GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרדכי יוגב: יכול להיות שמתוך החלטת הממשלה, יש פה מקום למשהו ייחודי.
אברהם נגוסה: זה מה שרציתי.
אברהם נגוסה: בואו נבדוק עוד משרד.
מרדכי יוגב: יש פה win-win.
אברהם נגוסה: עוד משרד שאני רוצה - משרד הקליטה, פה עניין של הכשרה של העולים החדשים.
אברהם נגוסה: לפחות אלה שמוגדרים כעולים חדשים במנדט שלהם, האם אתם לא יכולים לממן את דמי הקיום בעת ההכשרה?
<ברוך שמעון: שמי ברוך.
<ברוך שמעון: אני מאגף התעסוקה במשרד העלייה והקליטה.
<ברוך שמעון: אנחנו אחראי על נושא של הכשרות.
<ברוך שמעון: בעניין התוכנית המוצגת, יש לנו שתי תוכניות שיכולות להיות רלוונטיות, אבל אני לא רואה שדמי קיום יכול להיות רלוונטי, אלא אם כן הלימודים מתקיימים מעל 42 שעות שבועיות, כלומר אם הלומדים לומדים מעל 42 שעות שבועיות, כן תהיה לנו אפשרות לתת דמי קיום.
<ברוך שמעון: אבל יש להבין, שדמי קיום - הסכומים הם די קטנים.
<ברוך שמעון: אני מדבר על סדר גודל של כ-1,300- - -
אברהם נגוסה: זה לא סכום של דמי האבטלה?
<ברוך שמעון: לא.
<ברוך שמעון: זה סכום הרבה יותר קטן.
<ברוך שמעון: אנחנו מדברים על סדר גודל של כ-1,300 שקל לחודש.
מרדכי יוגב: מה המקור שלכם?
<ברוך שמעון: משרד העלייה והקליטה.
<ברוך שמעון: בנוסף, יש לנו שני פרויקטים, שיכולים להיות די רלוונטיים לנושא.
<ברוך שמעון: אחד מהם זה מתן ואוצ'רים למי שהולך לעשות הכשרה.
<ברוך שמעון: אם המקום מוכר על-ידי משרד העבודה, יש לך אפשרות לתת ואוצ'ר למשתתף; והפרויקט הנוסף, שיש לנו לכלל העולים, ויכול להיות רלוונטי כמובן גם לתוכנית שהוצגה, זה נושא של עידוד מעסיקים, כלומר מתן סיוע למעסיק בתקופה ההתחלתית של העסקת העולה בחצי השנה הראשונה, השתתפות בשכר.
<ברוך שמעון: זה בעבור העולה, מגיע למעסיק, כדי שייתן העדפה.
אברהם נגוסה: זה לא רלוונטי להיום, לנקודה שאנחנו נמצאים.
<קסאיי דמוזה פרנזמן: צריך להפריד – כשמדובר מתחת ל-15 שנה.
<קסאיי דמוזה פרנזמן: אם חבר'ה ותיקים שרוצים ללמוד את זה, הם לא נכנסים למסגרת.
<קסאיי דמוזה פרנזמן: זה מאוד חשוב.
אברהם נגוסה: ברור לי שעד 15 שנים.
אברהם נגוסה: מי שמעבר ל-15 שנים, יש משרד העבודה והרווחה, במסגרת ההכשרה המקצועית.
אברהם נגוסה: גם קודם לכן, אני מבין את זה.
אברהם נגוסה: גם וגם.
<שרה כרמון: מי שחדש, מקבל התאמות.
אברהם נגוסה: אם 1,300 למי שזכאי כעולה חדש, אם 1,300 בא ממשרד הקליטה, החלק יכול לבוא אצלכם.
אברהם נגוסה: רק תבדקו לי את הדבר הזה.
אברהם נגוסה: אם לא, אנחנו צריכים להגיש ערעור לוועדת השרים, שיהיה save, אם אין, שגם הסכום ייתן את העניין.
אברהם נגוסה: אני חושב, שכולל, לדעתי.
אברהם נגוסה: יש לנו חמש דקות.
אברהם נגוסה: הסוכנות היהודית, יש לכם – אתם יכולים לבוא למי שהוגדר כעולה חדש, לעזור?
<אסתי אלמו איוב: שמי אסתי אלמו איוב.
<אסתי אלמו איוב: אני מהסוכנות היהודית.
<אסתי אלמו איוב: קודם כל, אני מברכת על הדיון.
<אסתי אלמו איוב: הנושא הוא חשוב, בעיקר בעניין בריאות הנפש.
<אסתי אלמו איוב: כמובן, אני לא יכולה כרגע להתחייב על x, y סיוע, אם זה דמי קיום או לימודים.
<אסתי אלמו איוב: אני יכולה רק לומר לממונים עליי על הנושא, וכמובן, אם ידונו על זה, אם יש אפשרות לסייע, נסייע.
אברהם נגוסה: נותרו לנו חמש דקות.
אברהם נגוסה: חברי הכנסת, ונעשה סיכום.
אברהם נגוסה: רק אני נותן לך דקה.
<פקדו גדמו: שמי פקדו גדמו.
<פקדו גדמו: אני מנכ"ל עמותה לקידום בריאות יוצאי אתיופיה.
<פקדו גדמו: בוקר טוב.
<פקדו גדמו: זו גם הזדמנות לאחל לכולם שנה טובה.
<פקדו גדמו: אני חושב שהנושא של תעסוקה הוא נושא חשוב.
<פקדו גדמו: בלי להיכנס לפרטים, חשוב גם לבדוק מה יהיה סוג ההעסקה שלהם אחר כך, כי אנחנו מהניסיון מבינים, שיש אחר כך גם בעיות נוספות בעניין הזה.
<פקדו גדמו: בנוסף, נושא הטראומה באמת הוא נושא מאוד חשוב.
<פקדו גדמו: סוף-סוף אחרי שלושים שנה בארץ, הנושא הזה מתחיל לעלות לסדר-היום.
<פקדו גדמו: זה נושא מאוד חשוב.
<פקדו גדמו: בהזדמנות זו אומר תודה למרכז לטראומה שמעלים את הנושא ומקדמים אותו.
אברהם נגוסה: בבקשה, חצי דקה.
<פנטהוו אספה- דוויט: פנטהוו אספה- דוויט, מנכ"ל עמותת טבקה.
<פנטהוו אספה- דוויט: קודם כל, אני מברך, אבל חסרים לי נתונים קונקרטיים.
<פנטהוו אספה- דוויט: שמעתי אחוזים, כמה פונים, כמה אנשים נפגעי טראומה יש בטיפול.
<פנטהוו אספה- דוויט: לדעתי, זה נושא מאוד קונקרטי.
<פנטהוו אספה- דוויט: גם זה שיש הצדקה או אין הצדקה.
<פנטהוו אספה- דוויט: שמענו את המספרים לגבי הכשרות, של 250, ש-80% שהם כבר מיושמים בכל מיני בתי חולים.
<פנטהוו אספה- דוויט: זה מבורך.
<פנטהוו אספה- דוויט: לדעתי, זה נתון שחסר, ואם אפשר לפעם הבאה.
מרדכי יוגב: תודה לך, אדוני היושב-ראש.
מרדכי יוגב: בנושא הטראומה, כבר אמר, מה ששמעתי, המשנה למנכ"ל פרופ' גרוטו, שהוא ייצא לסקר, ואני לא רואה מקום להאריך, ובהתאם לזה למצוא את עומק הבעיה ואולי לתת לה מענה.
מרדכי יוגב: בנושא הכשרת כוח אדם, אני אומר – אגע פה בנושא הזה וטיפה ארחיב אותו למה שדיברנו כבר בוועדות הרבה.
מרדכי יוגב: הנושא הזה של אחיות וכוח אדם סיעודי הוא חיוני והוא חסר בארץ.
מרדכי יוגב: יש צורך באחיות, יש צורך בכוח אדם סיעודי ויש כוח אדם להכשרה.
מרדכי יוגב: כמו שלא הכרתי את הפרויקט היפה של בית החולים הרצוג, לצערי, והתוודעתי יותר לפרויקטים של מכון לב בהכשרת אחיות, לכן אני חושב שצריך למצוא – ואת זה אולי אתה, בתוך התוכנית הממשלתית, את התמורה הנוספת, המאצ'ינג הזה של העוד 1,300.
מרדכי יוגב: זה לא צריך להיות בשמיים - שייתן את היכולת לשרוד.
מרדכי יוגב: כל דבר כזה מאפשר לעוד בנות ועוד בנים – יש גם בנים – להיכנס לתחום ולהיות יותר טובים, לתת מענה לכלל האוכלוסייה של ישראל.
מרדכי יוגב: אני רוצה לומר את זה גם לך, איתמר.
מרדכי יוגב: לקחת ולהשליך מהעדה האתיופית, שאולי הבעיה, בתרכיז, במיצוי, אבל בעיות דומות נמצאות היום בקרב כלל העובדים.
מרדכי יוגב: הזכירו פה את בני מנשה, ואומר לך דרום אמריקה ואומר לך רוסיה וצרפת.
מרדכי יוגב: כל נושא סיפור הדיפלומות מול צורך, איך אנחנו מתכנסים לתוכנית, ואני אומר לך דנה ואומר לך, אדוני היושב-ראש – חשוב שנייחד בחורף עוד ועוד ישיבות בעניין כדי להגיע לעוד ועוד תשובות.
מרדכי יוגב: היינו פה בישיבה סודית, שדווח בה על ארץ מוצא של המון רופאים, המון כוח אדם רפואי.
מרדכי יוגב: פוחדים לעלות.
מרדכי יוגב: ואילו היינו יודעים להכניס אותם לסטאז', אילו היינו יודעים לייצר מזה תוצר לצה"ל או תוצר – צריך להמשיך לעסוק בזה.
מרדכי יוגב: העדה האתיופית וכלל הקיבוץ.
איל בן ראובן: חצי מילה רק לתהליך.
איל בן ראובן: שמענו פה את הדברים.
איל בן ראובן: הסכנה היא שנצא עם מילים.
איל בן ראובן: צריך לצאת עם תוכנית פעולה.
איל בן ראובן: מה שאני ממליץ לך לסכם, היות שהרצוג מובילים את העניין, אני מציע שכל האנשים פה יתגייסו לטובת דיון אצלכם, ונקבע זמן שעוד חודש או משהו כזה באים הנה ומציגים תוכנית שנותנת מענה לבעיות, כפי שעלו פה.
איל בן ראובן: תוכנית פעולה עם כסף לידה.
איל בן ראובן: רק מה שאני מבקש, ממי ששולח את האנשים, לשלוח עם פתרון, לשלוח עם מה אני יכול לתת לדבר הזה על-מנת שבאמת נתקדם, ולקבוע פשוט לוחות זמנים.
איל בן ראובן: פה צריך תוכנית - אחרת נישאר עם מילים, ולא ייצא מזה כלום.
אברהם נגוסה: אני רוצה לברך את כולם, שבאמת הגעתם היום.
אברהם נגוסה: בהזדמנות זו אני גם רוצה לומר שנה טובה.
אברהם נגוסה: התוכנית מאוד חשובה, ואנחנו צריכים לקדם אותה.
אברהם נגוסה: אחרי שהכנסת חוזרת מהפגרה, אני מציע – הרצוג, תכינו תוכנית מפורטת, עלות.
אברהם נגוסה: היום הצגתם לנו ברמת מקרו, אבל אני רוצה שתיכנסו לרמת המיקרו, ותציגו לנו עלות, כדי שכל משרד ייקח חלק.
אברהם נגוסה: זה נעשה, לדעתי, או פה, או אצלכם נעשה מפגש, כשהכנסת תחזור.
אברהם נגוסה: עד אז כל משרד יבחן את עצמו; יברר את כל מה שצריך לברר, ואני חושב שהצלחנו לחשוף את התוכניות הללו היום, לשמוע גם את ההערות ממשרדי הממשלה.
אברהם נגוסה: אני שמח – כולם מסכימים, כולם מעריכים את התוכנית הזו.
אברהם נגוסה: כולם מסכימים להתגייס.
אברהם נגוסה: רק נשאר לנו, איך.
אברהם נגוסה: צריך לעשות את זה אחרי שהכנסת חוזרת, ניפגש.
אברהם נגוסה: חג שמח לכולם.
אברהם נגוסה: אנחנו מציינים היום 120 שנה לקונגרס הציוני הראשון בבזל, ונקיים דיון בנושא "חיזוק הזהות הציונית והקשר עם מדינת ישראל בקהילות יהודיות קטנות בתפוצות ופעולות לעידוד העליה".
אברהם נגוסה: שני הנושאים יוצגו על ידי ההסתדרות הציונית העולמית.
אברהם נגוסה: נמצאים איתנו יו"ר ההסתדרות הציונית העולמית מר אברהם דובדבני וגם ממלא מקומו מר יעקב חגואל וגברת גוסטי ברוורמן וגם המנכ"ל מר אלי כהן וגם מרינה.
אברהם נגוסה: ברוכים הבאים לוועדת העליה, הקליטה והתפוצות.
אברהם נגוסה: מאוד חשוב לנו היום כשאנחנו מציינים 120 שנים ואנחנו רוצים לשמוע על פעילות חיזוק הקשר בין התפוצות למדינת ישראל וגם על פעילות עידוד העלייה.
אברהם נגוסה: גברת גוסטי ברוורמן פותחת את הנאומים.
<גוסטי ברוורמן: תודה רבה חבר הכנסת נגוסה שמארח אותנו לא בפעם הראשונה בועדה הזאת.
<גוסטי ברוורמן: אני רוצה לציין פה גם את הימצאותם של חברי הנהלת ההסתדרות הציונית העולמית, אנא הרימו ידיים כדי שיכירו אתכם, שהם כמובן שותפים שלנו, אנחנו יושבי ראש מחלקות שעושים את היום יום, אבל חברי הנהלת ההסתדרות הציונית הם ממשיכי הדרך של ה-120 שנה, אנחנו כולנו נבחרים בכל קונגרס ציוני שזה המשך הדרך.
<גוסטי ברוורמן: אני רוצה לברך את כל הנוכחים, כולל את צוות ההסתדרות הציונית העולמית לשלום ולהודות על העשייה המתמשכת.
<גוסטי ברוורמן: אנחנו ניכנס לדברים, אני מבקשת לקחת אתכם למסע מאוד קצר כדי קצת להראות ובעצם כולנו נהיה שותפים.
<גוסטי ברוורמן: אני פותחת, אחרי מרינה ראשת המחלקה לעידוד העלייה וחברי יעקב חגואל ממלא מקום יו"ר הנהלת ההסתדרות הציונית ומי שאחראי למאבק באנטישמיות והמחלקה לישראל יביא את הפרק הנוסף כי בעינינו הכל בסופו של יום מתקשר לנושא שלשמו התכנסנו היום.
<גוסטי ברוורמן: ברשותכם, בכמה מילים אני רוצה להציג את פעילות המחלקה לתפוצות בהסתדרות הציונית העולמית.
<גוסטי ברוורמן: נתחיל בחזון שלנו של המחלקה שהוא כולל שלושה I-ים כדי שיהיה מאוד קל, I זה גם עבור ישראל אבל זה גם מאוד מתאים לנו לעניין של המשימות שלנו, אחד זה חיזוק הזהות הציונית, IDENTITY, השני הולך ל-IDENTIFICATION, שזה הזדהות עם הערכים הציוניים ושלוש זה הנושא של ישראל כערך מרכזי בבניית הזהות הציונית, כי אחד הדברים שאנחנו רואים בעולם זה שיש היום מגמה של חיבור לזהות הציונית בקרב צעירים והתנתקות מכל מה שקשור לישראל.
<גוסטי ברוורמן: מבחינתנו הנושא של ישראל חייב להיות חלק מהותי מיצירת הזהות הציונית.
<גוסטי ברוורמן: תחומי הפעילות שלנו נועדו על מנת לתת מענה בעיקר בקרב הציבור הצעיר שכפי שאמרתי, האתגר איתו הוא לשמור אותו מחובר למדינת ישראל.
<גוסטי ברוורמן: כפי שאתם רואים, יש לנו נושא של קהילות, קודם כל הפדרציות הציוניות שפזורות ב-33 מקומות בעולם, כאשר הם הזרוע הביצועית של ההסתדרות הציונית העולמית, הזרוע הפוליטית, והיא מאגדת בסופו של יום את ההשתתפות של המפלגות והזרמים במדינות העולם ובמדינת ישראל.
<גוסטי ברוורמן: אחד המודלים שאנחנו פיתחנו על מנת לייצר סיג ושיח בנושא ישראל קרוי "בית העם" שזו תכנית הדגל שלנו ליצירת שיחה בנושא ישראל כאשר הרעיון הוא בעצם לא לבוא ולהטיף או להגיד איך הם צריכים להרגיש לגבי מדינת ישראל, אלא לעודד אותם לבטא באמת את מנעד הדעות והתחושות לגבי מדינת ישראל, ובלבד לשמור אותם בקשר ישיר ומהותי עם ישראל כפי שאמרתי, כחלק מהזהות שלהם.
<גוסטי ברוורמן: אחת הדוגמאות אגב, מי שמסתכל טוב רואה שזו נינט טייב.
<גוסטי ברוורמן: גם היא עובדת בשירות ההסתדרות הציונית העולמית והמחלקה לפעילות בתפוצות.
<גוסטי ברוורמן: נינט טייב כפי שאנחנו יודעים עזבה ללוס אנג'לס, גייסנו אותה לטובת פעילות שעשינו במסגרת בית העם, ציפור על חוט תיל, אחרי שלאונרד כהן נפטר רצינו לבטא שגם יהודים מוכרים בעולם היו מאוד מחוברים למדינת ישראל והמרכיב הציוני היה חלק מהזהות שלהם.
<גוסטי ברוורמן: נינט טייב הייתה שותפה לערב כזה בסן פרנסיסקו שהביא מאות אנשים, זו דוגמה של חיבור ואקטואליה.
<גוסטי ברוורמן: אנחנו מנהלים כנס על חבל דק לאורך כל הדרך, אני חושבת שאנחנו מדברים על המתח שמתקיים.
<גוסטי ברוורמן: הכנס באוניברסיטת באר שבע היה על המתח בין חוק יסוד כבוד האדם וחירותו לצרכי הביטחון של מדינת ישראל, נושא שהוא מאוד על סדר היום כשיש ביקורת על מדינת ישראל מבפנים ומבחוץ.
<גוסטי ברוורמן: הבאנו את השופט אהרון ברק והדיון היה מאוד מאוד משמעותי והוא מתקיים היום במדינות נוספות בעולם.
<גוסטי ברוורמן: תכלס עברית.
<גוסטי ברוורמן: שאלתי אחד מהחברים שלי מחו"ל "תגידו לי מה אתם חושבים היעדים העתידיים שלנו בנושאי ציונות".
<גוסטי ברוורמן: אחד מהדברים שנאמרו שם "עברית".
<גוסטי ברוורמן: עברית כחיבור בין אנשים, עברית כשפתו של העם היהודי, ולכן אנחנו פיתחנו תכנית שקוראים לה תכלס, לכאלה שלא רוצים ללכת ללמוד באולפן אבל כן רוצים לדבר עברית כשהם מגיעים לתכניות "תגלית" ו"מסע", ומה הלאה.
<גוסטי ברוורמן: מר יניב.
<גוסטי ברוורמן: יניב מנהל המחלקה, לא אמרתי, הוא מנהל המחלקה, הוא לא רק מזיז את השקופיות בקצב מטורף.
אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת עודד פורר, חבר ועדה.
אברהם נגוסה: מנכ"ל משרד הקליטה לשעבר.
אברהם נגוסה: הוא צריך לנהל עוד ועדה ולכן הוא רוצה לומר כמה דברים.
עודד פורר: אני מצטער על ההתפרצות.
עודד פורר: אני פשוט צריך להגיש לוועדת החינוך את המסקנות של הועדה שלנו על קיצור חופשת הקיץ.
עודד פורר: אני צריך לעשות את זה ב-10:30, אבל היה לי קריטי וחשוב לבוא לדיון הזה מכמה טעמים, אחד – בוודאי גם מתוקף תפקידיי הקודמים, אבל אני חושב שלציין 120 שנות ציונות זה קריטי וחשוב, ואני אומר את זה כמישהו שהסבא של הסבא שלי קבור פה בהר הזיתים, הוא נקבר ב-1921 אבל הוא שלח את בניו לעלות לרחובות ב-1890.
עודד פורר: התמונה שיש לי בחדר היא מ-1897, בדיוק לפני 120 שנה, שהם עובדים בשדה.
עודד פורר: אי אפשר להתייחס למהות שלנו כאן ולכל הבעיות שאנחנו מתמודדים איתן במדינת ישראל במנותק מאותן 120 שנה ומכל מה שקרה פה הנס של ראשית צמיחת גאולתנו, כפי שאני קורא לו, בארץ ישראל.
עודד פורר: אני רוצה לומר משהו על תפקיד המוסדות הלאומיים גם מתוקף העבודה הקודמת שלי וגם בעבודה שאני עושה היום.
עודד פורר: למדינת ישראל יש מזל גדול וזכות גדולה, אני חושב שיש לה את הזרועות האלה שנקראות 'המוסדות הלאומיים' ומוטב לממשלות ישראל לדורותיהן לראות, והיו פעמים שראו בהם יריבים ויש גם קרבות אגו בין צד אחד לשני, לראות בהם זרוע ביצוע ארוכה של הממשלה ושל המדינה, בתחומים שהמדינה לא יכולה לעסוק בהם.
עודד פורר: אני חושב שזה אחד היתרונות הכי גדולים שיש לממשלה הישראלית שיש לה את הזרועות האלה.
עודד פורר: אם לא ננצל אותם, אנחנו נפסיד.
עודד פורר: אנחנו נפסיד כי בסוף כשאנחנו מדברים על 120 שנות ציונות, המשמעות של ציונות היא הצלת העם היהודי והקמת בית יהודי בארץ ישראל.
עודד פורר: אז מתוך 14.5 מיליון יהודים בעולם רק 6.5 מיליון חיים בישראל, 8 מיליון חיים מעבר לים.
עודד פורר: אנחנו לא יכולים להתעלם מהם.
עודד פורר: תמיד אנחנו אומרים שראש ממשלת ישראל הוא גם ראש ממשלה של העם היהודי, של כל היהודים, וכמו שאנחנו מצפים לאחריות של התפוצות לישראל, ומדינת ישראל קמה בזכות הקהילות בתפוצות שסייעו לישראל וגם לאורך השנים בהרבה מאוד אתגרים, יש גם למדינת ישראל אחריות כלפי התפוצות, האחריות הזו היא משותפת, בוודאי שאני רוצה לראות את רוב העם היהודי חי בארץ ישראל אבל עדיין ככל שיש יהודים ברחבי העולם, המוסדות הלאומיים הם בסיס קריטי וחשוב לקשר איתם ולעבודה איתם.
עודד פורר: אני מקווה שנגיע במהרה לדיון פה בוועדת העליה והקליטה מה עושים עם המוסדות הלאומיים אחרי שכל היהודים יעלו לארץ, ואז יהיה מקום לקיים את הדיון הזה.
עודד פורר: בינתיים אני מקווה להמשך עבודה פורייה ומשותפת.
עודד פורר: יש לי היכרות ועבודה מ שותפת עם כל הנוגעים פה בדבר.
עודד פורר: וזהו.
עודד פורר: רק לברך.
אברהם נגוסה: גברת מריה רוזנברג.
<גוסטי ברוורמן: חכה, עוד לא סיימתי.
<גוסטי ברוורמן: חבר הכנסת פורר רק קיבל טיים-אאוט.
<גוסטי ברוורמן: אנחנו נמשיך בזריזות כי מה שחשוב לנו זו ההזדמנות שאנחנו לא נשמוט אותה להראות את היקף הפעילות של ההסתדרות הציונית, אז תצטרכו להמשיך להקשיב למה שיש לי להגיד ואחר כך לאחרים.
<גוסטי ברוורמן: פעילות תרבות, יש לנו חידון ציונות בכל העולם.
<גוסטי ברוורמן: קצת לדבר על נושא ציונות לחבר'ה צעירים.
<גוסטי ברוורמן: האחרון היה בקולומביה והיה מאוד מוצלח.
<גוסטי ברוורמן: בר/בת מצווה לילדי התפוצות, להביא אותם לישראל.
<גוסטי ברוורמן: יש לנו פרויקט שקוראים לו LSD, הוא לא סמים להמונים אלא זה עומד עבור Lets Start Davening, שבו יש בעצם הזדמנות לחבר'ה שלא מגיעים בדרך כלל לבתי כנסת, לבוא ולהתפלל קבלת שבת ישראלית במקומות שונים בעולים.
<גוסטי ברוורמן: האחרון "מבשלים עברית", אוכל הוא מחבר, אוכל הוא תרבות, וזאת הזדמנות גם לחבר לתרבות הישראלית וגם קצת לדבר עברית, כאשר חלק מתנהל באנגלית, חלק בעברית, הצלחה בלתי רגילה.
<גוסטי ברוורמן: זה התחיל בחוף המערבי בארצות הברית והיום הוא נמצא במקומות אחרים ואנחנו כרגע בשלב של שיווק התכנית למקומות שונים, ואם יש מישהו פה בחדר שחושק בתכנית הזאת, אנא יצור איתנו קשר לאחר מכן.
<גוסטי ברוורמן: יום ירושלים, השנה חגגנו 50 שנה לאיחוד העיר ופיתחנו תכנית שלמה.
<גוסטי ברוורמן: בין השאר אנחנו נותנים פרס ירושלים בתפוצות לכאלה שהם לא יהודים שיש להם תרומה ייחודית לעיר ירושלים, למדינת ישראל ולבירתה.
<גוסטי ברוורמן: באמת שורה מאוד מרשימה של אנשים קיבלו את פרס ירושלים.
<גוסטי ברוורמן: בספטמבר יקבלו באורוגוואי חברי פרלמנט, בשבדיה חברי פרלמנט ושר החוץ של אורוגוואי כבר קיבל את פרס ירושלים.
<גוסטי ברוורמן: אנחנו נכנסים כרגע לנושא של קהילות קטנות שלשמו התכנסנו פה, ואני רוצה להמשיך את דבריו של חבר הכנסת פורר.
<גוסטי ברוורמן: בעינינו המחויבות של ישראל לתפוצות היא דבר שהוא עוד פעם משנה פנים, כי אם בעבר הייתה ציפייה שרק התפוצות יעזרו לישראל והייתה משוואה של כסף עבור דם, כי אנחנו נלחמים פה, שופכים את הדם והם נותנים את הכסף, העניין הזה השתנה באופן מאוד מהותי.
<גוסטי ברוורמן: היום הנושא של הזהות הציונית והקשר למדינת ישראל איננו ברור מאליו, ולכן הנושא של חיבור של הקהילות הקטנות הוא חיבור מאוד משמעותי.
<גוסטי ברוורמן: פיתחנו תכנית שקוראים לה "סיירת מוצ'ילרוס" מתוך הרעיון שבקטע הזה אנחנו יודעים שהרבה מאוד חבר'ה צעירים בטיול הגדול שלהם אחרי הצבא מגיעים למקומות נידחים ברחבי העולם, וכחלק מזה אנחנו מציעים להם תכנית התנדבות בת חודשיים.
<גוסטי ברוורמן: יושבת איתנו פה מוצ'ילרה שתספר מהחוויות שלה, תיכף ניכנס לעניין הזה יותר לעומק.
<גוסטי ברוורמן: נושא של מנהיגות.
<גוסטי ברוורמן: ונעבור הלאה, כי כמו שאנחנו רואים יש סמינרי מנהיגות, אלה חבר'ה חמודים ששרים בחו"ל את "התקווה" שזה בוודאי דבר שאיננו מובן מאליו.
<גוסטי ברוורמן: אנחנו ניכנס לעניין של הקהילות הקטנות כמו שאמרתי, נעבור במהירות סקירה, מגמות מרכזיות בעולם.
<גוסטי ברוורמן: אנחנו מבינים שיש, כפי שאמרתי, היחלשות של הזהות הציונית.
<גוסטי ברוורמן: הציונות הופכת במקומות רבים למילה גסה.
<גוסטי ברוורמן: הרבה מאוד אומרים לי "אל תכניסו את העניין של ציונות, דברו פחות על ציונות".
<גוסטי ברוורמן: יש חוסר הבנה שציונות זו אידיאה שנקבעה לפני 120 שנה, והכל הופך להיות פוליטי.
<גוסטי ברוורמן: אני כן תומך או לא תומך, לפי זה אני מחליט מהי עמדתי כלפי הציונות ומדינת ישראל.
<גוסטי ברוורמן: הרבה מדברים על פרו ישראלי ולא ציוני, שוב, מאותה מגמה.
<גוסטי ברוורמן: כמו שאנחנו רואים, מחקרים שונים נעשו, אני לא אעבור עליהם אולי רק אדבר על פיטר ביינהראד שב-2010 דיבר על העניין, הוא עשה מחקר שעורר וגרם לסערה בצפון אמריקה, אבל זה עבר לכל העולם.
<גוסטי ברוורמן: הוא חקר בקרב סטודנטים יהודים בקמפוסים, כאשר אחד הדברים המאוד בולטים כשהם דיברו על ישראל הם דיברו על "הם", הם אף פעם לא דיברו "אנחנו".
<גוסטי ברוורמן: הוא הציב את המשוואה הבאה, ואני אקרא את זה בתרגום מאנגלית: 'חלק גדול מהסטודנטים בהגדרתם הם ליברלים ומאמינים בזכויות אדם ומגלים סקפטיות לגבי שימוש בכוח צבאי.
<גוסטי ברוורמן: התרגום שלהם ביחס לישראל הוא גינוי'.
<גוסטי ברוורמן: כלומר אם המציאות הזאת אנחנו אוהבים או לא אוהבים וכל מי שנמצא במקומות האלה יודע כמה מקומם זה יכול להיות, עדיין זו משוואה שאי אפשר לא לקחת אותה בחשבון כשאנחנו מדברים היום עם צעירים בתפוצות, בקמפוסים, ויושבים פה אני מניחה חבר'ה שהיו שליחים ב"הלל", מהצוות שלי אייל היה שליח בקמפוס בהלל בשיקגו.
<גוסטי ברוורמן: המשימה הופכת להיות קשה מיום ליום, והתוצאה היא התרחקות מישראל.
<גוסטי ברוורמן: תסתכלו על סקר "פיו" בעניין הזה, הזיקה, כמו שאתם רואים, 49% שאינם משתייכים לזרם דתי מגלים הזדהות עם מדינת ישראל, כלומר פחות מ-50% מקרב אלה שאינם מזדהים היום מרגישים איזו שהיא זיקה למדינת ישראל, זה נתון שצריך מאוד מאוד להטריד אותנו, וזה לא קשור לא לאנטישמיות ולא לשום דבר אלא לחיבור וחינוך.
<גוסטי ברוורמן: אנחנו מדברים על גלובליזציה.
<גוסטי ברוורמן: היום הצעיר היהודי רואה את עצמו – ומייקל סיגל הוא היום יו"ר הסוכנות היהודית – מדבר על דור המילניום שרואה את עצמו כחלק מהאנושות, הוא לא בהכרח צריך לתת עדיפות לזהות היהודית שלו, שלא לדבר על ישראל, הרבה פעמים זה אפילו מביך אותו.
<גוסטי ברוורמן: אני שומעת את זה בהרבה מאוד מפגשים שיש לי עם חבר'ה צעירים בעולם.
<גוסטי ברוורמן: הם אומרים "אני לא רוצה להגיד שאני יהודי כי זה גורם לי לצרות, בטח ובטח אני לא רוצה להגיד שאני תומך בישראל, כי אז אני לפעמים אפילו מסכן את עצמי", עד כמה שזה נשמע לנו הזוי.
<גוסטי ברוורמן: אנחנו רואים עליה בהתבוללות.
<גוסטי ברוורמן: אחד הדברים, כמו שאתם תראו בנתונים הללו, היום אנחנו מדברים על 59% נישואי תערובת, המגמה אגב לא השתנתה – לשמחתנו אולי אפילו אנחנו יכולים להגיד – ב-15 השנים האחרונות, לפחות היא לא עלתה.
<גוסטי ברוורמן: כי כשאני מסתכלת אני תמיד מסתכלת האם זה עולה, כי בדרך כלל אין רגרסיה, ולכן בנתונים הללו, כשיש 60% נישואי תערובת, כשהילדים שלהם לא ברור על מה הם יתחנכו, יש לנו פה משימה עוד יותר גדולה כי גם החלק של הזהות היהודית לא בהכרח חזק, בוודאי ובוודאי לא בהכרח הם קשורים למדינת ישראל, ופרויקט "תגלית" שהוא פרויקט מקסים, הוא לא מספיק משום שהוא עומד היום כאי בודד ואין אחריו שום דבר, או מעט מדי.
<גוסטי ברוורמן: עליה באנטישמיות וביטויי גזענות, חברי יעקב חגואל ירחיב על זה לאחר מכן, אני לא אכנס לזה.
<גוסטי ברוורמן: כמו שאתם רואים אלה מקרי אנטישמיות בעולם, פשוט כבר אי אפשר לזהות, זה באמת מקבצים אדירים גם באירופה אבל כמו שאתם רואים לא רק באירופה אלא גם בצפון אמריקה הרבה מאוד, והיו גילויים כאלה שהדאיגו את כולנו.
<גוסטי ברוורמן: ההתמודדות שלנו בהסתדרות הציונית העולמית עם המגמות האלה הן שתיים: אחת – אפשרות של עידוד עליה ואני יכולה להגיד לכם, שאלו אותי בפנל שהוזמנתי בגוש עציון "למה אנחנו כמוסדות לאומיים לא רק דורשים עליה" והתשובה שלי היא כזאת: אנחנו מאוד רוצים עליה.
<גוסטי ברוורמן: אנחנו באמת חושבים שעליה זה דבר חשוב וחיוני.
<גוסטי ברוורמן: יחד עם זאת, להתעלם מהנתונים שכרגע סקרתי בפניכם ולהגיד "אלה לא מעניינים אותנו" אנחנו נפסיד אותם לתוך הגלובליזציה, ולכן אנחנו פועלים בשני מישורים מאוד מאוד ברורים.
<גוסטי ברוורמן: אחד – עידוד עליה שחברתי מרינה תרחיב עליו, והדבר השני זה חיזוק הזהות הציונית, כשבסופו של דבר המטרה של שני הדברים האלה זה חיזוק של מקומה של מדינת ישראל בקרב יהדות התפוצות, יחליטו להישאר- לפחות שיישארו עם זיקה חזקה למדינת ישראל, ואם יחליטו לעלות, תפקידנו להבטיח עליה טובה ומסודרת לישראל.
<גוסטי ברוורמן: נחזור קצת לנתונים, בעולם היום חיים כ-14 מיליון יהודים, נתון מאוד משמעותי, 97% מיהודי העולם חיים ב-15 מדינות, 85% מיהודי העולם חיים בשתי מדינות.
<גוסטי ברוורמן: זה נתונים שאנחנו לא תמיד מבינים את עוצמתם.
<קריאה: אם תוכלי לחזור על השקף הקודם.
<גוסטי ברוורמן: אנחנו אחר כך נעביר לך, כי אחרת לא נגמור פה.
<גוסטי ברוורמן: הלאה.
<גוסטי ברוורמן: סוגי קהילות קטנות, אנחנו מחלקים אותן לשתיים.
<גוסטי ברוורמן: יש לנו מדינות קטנות.
<גוסטי ברוורמן: תורכיה, ותיכף נשמע על תורכיה, תורכיה ויוון הן מדינות קטנות.
<גוסטי ברוורמן: קולומביה, קוסטה ריקה, יש 2,500 יהודים.
<גוסטי ברוורמן: זה מקבץ מאוד קטן של יהודים, ויש לנו קהילות קטנות בתוך מדינות גדולות.
<גוסטי ברוורמן: בארצות הברית יש הרבה מאוד קהילות קטנות, כלומר כשאנחנו מדברים על קהילות קטנות עדיין אנחנו יכולים לדבר גם על 10,000 יהודים שחיים במקומות הללו.
<גוסטי ברוורמן: רק כדי לסבר לכם את העין, באיחוד האירופי חיים היום כ-1.2 מיליון יהודים, 80% מהם חיים היום בשלוש מדינות, אנגליה צרפת וגרמניה.
<גוסטי ברוורמן: כל השאר מתפזרים בשבדיה וכל מיני מקומות אחרים.
<גוסטי ברוורמן: כמו שאתם רואים, 326,000 יהודים חיים ב-35 מדינות.
<גוסטי ברוורמן: אתם שואלים אותי האם להשקיע בהם, הבוקר נשאלתי האם התפקיד שלנו להשקיע.
<גוסטי ברוורמן: אין לנו כל כך יכולת להשפיע.
<גוסטי ברוורמן: ואני אומרת, "כל המציל נפש אחת מציל עולם ומלואו", כך אני מתייחסת לכל יהודי בעולם.
<גוסטי ברוורמן: התפקיד שלנו זה לא להיות רק בריכוזים הגדולים ואנחנו נמצאים שם, אלא להגיע ל-35 המדינות ולהיות משוכנעים שאנחנו נוגעים ביותר ויותר צעירים שהם בעצם עתיד העם היהודי.
<גוסטי ברוורמן: אתם רואים באמריקה הדרומית מה שקורה שם, אמריקה הלטינית, 380,000 יהודים, 80% מהם חיים בשתי מדינות שזה ברזיל וארגנטינה, ויש לנו קהילות גדולות כמו שאמרתי, בתוך מדינות עם מספר יהודים גדול, ארצות הברית, אתם תראו.
<גוסטי ברוורמן: מה שאתם לא יכולים לראות אבל אם מישהו ירצה יקבל את השקף.
<גוסטי ברוורמן: אתם רואים את המקבצים, כל נקודה כזאת זה 1,000 יהודים.
<גוסטי ברוורמן: המקבצים הם באזור ניו יורק, פלורידה ובחוף המערבי, אבל תסתכלו כמה נקודות יש במדינות אחרות שבהן אין כמעט ייצוג של שליחים שלנו במקומות האלה.
<גוסטי ברוורמן: המשימה שלנו היא להגיע למקומות האלה, וזה מצטבר להיקפים מאוד משמעותיים של יהודים שאנחנו היום לא נוגעים בהם.
<גוסטי ברוורמן: צרפת – מעל 283 קהילות, זה נתון שאני לא חושבת שהרבה אנשים מכירים ויודעים כי אנחנו יותר מדברים על פריז ואולי קצת ערים יותר גדולות, אבל תסתכלו בכמה קהילות אנחנו מדברים.
<גוסטי ברוורמן: לונדון – אותו סיפור, אנחנו מדברים על 290,000 יהודים.
<גוסטי ברוורמן: למעלה מ-1.5 מיליון יהודים גרים בקהילות קטנות או במדינות קטנות.
<גוסטי ברוורמן: זה נתון שאי אפשר להתעלם ממנו, זה נתון שאני לא חושבת שאנחנו מבינים אותו, ולשם אנחנו מכוונים במחלקה לפעילות בתפוצות, להגיע אליהם.
<גוסטי ברוורמן: יש לנו כמה דרכים להגיע לכל היהודים, כמו שאמרנו, אחד – זה נושא של בית העם כמו שהזכרתי אותו, אנחנו עושים מסעות על גלגלים להגיע למקומות שונים בקרוואן כמו של פעם, יש לנו שליח שנוסע ואחד המסעות האלה תוכלו לראות פה, הוא גמע 1,500 מייל, הוא בילה 21 יום ונגע באלפי אנשים, הגענו אליהם.
<גוסטי ברוורמן: אוטו, פותחים דוכן ונמצאים שם, מנהלים את השיח הזה ומקרבים עוד אנשים לנושא.
<גוסטי ברוורמן: יש לנו תכנית שקוראים לה keep in touch, ופה אני אבקש מכרמה לספר בכמה מילים על התכנית שנהנית מתמיכה של משרד החינוך ומועצת תנועות הנוער.
אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו חברי הכנסת יואל רזבוזוב, חבר ועדה.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת טלי פלוסקוב, גם היא חברת ועדה.
אברהם נגוסה: הח"כים רצים מוועדה לוועדה.
אברהם נגוסה: אני יודע שחברת הכנסת קסניה סבטלובה רוצה לדבר, אבל אני רוצה שתשלימי קודם.
<כרמה כהן: תודה.
<כרמה כהן: קודם כל זה לא דבר מובן מאליו שעוסקים בקהילות קטנות ואני רוצה להודות למחלקה שהרימה את הכפפה הזאת.
<כרמה כהן: במסגרת פרויקט משותף של ההסתדרות הציונית העולמית ומשרד החינוך אנחנו מקיימים שלושה פרויקטים, אחד מהם יושב במחלקה לפעילות ציונית בתפוצות, והמחלקה הרימה את הפרויקט הזה בהרבה אהבה וחום.
<כרמה כהן: בחרנו להתרכז בחלק מהפרויקטים בקהילות קטנות, דווקא זה בארצות הברית באינדיאנה.
<כרמה כהן: נוחתים בשדה התעופה באינדיאנה שגם כך הוא מרוחק מהעולם ואז עוד נוסעים שעתיים ועוברים הרבה שדות של תירס והרבה כלום, ואז בסוף מגיעים לבניין שמבחוץ לא רואים כלום ומתקרבים וכתוב 'קונגרגיישן ישיבת ציון' ונכנסים פנימה ורואים את הדגל על הבמה, ושם נמצא בחור שהוא בוגר מכון מאיר שהגיע כדי להביא קצת יהדות וציונות לקהילה ויחד עם המחלקה קיימנו סמינר עם יהודים שהם לא זוכים לציונות זמינה, נגדיר את זה ככה.