GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ניסים שלם: תבינו, אם אנחנו מדברים על 7,000 חבר'ה שמתגייסים למכינות ושנת שירות, מתוך ה-7,000, 2,100 מתנועות הנוער, יש עוד בנושא של ארגונים, יש מהתנועה הקיבוצית, מדובר עד 2,000 שלא נמצאים בכלל בתקנה של משרד החינוך.
<ניסים שלם: אם אתה מסתכל על כל המכלול הזה, כשילד שלי נכנס לשנת שירות אני לא מודיע לא למשרד הקליטה ולא לצבא.
<ניסים שלם: אין לי פריבילגיה שאני יודע הוא עולה חדש.
אברהם נגוסה: גם אם הם עולים חדשים?
<ניסים שלם: לא, כלום.
<ניסים שלם: אני לא מקבל עבורו כלום.
<ניסים שלם: והנה משרד החינוך פה.
<ניסים שלם: ילד הוא ילד, לא משנה מה.
<ניסים שלם: עכשיו רק הם הוציאו את הנושא של יהדות אתיופיה שהגיעו, אמרו זה במיוחד, תצבעו, אני לא רוצה להגיד צבע, אבל לצבוע, וזה מה שאמרו לנו, ותתקצבו אותם במיוחד.
<ניסים שלם: השאר, אתה עולה מצרפת, הייתה עליה מצרפת בנתניה, של חבר'ה שנמצאים, הם לא צבועים, אנחנו לא צובעים אותם.
<ניסים שלם: אנחנו לא יודעים היום.
<ניסים שלם: אין לי ספירה.
<ניסים שלם: אז למה יש לי צורך?
אברהם נגוסה: אז אני רוצה שהדברים יהיו ברורים.
<רן קלדרון: המשרד תומך בעולים הבודדים.
<רן קלדרון: באותם עולים בודדים עליהם אנחנו מדברים, שעבורם משרד העלייה והקליטה מעניק את אותה תמיכה.
אברהם נגוסה: מי שלא בודד לא זכאי?
<רן קלדרון: לא, זה לא חלק מהתקצוב.
אברהם נגוסה: משרד הביטחון מתוקצב על כל האירוע הזה, הם חסרים פה, אבל הם צריכים לתת את התשובות.
אברהם נגוסה: זה אירוע שלהם.
אברהם נגוסה: בסדר, משרד הביטחון מתקצב באופן כללי, אבל לעולים חדשים מגיע להם סיוע עד הזמן שהם מוגדרים כעולים חדשים.
אברהם נגוסה: השאלה למה משרד הקליטה לא נותן תקציב עבור העולים החדשים.
אברהם נגוסה: אני לא מדבר עבור הוותיקים, אלא עבור העולים החדשים שנמצאים במסגרת של ההגדרה של עולה, 10 שנים או 15, ולכן למה משרד הקליטה לא עושה את זה?
אברהם נגוסה: למה רק לבודדים?
אברהם נגוסה: מישהו יכול לענות לי?
<מרים לקס: אני רוצה להוסיף לשאלה שלך.
<מרים לקס: אני מנהלת את רשת מכינות "כל עמי", מכינות משותפים לישראלים וחו"לניקים, ובנוסף אנחנו עושים גם תכנית שנקראת "ברק" שהיא תכנית משותפת, משרד הקליטה מעביר בה תקציב למשרד הביטחון עבור חיילים מתנדבי מח"ל ועולים חדשים.
<מרים לקס: שני דברים שאני רוצה להעלות בנקודה הזאת - - -
<קריאה: בסוכנות היהודית, כדאי להגיד.
<מרים לקס: בסוכנות היהודית.
<מרים לקס: מיסודה של הסוכנות היהודית.
<מרים לקס: אני חושבת שהתכניות המתוקצבות הן באמת תכניות לחיילים שעומדים להתגייס או העולים החדשים, גם אופן התקציב צריך לדבר עליו בדיוק איך הוא עובר ולמי הוא מגיע, שזה מורכב, אני הצפתי את כבר מול המנכ"ל אצלכם.
<מרים לקס: מעבר לזה אני יודעת שיצאה עכשיו הוראה חדשה על מה שדיברת, על ה-1,560, אבל זה באמת משהו שעדיין לא נכנס בצורה משמעותית כנראה לתוך עולם המכינות ולא מודעים לתקציב הזה, הוא תקציב אישי למשתתף, הוא לא תקציב לארגון ויכול להיות שזה גם חלק מהעניין.
<מרים לקס: אנחנו מכירים אותו ומתחילים לפעול כדי לנסות להשיג אותו עבור החניכים שלנו, אבל בגדול זה משהו שהוא עכשווי.
<מרים לקס: אני רוצה להעיר על מה שאמרת לגבי גרעין צב"ר שזו באמת תכנית מצוינת ואין לי עליה מילה, אבל אני חושבת שמחובתנו לעודד תכניות שונות, א.
<מרים לקס: סתם בעניין של מגוון והיצע, אין סיבה שלעולה חדש לא יהיו כמה אפשרויות, וגם בגלל שאני חושבת שהמעורבות של עולים חדשים בתוך מכינות קדם צבאיות ובחברה הישראלית נותנת להם בונוס הרבה הרבה יותר משמעותי, בסוף כשהם מתגייסים עם קבוצת חברים ישראלית יכולת ההשתלבות שלהם בצה"ל, התמיכה שלהם וכולי היא משמעותית יותר טובה, לכן אני חושבת שיש מקום שמשרד הקליטה יעודד את העולים החדשים להתגייס, להצטרף לש"שין ולמכינות הקדם צבאיות כי שם הם באמת יקבלו רשת בטחון וכניסה לחברה הישראלית בצורה הרבה הרבה יותר משמעותית ותמיכה חזקה.
<מרים לקס: זה בהקשר הזה, נשמח לעשות עם זה עבודה.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת נכנסה מאוחר, כדי להכניס אותה למסלול נסביר, קודם כל אנחנו מדברים על העולים החדשים.
אברהם נגוסה: אנחנו נמצאים בוועדת העלייה והקליטה.
מירב בן ארי: כן אבל אדוני, יש דגש - - -
אברהם נגוסה: בני עולים גם.
מירב בן ארי: לא, הדגש הוא על התכנית המיוחדת של המשרד לשילוב צעירים יוצאי אתיופיה במכינות.
מירב בן ארי: זה לא רק העולים החדשים.
מירב בן ארי: משרד החינוך עוד לא דיבר, נכון?
אברהם נגוסה: היא הייתה באמצע דבריה.
מירב בן ארי: אנחנו רוצים לדעת את הנתונים.
אברהם נגוסה: לכן אנחנו נמצאים במסגרת הזאת.
אברהם נגוסה: שאלנו את משרד הקליטה כמה הוא תומך בתכנית הזאת, למי שמוגדר עולה חדש.
אברהם נגוסה: דווח לנו שמתוך 7,000 שנמצאים במסגרת 20-30 בודדים שהם תומכים.
אברהם נגוסה: שאלנו איך יכול להיות.
מירב בן ארי: שהמספר כל כך נמוך.
אברהם נגוסה: ואז הייתה מחלוקת במשרד החינוך.
אברהם נגוסה: שם קצת עשית לנו "סלט" ולכן אמרתי שאני לא רוצה שתלכי לכיוון הזה כי אז את נכנסת לתכנית הממשלה שלא קשורה בכלל לעולים חדשים ולכן אני אומר, בואי נלך במסלול של העולים החדשים, לזה אנחנו נחזור אחר כך.
אברהם נגוסה: את לא נתת לנו נתון שמתנגד לנתון שהוא נתן לנו.
מירב בן ארי: אני יכולה לומר משהו בתור יוזמת היום?
מירב בן ארי: כי אני פשוט רצה מוועדה לוועדה.
מירב בן ארי: קודם כל יש לנו שלוש ועדות במקביל שרצות עכשיו, שזה כספים, חוץ ובטחון ועליה וקליטה לכן אני רצה ממקום למקום.
קסניה סבטלובה: וחבל לנו מאוד שאין מפה נציג ממשרד הביטחון, זה חסר.
מירב בן ארי: זה גם נכון.
אברהם נגוסה: הם הוזמנו והחליטו שלא לבוא.
מירב בן ארי: אני אגיד רגע בצורה ממלכתית שמי שיוזם את היום הזה אני, חברת הכנסת סתיו שפיר וחבר הכנסת פולקמן.
מירב בן ארי: אני לא אכנס ל- - -, חבל על הזמן.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד רק משהו אחד שחשוב שיהיה כאן.
מירב בן ארי: יש עולם מכינות, עולם המכינות ושנת השירות.
מירב בן ארי: העולם הזה הוא עולם שיש בו אלפי צעירים, בעיני זו הציונות החדשה, נמצאים שנה לפני גיוס, מתנדבים, עושים פעילות נהדרת.
מירב בן ארי: הכנסת פעם ראשונה, אדוני היושב ראש, מציינת יום הכרה.
מירב בן ארי: עד היום לא היה את זה.
מירב בן ארי: אז קודם כל זה יום חגיגי ויום חשוב כי אנחנו מציינים ומפרגנים ומברכים לעולם החשוב הזה.
מירב בן ארי: בתוך כל זה, ואמרתי את זה גם בחוץ ובטחון, אנחנו צריכים להיות בעין ביקורתית.
מירב בן ארי: וזה מה שעשית גם עכשיו.
מירב בן ארי: ולבחון האם באמת באמת המכינות ושנת השירות מונגשים לכלל הצעירים במדינת ישראל.
מירב בן ארי: אגב, בוועדת החינוך בשעה 11:00 יהיה דיון גם על צעירים עם מוגבלות, עוד אוכלוסייה.
מירב בן ארי: האם באמת אנחנו מנגישים את העולם הזה לכולם.
מירב בן ארי: והדגש שביקשתי מהיושב ראש זה באמת להתייחס לצעירים יוצאי אתיופיה.
מירב בן ארי: לא כי אני חושבת שהמצב אצל העולים טוב, ממש לא.
<קריאה: מה עם העולים האחרים?
מירב בן ארי: אצל כל העולים.
מירב בן ארי: אבל מדינת ישראל יצאה בתכנית בשנה האחרונה שבה חניך צעיר יוצא אתיופיה ניגש למכינה, יוצא אתיופיה במיוחד, כי יש לנו שם בעיה, ומקבל כסף אישי שהוא יוכל להיות במכינה.
מירב בן ארי: ואני באתי ואמרתי ליושב ראש "בוא נעשה דיון ונבדוק" ולא נשלב עוד שנה.
מירב בן ארי: התכנית כבר יצאה לדרך.
מירב בן ארי: כל מה שהיה צריך זה לבחון כמה צעירים השתלבו, כמה מכינות.
מירב בן ארי: כמובן שעל הדרך, בגלל ש- - - להתייחס למספר עולים, אבל אדוני, 80% חשוב, חשוב מאוד לשים על התכנית הלאומית לשילוב יוצאי אתיופיה בשנות השירות, א.
מירב בן ארי: כי הם לא יודעים, ואמרה את זה, שמעתי את זה פה.
מירב בן ארי: הם לא יודעים.
מירב בן ארי: ב.
מירב בן ארי: כי אנחנו לא עושים מספיק מאמץ.
מירב בן ארי: אני חייבת להגיד לך משהו אדוני באופן אישי, מילה אחת.
מירב בן ארי: אני 10 שנים ניהלתי מרכזים לנוער בסיכון בנתניה ובהרצליה.
מירב בן ארי: היו אצלי הרבה חבר'ה צעירים יוצאי אתיופיה וגם חבר'ה יוצאי, לצורך העניין, חלק מההורים שלהם נולדו בארץ וחלק מההורים שלהם גם נולדו במרוקו ולוב.
מירב בן ארי: ולא היה לי חניך אחד שהגיע למכינה בשנת שירות.
מירב בן ארי: אני לא רוצה לדוש בעבר, אני רוצה להתקדם אל העתיד ואני רוצה לראות חבר'ה שמגיעים מפריפריה, ובעיקר חבר'ה שהמדינה שמה עליהם כסף, אני לא רוצה להחזיר את הכסף הזה לאוצר.
מירב בן ארי: אני רוצה שהכסף יחזור ושחניכים כאלה יגיעו למכינות.
מירב בן ארי: יכול להיות שהם מתאימים ויכול להיות שלא, יכול להיות שישב ראש המכינה ויגיד לו 'תשמע, עם כל הכבוד יש מישהו יותר טוב ממך' אבל אני רוצה שהצעיר הזה ייכנס לתוך המכינה, הוא ישב שם ותהיה לו הזדמנות כמו כל הצעירים במדינת ישראל.
מירב בן ארי: סיימתי.
אברהם נגוסה: אז תחכי כמה דקות, אני רוצה לשאול את נציגת משרד החינוך.
אברהם נגוסה: באוקטובר 2015 ועדת השרים בראשות ראש הממשלה קיבלה אישור לשלב בתנועות הנוער יוצאי אתיופיה, כל שנה 1,000.
אברהם נגוסה: ארבע שנים – 4,000.
אברהם נגוסה: על זה קיבלתם תקציב והתכנית למיטב ידיעתי החלה ב-2016.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע כמה השתלבו עד כה במסגרת התקציב הזה.
<גילת דנה: אז על כך אמרתי ואני אחזור, נתחיל בתנועות הנוער כי רובן מזינות את הגופים המשלחים לשנת י"ג בכלל, זה שנת שירות ומכינות קד"צ.
<גילת דנה: בתנועות וארגוני הנוער, אני חוזרת, יש לנו כיום 6,500 יוצאי אתיופיה.
<גילת דנה: אנחנו רואים גידול של 1,000 כל שנה.
<גילת דנה: בשנה שעברה עוד לא פעלה תקנת סבסוד חניכים יוצאי אתיופיה, השנה היא כבר פועלת, כל תנועות הנוער יודעות - - -
אברהם נגוסה: נקודת ההתחלה הייתה 8,000.
אברהם נגוסה: ב-2015 כבר היו 8,000 בתנועות הנוער ואז התכנית הייתה להוסיף עוד 4,000.
<גילת דנה: נכון, אתה צודק, אבל כאן אצלך בישיבה היה ויכוח גדול.
<גילת דנה: המספר לא היה נכון, זו הייתה השערה, ותיקנו פה.
אברהם נגוסה: אז הציגו לנו סתם.
<גילת דנה: מזכירת הוועדה בוודאי יודעת.
<גילת דנה: העברנו נתונים ותיקנו ועמדנו על 6,500.
<גילת דנה: השנה עוד מעט יהיה לנו אומדן, אנחנו מקווים, ב-1,000.
<גילת דנה: 7,500, 8,500 זאת אומרת נגיע ל-10,000.
<גילת דנה: זה תנועות וארגוני נוער עם תקנה שתעודד, כי לקח שנה ליצור.
<גילת דנה: אתם יודעים, עם הערות הציבור ומשפטנים וכולי.
<גילת דנה: כיון שהם הגופים המשלחים, אני חוזרת שחילקנו 320 מלגות בתשע"ז ליוצאי אתיופיה, כי זאת התכנית.
<גילת דנה: לשאלתך, אין תמרוץ לעולים באשר הם.
<גילת דנה: יש אפלייה מתקנת ודגש של ממשלת ישראל על ילדי העדה האתיופית.
<קריאה: העדפה מתקנת.
<גילת דנה: העדפה מתקנת.
<גילת דנה: מכיתות א' בלא פורמלי, אתה בוודאי יודע על הפורמלי.
<גילת דנה: אני לא חוזרת על זה.
<גילת דנה: בלא פורמלי לקחנו ארבעה עוגנים וארבע נקודות בחייו של הפרט להתפתחות אישית ולמוביליות חברתית.
<גילת דנה: חוגים איכותיים משחייה וג'אז וג'ודו ומה שנרצה, איכותיים עם ציוד, שהם פתוחים לכל הקהל ברשות המקומית מול המתנ"ס, אבל הם מסובסדים עבור ילדי העדה.
<גילת דנה: תנועות נוער שעכשיו הסברנו, הכנה לצה"ל כמוביליות בחברה הישראלית ומלגות שחילקנו 320, השנה אנחנו מקווים ל-450, וכך עולים.
<גילת דנה: אבל כמו שאמרה חברת הכנסת, המודעות לנושא המלגות נמוכה בסוציאליזציה של העדה.
<גילת דנה: כאן אנחנו מאוד נעזרים במגשרים, במנהלי בתי ספר, במנהלי יחידות הנוער לשגרר את זה, להודיע את זה, לשווק את זה.
<גילת דנה: רק תירשמי או תירשם, מחכה לך שם מלגה.
<גילת דנה: אתה לא צריך לכתת רגליים, תבחר כמו כל אחד מכינת קד"צ או שנת שירות, תגיע לשם – מחכה לך מלגה, והמכינה מתומרצת.
אברהם נגוסה: מה קורה לעולה אחר, עולה מצרפת, עולה מאוקראינה שמגיע?
<גילת דנה: אין.
<גילת דנה: נאדה.
אברהם נגוסה: למה משרד הקליטה לא מכסה את זה?
אברהם נגוסה: הרי יש להם תקציב לזה.
אברהם נגוסה: למה משרד הקליטה לא מעביר את התקציב עבור העולים?
<רן קלדרון: אני לא יודע לדבר על כל החלק הזה, הדבר היחיד שאני יודע לדבר עליו זה איפה זוהה הפער לגבי החיילים הבודדים ששם יש פער בתמיכה של משרד העלייה והקליטה.
<רן קלדרון: כל השאר נכנס בתוך סלי הקליטה והתמיכה הרגילים.
מירב בן ארי: אין תכנית מיוחדת.
<רן קלדרון: לא.
אברהם נגוסה: אולי תשאל במשרד ותעדכן אותנו, אולי תצא תתקשר ותחזור ותגיד לנו?
מירב בן ארי: אפילו יותר טוב, קח את התכנית הקיימת - - -
אברהם נגוסה: פשוט לא ייתכן שמשרד הקליטה שיש לו תקציב, זה משרד שאמון על קליטת העלייה, לא משתתף במשימה הלאומית הכל כך חשובה הזאת.
קסניה סבטלובה: תודה לך כבוד היושב ראש ומירב היקרה, באמת לך ולחברייך שיזמו את היום הזה, הרבה כבוד.
קסניה סבטלובה: סוף סוף באמת מציינים את היום החשוב הזה כאן בכנסת.
קסניה סבטלובה: אין מה להמשיך ולדבר בשבחן של המכינות הקדם צבאיות, הדבר מובן וברור ואני מסכימה איתך שלגמרי זו דרך ציונית נפלאה וזו דרך שבונה את הזהות של הצעירים והצעירות, וזו דרך שגם עוזרת להם כמו שנאמר פה גם, להתקדם בסולם החברתי.
קסניה סבטלובה: מעניק להם מוביליות נוספת והדברים האלה כולם חשובים.
קסניה סבטלובה: הדיון הזה בשמו, אני עכשיו מצטטת, שילוב עולים חדשים במכינות הקדם צבאיות, כל העולים.
קסניה סבטלובה: אני אתייחס כמובן לכל העולים ולא רק לקבוצות ספציפיות שלגביהן כבר יש איזו שהיא דרך.
אברהם נגוסה: התכנית לא שייכת לעולים.
אברהם נגוסה: התכנית של יוצאי אתיופיה לא שייכת לעולים.
קסניה סבטלובה: זו תכנית שהולכת לעולים ותיקים יותר, או בני עולים אפילו.
קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים עכשיו גם על עולים חדשים ואני אתייחס גם לעולים שהם אינם חדשים, שזה חלק הארי באוכלוסיית העולים ואי אפשר לפסוח על זה, ולומר 'טוב אנחנו עכשיו נתמקד באותם 20, 30, ונחשוב איך אנחנו יכולים לגרום לכך שיהיו 50 או 80'.
קסניה סבטלובה: ולא לחשוב גם בצורה יותר רחבה על כל השאר שככה נותרים מאחור, כי עם השנים ככל שעוברות השנים של העלייה, המשפחות לפעמים לא עולות ברמה של המוביליות וברמה של החיברות במדינת ישראל אלא יורדות בסולם הזה ואני יודעת את זה היטב, ואני יכולה להגיד לכם גם על ניסיון אישי, גם פונים אלי אנשים ואני גם בקשר עם הרבה מאוד אנשים, אני לא מכירה ממשפחות של עולים מחבר העמים, אין לי משפחה אחת ששם בן או בת הלכו למכינה קדם צבאית.
קסניה סבטלובה: אני לא מכירה.
קסניה סבטלובה: חלקם לא יודעים שזה בכלל קיים.
קסניה סבטלובה: אז יש פה עניין של אינפורמציה, שעוד פעם – אסור להתמקד אך ורק בעולים החדשים הטריים טריים, הם צריכים יותר עזרה מכולם, וזה ללא עוררין, אבל אם לא עובדים עם כלל האוכלוסייה ומנסים גם, כמו שאנחנו פה לא פעם דנים, על הקושי של העולים הוותיקים יותר שהם עדיין עולים, הם עדיין לא נקלטו פה באופן מלא, הם עדיין זקוקים לעזרה של המשרדים.
קסניה סבטלובה: אני יודעת שמשרד העלייה מגדירה את זה בתחומים של 10 ו-15 שנה ואולי אין הרבה מה לעשות עם זה ואולי כן אפשר, כי אם נשאר כסף מאיזו שהיא תכנית אז למה לא לדון?
מירב בן ארי: צודקת חברת הכנסת קסניה סבטלובה כשאומרת שאם התכנית באה ושמה דגש באמת על צעירים יוצאי אתיופיה, זו תכנית נהדרת.
מירב בן ארי: אבל אם אתם באים, פותחים שנה, ואומרים מתוך 7,000, 8,000 חניכי מכינות בשנת שירות, יש לך רק 300.
מירב בן ארי: אז אתה אומר רגע, תן עוד 100 לאותם צעירים שגם מגיעים.
מירב בן ארי: ודרך אגב גם יכולים להיות ותיקים, שנולדו בארץ.
קסניה סבטלובה: קודם כל הייתי רוצה להבין האם יש לנו מספרים מדויקים של העולים הוותיקים, אלה שכבר עברו את ה- 10 או 15 שנה, כמה יש מתוכם, בתוך ה-7,000?
קסניה סבטלובה: הייתי רוצה לדעת כמה יש, קודם כל.
קסניה סבטלובה: להתחיל מזה.
קסניה סבטלובה: כי אני אומרת, באופן אישי אני לא מכירה אף אחד.
קסניה סבטלובה: ואני אגיד לכם גם למה.
קסניה סבטלובה: כי לעולה, אפילו שנמצא פה 15 שנה או 20 שנה, קשה לו יותר לתרום את השנה הזאת, כי בשנה הזאת אנשים הולכים לעבוד ומפרנסים את המשפחות שלהם והקשיים של העלייה והקליטה, אנחנו יודעים שהם לא מסתיימים אחרי 10 שנים.
קסניה סבטלובה: להיפך.
קסניה סבטלובה: כשכבר לא מקבלים שום תמיכה ושום עזרה.
קסניה סבטלובה: הקשיים האלה הופכים לממשיים יותר, כי אתה מרגיש שאתה לבד לגמרי בעניין הזה, ואני יודעת על הרבה חבר'ה מצוינים שהיו שמחים מאוד להשתלב במערך הזה, אבל פשוט אין להם את היכולת.
קסניה סבטלובה: אז בואו נתחיל אולי, מבחינה פרופורציונלית לבדוק כמה עולים ותיקים וכמה עולים חדשים יש, פרופורציונלית לאוכלוסייה.
קסניה סבטלובה: האם יש איזו שהיא דרך להעלות את המודעות, להעניק מלגות או אפשרויות או כל מיני אולי תנאים קלים יותר לאותה אוכלוסייה כדי למשוך גם אותם, כי זה יתרום להם יותר אולי אפילו מאנשים שנולדו פה ויש להם רמת חיברות אחרת, אולי קשיים אחרים אבל לא אותם קשיים כמו של העולים.
אברהם נגוסה: היא תענה בהמשך, אבל כרגע הצטרף אלינו חבר הכנסת יואל רזבוזוב חבר הוועדה.
יואל רזבוזוב: תודה כבוד היושב ראש, אני מברך על הדיון ועל כל היוזמים.
יואל רזבוזוב: אני מסכים עם חברת הכנסת קסניה סבטלובה על הנושא של לשבח את המכינות, אני יודע עד כמה שהן טובות.
יואל רזבוזוב: אני באתי דווקא הפוך, ראיתי מגמה אחרת.
יואל רזבוזוב: אח שלי היה במכינה בקציני ים עכו, במכמורת ואני גם הייתי כמה פעמים בטקסי פתיחה וראיתי דווקא הרבה עולים.
יואל רזבוזוב: אז חשבתי ההיפך, הייתה לי מגמה שמכניסים לשם רק עולים ועולים ותיקים.
יואל רזבוזוב: אני גם כן מסכים, אנחנו צריכים מספרים כדי לראות מה המגמות, וכמובן אני חושב שאנחנו צריכים לדחוף את התופעה, ואם יש כפי שאומרים כאן חוסר מודעות ומשתמשים במגשרים ומנהלי בית ספר כי הרבה אנשים לא יודעים את הזכויות שלהם, ואנחנו יודעים שהדבר הזה הוא חיובי, המכינות הקדם צבאיות ואנחנו צריכים את המכינות האלה, אז אם יש לנו את הפער הזה בין המודעות והתודעה של האנשים, המטרה שלנו כאן בוועדה היא לתת את כל הכלים ולחשוף את זה.
יואל רזבוזוב: אז אני רק יכול לברך על זה.
אברהם נגוסה: תעדכני אותנו מבחינה מספרית.
<טלי ארנולף: אני נציגת מועצת המכינות הקדם צבאיות.
<טלי ארנולף: אני רוצה לחלק את הדיון לשניים ולהתייחס קודם כל לנושא העלייה הכללית שלא קשורה ליוצאי אתיופיה, שתיכף יערה תרחיב על הנושא הזה.
<טלי ארנולף: מבחינת נתונים, היום יש לנו 3,500 חניכים במכינות, ב-54 מכינות קדם צבאיות שנתיות.
<טלי ארנולף: כ-3,500 חניכי מכינות קדם צבאיות ב-54 מכינות שנתיות, מתוקף חוק המכינות.
<טלי ארנולף: בתוך המכינות האלה יש לנו השנה, תשע"ח, 75 חניכים חו"לניקים שמתפזרים במכינות, הם לא במכינה מסוימת, ובכל מכינה משתלבת בדרך כלל קבוצה קטנה של 3, 4, 5.
מירב בן ארי: זה לא קשור לעולים.
מירב בן ארי: המכינות האלה הן מכינות אחרות, מכינות שמביאות חבר'ה שגרים בחו"ל.
מירב בן ארי: זה לא רלבנטי ל - - -
<טלי ארנולף: אני לא מדברת על עולים ותיקים, אני מדברת על אנשים שמגיעים מחו"ל לשנת המכינה ואני רוצה להמשיך ולהגיד שמתוכם כ-70 חבר'ה נשארים.
אברהם נגוסה: הם עולים או לא?
<טלי ארנולף: לא, הם מגיעים לשנה הזאת.
אברהם נגוסה: בבקשה אל תעשו סלט.
אברהם נגוסה: אני אומר לכם, אנחנו דנים על עולים ובני עולים.
אברהם נגוסה: לא על תיירים ולא מתנדבים.
<טלי ארנולף: אני לא מדברת על המכינות של הסוכנות, מכינות כלליות שנתיות שפשוט זה ערוץ מדהים לקלוט צעירים שמגיעים לארץ לשנה מאוד חווייתית ומשמעותית.
<טלי ארנולף: אני רוצה להגיד, מה שאמר נציג משרד הקליטה, שהחבר'ה שמגיעים למכינות קדם צבאיות הם דווקא חבר'ה שרוצים להשתלב בתכנית אינטגרטיבית של ישראלים וחו"לניקים ביחד, ולאו דווקא רוצים להגיע לתכנית או לקבוצות מבודדות של עולים מחו"ל שהם רק חו"לניקים כמו גרעין צב"ר ולכן אנחנו כן רואים את הערך המוסף בשילוב של חבר'ה מחו"ל במכינות הקדם צבאיות כמו שהן מתקיימות עם קבוצה מעורבת של ישראלים וחו"לניקים.
<טלי ארנולף: אני רק רוצה להגיד שמתוך החבר'ה שמגיעים היום כ-70% אחרי זה מתגייסים לצה"ל ומתחילים איזה שהוא תהליך של שילוב לחברה הישראלית, באמת מתוכם בסופו של דבר יש פחות חבר'ה שעושים עליה, אבל זו בהחלט משימה שזיהינו אותה כמשימה לאומית.
אברהם נגוסה: אני לא מזלזל בזה, אבל אני רוצה שתביני.
אברהם נגוסה: אנחנו פה ועדת עליה וקליטה, הנושא החשוב ביותר להבין את המציאות ואז אנחנו צריכים ללחוץ את משרדי הממשלה שיעשו את חלקם.
אברהם נגוסה: לכן גם חבריי חברי הכנסת שאלו, אנחנו רוצים לדעת מבחינה מספרית כמה עולים, כמה לא עולים.
אברהם נגוסה: כולם עולים או בני עולים, אבל יש הגדרה, ויש לה משמעות תקציבית.
אברהם נגוסה: אני לא יכול לבוא למשרד הקליטה, לטעון שהם לא עושים עבודתם, אם אין לי נתונים של עולים חדשים שהם 10 שנים או 15 שנים ליוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: לכן אני שואל ואנחנו כולנו שואלים, תנו לנו נתונים.
אברהם נגוסה: כך וכך עולים חדשים על פי ההגדרה של משרד הקליטה, כך וכך מעבר ל-15 שנים.
אברהם נגוסה: לכן אנחנו רוצים לדעת.
אברהם נגוסה: מי שבהגדרה שלו הוא עולה, יש לנו כתובת – משרד הקליטה.
אברהם נגוסה: מי שמעבר לזה – יש לנו כתובות גם.
אברהם נגוסה: יכול להיות משרד החינוך, יכול להיות משרד הרווחה, אנחנו נחפש דרך.
אברהם נגוסה: לכן תנו לנו תמונה כללית.
אברהם נגוסה: אני לא מזלזל במתנדבים.
מירב בן ארי: הוא לא מזלזל במפעל שמעודד עליה, זה דבר חשוב מה שאמרת.
מירב בן ארי: אבל התפקיד של ועדת העלייה והקליטה זה לדאוג לאלה שכבר עלו, כבר פה, איך הם משתלבים באוכלוסייה.
אברהם נגוסה: אני לא יכול לבוא בטענה למשרד הקליטה לפרויקט שאת מדברת עליו כי הם לא עולים חדשים.
<טלי ארנולף: נכון.
<טלי ארנולף: אז אני אסכם ואני אגיד שקודם כל אני אברר בצורה מדויקת את הנתון הזה ואני אחזור אליכם עם הנתון.
<טלי ארנולף: מירב בן ארי בקשר איתנו עם המכינות כל הזמן ואני אתן לה את הנתונים המדויקים.
<טלי ארנולף: אני רק רוצה להגיד שמבחינתי זו יוזמה מבורכת, הקריאה למשרד הקליטה להצטרף ולתמוך גם בארגונים שמעודדים עליה ויוצרים איזה שהוא נתיב של השתלבות לצעירים מחו"ל במכינות ובהקשר הזה אני רוצה לחזק את מה שהצעת ולראות אם יש אפשרות של משרד הקליטה לתמוך בארגונים שמעודדים עליה, אנחנו כרגע כיום כל התכנית שלנו ממומנת על ידי כספי פילנתרופיה והשנה גם השתלבות של קק"ל בתמיכה במלגות לחבר'ה כאלה שמגיעים מחו"ל.
<טלי ארנולף: אם אתה רוצה שנציג עכשיו את הנושא של שילוב יוצאי אתיופיה, אני אשמח שיערה תציג.
<יערה שור: אני מרכזת את נושא הגיוסים במכינות.
<יערה שור: בתוך הנושא הזה יש גם את פרויקט עידוד השתלבות צעירים בני הקהילה האתיופית במכינות.
<יערה שור: אנחנו זיהינו בשנת תשע"ה לפני כשלוש שנים את האתגר של גיוס בני העדה האתיופית למכינות.
<יערה שור: בהמשך גם משרד החינוך וגם משרד הביטחון הבינו את האתגר ועזרו לנו בעזרת מתן מלגות.
<יערה שור: כשהתחלנו את הפרויקט היו כ-100 חניכים יוצאי העדה האתיופית בכלל המכינות וכדי באמת לשפר את המצב אנחנו גם נעזרנו בארגונים כמו "זינוק בעליה" ו"אחרי" כדי לשפר את המצב.
<יערה שור: בשנה שעברה, תשע"ז, סיימו את השנה כ-270 חניכים, שזו קבוצה ענקית.
<יערה שור: 270 חניכים יוצאי אתיופיה.
מירב בן ארי: מתוך ה-3,500.
<יערה שור: מתוך ה-3,500 חניכים, שזה בעצם קרוב כבר ל-10%, שזה גם יותר מאחוזם היחסי באוכלוסייה שעומד על כ-2% אחוזים, יוצאי העדה האתיופית.
<יערה שור: עוד שינוי שעשה הפרויקט הוא בעצם המגוון שאליו הולכים החניכים יוצאי העדה.
<יערה שור: עד תחילת הפרויקט החניכים היו בעיקר במכינות ייעודיות לכך, והיום הצעירים פזורים בכלל המכינות הקדם צבאיות, שזה שינוי מאוד משמעותי.
<יערה שור: אני רואה את החסם של הצעירים יוצאי העדה האתיופית שהוא דווקא לא חסם כלכלי כמו שאמרו לפני, אלא יותר חסם תרבותי.
<יערה שור: היום כשליש מחניכי המכינות בכלל נעזרים במלגות.
<יערה שור: כיום בעיה כלכלית היא כבר לא חסם לחניכים במכינות, הבעיה היא בעיקר תרבותית, בעיה של היכרות בכלל עם עולם המכינות.
אברהם נגוסה: אלה צריכים להיות ברובם הגדול ילידי הארץ.
אברהם נגוסה: אז מה זאת אומרת בעיה תרבותית?
אברהם נגוסה: אי ידיעה על המסגרות זו בעיה תרבותית או חוסר העברת המידע?
<יערה שור: אני חושבת שגם חוסר היכרות עם העולם - - -
מירב בן ארי: עם העולם הזה של המכינות ושנת השירות.
<יערה שור: בדיוק.
<יערה שור: חוסר היכרות עם העולם של המכינות, וגם חוסר הבנה של המשמעות.
מירב בן ארי: השאלה היא אם אתם מנגישים את זה בצורה כזאת שבאמת הם ייחשפו לעולם, כי נכון, גם אני כשהייתי בגיל שלהם, אמא שלי לא הייתה בעולם הזה, הם הגיעו בקושי למעברה פה.
מירב בן ארי: השאלה אם אותם צעירים שנמצאים במקומות שאנחנו יודעים, אם אנחנו באים ובאמת מלמדים אותם על עולם המכינות, זה מה שאני רוצה לדעת.
מירב בן ארי: כי לבוא להגיד לבית הספר 'תשמעו יש מכינה', היא תגיד 'סבבה, מה עכשיו שנה מהחיים שלי'.
<יערה שור: זה בדיוק מה שהפרויקט הזה בא לעשות, בגלל זה אני מציינת שהדגש הוא לא כלכלי אלא תרבותי וזה באמת מה שאנחנו מנסים לעשות, אנחנו עושים הרבה חשיפה להורים ולתלמידים, ואנחנו עובדים קשה להציע לחבר'ה שהם מתאימים, יוצאי העדה האתיופית, ולחבר אותם למכינות.
<יערה שור: זו המהות של העבודה שלנו עכשיו.
<טלי ארנולף: והיום המוקד הוא יותר על תהליכים ארוכי טווח כמו שציינת.
<טלי ארנולף: לבוא להגיד בבית ספר 'יש מכינה, תבואו' זה לא מספיק היום, אנחנו מבינים שהם צריכים תהליך של חשיפה משמעותי, שיש שם גם מישהו מאחורה, איזה אח בוגר שאומר להם "תלכו, זה חשוב, תקשיבו" ועושים תהליכים הרבה יותר ארוכים עם בתי הספר, עם תלמידים בכיתה יא' ובכיתה יב' ומלווים אותם לאורך זמן.
אברהם נגוסה: השאלה האם נעשים מאמצים או האם יש לכם תכנית הסברה כדי להביא למודעות, למשל שההורים ידעו.
מירב בן ארי: היא אומרת שעושים ערבים של החניכים וההורים.
<טלי ארנולף: אני אגיד שני דברים בהקשר הזה.
<טלי ארנולף: דבר ראשון, אנחנו עושים באמת פעולות חשיפה - - -
אברהם נגוסה: האם אתם משתמשים בכלי התקשורת באמהרית שקיימים, אם זה רק"ע ואם זה הטלוויזיה באמהרית?
<טלי ארנולף: כן.
<טלי ארנולף: הרדיו והטלוויזיה.
<טלי ארנולף: זה בעיקר אנחנו עושים בזכות קרן הידידות שהם מאוד חשפו אותנו לעולם הזה ויש להם את הכלים ואת הנגישות ואת הידע לעשות את זה, וזה בעיקר שיתוף הפעולה שלנו איתם, לעודד את המודעות מהצד של ההורים והקהילה שתתמוך במהלך ותתמוך בהגעה של הצעירים למכינות.
מירב בן ארי: זה יפה כי שמת את הדגש בגלל שהמדינה שמה.
מירב בן ארי: ואני חושבת שפה, דווקא זה קטע, כי אני אמרתי לך להתמקד על צעירים יוצאי אתיופיה ואני רוצה גם שנשמע, אבל שדווקא מפה תצא הבשורה שאם זה מצליח פה, למה זה לא מצליח אצל שאר העולים?
אברהם נגוסה: אבל אני רוצה להבין, עדיין אני לא מרוצה, מבחינה מספרית.
אברהם נגוסה: 270, המספר גדל, זה חלק מהתכנית הממשלתית?
<גילת דנה: בזכות תמריץ כלכלי ושיווק.
אברהם נגוסה: אבל אם היו אנשים אחרים, הייתם יכולים גם לתת?
אברהם נגוסה: הבעיה היא זה לא כסף?
אברהם נגוסה: כי הייתם צריכים לשלם 1,000 לשנה.
אברהם נגוסה: לכן אני אומר שמתוך 1,000 תוספת של 170, כי הרי היו 100 בכל זאת.
אברהם נגוסה: זה לא משהו ש- - -
<טלי ארנולף: זו תוספת מאוד משמעותית.
<טלי ארנולף: אין להקל בזה.
אברהם נגוסה: אני מבין, בפרופורציה.
אברהם נגוסה: אבל תקציב משרד החינוך הוא ל-1,000 לשנה.
<גילת דנה: לשלוש שנים.
<גילת דנה: 250 כל שנה.
אברהם נגוסה: אני חושב שכתוב באופן ברור שכל שנה 1,000 לשלב בתנועות הנוער.
<גילת דנה: אתה מדבר על תנועות.
<גילת דנה: היא מדברת על מכינות.
<טלי ארנולף: מכינות קדם צבאיות בלבד.
אברהם נגוסה: אז שאלתי אם זה חלק.
מירב בן ארי: זה המכינה.
מירב בן ארי: זה אחרי התנועה.
אברהם נגוסה: לכן שאלתי קודם ואת אמרת לי 'כן'.
<גילת דנה: כן על התנועות.
<גילת דנה: אבל התנועות מזינות את המכינות.
<גילת דנה: זה עד 18.
מירב בן ארי: אנחנו קוראים לזה תנועות משלחות.
מירב בן ארי: להזין זה לא נשמע טוב.
<גילת דנה: רק אני אענה שאנחנו משרתי ציבור.
<גילת דנה: אנחנו משרתים את הציבור ומבצעים החלטות ממשלה.
<גילת דנה: הדרך החדשה היא החלטת ממשלה מגובה בתקציב.
<גילת דנה: כואב וצובט, ואנחנו מבינים עכשיו, ואני גם אשמח לתשובתך, האם אתם בכלל מזהים, סופרים, שואלים אם אתה עולה חדש, אם את עולה חדשה, מכל ארץ שהיא, האם יש לנו נתונים, אני לא חושבת.
<טלי ארנולף: בוודאי שיש למכינות ברמה הפרטנית.
<טלי ארנולף: אני פשוט בתפקיד קצת שונה - - -
<גילת דנה: יש לך מספרים?
<טלי ארנולף: אלה נתונים שאפשר לאסוף אותם.
<טלי ארנולף: כל מכינה מרכזת את הנתונים וזה אחד הדברים בוודאות שהם שואלים כשהם באים למכינה.
אברהם נגוסה: אני רוצה לעשות סדר, נניח אם כמו שאמרת 250 כל שנה יש לכם תקציב לפי התכנית הממשלתית, זה מיועד לוותיקים.
אברהם נגוסה: לא לעולים חדשים.
אברהם נגוסה: עכשיו אני אומר אם יש יוצא אתיופיה עולה חדש בהגדרה של 15 שנה, הוא לא צריך להיות בתוך ה-250 האלה.
אברהם נגוסה: לזה משרד הקליטה צריך להעביר את התקציב.
אברהם נגוסה: וה-250 האלה מעבר ל-15 שנים.