GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דוד גרדוביץ: כרגע הפיילוט באמת, אני רק אומר להורים "מותר לכם לדבר", כפי שמרינה אמרה "לדבר על החששות, על הפחדים", ומיד מדברים.
<דוד גרדוביץ: כשמדברים על עידוד העליה מדברים על הכל, מדברים על הבעיות הכלכליות, בריאות, אוניברסיטאות, על המשפחה.
<דוד גרדוביץ: האימהות לא דיברו, ואני חושב שפה התחלנו, פתחנו משהו חדש ואני חושב שזה כיוון נכון לחזק, לתת אפשרות לאימהות ולהורים באופן כללי על הבעיות שהולכות להיות ועל הפחדים לפני העליה.
<מרינה רוזנברג: זה מה שהתחלנו ועשינו בשנה וחצי האלה.
<מרינה רוזנברג: אבל להבא יש לנו גם כן, כשחזרתי מארצות הברית ראיתי עוד דבר מאוד מעניין ומסקרן, וזה מה שדיברתי עליו עם המדען הראשי, לבדוק האם יש משהו או אין משהו בזה, הוא אמר שזה שווה בדיקה וזה מאוד מעניין ואני אספר לכם.
<מרינה רוזנברג: לא ראיתי את זה לפני שנה וחצי, אבל בזמן האחרון התחלתי להיפגש עם החבר'ה הצעירים, היהודים הצעירים ברחבי העולם, הדור השני של המהגרים מרוסיה וגם מישראל, שהתחילו לסובב פנים לישראל, התחילו לדבר על ישראל.
<מרינה רוזנברג: חלק מהם עולים לבד, המשפחה נשארת שם והילדים מגיעים לפה.
<מרינה רוזנברג: שאלתי אותם "למה, מה הסיבה, נולדת בניו יורק, הגעת לפה" מחפשים משמעות.
<מרינה רוזנברג: הבאתי לכם כדוגמה אחד כזה, תומר בר לב, שגם היה איתי בניו יורק וגם ראה את החבר'ה שעכשיו מכינים את עצמם לעליה, וגם צריך לשים לב לזה ולהיות עם היד על הדופק לבדוק האם זו לא מקריות, האם זו תופעה, ואחרי שאנחנו נבדוק גם צריך לפתח תכניות חדשות לקהל הזה.
<מרינה רוזנברג: בבקשה תומר.
<תומר בר-לביא: תודה רבה.
<תומר בר-לביא: שוב כמו שמרינה אמרה, קוראים לי תומר בר-לביא, אני בן 27 ולפני שש שנים עליתי לארץ מארצות הברית.
<תומר בר-לביא: אני בעצם דור שני למהגרים מברית המועצות שהגיעו לארצות הברית במקום לישראל.
<תומר בר-לביא: אני יכול להגיד קודם כל שהאוכלוסייה של היהודים הצעירים בארצות הברית בכלל, זו אוכלוסייה מאוד מעניינת שצריך לדעת איך לגשת אליהם ולדבר איתם, ובמיוחד האוכלוסייה כמוני, שההורים שלהם הגיעו לארצות הברית, כשזה אוכלוסייה טיפה אחרת.
<תומר בר-לביא: כי הזהות היהודית באמת היא זהות חזקה בקרב הרבה מהצעירים האלה שהוריהם הגיעו מברית המועצות, וזו זהות יהודית טיפה אחרת מהזהות היהודית שבקרב יהודים אמריקאים שהם שם כבר כמה דורות.
<תומר בר-לביא: אני יכול להגיד שאני בעצמי בתור בחור צעיר שגדל בקנזס במרכז ארצות הברית, לא היו שם המון יהודים וכן חיפשתי מקום שאני ארגיש באמת בבית.
<תומר בר-לביא: כשהתחלתי להתחבר לישראל וכשביקרתי בארץ, אז הבנתי שבאמת הבית שלי זה פה בארץ ואני חושב שזה משהו שיכול לדבר להרבה אנשים שמחפשים קצת את המקום שלהם בעולם בגיל הצעיר הזה, ובמיוחד לילדים של מהגרים, שגם שם ההורים שלנו לא בהכרח היו מקובלים ולא בהכרח הרגישו שם בבית.
<תומר בר-לביא: אני חושב שזה מאוד מיוחד גם להיות פה.
<תומר בר-לביא: תודה רבה ואני מקווה שנוכל לדבר עם האוכלוסיות האלה ולעזור להם להגיע לארץ.
<מרינה רוזנברג: בעצם זה מאוד מעניין.
<מרינה רוזנברג: כשהיינו שם באו אלי כמה חבר'ה כאלה והתחילו לספר את הסיפור.
<מרינה רוזנברג: האמת שלא האמנתי.
<מרינה רוזנברג: אחד, אוקיי, הבאנו אותם, ומשם מגיעים אנשים שלא מכירים אחד את השני, ומדברים על אותם דברים.
<מרינה רוזנברג: אז יכול להיות שצריך לכלול גם כן את האוכלוסייה הזאת וזה יעזור לנו.
<מרינה רוזנברג: זה מה שאנחנו עושים, זה מה שהמחלקה לעידוד העליה עושה, היא פונה לכל היהודים בעולם.
<מרינה רוזנברג: אנחנו מחזקים את הזהות היהודית, אנחנו פותחים כיתות אולפן ואנחנו מספרים את האמת על ישראל.
<מרינה רוזנברג: זו המטרה שלנו.
<מרינה רוזנברג: אני בטוחה שאדם שמגיע לפה חייב לדעת בדיוק מה מחכה לו.
<מרינה רוזנברג: כי אני גם כן כמו חלק עברתי את זה, ואני יודעת מה זה עליה.
<מרינה רוזנברג: לעבור מדירה לדירה זה מאוד קשה.
<מרינה רוזנברג: ממדינה למדינה זה בכלל.
<מרינה רוזנברג: התכניות לנשים זה דבר חדש שאנחנו התחלנו ונמשיך עם זה.
<מרינה רוזנברג: נבדוק את הדור השני במדינות שונות, נעשה סקר גם כן ועל בסיס הנתונים נבנה תכניות מתאימות לגיל הזה, ונמשיך לחקור הלאה, יכול להיות שאנחנו נמצא עוד דברים שלא נגענו, שפספסנו אותם בדרך.
<מרינה רוזנברג: במהלך השנה גם פיתחנו משחק, אמנם הוא עדיין רק ברוסית אבל אנחנו נתרגם אותו, משחק ל-120 שנה לתנועה הציונית.
<מרינה רוזנברג: פה 120 צעדים במשחק, הדמויות שם הן גולדה מאיר, בן גוריון, במקום קובייה יש סביבון, וכל ההיסטוריה של התנועה הציונית מבזל עד ירושלים.
<מרינה רוזנברג: במשחק הזה משחקים עכשיו בג'וינט, משחקים עכשיו בצפון אמריקה, עכשיו קיבלנו הזמנה מהסוכנות, הם רוצים גם כן את המשחק הזה כדי להשתמש בו במחנות הקיץ שלהם.
<מרינה רוזנברג: השלב הבא הוא שאנחנו נתרגם אותו לשפות ונפיץ, אני חושבת שזה דבר מאוד מעניין, כייפי ודבר חדש.
<מרינה רוזנברג: אני רוצה לפנות לכבוד היושב ראש.
<מרינה רוזנברג: יש לנו הצעה.
<מרינה רוזנברג: המחלקה לעידוד העלייה, ההסתדרות הציונית העולמית, אנחנו פונים אליכם עם הצעה לסדר היום.
<מרינה רוזנברג: אנחנו כולם יודעים שבשנה הבאה יש 70 שנה למדינת ישראל.
<מרינה רוזנברג: אז למה לא לגבש את החבילה לעולים וגם כן לעשות שנת 70 לעלייה יחד.
<מרינה רוזנברג: יש פה הצעה, ההסתדרות הציונית - - - את ממשלת ישראל לקדם חוקים ותקנות במטרה לייצר חבילת הטבות לעולים ותושבים חוזרים כעידוד העליה והחזרה לישראל בשנת השבעים לקום המדינה.
<מרינה רוזנברג: אנחנו נגיש לכם את ההצעה, ואם תסכימו ותרצו, אנחנו נשב ונדון יחד עם משרד הקליטה, יחד עם הגורמים הרלבנטיים האחרים.
<מרינה רוזנברג: תודה רבה לכם.
<מרינה רוזנברג: אני מעבירה את הכדור לסגן יושב-הראש של ההסתדרות הציונית העולמית.
אברהם נגוסה: לפני דבריו של מר יעקב חגואל, חברת הכנסת טלי פלוסקוב.
טלי פלוסקוב: אני מתנצלת, מאוד הייתי רוצה לשמוע אותך, אבל מה לעשות צריך לרוץ לוועדה הבאה.
<יעקב חגואל: באנו מאותה עיר, זה בסדר.
טלי פלוסקוב: באמת באנו מאותה עיר ועם אותן המטרות, יעקב.
טלי פלוסקוב: אבל אני לא רוצה להיות רחבה במיוחד לאור כל מה ששמעתי עכשיו, אני רק רוצה להגיד לכם ארבע מילים.
טלי פלוסקוב: אני באתי לכאן לחזק אתכם, אני באתי לכאן לחבק אתכם, אני באתי לכאן לתמוך בכם ובאתי לכאן להודות לכם.
טלי פלוסקוב: תודה רבה לכם על העבודה הנפלאה שאתם עושים וכל מה שאתם חושבים שאנחנו כחברי כנסת יכולים להיות כח עזר לכם, אנחנו תמיד לרשותכם.
אברהם נגוסה: זו הציונות, כמו שהרצל אמר "אם תרצו אין זו אגדה".
אברהם נגוסה: עולה מאתיופיה, ומברית המועצות, אנחנו פה במדינת ישראל.
אברהם נגוסה: בבקשה, ממלא מקום יו"ר ההסתדרות הציונית.
<יעקב חגואל: ראשית, לי לא הייתה ולא תהיה אף פעם הזכות לעלות לארץ ישראל.
<יעקב חגואל: אני אומר את זה בקנאה, כי אני נולדתי להורים שנולדו כאן, ואני שמח לחיות כאן ושמח לגדול כאן, אבל אני גאה בכם, מי שעזב את המדינה שהוא נולד בה, והגיע למולדת האמיתית שלו, הגיע הביתה.
<יעקב חגואל: זה לא פשוט, אני גאה בכם על העליה ועל מה שאתם עושים בשביל העליה.
<יעקב חגואל: תראו, אני הולך לדבר פה על דברים שהם פחות נחמדים.
<יעקב חגואל: לצערנו בעשר השנים האחרונות ישנם יותר אירועים אנטישמיים, כל שנה מהשנה שקדמה לה.
<יעקב חגואל: זאת אומרת כל שנה ישנם יותר אירועים אנטישמיים, ישנה עלייה באנטישמיות בעשר השנים האחרונות.
<יעקב חגואל: הנתונים מאוד מדאיגים, אני לא רוצה להתחיל לדבר פה על אחוזים, אני רק אומר לכם שאנחנו מודאגים, אני מודאג מהנתונים שאני רואה, לא רק מזה שהאנטישמיות עולה, מהתגובות שלנו כעם על האנטישמיות.
<יעקב חגואל: אני אגיד פה נתון שבחדר הזה היושב ראש שמע אותי אומר כמה פעמים.
<יעקב חגואל: 74% מהיהודים שנפגעו באלימות האנטישמית לא מדווחים עליהם לשום גורם רשמי.
<יעקב חגואל: זאת אומרת, ילד חוטף מכות בדרך לבית הכנסת, הדבר היחיד שאבא שלו עושה זה מחבק אותו, ובמקרה הטוב הוא אומר לו "זה המחיר להיות יהודים בגולה".
<יעקב חגואל: הוא לא הולך למשטרה, הוא לא הולך לקב"ט, הוא לא הולך לשום גורם רשמי ומדווח על כך.
<יעקב חגואל: ואני אומר לכם, זה נתון שמדאיג אותי.
<יעקב חגואל: זה מדאיג אותי בעיקר לאור מה שאנחנו שמענו פה משתי החברות שלי, גם גוסטי וגם מרינה, אני מודאג כי אני אומר לכם שהנתונים האלה שאנחנו חוששים ללכת עם סממנים יהודיים ברחובות, לא רק באירופה.
<יעקב חגואל: אני אומר לכם, חזרתי מצרפת לפני מספר שבועות, ואני אומר לכם שראיתי פחות מזוזות בחלק החיצוני של הבתים של היהודים.
<יעקב חגואל: במקרה הטוב, המזוזה היא בחלק הפנימי של הבית, ובמקרה הגרוע אין מזוזה בכלל, אלה דברים שלא היו בצרפת.
<יעקב חגואל: אני אומר לכם את זה מתוך חשש שלי ללכת במקומות מסוימים עם כיפה על הראש באירופה, מתוך חשש של יהודים לומר שהם יהודים, מתוך חשש של סטודנטים בצפון אמריקה, לא רק באירופה.
<יעקב חגואל: בצפון אמריקה היום הסטודנטים היהודיים מסתירים את השמות שלהם, משנים את השמות שלהם ברשתות החברתיות.
<יעקב חגואל: קוראים לעצמם בשמות עם הגהה לא יהודית.
<יעקב חגואל: החשש הזה הוא מתוך כך שאנשים חוששים מהאנטישמיות הגואה ומסתירים את היהדות שלהם, והתוצאה לכך תהיה, וכבר אפשר לראות אותה, אותה התבוללות שהיא גם כך היום גדולה, היא תהיה גדולה יותר, היא תהיה גדולה יותר כי אנשים חוששים להיות יהודים, אנשים לא הולכים עם סממנים יהודיים, אנשים לא הולכים למוסדות יהודיים, ובסוף זו התבוללות.
<יעקב חגואל: זה דבר שכולנו כאן, כל מי שיושב בציון ומי שלא יושב בציון בשלב הזה של החיים צריך להבין שזו המטרה המרכזית שלנו היום, ומה שדיברו פה שתי החברות שלי לפני כן זו בדיוק הנקודה.
<יעקב חגואל: אנחנו צריכים להעצים את הזהות היהודית, אנחנו צריכים להעצים את הגאווה היהודית.
<יעקב חגואל: אנחנו צריכים לחבר את היהודים לישראל ולעברית, ואם לא, אנחנו מאבדים את העם שלנו.
<יעקב חגואל: יש ביטוי שאני לא אוהב להשתמש בו אבל אני לצערי משתמש בו – זו שואה שקטה.
<יעקב חגואל: זו שואה שקטה.
<יעקב חגואל: היהדות הולכת ונגמרת ואנחנו גומרים אותה ואחת הסיבות ואחד הקטליזטורים לזה זו האנטישמיות.
<יעקב חגואל: אני מצטער שאני הורס שמחות, אבל אני רוצה לספר לכם קצת מה ההסתדרות הציונית עושה בשנים האחרונות כדי להיאבק בנגע הזה.
<יעקב חגואל: בראש ובראשונה אנחנו כולנו הולכים עם הפלסטיקים האלה בכיסים וכולנו הופכים להיות כפר גלובלי, ולצערנו יש יתרונות רבים לאינטרנט, אבל לצערנו יש גם חסרונות.
<יעקב חגואל: אחד החסרונות, האינטרנט והרשתות החברתיות הפכו להיות פלטפורמה מגעילה לאנטישמיות.
<יעקב חגואל: אנחנו בעניין הזה הקמנו מרכז תקשורת למאבק באנטישמיות, שמתעסק בעיקר במדיה הדיגיטלית בכל נושא הרשתות החברתיות.
<יעקב חגואל: יש לנו גם אנשי מקצוע שעובדים שם, אבל בעיקר מתנדבים שמגיעים לכאן להתמחויות במסגרת תכניות שונות, בעיקר "מסע" ומאתרים מסרים אנטישמיים ברשת ומתמודדים איתם.
<יעקב חגואל: דבר שני, אנחנו באותו עניין, יש לנו קורסים למאבק באנטישמיות בציבור הישראלי.
<יעקב חגואל: יש לנו שיתוף יפה מאוד עם הרשויות המקומיות פה בארץ ואנחנו עורכים קורסים למאבק באנטישמיות לקהלים שונים, בעיקר לקהלים שדוברים שפות, אבל לא רק.
<יעקב חגואל: זה דרך אגב לא רק לצעירים, אנחנו עושים את זה גם לגיל השלישי ואנחנו בהקשר הזה נותנים מלחמה שערה.
<יעקב חגואל: אנחנו לא נותנים את הלחי השניה.
<יעקב חגואל: אנחנו פה בהקשר הזה לא אומרים "אין מה לעשות, זו גזרה משמיים, האינטרנט, וזהו", לא.
<יעקב חגואל: אנחנו פה נותנים פייט ויש בעניינים האלה הרבה מאוד תוצאות.
<יעקב חגואל: בגלל מצוקת הזמן אני לא אתן דוגמאות, אבל בהחלט יש פה הרבה מאוד דברים.
<יעקב חגואל: אנחנו עושים ברחבי העולם כנסים אזוריים למאבק באנטישמיות.
<יעקב חגואל: אנחנו עושים כמעט כל שנה כנס אזורי באירופה, כנס אזורי בארצות הברית, כנס אזורי בדרום אמריקה ובאזורים שונים בעולם.
<יעקב חגואל: בהקשר הזה אני רוצה לומר לכם שאני נכנסתי לתפקיד, חשבתי שהכנסים יהיו ללא יהודים, שהכנסים יהיו לכל מיני אוהבי ישראל שבאים להירתם לעניין.
<יעקב חגואל: לצערי טעיתי.
<יעקב חגואל: אנחנו צריכים להעיר את העם שלנו.
<יעקב חגואל: העם שלנו שם את הראש בחול.
<יעקב חגואל: כשאני בא לראש קהילה יהודית ואומר לו "תקשיב, יש לי פה אקסל עם נתוני אנטישמיות אצלך, במדינה שאתה ראש הקהילה שלה" והוא אומר לי "עזוב, אל תפריע לנו פה, אל תפחיד לי את האנשים.
<יעקב חגואל: הם לא צריכים לדעת על זה" ואני אומר לכם, זה הקהל שלנו היום.
<יעקב חגואל: אנחנו מנסים להעיר את העם שלנו, את העם היהודי להבין מה קורה אצלו ברחוב, להבין מה קורה עם הנוער שלו ולהתעורר ולהיאבק בכך, וזה כרגע הקהל הראשוני שאנחנו נוגעים בו, כמובן אנחנו גם מתעסקים עם קהלים אחרים, אבל צריך קודם להעיר את עצמנו.
<יעקב חגואל: אנחנו משלבים את כל הכוחות של ההסתדרות הציונית במאבק הזה.
<יעקב חגואל: יש להסתדרות הציונית היום מעל 200 מורים שליחים שיוצאים מפה מישראל ומשמשים כמורים בבתי הספר היהודיים ברחבי העולם.
<יעקב חגואל: בעוד 20 דקות יש ועדת חינוך שיוצגו הדברים האלה שם.
<יעקב חגואל: בהקשר הזה אנחנו רותמים את כל שליחי המוסדות הלאומיים, יש היום כ-1,000 שליחים של הסוכנות היהודית בלבד ברחבי העולם, גם שליחים למחנות הקיץ, גם שליחים בכלל, ובהקשר הזה אנחנו רותמים את כולם למאבק החשוב הזה ואנחנו בהחלט לא עוזבים אבן שאי אפשר להזיז אותה בעניין הזה.
<יעקב חגואל: יש לנו מושג שנקרא "דואר אדום", שבו אנחנו נותנים מייל, אפשרות לאנשים לעדכן אותנו על אירועי אנטישמיות.
<יעקב חגואל: לצערנו ישנם עשרות ומאות אירועי אנטישמיות בעולם, רובם הגדול לא מדווח כמו שאמרתי.
<יעקב חגואל: אנחנו בהקשר הזה נותנים פלטפורמה, גם אפליקציה וגם מייל אדום שיהיה אפשר לדווח לנו על אירועים ואנחנו כמובן מסונכרנים עם כל הארגונים שעוסקים במאבק באנטישמיות בארץ ובעולם, וגם עם מוסדות הביטחון של ישראל, שהשתיקה יפה להם בחדר הזה.
<יעקב חגואל: אנחנו כמובן מנסים להעלות את המודעות, דיברתי על זה.
<יעקב חגואל: זהו, אני אומר לכם, כל אחד ואחת מאיתנו צריכים להעיר את העם היושב בציון והעם שכרגע עוד לא יושב בציון בשלב הזה של החיים, ולראות איך אנחנו נלחמים בנגע הזה.
אברהם נגוסה: אנחנו גם רוצים לשמוע ממשרד החוץ.
אברהם נגוסה: יש לנו את הנציגה הגברת שירן יהב.
<שירן יהב: אני מחטיבת התפוצות במשרד החוץ.
<שירן יהב: מבחינת המשרד, יש לנו ציפייה מכל הנציגים להיות נוכחים במוסדות השונים של הקהילה במקום של הנציגות.
<שירן יהב: אנחנו רואים בקהילה היהודית כקהל ראשון לחיזוק הזהות והקשר עם ישראל.
<שירן יהב: כל ראש נציגות וכל דיפלומט בהכשרתו עובר הכשרה גם בנושא הזה.
<שירן יהב: יש פרוטוקול כתוב גם שכל נציג מקבל איתו.
<שירן יהב: כחלק מהגדרת התפקיד, רואים חלק במעורבות בחיי הקהילה, במיוחד זה קורה גם בקהילות היותר קטנות.
<שירן יהב: מצפים מהם להיות קשובים לכל האתגרים והקשיים של הקהילה ובמידת הצורך להפעיל את הכלים הדיפלומטיים, אם מדובר ב- - - אנטי דתית למשל, מפעילים את הכלים ונפגשים עם השרים השונים, - - - על מצב הביטחון של הקהילות ובמידת הצורך פונים לגורמי האכיפה בקהילה ובדרך כלל יש הקשבה לנושא.
<שירן יהב: במישור הקונקרטי, אנחנו מארחים כל שנה סמינר דיפלומטי של מנהיגות יהודית צעירה ממדיניות שונות, השנה זו הייתה השנה ה-18, בדיוק סיימנו את הסמינר לפני כשבועיים.
<שירן יהב: היו לנו נציגים מהודו, מצ'ילה, מהרפובליקה הדומיניקנית ועוד כ-20 מדינות אחרות, שזה הזדמנות וכלי לפתח את המנהיגות היהודית גם בקהילות הקטנות, ולשמור על קשר שמתפתח אחר כך גם בין המדינות עצמן, גם מול המשרד ולאורך השנים.
<שירן יהב: ברמה האישית מאוד מרגש להיות כאן, בחדר שכולו מתעסק בנושא הזה.
<שירן יהב: תודה לכם.
אברהם נגוסה: הדובר הבא שלנו, עורך דין ארסן אוסטרובסקי מהקונגרס היהודי הישראלי.
<ארסן אוסטרובסקי: תודה רבה חבר הכנסת נגוסה.
<ארסן אוסטרובסקי: אני עולה חדש, עכשיו אני עובד - - - מדבר באנגלית, להלן תרגום חופשי של דבריו: תאודור הרצל, שהיה כאן לפני מספר דקות, אמר ב-1897 "בבזל ייסדתי את מדינת היהודים", אם הייתי אומר את זה בקול היום, הייתי נענה בצחוק גדול.
<ארסן אוסטרובסקי: אם לא בעוד חמש שנים, בוודאי בעוד 50 שנים - - - ובכן, 51 שנים מאוחר יותר, ב-1948 בישראל נוסדה המדינה היהודית.
<ארסן אוסטרובסקי: לו הרצל היה רואה זאת היום, 120 שנים אחרי המילים שלו, את המדינה היהודית והדמוקרטית החזקה שכולנו צריכים להיות גאים בה.
<ארסן אוסטרובסקי: אבל אנחנו צריכים לזכור את הסיפור - - - הסיפור של אומץ וחופש, של אנשים שאחרי 3,000 שנים בגלות, עם פוגרומים, שואה, רדיפה, לבסוף שבים לארץ אבותיהם.
<ארסן אוסטרובסקי: אז אתם מפקפקים האם אנחנו יהודים, כאן בישראל, בצפון אמריקה, באירופה או במקום אחר, ציונות היא הדבק שמאחד את כולנו יחדיו.
<ארסן אוסטרובסקי: בהתייחסות זו אני רוצה להודות ליעקב חגואל והקונגרס, והכנסת, אשר מחדדים את הפוקוס על המצב בקהילות היהודיות הקטנות.
<ארסן אוסטרובסקי: אנחנו צריכים לזכור כשאנחנו מדברים שזה לא רק צפון אמריקה, זה לא רק מערב אירופה.
<ארסן אוסטרובסקי: יש לנו קהילות יהודיות קטנות בנוסף במזרח וצפון אירופה, שמשוועות לעזרה, הן רוצות להישמע, ורוצות להיחשב כחברים שווים בקהילות היהודיות - - - אם אנחנו רוצים לעודד עליה בקהילות אלה, ראשית אנחנו צריכים למצוא דרך לחזק אצלם את הזהות היהודית והציונית, כי בלעדי כך לא רק שהם יאבדו את הקשר לישראל אלא גם הזהות היהודית שלהם תדעך גם היא וכך תאבד גם האפשרות לעליה שלהם.
<ארסן אוסטרובסקי: לכן אנחנו צריכים גם להכפיל את מאמצינו וגם - - - ביחד, בשותפות כמילת מפתח בין הכנסת, בין הארגונים הרלבנטיים ובמיוחד עם הקהילות היהודיות - - - עלינו למצוא דרכים להעצים את הקהילות האלה, לחנך אותם לציונות, על ההיסטוריה היהודית ועברית, במיוחד בין הדור הצעיר.
<ארסן אוסטרובסקי: אנחנו צריכים להביא אותם לכאן בתכניות כמו "מסע", כמו "- - - ישראל" - - -אינני יודע את המספרים המדויקים אבל זה רק אחוז קטן ממה שמגיע מאירופה.
<ארסן אוסטרובסקי: עלינו להכפיל את המאמץ בהתייחס לכך.
<ארסן אוסטרובסקי: אנחנו צריכים להפוך את החינוך היהודי ליותר שווה לכל נפש ויותר נגיש.
<ארסן אוסטרובסקי: אנחנו צריכים לספק אימונים ומקורות, להראות שאכפת לישראל, עלינו להקשיב להם, אנחנו צריכים שחברי כנסת יצאו במשלחות לקהילות הללו, לשליחים שיגיעו לשם, אבל יותר מכל והחשוב ביותר, עלינו לייצר איתם דיאלוג, לא מונולוג, כיון שזו שיחה דו צדדית.
<ארסן אוסטרובסקי: אני חושב שמוקדם יותר ראינו שציונות נתפסת כמילה מלוכלכת מצד - - - ועדיין מחפשים - - - אלה מכם שאולי אף שמעו את נשיא צרפת מקרון לפני כמה ימים, שאמר כי אנטי ציונות היא החייאה מחדש של אנטישמיות.
<ארסן אוסטרובסקי: ישנם כמה, אפילו בתוך הקהילה היהודית, שנמנעים מלהשתמש במילה "ציונות" היום.
<ארסן אוסטרובסקי: עלינו להפוך זאת, עלינו לטייב את הציונות למה שהיא באמת, שאיפה יפה וחזקה שמחברת בין אנשים.
<ארסן אוסטרובסקי: - - - למדינת ישראל, - - - אמר, ואני מצטט "זה נכון שאנחנו שואפים למולדתנו העתיקה, אבל מה שאנחנו רוצים במולדתנו העתיקה היא פריחה מחודשת של הרוח היהודית" בואו נשתמש בכך כ- - - כאן בכנסת עם הקהילות היהודית, עם חברי הכנסת מהמפלגות השונות, לאשש את הרוח היהודית ולהיות כגשר בין כל היהודים ברחבי העולם.
<ארסן אוסטרובסקי: תודה רבה.
אברהם נגוסה: אנחנו לקראת סיכום אבל אני רוצה לתת הזדמנות למי שרוצה ולא ניתן לו.
<דוד בן נאה: אני חבר ההנהלה הציונית.
<דוד בן נאה: היו כאן ניתוחים מעניינים ומאלפים.
<דוד בן נאה: אבל אני חושב שהגיע הרגע, אולי לקראת סיום לדבר על משהו תכליתי, מעשי, קודם כל יש שותפות עצומה ויפה ומוצלחת בין ההסתדרות הציונית העולמית וממשלת ישראל ויש היום גם עזרה של הממשלה ישירות בחינוך, שליחים מורים וכדומה.
<דוד בן נאה: אבל כאן למרינה הייתה הצעה של אותם 70 שנה לטפל, או לנסות לדבר על תכלס בנושא של עלייה.
<דוד בן נאה: מאחר שבהסתדרות הציונית העולמית, ואני מכיר שרוב הציבור כאן מכיר את זה, מאכלסת בתוך המבנה העצום הזה ההיסטורי אבל החשוב גם כיום, את כל הארגונים היהודיים והציונים בארץ ישראל, זה כולל את ויצ"ו ואמונה ואמי"ת ומכבי, ואת כל הזרמים, רפורמים, קונסרבטיבים, אורתודוכסים, יש לנו הכל.
<דוד בן נאה: הייתי מציע לצרף להצעה שמרינה הציעה דבר מעשי.
<דוד בן נאה: לבוא ולאמר רבותי, ארץ ישראל זועקת לעליה, אבל לבוא ולדבר על דברים ספציפיים שכל ארגון יקבל על עצמו.
<דוד בן נאה: בואו נקים 70 גרעיני עליה, ויש אפשרות לספק את כולם בצרכים שלהם, אם זה צפון, אם זה דרום, אם זה יהודה ושומרון.
<דוד בן נאה: כל ארגון ציוני שנמצא תחת ההסתדרות הציונית, דרך מחלקת העליה, שיוכל לקבל תמיכה לקראת שנת השבעים, 70 גרעיני עליה, כך שכל יהודי יכול למצוא את הסיפוק שלו אם זה גליל, אם זה יהודה ושומרון, אם זה צפון אם זה נגב, אם זה עם ערבים, אם בלי ערבים, בתוך מדינת ישראל.
<דוד בן נאה: כלומר שנבוא עם הצעה מעשית שהוועדה הזו, ועדת העליה, תפנה לממשלת ישראל דרך משרד העליה וכדומה לתמוך בגרעיני עליה, שהשנה ניתן מאמץ מרוכז לנושא של גרעיני עליה דרך מחלקת העליה בהסתדרות הציונית העולמית שיש לנו את הניסיון.
<דוד בן נאה: יש לי במקרה גם את הניסיון האישי אם זה הקמת שכונת מצפה נבו במעלה אדומים, אם זה העלאת הישוב תקוע, באו חבר'ה ואמרו "דוד אנחנו רוצים רק יהודה ושומרון" גרעין לב ציון של בובי בראון היה פה, קיבלנו אותם לתקוע.
<דוד בן נאה: באו חברים אחרים למעלה אדומים, גרעין אחר שרוצה השתלבות עם ערבים בירוחם עם פרופסור אלקסבן.
<דוד בן נאה: בואו נצא עם הצעה אחת לפחות מעשית, רצינית של עליה לארץ ישראל שיספק כל יהודי לפי רצונותיו.
<דוד בן נאה: תודה רבה.
<חיים צופאק: אני מאופק ישראלי.
<חיים צופאק: אני רוצה להודות בראשית קודם כל למשרד העלייה והקליטה שלקח אחריות על כל נושא עידוד העלייה, ולהודות לא פחות למחלקה לעידוד העלייה בהסתדרות הציונית העולמית למרינה, למארק, לעודד על עבודה נהדרת.
<חיים צופאק: מרינה קצת צנועה כי הם מפעילים למעשה 160 אולפנים ברחבי העולם, אולפנים נהדרים, פלטפורמה נהדרת ופעולות נוספות שמעודדות עליה ברחבי העולם ואנחנו כבר מקבלים משובים.
<מרינה רוזנברג: 160 בצרפת.
<מרינה רוזנברג: 270 בכל העולם.
<חיים צופאק: אמת.
<חיים צופאק: אני מתחבר גם למה שנאמר פה על האנטישמיות, אם אני פוגש לאחרונה רופא יהודי מריו שמתעניין באמת בנושא האולפנים, יש לו בת שהיא פה חיילת בודדה בישראל והוא אומר שהוא יותר חושש לבת שנמצאת איתו בריו מבחינת ביטחון אישי, מאשר לבת שמשרתת פה בצה"ל.
<חיים צופאק: תודה רבה.
אברהם נגוסה: היום ציינו 120 שנה להסתדרות הציונית העולמית, אחרי שאנחנו רואים שמדינת ישראל היום היא מדינה חזקה, יהודית ודמוקרטית.
אברהם נגוסה: אנחנו כעם צריכים לחזק יותר את מדינתנו בזה שאנחנו מחזקים את הקשר בין התפוצות למדינת ישראל.
אברהם נגוסה: אחדותנו היא הכוח שלנו ואנחנו זקוקים לתפוצות והתפוצות גם זקוקות למדינת ישראל.
אברהם נגוסה: לכן אנחנו היום קיבלנו את עדכון הפעילות הרחבה של ההסתדרות הציונית בתחומים האלה, חיזוק הזהות הציונית והקשר עם מדינת ישראל ועידוד העליה ומאבק באנטישמיות.
אברהם נגוסה: אלה שלושה תחומים שאנחנו קיבלנו בצורה רחבה ואני רוצה לברך על הפעילות של ההסתדרות הציונית העולמית, לצוות המקצועי, למנהלים שעומדים בראש הארגון הזה.
אברהם נגוסה: ועדת העליה והקליטה רואה את המשימה, את השליחות שמה שאתם עושים בכל העולם כדי לחזק את העם היהודי, לחזק את מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, ויישר כח.
אברהם נגוסה: כפי שאמרתי לכם קודם, היום שתבואו להצבעה על הצעת החוק שמחזקת את הפעילות ואת מדינת ישראל לתת את הגיבוי, את המימון לפעילויות האלה ולכן זה אחד הדברים שאפשר לומר שהכנסת מקדמת את הנושא הזה.
אברהם נגוסה: דבר שני, קיבלנו את ההצעה של הגברת מרינה, לקראת 70 שנה להקמתה של מדינת ישראל.
אברהם נגוסה: אני רק יכול להגיד בשלב הזה שאני מוכן לקחת את ההצעה הזאת יחד עם חבריי חברי הכנסת לבדוק ולבחון מה ניתן לעשות.
אברהם נגוסה: אני לא יכול להתחייב על התוצאה, אבל אני יכול להתחייב על המהלך שנקדם את ההצעה.
<קריאה: יישר כח.
אברהם נגוסה: דבר שלישי, חשוב מאוד לציין פה שאנחנו, ועדת העליה והקליטה קוראת למשרד התפוצות, בראשה עומד שר החינוך.
אברהם נגוסה: בשבוע הבא אנחנו נקיים איתו דיון כדי לקבל עדכון על פעילות המשרד.
אברהם נגוסה: הוועדה קוראת למשרד התפוצות לתת משאבים כדי לפתח ולקדם תכניות משותפות יחד עם ההסתדרות הציונית העולמית.
אברהם נגוסה: אנחנו נביא את זה ונפנה לשר לענייני התפוצות.
אברהם נגוסה: לא נותר לי אלא להגיד תודה על כל מה שאתם עושים, על הפעילות שאתם עושים לחיזוקה של מדינת ישראל והעם היהודי.
אברהם נגוסה: תודה רבה לכם ויום גדול שאנחנו מציינים את זה בכנסת.
אברהם נגוסה: התכנסנו היום לדון בנושא התמודדות הממשלה עם עזיבתם הגדולה של בני דור אחד וחצי מקרב עולים ממדינות ברית המועצות לשעבר.
אברהם נגוסה: אחד מכל שישה כבר לא גר בישראל.
אברהם נגוסה: ההצעה לדיון מהיר של חבר הכנסת יואל רזבוזוב.
אברהם נגוסה: נקיים היום דיון בנושא ובסיומו נגבש מסקנות ונניח אותן על שולחן הכנסת.
אברהם נגוסה: כידוע לרובנו כאן, דור אחד וחצי זה מונח שמתייחס לצעירים שהגיעו לישראל בגיל צעיר, גיל גיבוש של זהות.
אברהם נגוסה: שחלק קטן מהם חיו בארץ המוצא שלהם ואז עלו לישראל.
אברהם נגוסה: זו קבוצה שמתמודדת עם סטריאוטיפים, מתייחסים אליהם כרוסים או כצרפתים או אתיופים.
אברהם נגוסה: ומצד שני הם לא מרגישים כאן
אברהם נגוסה: מקובלים ויש להם קשיים למרות שגדלו כאן ושירתו בצה"ל.
אברהם נגוסה: יוזם הדיון המהיר בנושא הוא חבר הכנסת יואל רזבוזוב, ואני אתן לו לפתוח את הדיון.
אברהם נגוסה: הדיון מתייחס לשיעור הגבוה שלהם שעוזבים את הארץ, ונרצה לשמוע על הבעיות והקשיים ולראות איך אנחנו פועלים כדי להפחית את שיעור העזיבה שלהם.
אברהם נגוסה: ואני גם מברך את מנכ"ל משרד העלייה והקליטה, מר אלכס קושניר, והוא מכבד אותנו בנוכחותו, וכמובן נציגי המשרדים האחרים.
אברהם נגוסה: את הדיון יפתח לנו יוזם הדיון, חבר הכנסת יואל רזבוזוב.
יואל רזבוזוב: תודה, כבוד היושב ראש שנענית.
יואל רזבוזוב: כבוד המנכ"ל.
יואל רזבוזוב: המדען הראשי, שחולק עליי בנושא, בנתונים, - -
<זאב חנין: בלשון המעטה - - -
יואל רזבוזוב: - - אבל אנחנו נתווכח.
יואל רזבוזוב: בשביל זה אנחנו בוועדה.
יואל רזבוזוב: אורחים נכבדים, ביקשתי לכנס את הדיון הזה מכיוון שהבעיה קיימת.
יואל רזבוזוב: אנחנו יכולים להכניס את הראש שלנו לחול והבעיה קיימת.
יואל רזבוזוב: אני מכיר את זה בעצמי.
יואל רזבוזוב: תאמינו לי, אני בן דור אחד וחצי – כמו המנכ"ל.
יואל רזבוזוב: יש לנו הרבה-הרבה חברים, אנשים, קרובי משפחה, שפשוט קמו ועזבו.
יואל רזבוזוב: דור אחד וחצי זה אותם הילדים שבאו מלאי תקווה וחלומות, והם נכנסו למערכת החינוך הישראלית, שירתו בצבא, שילמו מיסים, תרמו לחברה, אבל עוד פעם: ישנה מגמה שאנחנו רואים, ואני לא יכול להתווכח איתה – שהם קמו ועזבו לחפש עתיד טוב יותר.
יואל רזבוזוב: אני חושב שבסופו של דבר, מדינת ישראל היא זו שמפסידה אזרחים, באמת מן השורה הראשונה.
יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי: שירתו בצבא, משלמים מיסים, חבר'ה צעירים שיכולים כל כך הרבה, יכלו לתרום למדינה, והם פשוט קמו ועזבו את המדינה.
יואל רזבוזוב: אני חושב שהחיים המורכבים שהמציאות הישראלית זימנה להם: המצב הביטחוני, השפה, יוקר המחייה, התיוג שהודבק להם, כפי שהזכיר יושב ראש הוועדה, תקרת הזכוכית – כל הגורמים האלו; זה לא גורם אחד, זה מכלול של מרכיבים שגרמו להחלטה כזאת, החלטה עצובה, לקום ולעזוב.
יואל רזבוזוב: מהנתונים שאני אציג לכם – הנתונים מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שאני סומך על הנתונים של הלשכה.
יואל רזבוזוב: בסופו של דבר, זה גוף שאנחנו לוקחים ממנו הרבה נתונים כאן ואנחנו סומכים עליו.
יואל רזבוזוב: בין 1990 ל-2014 עזבו את ישראל מבלי לחזור, סך הכול 290,300 ישראלים, שכ-38% מתוכם הם עולים מברית המועצות לשעבר.
יואל רזבוזוב: 38% מתוך כל אלה שעזבו.
יואל רזבוזוב: אחד מכל שישה ילדים שעלו מברית המועצות בין השנים 1990 ל-1996, שזו העלייה הגדולה, עזב את ישראל.
יואל רזבוזוב: 18% מתוך העולים ממדינות ברית המועצות לשעבר, שהיו בעת העלייה ילדים ונערים עד גיל 19, לא נמצאים היום בארץ.
יואל רזבוזוב: ועוד פעם: הנתונים האלה לא מפתיעים אותי.
יואל רזבוזוב: אני חי כאן ואני רואה את זה ואני רואה את הסביבה שלי, וגם כשאנחנו ביקשנו למצוא אנשים לכתבה שיושבים על המזוודות – כן, הם קצת חוששים לדבר, כי הם לא יודעים מה קורה.
יואל רזבוזוב: אולי יחזרו ואף אחד עוד לא יודע.
יואל רזבוזוב: בקלות מצאנו עשרות.
יואל רזבוזוב: בקלות, בכמה טלפונים.
יואל רזבוזוב: על אנשים שיושבים על המזוודות אני מדבר.
יואל רזבוזוב: וכאלה שעזבו.