GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואל רזבוזוב: זה גם מה שאנחנו מחפשים, אנשים כמוך שיבואו ויספרו את הסיפור האישי וימשכו איתם - - -
אברהם נגוסה: אני אומר שגריר פה בישראל.
<שי אביג: וכשאני אומר להראות, לא רק, גם מילים, אבל הייתי רוצה אפילו להראות את זה בדוגמה, להראות מה בדיוק זה עושה אם אתה משקיע.
אברהם נגוסה: נכון, כל הכבוד.
<דליה פלד: בואו נמשיך הלאה.
<דליה פלד: תודה רבה ונמשיך לעוד שני סטודנטים שלנו.
<דליה פלד: יצחק אביאל, גם עשה מסלול דומה, אבל מאשדוד.
<דליה פלד: בוא תספר לנו על כל הדרך שאתה עשית כדי להגיע לטכניון ולמה דווקא טכניון וגם אם תוכל להגיד מילה על מה שסיפרת לי, לגבי איך זה מרגיש להיות סטודנט אתיופי כשכולם מסתכלים עליך.
<קריאה: באיזה פקולטה?
<אביאל יצחק: הנדסת מכונות.
<אביאל יצחק: אז אני אביאל יצחק, בן 21 באשדוד, והדרך שלי לטכניון התחילה, האמת, ממש בסוף י"ב.
<אביאל יצחק: לפני י"ב אפילו לא הכרתי את הטכניון, לא שמעתי על זה, לא הייתה לנו נציגות של עתידים, עתידים צעירים זה הקבוצה שאני גם משתייך אליה.
<אביאל יצחק: לא היה לנו את זה.
<אביאל יצחק: אני חשבתי על עתודה, אבל לא ידעתי לאיפה אני אלך והציונים שלי גם לא היו מספיקים.
<אביאל יצחק: ויום אחד, אחרי י"ב זה היה, אחרי כל הבגרויות ואחרי הכול, התקשרו אליי מעתידים והציעו לי לבוא לפה למכינה.
<אביאל יצחק: אמרו לי בהתחלה או בטכניון או האוניברסיטה העברית.
<אביאל יצחק: האמת, בהתחלה חשבתי, לא שמעתי על הטכניון וממה שראיתי באינטרנט זה היה נשמע כמו מקום ענק, מפוצץ, אז לא הבנתי, אז באתי לאמא שלי.
<אביאל יצחק: אמא שלי תמכה בי ורצתה שאני אלך לעתודה ואמרתי לה שהציעו לי, התקשרו אליי מעתידים וזה וכנראה אני אלך לאוניברסיטה העברית.
<אביאל יצחק: חשבתי בכלל ללכת למשפטים ולזה, ובסוף קיבלו אותי לפה, למכינה בטכניון.
<אביאל יצחק: זה התחיל שם ולאט לאט התרגלתי למקום, כיף פה, יש פה הרבה מתקנים טובים, האווירה והכול, זה קסם לי, אני לא אשקר, וזהו.
<אביאל יצחק: בהתחלה זה היה קשה, המכינה ממש קשה, הלימודים במכינה ממש קשים ולאט לאט לאט לאט התחיל להתגבש לי גם שאני רוצה ללמוד בטכניון וגם זה הסתדר מבחינת הציונים.
<אביאל יצחק: בסופו של דבר החלטתי ללמוד פה הנדסת מכונות בטכניון דרך עתודה.
<אביאל יצחק: וזהו, זה כעיקרון איך הגעתי לפה.
<דליה פלד: וטיפה על מה שסיפרת לי היום.
<אביאל יצחק: כן.
<אביאל יצחק: ההרצאה הראשונה שנכנסתי זה היה הרצאה באלגברה וזה כיתה מפוצצת ב-400 איש, אני נכנס, מסתכל ימינה, מסתכל שמאלה, הייתי ממש בסוף ואני רואה שאני סטודנט אתיופי יחידי.
<אביאל יצחק: זה היה מוזר וזה המשיך ועוד הרצאה ועוד הרצאה, ראיתי שברוב ההרצאות אני סטודנט אתיופי יחידי.
<אביאל יצחק: זה הרגיש לי מוזר כי אני יודע שרוב יוצאי אתיופיה שלומדים פה הולכים דווקא לפקולטה להנדסת מכונות, הרגיש לי קצת כזה - - -
<שי אביג: איפה הם?
<אביאל יצחק: איפה הם?
<אביאל יצחק: היה לי גם יותר קשה בגלל זה להתחבר.
<אביאל יצחק: לא יודע.
<דליה פלד: ובמיוחד שגם המרצה שם לב, ככה אפשר להיעלם - - -
אברהם נגוסה: התגברת עכשיו.
<אביאל יצחק: כן, אחרי שלוש-ארבע שנים חייבים להתרגל.
יואל רזבוזוב: אין ברירה.
<אביאל יצחק: זה עדיין קשה באמת זה שמרצים מזהים אותי לפי שם כבר, לפעמים לחיוב, לפעמים - - -
<קריאה: אתה לא יכול להיעדר משני שיעורים, ישר אומרים איפה - - -
<דליה פלד: מילה על החלום שלך.
<אביאל יצחק: החלום שלי, אני רוצה אחרי התואר בהנדסה לקחת משהו ניהולי.
<אביאל יצחק: רציתי להשאיר טביעת חותם, שאני אעשה איזה משהו, לא יודע אם ידברו על זה או משהו, כאילו שזה יהיה שם, שזה לא יהיה סתם.
<דליה פלד: איזה יופי.
<דליה פלד: קודם כל תודה רבה.
<דליה פלד: עכשיו אני אציג את שירלי קבדה.
<דליה פלד: שירלי היא תלמידה מבריקה ומחוננת שהגיעה למכינה, היא לומדת במסלול עתידים ברקים, שזה מסלול שאתה עושה בחמש שנים שני תארים, נכון, שירלי?
<שירלי קבדה: ארבע וחצי.
<דליה פלד: ארבע וחצי, הורידו חצי סמסטר, שני תארים.
<דליה פלד: היא מצטיינת בלימודים.
<דליה פלד: בואי, שירלי, ספרי קצת על עצמך ואחר כך אנחנו נפתיע עם הסיפור של החלום, כי לא יאמינו, תשאירי את זה לסוף.
<שירלי קבדה: אני שירלי, אני בת 22, אני גרה ברחובות, אני בת בכורה, הגעתי לפה, מגיל קטן שמעתי על הטכניון, תמיד הייתי כזה במסלולים של מכון וייצמן ודברים כאלה, מסלולים של הצטיינות, שמעתי על הטכניון ואמרתי שאני רוצה להגיע לפה.
<שירלי קבדה: כשהגיע כל הדיבור על הצבא אז הבנתי שעתודה זה התחום שלי, אני יודעת שאני טובה בלימודים ולפה אני מגיעה.
<שירלי קבדה: ובאמת עתידים התקשרו אליי, דיברו איתי, הגעתי לכנס שלהם לפני הצבא והם סיפרו על זה שיש מכינה ואפשר לשפר ציונים, כי עדיין לא בדיוק הייתי סגורה על איזה תחום אני רוצה ללמוד, ידעתי שזה הנדסה, לא ידעתי איזה.
<שירלי קבדה: כשהגעתי למכינה הסבירו לנו על כל הפקולטות והביאו לנו נציגים והחלטתי שהנדסת מכונות זה התחום שלי והגעתי לפה.
<שירלי קבדה: כשסיפרתי לקצין שאחראי עלינו במכינה, בגלל שאני תלמידה טובה, הוא אמר לי 'תירשמי לברקים ודברי איתי אחר כך'.
<שירלי קבדה: נרשמתי לברקים והתקבלתי ואני פה.
<שירלי קבדה: אני בסמסטר שביעי, אני כבר לקראת התואר השני, מסיימת אוטוטו את התואר הראשון, מתחילה עוד מעט את התואר השני.
<דליה פלד: שירלי, יש לי שאלה אלייך.
<דליה פלד: מי היה הראשון, את סיפרת לי אתמול, שאמר 'הילדה הזאת תגיע לטכניון'?
<דליה פלד: מי היה הראשון שזיהה את הפוטנציאל?
<שירלי קבדה: תמיד אמרו לי שאני מצטיינת.
יואל רזבוזוב: איזה תארים את עושה?
<שירלי קבדה: תואר ראשון במכונות ותואר שני גם במכונות.
<דליה פלד: זה נקרא ברקים, זה פרויקט של הצבא.
<דליה פלד: שירלי, אני חושבת שנגיד להם עכשיו את החלום, לגבי החלום.
<דליה פלד: לא נשאיר אותם סקרנים.
<שירלי קבדה: אחרי שאני אסיים את הצבא, יש לי עוד שירות, ואחרי זה קצת לעבוד בתעשייה אז אני רוצה לפתוח קונדיטוריה.
<אורית חזן: יש לי חדשות בשבילך, את חוזרת לדוקטורט, את עושה פוסט דוק - - - ותחזרי תהיי חברת סגל וגם תעשי - - -
<דליה פלד: שירלי, תגידי - - -
<אורית חזן: בדיוק, כל האופציות פתוחות.
<אורית חזן: מה שבטוח זה שכל האופציות פתוחות בפניה, זה הדבר החשוב.
<דליה פלד: אז, שירלי, תודה רבה באמת.
<דליה פלד: ואחרון חביב אלכסיי כצנר, מאוקראינה, בן 29, תספר לנו טיפה על הדרך שעשית.
<דליה פלד: סמסטר אחד - - - הוא לקח באמצע חופשה לצורך התארגנות כלכלית, יש מקום גם לדבר על זה, להגיד כמה מילים על זה, וגם על הקשר שלך אצלנו, גם עם יעל, עם היועצת.
<דליה פלד: בבקשה.
<אלכסיי כצנר: עליתי ב-2005 מאוקראינה, באותו זמן עליתי לבד, עדיין המשפחה שלי נמצאת באוקראינה, עליתי במסגרת סל"ה, סטודנטים לפני הורים, ואחרי התכנית ישר הלכתי למכינה לטכניון עם כל החבר'ה שאין להם בגרות ישראלית, סיימתי מכינה והתקבלתי להנדסת חשמל.
<אלכסיי כצנר: עשיתי את זה במסגרת עתודת עולים, לפני צבא.
<אלכסיי כצנר: למדתי שנה בטכניון ולא - - - לא שלא הסתדרתי, אבל הבנתי שאני צריך איזה שהוא זמן לעצמי, להבין מה אני רוצה אחרי זה.
<אלכסיי כצנר: למרות שהציונים שלי - - - ואז התגייסתי לצבא, שירתי בלוגיסטיקה.
<אלכסיי כצנר: בעצם עשיתי הפסקת לימודים לצורך שירות צבאי וחזרתי לטכניון, עשיתי גם תקופה של עבודה וחזרתי, חזרתי כבר למכונות, כי הבנתי שאני יותר מתחבר לתחום של מכונות, זה מה שאני עומד לסיים עכשיו.
<אלכסיי כצנר: חזרתי אחרי הצבא ורוב החבר'ה שעושים צבא לפני הלימודים, עולים חדשים אני מתכוון, מקבלים אימפקט או SA ובגלל שאני התחלתי לימודים לפני הצבא והייתי כבר באמצע התואר אז לא יכולתי להתקבל לתכניות האלה, לא אימפקט ולא SA.
<אלכסיי כצנר: כאילו קיבלתי מלגת דיקן, בטכניון עזרו לי, אבל זה לא התכנית, מה שיכולים לקבל עולים חדשים שהיו בצבא.
<אלכסיי כצנר: אז אחרי שנתיים שאני למדתי כבר הבנתי שהגעתי למצב כלכלי די קשה, הייתי גם לקראת סוף התואר ומצאתי עבודה ופשוט יצאתי לחופשה, כאילו חשבתי לסמסטר אחד או שניים, בשביל לעבוד במקצוע כבר וזה נמשך שנתיים וחצי.
<אלכסיי כצנר: שנתיים וחצי עבדתי כמהנדס מכונות, אבל עדיין - - - לקחתי בזמן העבודה קורסים כדי להתקדם בתואר, וזהו, באיזה שהוא שלב הבנתי שאני צריך לסיים, סמסטר קודם, אז התפטרתי מעבודה וחזרתי.
<אלכסיי כצנר: זה בעצם סמסטר אחרון שלי עכשיו.
יואל רזבוזוב: זאת אומרת אתה כבר עם ניסיון.
<פליסיה מועלם: יש לנו עוד סטודנט אחד שלומד כאן בטכניון, הוא מברזיל.
<אורית חזן: רק שאלה אחת, אם תוכל לספר לנו מאיפה באת, מתי הגעת ומה החלום שלך, כי אנחנו ממש צריכים לסיים.
אברהם נגוסה: זה עולה מאמריקה הלטינית.
אברהם נגוסה: שיהיה לנו מכל העולם.
<אורית חזן: מצוין.
<ריקרדו לומסקי טורס: שמי ריקרדו לומסקי, אני לומד תואר שני פה בתעשייה וניהול.
<ריקרדו לומסקי טורס: עשיתי עלייה לפני שבע שנים, לפני שלוש שנים הקמתי עמותה עם קרן היסוד כדי לעזור לעולים חדשים מברזיל.
<ריקרדו לומסקי טורס: עכשיו גם בחוג התחילו שלושה עולים חדשים שעלו מארצות הברית, אז אני מלווה אותם, אני עוזר להם.
<ריקרדו לומסקי טורס: אני רואה שיש פה הרבה תמיכה בטכניון לסטודנטים, אבל לפעמים קשה להבין לאן צריך ללכת, לאן לפנות, לקח לי קצת זמן להבין, אז עכשיו אני עוזר לעוד עולים חדשים שמתחילים פה.
<דליה פלד: והחלום שלך?
<ריקרדו לומסקי טורס: עכשיו אני מקים סטארט אפ עם עוד עולים חדשים, כדי לעזור לקידום הקריירה.
<דליה פלד: אז קודם כל תודה רבה.
<דליה פלד: אני חושבת שאפשר לסכם ולומר שהאנשים האלה הם חלק מפסיפס אנושי שמרכיב את הטכניון, הפסיפס הזה הוא הרבה חלקים שתחברים ביחד והסיפורים האישיים שלהם הם מה שנותן גם לנו דלק, להמשיך ולעזור, להמשיך ולתמוך בהם.
<דליה פלד: אני רוצה להגיד לכם תודה שפיניתם את הזמן המאוד יקר שלכם כדי לבוא לכאן.
אברהם נגוסה: נשמע גם מעולה מצרפת, מארגון צרפתי.
<דליה פלד: בני רוצה להגיד משהו.
אברהם נגוסה: נשמע אותו ואחר כך נעבור אליך.
<גמליאל גוטשל: שמי גמליאל גוטשל, אני מנהל מרכז מידע והכוונה שמטפל בדוברי צרפתית פה בארץ, הוא קיים כבר 30 שנה.
<גמליאל גוטשל: אנחנו מלווים את העולים בתהליך קליטתם כבר מצרפת, עד שנים רבות אחרי הנחיתה שלהם בארץ ואנחנו מלווים גם בתהליכי רישום להשכלה גבוהה, בכל המוסדות.
<גמליאל גוטשל: קודם כל רציתי להדגיש בנקודה חשובה, שהטכניון מאז ומתמיד, כמו שהנשיא אמר, אין עוד מקום קליטה של עולים איכותי ביותר, לא ראיתי באף מקום ככה.
<גמליאל גוטשל: הסטודנטים של היום וגם לשעבר יכולים להעיד על זה, הם חוו זמנים חיוביים, לא רק כסטודנט, אלא כעולים חדשים.
<גמליאל גוטשל: למשל המענה האקדמי, היחס של הסגל, הפעילות החברתית, שיתוף הפעולה עם הארגונים הפרטיים והציבוריים הנם לעינינו דוגמה למוסדות אחרים בשאלה איך לטפל בעולה חדש בכלל ובפרט, הטכניון זה המקום.
<גמליאל גוטשל: אבל לפני כשנה החלטה אחת בטכניון מדאיגה אותנו, כי היא יכולה להפוך לגמרי את ההגדרה שתיארנו כמקום קליטה טוב מאוד.
<גמליאל גוטשל: אני מדבר על עליית הסף של הציון במבחן יע"ל.
<גמליאל גוטשל: כדי להתקבל לטכניון זה 105, השנה 113, ומהשנה הבאה אולי 121, כמו שזה היה כתוב באתר.
<גמליאל גוטשל: רציתי לשאול למה זה השתנה כי פשוט כבר השנה עשרות צעירים מבריקים, איכותיים ביותר, הם נתקעו בכלל זה.
<גמליאל גוטשל: אוכלוסיית העולים תתייאש ותוותר על אפשרות ללמוד בטכניון ולכן רובם יוותרו אפילו להגיע ארצה.
<אורית חזן: אז אני חייבת לענות לך.
<אורית חזן: גמליאל, תקשיב טוב טוב למה שאני אומרת.
<אורית חזן: קצת לוגיקה, אתה בטכניון, שתבין.
<אורית חזן: אתה לא יודע כמה סטודנטים הפסדנו בעבר שנכנסו לטכניון והם לא הצליחו בגלל שהעברית שלהם הייתה נמוכה מדי.
<אורית חזן: ההחלטות שאנחנו מקבלים פה מבוססות על נתונים.
<אורית חזן: אני מבטיחה לך שעם כל מה ששמעת פה, כאשר הסטודנט מקבל את ההכנה המתאימה, אם הם יעברו את ציון יע"ל בציון המתאים הם יצליחו פה כי יש לך פה הוכחות אמיתיות.
אברהם נגוסה: בסדר, אנחנו נדון גם בוועדה שלנו.
<אורית חזן: ד"ר נגוסה, הבטחתי לך, כל נתון שתרצו אתם תקבלו, אנחנו נדבר.
אברהם נגוסה: אנחנו בוועדת העלייה והקליטה, זה חלק מהדיון ולכן גם הארגונים של העולים מתלווים לדיונים האלה כמו משרדי הממשלה שמוזמנים.
אברהם נגוסה: לכן הוא נמצא פה ואז הארגון שלו מלווה את הסטודנטים פה בטכניון וגם באוניברסיטאות אחרות.
אברהם נגוסה: הנושא שהוא העלה זה לא נושא חדש, אנחנו יודעים, קיימנו דיון גם בוועדה, ולכן אנחנו נמשיך לדון מול ראשי האוניברסיטאות בעניין הזה.
אברהם נגוסה: אני גם אמרתי בפתיחה על העניין של מבחן יע"ל, אנחנו רואים אותו היום כחסם להרבה סטודנטים להשתלב באקדמיה, עולים חדשים, ולכן אנחנו צריכים להמשיך את ההידברות עם ראשי האוניברסיטאות כדי להגיע לאיזה שהיא פשרה בנושא.
<אורית חזן: אני אגיד רק משפט אחד, אנחנו נמשיך הלאה ממש ברוח של הדברים האלה.
<אורית חזן: אני בעד השיח.
<אורית חזן: אני חושבת שדווקא כשמגלים מחסומים זאת בדיוק ההזדמנות לשפר תהליכים.
<אורית חזן: אנחנו נמצא את הדרך שכולם ירוויחו, שאף אחד לא ינשור מסיבות לא נכונות, למשל כי רמת העברית לא מתאימה.
<אורית חזן: אנחנו ניקח את המחסום הזה ונמנף אותו לקליטה טובה יותר.
<אורית חזן: מבטיחה לך שזה מה שאנחנו נעשה.
<בני נתן: אני חייב לחזק את דבריה של פרופ' חזן פה, כי אני עברתי את זה על בשרי שלא ידעתי עברית.
<בני נתן: זה מאוד מאוד חשוב וזאת תהיה טעות חמורה אם יורידו את הסף בנושא של עברית.
<בני נתן: אני יודע על מה אני מדבר, אני הייתי שם ואולי גם אתה, אבל אתה תכניס אנשים שהתסכול שלהם יהיה הרבה יותר גבוה ואחר כך הם ייכשלו.
<אלכסיי כצנר: אני חושב שדווקא בטכניון לא משנה רמת העברית, אני נכנסתי בלי רמת עברית בכלל ולמדתי.
אברהם נגוסה: אנחנו נדבר ונדון בעניין הזה.
אברהם נגוסה: יחד איתי נמצאת חברת הוועדה חברת הכנסת קסניה סבטלובה.
אברהם נגוסה: אנחנו מקיימים היום ישיבה בנושא אלימות במשפחה נגד נשים עולות לציון יום המאבק הבינלאומי באלימות נגד נשים.
אברהם נגוסה: לצערי, ידוע לנו שכתוצאה ממשבר קליטה או הגירה עלולה להתגבר אלימות בתוך המשפחה בין בני הזוג.
אברהם נגוסה: אני מבין שנגד עולות חדשות יש שיעור יותר גבוה של אלימות במשפחה מאשר נגד כלל הנשים באוכלוסייה.
אברהם נגוסה: אני מוקיע את התופעה של אלימות במשפחה בכלל, ונגד נשים בפרט וקורא לכל הגורמים לפעול בכל דרך כדי להפחית את התופעה ככל האפשר ולהביא להפסקתה ככל הניתן.
אברהם נגוסה: אני מבין שנכתב לנו מסמך מהממ"מ ונמצאת איתנו ד"ר נורית כהן יחימוביץ שכתבה אותו ותציג בפנינו נתונים עיקריים מתוכו.
אברהם נגוסה: אנחנו נשנה את הסדר כי חברת הכנסת קסניה סבטלובה צריכה לצאת לוועדה נוספת, ולכן אני אתן לה להתייחס לנושא ולאחר מכן נשמע את ד"ר נורית כהן יחימוביץ.
קסניה סבטלובה: תודה לך כבוד היושב ראש, אני מתנצלת מראש בפני כל המשתתפים והמשתתפות על כך שאיאלץ לעזוב מוקדם.
קסניה סבטלובה: זה לא מרצון, אפשר לומר שזה ממש גזירת גורל כי היום הוא יום מיוחד מאוד בכנסת ואנחנו מדברים גם על המאבק באלימות נגד נשים אבל גם על מניעת האובדנות ובמקביל גם מציינים 40 שנה לביקור של הנשיא סאדאת בכנסת ישראל, שכולם אירועים דרמטיים ואנחנו חברי הכנסת לצערי הרב באמת נקרעים בין הוועדות והאירועים השונים.
קסניה סבטלובה: היה לי מאוד חשוב לבוא לפה, גם מבחינה מאוד אישית שמקשרת אותי לנושא הזה.
קסניה סבטלובה: לפני 4 שנים נרצחה חברתי, חברה טובה, איריס גורליק וסיליב ז"ל שהבגדים שלה, בגדים שהיא אהבה תלויים כאן במסדרונות הכנסת.
קסניה סבטלובה: מאז עברו כבר 4 שנים ומאז נרצחו עוד 100 נשים.
קסניה סבטלובה: עוד 100 נשים נרצחו ומתוכן יש לא מעט עולות, עולות חדשות, עולות ותיקות שנפגעו מבני זוגם, נפגעו מבני משפחה אחרים, כאשר הכתובת בעצם הייתה על הקיר ואנחנו יודעים, הדבר הזה לא חדש והוא חוזר על עצמו, ואנחנו כל פעם נתקלים בחומה אטומה של משרדי ממשלה רבים שמכירים בבעיה והם אומרים 'אנחנו יודעים שיש קשיים מיוחדים לאוכלוסיות מסוימות' יש אותם, אנחנו יודעים את זה.
קסניה סבטלובה: שאלנו כאשר היה לנו דיון בוועדה לקידום מעמד האישה האם יש תכניות מיוחדות כדי למנוע אלימות נגד נערות עולות ותלמידות עולות בבתי הספר, במערכת החינוך, אמרו לנו 'יודעים שיש בעיות מיוחדות, אבל תכניות אין'.
קסניה סבטלובה: וככה זה גם בנושא של מניעת אובדנות, שמענו מקודם על כך שלא קיים מיפוי בכלל, לא יודעים, ועוד פעם כאשר אנחנו גם בעצם בוחנים את המושג 'עולים' אנחנו מבינים שכל הנתונים הדרמטיים היו יכולים להיות עוד יותר דרמטיים, אילו היו משקללים גם את העולים הוותיקים כי כאן אנחנו כל פעם נתקלים, למשל בנושא אובדנות, דיברנו על כך ששליש ממקרי ההתאבדות הם בקרב עולים חדשים.
קסניה סבטלובה: אבל בכלל לא משקללים את העולים הוותיקים.
קסניה סבטלובה: כנ"ל גם לגבי אלימות נגד נשים.
קסניה סבטלובה: חברה שלי ז"ל, איריס גורליק וסיליב, היא לא נכללת בסטטיסטיקה של העולים.
קסניה סבטלובה: כי היא הייתה כבר בארץ יותר מ-20 שנה.
קסניה סבטלובה: אז נכון שהיא ממוצא רוסי, נכון שעלתה לפני זמן מה, והמשפחה עדיין חוותה קשיים, אבל היא בכלל לא חלק מאותה סטטיסטיקה עגומה.
קסניה סבטלובה: בעיני אין מנוס מלעבוד על תכניות מפורטות, מסוימות ומתוקצבות היטב, בלי כסף אי אפשר להניע, אפשר לדבר עד מחרתיים עד כמה זה חשוב ועד כמה צריכים להיאבק, אבל אם אין תכנית נכונה ואין גם תקצוב לאותה תכנית, אז אנחנו נהיה באותו מקום.
קסניה סבטלובה: מגיעים אלינו עולים ועולות ואנחנו פתוחים לכולם ומדינת ישראל היא מדינה קולטת עליה.
קסניה סבטלובה: הלוואי שכולם יצטרפו אלינו, זה החלום הציוני שלנו, שכל היהודים בעולם יבואו לכאן, אבל אנחנו רוצים שלא רק יבואו, אלא גם יחיו טוב.
קסניה סבטלובה: לא יחוו אלימות, לא יתאבדו חס וחלילה, וגם לא יעזבו את הארץ.
קסניה סבטלובה: בשביל זה אנחנו צריכים את עזרתכם.
קסניה סבטלובה: משרדי הממשלה שנמצאים פה, אני מבינה שיש כאן רק את משרד העלייה והקליטה, אני יודעת שזה יום קשה אבל עדיין הייתי מצפה שמישהו מהאוצר יהיה פה ויענה על השאלות מדוע אין תקצוב, מדוע הכסף, גם כשהוא בעצם כבר צבוע, כבר יש את הכסף, הוא לעתים אינו עובר.
קסניה סבטלובה: הוא נתקע, ואין יישום והעולים נשארים כמו שהם.
קסניה סבטלובה: משפחות שחוות מצוקה, גם לא יכולים לפנות לעובדת סוציאלית לעתים.
קסניה סבטלובה: אנחנו יזמנו דיון על כך שבפתח תקוה למשל, כך היה בשנה שעברה, לא הייתה עובדת סוציאלית אחת דוברת רוסית.
קסניה סבטלובה: איך זה ייתכן בכלל?
קסניה סבטלובה: איך זה יכול להיות?
קסניה סבטלובה: שאישה שסובלת אלימות במשפחה שלה, אינה יודעת את השפה, מפחדת לפנות למשטרה וגם אין לה את העזרה של השירותים הסוציאליים.
קסניה סבטלובה: דבר כרוך בדבר.
קסניה סבטלובה: זה לא רק עניין של עליה, זה גם עניין של רווחה שהוא רחב מאוד ואנחנו יודעים שיש בו סוגיות רבות.
קסניה סבטלובה: זה גם עניין של יחס, שינוי של יחס וגישה מצד אנשי המשטרה שכאשר נשים באות, שגם ככה קשה להם מאוד לעשות את זה, כי זה לא בקודים התרבותיים שלהם, לא אצל בני ובנות העלייה שלך כבוד היושב ראש, וגם לא אצלנו.
קסניה סבטלובה: לא מקובל להתלונן במשטרה.
קסניה סבטלובה: אז כשאישה כבר לקחה את עצמה, אזרה את האומץ ובאה למשטרה להתלונן, שם לעתים היא נתקלת גם באטימות וחוסר הנגשה לשונית, זה אחד, וגם ביחס מזלזל לעתים.
קסניה סבטלובה: של 'טוב, את עוד פעם עם המכות שלך', זה מה שנשים אמרו לי, נשים שכותבות ללשכתי, על הכאב העצום הזה.
קסניה סבטלובה: אנחנו כאן באמת כדי לנסות למצוא מוצא מהמבוי הסתום הזה.
קסניה סבטלובה: כי אנחנו בלב שלם לא נוכל לקרוא לציבורים חדשים לבוא לכאן למדינת ישראל ולהצטרף אלינו, אם לא נפתור את הבעיות הקיימות של העולים שכבר הגיעו לכאן וזקוקים לעזרה שלנו.
אברהם נגוסה: נשמע את ד"ר נורית כהן יחימוביץ מהממ"מ של הכנסת.
<נורית כהן יחימוביץ: שלום רב, תודה ליושב הראש.
<נורית כהן יחימוביץ: אני חוקרת במרכז המחקר והמידע של הכנסת.
<נורית כהן יחימוביץ: אני כתבתי את המסמך על נתונים על אלימות במשפחה כלפי עולות לבקשת יו"ר הוועדה.
<נורית כהן יחימוביץ: המסמך נכתב לקראת היום הבינלאומי למאבק באלימות כלפי נשים ואני הולכת להציג את הנתונים שיש בו.
<נורית כהן יחימוביץ: אני רוצה לפתוח בכמה הגדרות.
<נורית כהן יחימוביץ: קודם כל משטרת ישראל וגופים אחרים לא מגדירים באותה צורה מיהי עולה.
<נורית כהן יחימוביץ: על פי הגדרת משטרת ישראל עולות הן נשים שעלו מ-1989 והלאה.
<נורית כהן יחימוביץ: על פי הגדרות הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה עולות הן נשים שעלו מ-1990 ואילך ולמשרד העלייה יש הגדרות משלו לצורכי זכויות.
<נורית כהן יחימוביץ: במסמך הזה השתמשתי בנתונים שקיבלתי ממשטרת ישראל, כלומר על פי הגדרה של 1989 ואילך, והשוויתי את אוכלוסיית העולות לאוכלוסייה שקראנו לה ותיקות, כלומר אוכלוסייה היהודית בניכוי אוכלוסיית העולות.
<נורית כהן יחימוביץ: עבירות אלימות במשפחה שעליהן אדבר הן עבירות בין בני זוג שבהם הקורבן היא אישה, כאשר צריך לציין שאני לא יודעת מיהו בן הזוג של האישה.
<נורית כהן יחימוביץ: קיבלנו נתונים מהמשטרה על תיקי אלימות במשטרה ואני לא יודעת האם בן הזוג שהפעיל את האלימות היה עולה או ישראלי ותיק, אין הבחנה בתוך הנתונים בין שתי האופציות האלה.
<נורית כהן יחימוביץ: צריך להדגיש שאני מדברת פה היום על עבירות מדווחות בלבד כי יש אפשרות שאוכלוסיות מסוימות יש בהן שיעורי דיווח שונים על עבירות אלימות במשפחה.
<נורית כהן יחימוביץ: כפי שאמרתי יש לנו נתונים של משטרת ישראל על מספר תיקים ועל מספרי עבירות בתיקי אלימות במשפחה.
<נורית כהן יחימוביץ: אראה לכם פילוחים לפי שנים ולפי סוגי עבירות.
<נורית כהן יחימוביץ: חשוב לי להגיד שיש עוד מידע שהייתי רוצה להביא ולא הבאתי, קודם כל ביקשתי ממשטרת ישראל נתונים על עולות חדשות יותר וחדשות פחות, או אפשר לקרוא להן עולות חדשות ועולות ותיקות, כלומר פילוח לפי שנת עליה ובעצם מחלקת הסטטיסטיקה של המשטרה אמרה לנו שאין להם אפשרות לספק לנו נתונים כאלה.
<נורית כהן יחימוביץ: יכול להיות ששיעורי אלימות במשפחה שונים בין עולות חדשות יותר וחדשות פחות.
<נורית כהן יחימוביץ: בנוסף על כך, נושא מאוד מרכזי שהעסיק אותנו בזמן ניתוח הנתונים, זה העובדה שמשטרת ישראל כמדיניות לא מסכימה להעביר פילוח של נתונים לפי ארצות מוצא.
<נורית כהן יחימוביץ: הנימוק שהמשטרה מסרה לסירוב הזה הוא שהם רוצים להימנע מתיוג של אוכלוסיות, תיוג שיכול להזיק לאוכלוסיות, לפגוע ברגשותיהם וכדאי להעלות את זה לדיון האם באמת זה מוצדק, כי על הצד השני של המאזן נמצאת התועלת שבפילוח נתוני העולים לפי ארצות מוצא, כי יש בעצם שימוש לנתונים האלה בבניית תכניות טיפול ומניעה.
<נורית כהן יחימוביץ: אני רוצה לפתוח בנתונים העדכניים ביותר, משנת 2016, כאשר קודם כל חשוב לציין שביקשנו נתונים על אלימות במשפחה, השווינו את הנתונים האלה לקבוצת הגיל של 20 ומעלה, זה הגיל שרלבנטי לאלימות במשפחה.
<נורית כהן יחימוביץ: שיעור העולות שגילן 20 ומעלה מכלל אוכלוסיית העולות והוותיקות היה ב-2016 24%.
<נורית כהן יחימוביץ: אלה הנתונים של המשטרה על אלימות במשפחה כנגד עולות וכנגד ותיקות, אנחנו יכולים לראות שבסוגי עבירות שונים יש שיעור עבירות שונה של עולות מתוך כלל העולות והוותיקות.
<נורית כהן יחימוביץ: הנתון שהכי קופץ לעין כאן זה שעבירות כלפי אדם יש להן ייצוג יתר בקרב עולות.
<נורית כהן יחימוביץ: עבירות כלפי אדם זה רצח, ניסיון לרצח, הריגה וגרימת מוות ברשלנות, כאשר 36% ממקרי העבירות כלפי אדם שהיו ב-2016 נעשו כלפי עולות.
<נורית כהן יחימוביץ: אני רוצה לעבור למבט כללי על העשור האחרון, נתוני 2007 עד 2016 של אלימות כלפי נשים בגיל 20 ומעלה.
<נורית כהן יחימוביץ: לקחנו את תיקי אלמ"ב שקיבלנו מהמשטרה, את כל הנתונים, כלפי עולות וכלפי ותיקות והשווינו אותם לגדלי האוכלוסיות הרלבנטיות כפי שנמסרו לנו על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
<נורית כהן יחימוביץ: המטרה שלנו הייתה לחשב את מספר תיקי האלימות במשפחה לכל 100,000 נשים מכל אחת מהאוכלוסיות האלה, והנתונים האלה מוצגים כאן בתרשים כאשר העמודות האדומות מייצגות את אוכלוסיית העולות והעמודות הכחולות מייצגות את אוכלוסיית הוותיקות.
<נורית כהן יחימוביץ: אפשר לראות שבכל אחת מהשנים שבין 2007 ו-2016 היו יותר תיקי אלימות במשפחה כלפי עולות מאשר כלפי ותיקות.
<נורית כהן יחימוביץ: אם ניקח כדוגמה את 2016, בשנה הזאת היו 562 תיקים של אלימות במשפחה לכל 100,000 עולות יחסית ל-470 תיקים לכל 100,000 ותיקות.
<נורית כהן יחימוביץ: הפער הזה נמשך במהלך כל השנים ואנחנו רואים שהפער הזה לא מצטמצם עם השנים.
<נורית כהן יחימוביץ: בהסתכלות על סוגי העבירות אנחנו מיד נראה שיש עבירות מסוימות שהשכיחות שלהן בקרב עולות יותר גדולה מאשר בקרב ותיקות.
<נורית כהן יחימוביץ: למשל בעבירות נגד גוף, שזו אחת העבירות היותר שכיחות, יש לנו שכיחות גבוהה, בערך שליש מהעבירות מבוצעות כלפי עולות.
<נורית כהן יחימוביץ: אלה שלושת סוגי העבירות הנפוצים ביותר גם כלפי עולות וגם כלפי ותיקות.
<נורית כהן יחימוביץ: אתם יכולים לראות את סדר הגודל הגדול של עשרות אלפי תיקים.
<נורית כהן יחימוביץ: יש גם עבירות שהן פחות שכיחות בקרב עולות וותיקות, אתם יכולים לראות כאן את הסקאלה השונה.
<נורית כהן יחימוביץ: הן אמנם פחות שכיחות אבל חלק מהן חמורות מאוד.
<נורית כהן יחימוביץ: שימו לב למשל לקטגוריה של עבירות מין.
<נורית כהן יחימוביץ: אני רוצה באופן מיוחד להפנות את תשומת הלב לעבירות נגד אדם, שבהן יש 137 תיקים אבל שיעור העולות בהם הוא מאוד נכבד, ותיכף נעמיק קצת יותר לתוך השיעור הזה.
<נורית כהן יחימוביץ: התרשים שלפנינו מתמקד בשיעור תיקי אלימות במשפחה כלפי עולות מכלל תיקי העולות והוותיקות כאשר מה שקודם כל חשוב להשוות את התיקים של העולות לשיעורן בכלל האוכלוסייה.
<נורית כהן יחימוביץ: נתחיל מהעובדה ששיעור העולות בכלל האוכלוסייה היהודית בעשר השנים האחרונות היה בממוצע 23.5% וזה מסומן כאן על ידי הקו האדום.
<קריאה: מי שעלה משנת 1989 או משנת 1990?
<נורית כהן יחימוביץ: מי שעלה מ-1989.
<נורית כהן יחימוביץ: בעצם זה הקו האדום כאן, ואפשר לומר שכל מה שמעל לקו האדום זה ייצוג יתר של עולות בתיקי אלמ"ב.
<נורית כהן יחימוביץ: שוב כמובן מה שקופץ לנו ראשון זה עבירות נגד אדם, 47% מתיקי אלימות במשפחה הם כלפי עולות, בעשר השנים האחרונות, וזו לא העבירה היחידה שבה יש ייצוג יתר, גם בעבירות נגד גוף, וגם בעבירות כלפי המוסר יש 30% מהתיקים במסגרת אלימות במשפחה, יחסית לזה שרק 23.5% מהנשים בגיל הרלבנטי בארץ הן עולות.
<נורית כהן יחימוביץ: מאחר ועבירות נגד אדם הן החמורות ביותר, אני רוצה להראות קצת יותר בפירוט את 137 התיקים.
<נורית כהן יחימוביץ: אפשר לראות שבכל שנה היה מספר שונה של עבירות כלפי אדם, אבל יש כמה שנים שבהן היו יותר תיקים כלפי עולות מאשר כלפי ותיקות.
<נורית כהן יחימוביץ: אם תסתכלו למשל על 2010 או על 2012 ו-2015, אלה שנים שבהן מספר הקורבנות של עבירות כלפי אדם בקרב עולות היה אפילו גדול יותר מאשר של הוותיקות.
<נורית כהן יחימוביץ: לסיום אני רוצה בכל זאת להראות לכם נתונים מפולחים לפי ארצות מוצא, זה לא נתונים של המשטרה, אלא נתוני משרד העלייה.
<נורית כהן יחימוביץ: שוב, גם כאן יש בכל שנה מספר שונה של נרצחות, אבל מה שהכי חשוב לומר כאן זה שבכל 10 השנים האחרונות, כל העולות שנרצחו על ידי בני זוגן היו יוצאות אתיופיה או חבר העמים, כך שיש טעם בפילוח לפי ארצות מוצא ואני יכולה עוד להוסיף על זה שמאז תחילת 2017, בין ינואר ליוני 2017 נרצחו עוד שתי עולות ושתיהן יוצאות חבר העמים.
<נורית כהן יחימוביץ: המסמך המלא נמצא באתר מרכז המחקר והמידע של הכנסת, אפשר לקרוא שם את כל הנתונים ותודה על ההקשבה.
אברהם נגוסה: הצטרף אלינו יו"ר האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג, חבר הוועדה.
אברהם נגוסה: אנחנו כרגע קיבלנו את ממצאי הממ"מ בנושא אלימות כלפי עולות חדשות.
אברהם נגוסה: נשמע עכשיו את הארגונים ולאחר מכן ניתן למשרדי הממשלה להתייחס לבעיות שהועלו על ידי הארגונים.
אברהם נגוסה: האם אתה רוצה להתייחס?
יצחק הרצוג: אני רוצה לשמוע.
אברהם נגוסה: מארגון קעליטה ג'ואנה דיאן.
<ג'ואנה דיאן: שלום אני מארגון קעליטה, ארגון הגג של העמותות העוזרות לעולים מצרפת.
<ג'ואנה דיאן: אני רוצה לדבר על שתי נקודות.
<ג'ואנה דיאן: דבר ראשון הוא הבדלי התרבות באלימות שגם מעלים הבדלים בתוך האלימות, ואם מדובר על הנימוס האירופאי, הצד השני של המטבע זה שגם האלימות יכולה להיות מאוד מנומסת, לא ראיתי במסמך הזה נושא של אלימות נפשית והרבה פעמים אני יכולה להגיד שאתה אפילו יכול להגיע למשטרה או לסביבה ולהתלונן על אלימות ואנשים נתקעים עם השאלה 'אבל הוא הרים יד' 'אבל הוא הרביץ?' וכל עוד אין את התשובה שכן, אז אין התייחסות.
<ג'ואנה דיאן: זה דבר מאוד מצער.