהם נגוסה: זה בבישול או גם מי שמנקה את הכלים, מנקה את הרצפה, גם נחשב לתוך הקריטריון?
<אליעזר רודין: זה הטופס על פי התקנות בחוק, כמו שחברי ציין, שנוסחו ב-1988.
<אליעזר רודין: זה טופס שבעל עסק שרוצה לקבל כשרות חייב למלא על פי התקנות.
<אליעזר רודין: הרבנות המקומית אמורה להחתים אותו על זה.
<אליעזר רודין: פה הוא צריך לתת את הפרטים של רק עובדי המטבח בלבד, לא מלצרים, לא מנקים ולא אף אחד אחר.
<אליעזר רודין: של עובדי המטבח בלבד, ואם תרצו לדעת איך זה עובד בפועל על פי התקנות, הוא צריך להעביר את תעודת הזהות למשגיח.
<אליעזר רודין: אף אחד לא אמור לדבר עם העובד על יהדותו.
<אליעזר רודין: המשגיח מביא את הפרטים למועצה המקומית והמוסמך לכך, אפילו אני לא מוסמך לכך, נכנס למאגר ספציפי ובודק את יהדותו של אותו עובד ונותן החלטה לגבי ההשגחה בלבד, לא לגבי העסקה של אותו עובד.
<אליעזר רודין: רמת ההשגחה.
<אליעזר רודין: חברת הכנסת מלינובסקי, בסופו של דבר הרבנות אמונה לתת כשרות ואנשים רוצים לאכול כשר.
<אליעזר רודין: אני לא חושב שיש כאן מישהו שמעוניין לשנות את ההלכה, כי ההלכה זה לא משהו שאפשר לשנות, וההלכה קובעת שאוכל כשר צריך להתבשל על ידי יהודי.
<אליעזר רודין: זה לא משהו שמישהו פה יכול לשנות אותו.
קסניה סבטלובה: איך אתה מסביר את נוכחותם של אלפי טבחים משלל מוצאים שיש לנו במדינת ישראל, שעובדים בבתי מלון כשרים, במסעדות כשרות אחרי כל השנים האלה וממשיכים לעבוד.
קסניה סבטלובה: בתי מלון באילת, כותבים לי גם עכשיו אנשים שצפו בדיון שלנו עכשיו בלייב.
קסניה סבטלובה: מה עם כל אותם אלה?
יוליה מלינובסקי: אבל איך הם עובדים שם?
יוליה מלינובסקי: על סמך מה?
<אליעזר רודין: איך מתנהלים?
קסניה סבטלובה: שוטפי כלים, טבחים ממוצאים שונים.
יוליה מלינובסקי: לא, טבחים עזבי, הוא אמר רק מטבח.
קסניה סבטלובה: שוטפי כלים הם במטבח.
<אליעזר רודין: מה ההשלכות של אחזקת מישהו שאינו יהודי במטבח?
<אליעזר רודין: ההשלכות הן פיקוח יותר הדוק.
יוליה מלינובסקי: יותר כסף, בקיצור.
קסניה סבטלובה: זה ממש פסק דין, "שוטף הכלים השחור, בחור ממוצא אתיופי עלול לגעת באוכל".
קסניה סבטלובה: זה ציטוטים.
קסניה סבטלובה: אי אפשר להתעלם מזה.
<אליעזר רודין: כמו שאמרתי, הרבנות לא מונעת העסקה של עובדים והרבנות אמונה על כשרות.
<אליעזר רודין: הרבנות אמורה לספק אוכל כשר ואף אחד לא יוכל לשנות את ההלכה בעניין הזה.
<אליעזר רודין: כמו שאמרתי, אנשים מדברים בסיסמאות ולא בדקתם את העניין המקומי בכרמיאל.
<אליעזר רודין: בכרמיאל מקפידים מאוד, ברגישות גבוהה מאוד לא לתת אחד הרגשה של דחייה.
קסניה סבטלובה: אבל לגברת הזאת נתנו ועוד איך הרגשה של דחייה.
<אליעזר רודין: אני לא מייצג את בעל העסק.
קסניה סבטלובה: אבל הוא אומר שהוא קיבל הנחיות מכם.
<אליעזר רודין: אז אני אסביר ספציפית לגבי מה שקרה שם.
<אליעזר רודין: השניצליה הוא מקום שאני מכיר בו ואוכל בו, מתחת לבית שלי.
<אליעזר רודין: אני מכרמיאל.
<אליעזר רודין: אני בטוח שאף אחד פה לא ראה את העסק.
<אליעזר רודין: מדובר על עסק קטן, 6 מטר.
<אליעזר רודין: כל העובדים שעובדים בעסק, שניים בסך הכול, עובדים בבישול.
<אליעזר רודין: גם מי שמגיש, גם המלצר מטגן את השניצל.
<אליעזר רודין: גם מי שחותך ומטגן את השניצל, לכן ניתנה הוראה ספציפית לאותו עסק שכולם נחשבים עובדי מטבח ועל כן צריך לברר את היהדות של כולם.
<אליעזר רודין: מה זה לברר את היהדות?
<אליעזר רודין: לפי ההוראות, לפי הנוהל.
<אליעזר רודין: רק המורשים לכך יכולים לברר את היהדות.
קסניה סבטלובה: אני עכשיו אקשה עליך עם מקרה מאוד ספציפי לא מכרמיאל, מירושלים, עיר הקודש, בירת מדינת ישראל.
קסניה סבטלובה: מלונות גלאט כשר שהם פועלים, כמו רמדה, כמו קראון פלאז'ה, ואני מדברת פה מניסיון אישי.
קסניה סבטלובה: כל מלצר, כל מלצרית היו גם מעורבים בדרך כזאת או אחרת גם בלקחת גלידה, לשפוך עליה רוטב, להרכיב איזשהו כריך.
קסניה סבטלובה: כולם היו מעורבים בזה ואני יכולה להגיד לך שלעולם אף אחד לא התערב בשאלות של היהדות שלהם.
<אליעזר רודין: גם היום אף אחד לא מתערב.
קסניה סבטלובה: אבל עובדה שכן.
קסניה סבטלובה: אם אתם אומרים שכל מי שמעורב בהכנת האוכל - - -
<אליעזר רודין: בגלל שהייתה כתבה בידיעות אחרונות, אבל המציאות, אני מכיר אותה מהשטח.
<אליעזר רודין: אף אחד לא מתערב ביהדות של אף אחד.
קסניה סבטלובה: רק ששוטף כלים שחור, אסור לו לגעת באוכל.
<אליעזר רודין: זה רחוק מאוד מהמציאות.
<אליעזר רודין: אני רוצה להתחבר לדברים של חברת הכנסת מלינובסקי, שנדרש פה איזון.
<אליעזר רודין: אתם מדברים פה על אפליה.
<אליעזר רודין: יש פה גם את הצד של הכשרות.
<אליעזר רודין: יש אנשים שרוצים לאכול אוכל כשר.
<אליעזר רודין: יש דרישות הלכתיות.
<אליעזר רודין: צריך למצוא את האיזון הנכון בדרישות ההלכתיות בין הכשרות לבין העסקת עובדים ואפליה.
<קריאה: בלי לפגוע בבן אדם שעומד מולך.
<אליעזר רודין: זה נכון.
קסניה סבטלובה: קודם כל זה בין אדם לחברו ואחרי זה בין אדם למקום.
<אליעזר רודין: נכון, אז אני שמח שאנחנו מדברים באותה שפה ואני יכול להעיד מתוך שולחן המועצה הדתית פנימה שהדברים האלה מיושמים, וכבוד האדם, ושלא לתת לאף אחד הרגשה של דחייה, עומד לפני הכשרות.
אברהם נגוסה: בבקשה, נציג מועצה דתית ירושלים, יהושע ישי, יושב ראש.
יוליה מלינובסקי: איזה כבוד, מי שמנהל בירושלים.
<יהושע ישי: נו, את אוכלת כשר?
יוליה מלינובסקי: אם אני ארצה לאכול כשר ועל פי ההלכה, כנראה שאני אשאר רעבה.
<קריאה: אבל מה זה עניינך אם היא אוכלת כשר?
<קריאה: מה זה השאלות האלה לחברת כנסת, אם היא אוכלת כשר?
<קריאה: זו חוצפה פשוט.
<יהושע ישי: אני מודה לך מאוד על הציון שאת מחלקת לי.
אברהם נגוסה: אני חושב שזו לא שאלה מקובלת, לפחות פה בוועדה, לשאול חברת כנסת בצורה כזאת ולכן אני מבקש ממך לחזור בך מהשאלה.
<יהושע ישי: אני חוזר בי.
<יהושע ישי: אני יושב פה ואני שומע דברים מחברי כנסת, שמעבר למה שאני חושב, שזה סתם פופוליזם בגלל שזה שידור פתוח, אני לא רואה בזה איזשהו דיון - - -
טלי פלוסקוב: סליחה, לך פעם אחת אמרו שלא מקבלים אותך כי אתה עם כיפה על הראש?
טלי פלוסקוב: מה זה פופוליסטי?
טלי פלוסקוב: אנחנו מייצגים קבוצה גדולה מאוד של האזרחים במדינה.
טלי פלוסקוב: בוא נזכיר לך שהמדינה הזאת, בזכות אותם מיליון איש שהגיעו למדינה הזאת רק פרחה, ואיפה שהיא נמצאת היום, היא לא הייתה בשנות ה-90.
קסניה סבטלובה: כשאין מה לומר מדברים על פופוליזם.
אברהם נגוסה: חבריי, חברי הכנסת, בואו נהיה סבלניים.
אברהם נגוסה: אדוני, אני רוצה שתתמקד בשאלות של המקרים שעלו, עניינית.
אברהם נגוסה: אנחנו לא מקיימים פה דיון לצורך פופוליסטיות.
אברהם נגוסה: יש מקרים, פנו אלינו.
אברהם נגוסה: תפקידנו כאנשי הציבור להביא את הנושאים האלה, לברר ולדון ולהגיע למסקנה, לכן אני מבקש ממך, תתמקד בנושא הרלוונטי.
אברהם נגוסה: תעזוב את השיקולים האחרים.
<יהושע ישי: אני אגיד לך למה אני מתכוון.
<יהושע ישי: כאשר יושב פה עורך דין מכרמיאל ואומר שעל פי ההלכה לא ניתן לתת לגוי או למי שאיננו יהודי לבשל, מה התרגום של הדבר?
<יהושע ישי: שזאת המלצרית, היא לא יכולה לעבוד.
<יהושע ישי: זה לא התרגום של הדבר.
<יהושע ישי: זו לא ההלכה.
<יהושע ישי: הוא אמר את זה במפורש.
<יהושע ישי: הוא אמר מה הבעיה שישנה.
<יהושע ישי: המועצות הדתיות לא מתערבות במי יועסק בבית העסק.
<יהושע ישי: התביעה המשפטית של העובדת הזאת לא הייתה יכולה להיות מוגשת נגד המועצה הדתית אלא רק נגד המעביד.
<יהושע ישי: המעביד, ברצותו, יעסיק אותה, ברצותו, לא יעסיק אותה, והשיקולים הכלכליים שלו אינם מעניינה של המועצה הדתית.
<יהושע ישי: לא יכול להיות שבעל עסק שעושה שיקולים כלכליים, בגלל שהוא מוכר את הפיתה שלו או את הפלאפל שלו בחמישה שקלים, לכן הוא יעסיק אתיופי בעשרים שקל לשעה, שזה יבוא על חשבון המועצה הדתית בגלל הכשרות.
קסניה סבטלובה: אין פה אתיופים ורוסים, יש פה ישראלים, אני רוצה להזכיר לך.
<יהושע ישי: ישראלי ממוצא אתיופי.
<יהושע ישי: בדרך כלל אני מדגיש את זה כי אני בעצמי תוניסאי.
<יהושע ישי: בסך הכול הכללי זה מה שהתקבל.
<יהושע ישי: כאשר מי שאיננו יהודי מבשל, מה הכוונה לבשל?
<יהושע ישי: זה להניח את הסיר על האש, ויש בו שתי רמות הלכתיות.
<יהושע ישי: אם אתם רוצים ויש לכם זמן, נוכל להרחיב בדבר.
<יהושע ישי: לפי הרמה ההלכתית שבית העסק הזה דרש לקבל כשרות, לפי זה מודדים אותו.
<יהושע ישי: בירושלים אם אתה רוצה להיות מהדרין, מי שיניח את הסיר על האש יהיה אך ורק מי שהוא יהודי.
<יהושע ישי: אם הוא לא יהודי, הוא יכול לחתוך את הירקות.
<יהושע ישי: הוא לא יניח על האש.
<יהושע ישי: הוא יכול להגיש לחברת הכנסת את הגלידה.
<יהושע ישי: אם הגלידה תונח על האש, היא תקבל נוזל, היא לא תקבל גלידה.
<יהושע ישי: אתם רוצים לטעון טענה?
<יהושע ישי: אין בעיה, אבל בואו תבדקו מה הבסיס שעליו אתם טוענים.
<יהושע ישי: כאשר בא לכאן עורך דין ונציג המדינה ואומר, רבותיי, יש חוק איסור הונאה בכשרות וחברי כנסת לא יודעים בכלל שיש חוק כזה, זו בעיה, למרות שהחוק הזה ידוע בגופים ציבוריים, כיוון שלא אחת הרבנות הראשית תפסה, ואני מניח שזה נוח לחברי הכנסת לשמוע את זה, תפיסת בהמות טרפות שנשחטו מעבר לקו הירוק, מעבר לגבול והוחדרו למדינת ישראל.
<יהושע ישי: למה זה?
<יהושע ישי: בגלל שמשרד הבריאות פה מעורב.
<יהושע ישי: אתם לא חושבים שזה בא מהרבנות.
<יהושע ישי: אתם לא מודעים בכלל עד כמה הרבנות מעורבת בנושא של בריאות הציבור.
<יהושע ישי: אצלכם זה נתפס ככשרות.
<יהושע ישי: אנחנו לא מעוניינים להחליף לא את משרד הבריאות ולא את בעלי העסקים ולא את העובדים בעסקים.
<יהושע ישי: אנסה לומר את הדברים בצורה עד כמה שיותר משפטית, נכונה.
<יהושע ישי: הכשרות היא זכות של אדם שמעוניין.
<יהושע ישי: זה לא דבר שאני כופה אותו על אדם.
<יהושע ישי: אני לא יכול לבוא אלייך ולהגיד לך, גבירתי, את חייבת לאכול כשר.
<יהושע ישי: אני מתחבר לשאלה שאני חזרתי בי.
<יהושע ישי: אני לא יכול להגיד לבית עסק, אדוני, אתה רוצה לפתוח את העסק?
<יהושע ישי: אתה צריך להיות כשר.
<יהושע ישי: אני יכול להגיד לו, אם אתה רוצה לפתוח עסק, אתה חייב ברישוי עסקים.
<יהושע ישי: זה חוק חובה אזרחית.
<יהושע ישי: כשרות איננה חובה אזרחית.
<יהושע ישי: הכשרות היא חובה דתית.
<יהושע ישי: מהרגע שהיא חובה דתית, הדיון פה משתנה.
<יהושע ישי: הדיון צריך להיות על בסיס דתי-הלכתי.
<יהושע ישי: אנחנו יכולים להפוך את הדיון הזה גם כן מה מדינת ישראל, האם היא יהודית או לא יהודית, אז השבת, הנישואין, הכשרות, הכול עומד על זה.
<יהושע ישי: בואו נבטל ונהיה כמו בצרפת, אין יהדות ובזה נגמר הסיפור, מי שירצה, יהיה יהודי, ומי שלא ירצה, לא יהיה יהודי.
קסניה סבטלובה: שאנחנו לא נתחיל לדבר עכשיו בכלל על כל העניין של כשרויות ועל זה שהמשגיחים של הרבנות בכלל לא עושים את עבודתם, ואנחנו יודעים איך השגחה נכונה מקפידה על כשרות באמת וכמה שעות הם משקיעים לעומת אותם המשגיחים.
קסניה סבטלובה: יודעים את זה היטב.
קסניה סבטלובה: דווקא אנחנו עובדים בנושאים האלה, עובדים היטב.
קסניה סבטלובה: אנחנו יודעים על השגחה הנכונה בירושלים, משקיעים יותר זמן בהשגחה נטו ולא משקיעים בזמן בלקחת כסף.
קסניה סבטלובה: הייתי בכל אותם הדיונים.
קסניה סבטלובה: שלא ניכנס לזה.
קסניה סבטלובה: אל תתחיל לנגח אותנו בעניין הזה, כי זה פשוט לא קשור.
<יהושע ישי: האם הכנסת קיימה דיון על זה שמשגיחה מטעם החברה הזאת גידלה סמים בבית?
קסניה סבטלובה: זה איכשהו קשור עכשיו לעניין שאנחנו מטפלים בו?
קסניה סבטלובה: אז גם מה שאתה אומר זה לא קשור.
יוליה מלינובסקי: אין ספק שמי שרוצה לאכול, ציבור שרוצה להיות כשר, הוא מגיע למסעדה שהיא עם תעודת כשרות, הוא סומך על זה שלא עובדים עליו.
יוליה מלינובסקי: זה בסדר גמור, אבל איך אנחנו יכולים להתמודד עם אי הנעימות, עם האפליה הזאת, עם תחושה לא נעימה שבה משגיח אומר, זה אתיופי, אני צריך לבדוק אותו, זו רוסיה.
יוליה מלינובסקי: אפילו אם על פי ההלכה המקום הזה כשר ויש צורך בבדיקה, כי בבדיקה הזאת אני מבינה, יש גם השלכות כספיות כי זו רמת בדיקה אחרת, נכון?
יוליה מלינובסקי: לכל כשרות צריך להיות תאריך, כי זה מבעלי עסקים אולי להעסיק מישהו שהוא לא בדיוק יהודי, כי אחר כך הכשרות תעלה לו יותר.
יוליה מלינובסקי: איך אתם, רבנות ראשית, אתה יושב ראש מועצה דתית בירושלים.
יוליה מלינובסקי: עם כל הכבוד לכרמיאל, זו ירושלים.
יוליה מלינובסקי: איך אתם יכולים לשמור על האיזון כדי מצד אחד לשמור על הכשרות במקומות שרוצים את הכשרות, מצד שני, לא לפגוע ברגשות ציבור מאוד רחב.
יוליה מלינובסקי: אם אני מחר ארצה לאכול כשר אבל אני לא אעסיק עובדים, עולים חדשים, אזרחים ערבים וכו' וכו', כנראה שאתה ואני נישאר רעבים, כי היום במטבחים, אתה יודע, הם רק בקטע של משגיחים, הם לא בדיוק עובדים, אז איך אתם, רבנות ראשית, אתה, אתה בכרמיאל בכלל בבעיה.
יוליה מלינובסקי: אצלכם חצי עיר זה עולים חדשים, יכולים לשמור על האיזון הנדרש ולהנחות את משגיחי הכשרות במקומות שהם, שלא בזדון ולא ברשלנות ישפילו את האזרחים?
יוליה מלינובסקי: זה הכול.
יוליה מלינובסקי: זה הדיון.
<יהושע ישי: אני אענה לך.
<יהושע ישי: א', משגיח לא מעורב במסגרת ההעסקה של העובדים והוא לא רשאי להעיר לעובד כזה או אחר או לבעל העסק על העובדים שלו.
קסניה סבטלובה: מה עושים למשגיח שמתערב וכן נכנס לזה וכן מעיר הערות, כמו שיש לנו תיעוד של הדברים האלה?
<יהושע ישי: במידה ומשגיח רוצה להעיר איזושהי הערה, הוא פונה למפקח הכשרות שיש מעליו.
קסניה סבטלובה: אבל מה הסנקציות נגד כזה שמתערב?
קסניה סבטלובה: סליחה, אני מקשה עליך אבל אתה חייב לענות על זה.
<יהושע ישי: אם אני אדע בוודאות שמשגיח דיבר בצורה לא יפה בגלל המוצא של העובד, הוא יעוף.
אברהם נגוסה: אני הולך שנייה להצביע ולחזור.
<יהושע ישי: אם משגיח היה מתערב בצורה בוטה, היה עף.
<יהושע ישי: לגבי המפקח, המפקח במסגרת של חליטת'ה, ישבתי איתו לאחר שקיבלתי את המידע מהעיתונות.
<יהושע ישי: הדברים הובהרו.
<יהושע ישי: הייתה שם איזושהי חוסר הבנה בין בעל העסק לבין המפקח.
<יהושע ישי: בעל העסק היה במקום איקס, נגיד ברחוב שמאי 6, עבר לרחוב שמאי 14.
<יהושע ישי: הוא עבר למסעדה הרבה יותר גדולה ממה שהוא היה קודם.
<יהושע ישי: הדרישה שלנו להגדלת הכשרות לא נבעה כתוצאה מזה שהשותף הוא יהודי או גוי, אלא כתוצאה מזה שהמטבח התרחב, והדברים האלה הובהרו, רק מה, נוח מאוד לתרגם את הכסף לבעיה דתית, במיוחד שזה קשור לדת, אז הוא אמר, בגלל שהשותף שלי זה, לכן מבקשים יותר כסף.
<יהושע ישי: לא דובר על זה בכלל.
<יהושע ישי: הבן אדם הזה עבר למסעדה מצומת אחת לצומת אחרת, עבר למסעדה הרבה יותר גדולה.
<יהושע ישי: במסגרת הזאת היה צריך להטיל עליו משגיח בגלל היקף הסועדים.
<יהושע ישי: גם האגרה שלו השנתית על פי חוק תעלה, כי אם יש לו סך הכול עשרים כסאות, הוא ישלם 500 שקל לשנה ואם יש לו מעל ל-50 סועדים בשולחן, אז הוא ישלם 1,377 שקל לשנה.
<יהושע ישי: זו אגרת הכשרות.
יוליה מלינובסקי: אבל יש רמת כשרות אחרת.
יוליה מלינובסקי: זה קשור לרמת הכשרות?
<יהושע ישי: זה לא קשור לרמת הכשרות.
<יהושע ישי: זו האגרה שהמדינה קבעה.
יוליה מלינובסקי: רמת הכשרות לא משפיעה על התשלום.
<יהושע ישי: לא משפיעה.
<יהושע ישי: לכן אני אומר, מתי אתם יוצרים את המפגש הזה בינינו?
<יהושע ישי: כאשר יש שניצליה שפיטרה.
טלי פלוסקוב: כי יש פגיעה באדם.
<יהושע ישי: כן, ודאי, אני מסכים איתה וחורה לי, ואגב, אני אומר לה בשיא הכנות, אני מוכן להתערב איתך שזה ניצול ציני של בעל המסעדה על אותה בחורה.
<יהושע ישי: זה בכלל לא קשור.
<יהושע ישי: הוא פשוט הפיל את זה על הרבנות כי זה נוח.
<יהושע ישי: לכן אני אומר לכם, אני מזמין אתכם ואני אומר את זה לא רק בוועדה הזאת, אני אומר את זה גם בוועדות אחרות שדנים בנושאים של מועצות דתיות.
<יהושע ישי: לפני שהדברים מגיעים למועצות דתיות ולפני שהפניה של הציבור מגיעה אליכם כדי שתדעו מה לענות, בואו תכירו את המערכת הזאת.
<יהושע ישי: בואו תתקרבו אלינו.
<יהושע ישי: תבואו, תיכנסו, בואו תראו איך מנהלים מסגרת של רישום נישואין, איך התהליך הזה עובד.
<יהושע ישי: בואו תראו מה עובר בית עסק שרוצה כשרות.
<יהושע ישי: בואו תסתובבו בשטח.
<יהושע ישי: כשבעל עסק אומר לכם שהמשגיח בכלל לא נכנס, אני משלם לו והוא בא רק בשביל לקבל את המשכורת, אתם מתארים לעצמכם שזה באמת נכון, מדויק עד הסוף?
טלי פלוסקוב: ברור, לא.
<יהושע ישי: הרי זה טיפשי, כי בעל העסק עצמו מחויב היה מראש בתור עובד, הרי המשגיח הוא עובד שלו, להחתים אותו על כרטיס נוכחות.
יוליה מלינובסקי: הוא צריך להעסיק משגיח בנוסף לאגרה?
<יהושע ישי: כן.
יוליה מלינובסקי: זה לא 500 שקל בשנה, אדוני.