GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<זיוה מקונן-דגו: לזכותם ייאמר – גם של מר קובלנץ וגם מר אלקבץ, שקיבלו את ההתרעה הקצרה והלחץ הקהילתי שהיה כדי לפצל את השידור, בין שעתיים מרוכזות בין שש לשמונה, לשעתיים ביום, אבל עדיין זה הכלי היחיד שנותן את התקשורת, את המידע לקהילה הזאת.
<זיוה מקונן-דגו: כולם פה דיברו גם על האנשים שעדיין נמצאים בגולה.
<זיוה מקונן-דגו: זה בעצם השידור שמשודר מישראל בצורה ברורה באמהרית ונגישה לדוברי אמהרית.
<זיוה מקונן-דגו: לכן אנחנו מבקשים גם להרחיב אותו, וגם בדיונים הקודמים, אדוני היושב-ראש, ביקשנו להרחיב משעתיים ויותר.
<זיוה מקונן-דגו: זה לא נעשה, להפך – זה צומצם.
קריאה: כמה היה לפני זה?
<זיוה מקונן-דגו: שעתיים ורבע.
אברהם נגוסה: ועכשיו חזר, אמרו לי לפני הדיון.
קריאה: גם 06:00 בבוקר שידור חזרות.
אברהם נגוסה: אני מסכים אתך שזה לא מספיק, אבל לפחות מה שהיה- - -
<זיוה מקונן-דגו: עצם זה שנענו והחזירו את זה, זה מצוין.
<זיוה מקונן-דגו: הדבר השני הוא השפה הטיגרית, שהופסקה לפני שלוש שנים בגלל שהשדר יצא לגמלאות, כלומר לא יכלו לדאוג לתקן ולאנשי מקצוע שייכנסו לשידור בטיגרית, וזה הופסק ולכן עדיין אין שידור.
<זיוה מקונן-דגו: והנקודה השלישית – אנחנו מדברים על התאגיד, אז גם התאגיד, בזמנו ערוץ 33 שידר חצי שעת שידור בטלוויזיה באמהרית, וגם זה הופסק.
<זיוה מקונן-דגו: נכון, זה לא קשור לרדיו רק"ע, אבל זה קשור לתאגיד – אז אנחנו מעלים גם את זה.
אברהם נגוסה: אינה ישראלי, גיאורגיה.
<אינה ישראלי: שלום, תודה לכולם.
<אינה ישראלי: יש פה הנהלה שצריך להודות, לתאגיד השידור הציבורי, רדיו רק"ע.
<אינה ישראלי: יש לנו בעיה אחת, שאין לנו תקן בשביל הגיאורגים והייצוג, ואולי נדון, איך פותרים את הבעיה.
אברהם נגוסה: שי אברה, בבקשה.
<שי אברה: - - - אני אוהב את ישראל.
<שי אברה: חייבים להביא מודעות ברק"ע לכל מיני שפות.
<שי אברה: אנחנו מצפים לאהבת חינם פה בישראל.
<שי אברה: תאריך עברי – הנושא הזה חשוב מאוד.
<שי אברה: אני רוצה לציין את זה.
<שי אברה: בנוסף לציין, שעולים כשמגיעים ארצה, שעוברים הכשרה, שיהיו כמו כולם יהודים, או גיור – לתת דגש על אהבת הגר.
<שי אברה: אני מאוד מבקש – אני שייך לעם ישראל.
<שי אברה: יש לי ספר תורה.
<שי אברה: ללמד את הצעירים, איך לקרוא, איך להתבטא.
<שי אברה: יש לנו בעיה בזה – איך לבטא חי"ת, עי"ן.
<שי אברה: שיעבירו את המודעות.
<שי אברה: אני מבקש לתת דגש על זה, כשאני מתראיין ברדיו רק"ע, לא להגיד: כן, כן, ולהתראות – נגמר הזמן.
<שי אברה: לא יכול להיות.
<זיוה מקונן-דגו: ולנתק 24 שעות?
אברהם נגוסה: שי, זה לא הדיון.
אברהם נגוסה: תקצר בבקשה.
<שי אברה: אני מבקש, רק"ע באמהרית – הרק"ע הזה שייך לכולם – לא למבוגרים, לא לצעירים.
<שי אברה: כל שכן – לא יכול להיות שמתמקדים רק בסודנים, מביאים לנו סיפורי סודן.
<שי אברה: מסבירים כל אחד, מיהו, מה אתו.
אברהם נגוסה: אני חושב שהמסר שלך ברור.
אברהם נגוסה: אני מבין אותך יותר, אני חושב, מכולם, למה התכוונת – שהרדיו צריך לאחד את הקהילה, ולא לפלג את הקהילה.
אברהם נגוסה: לא צריך להשתמש לצרכים פוליטיים; צריך להיות ממלכתי.
אברהם נגוסה: צריך להדגיש את מסורת ישראל – את זה הוא רצה לומר.
אברהם נגוסה: הנהלת התאגיד שומעים, והם יטפלו בזה.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת יואל רזבוזוב גם הצטרף אלינו לדיון.
אברהם נגוסה: נציג השפה הפרסית – שמענו.
אברהם נגוסה: מחוסר זמן אדלג למיכאל אלשנסקי, אבל אבקש לקצר כדי שנספיק לשמוע את התאגיד וגם את מנכ"ל משרד הקליטה.
אברהם נגוסה: גם אם השרה רוצה להתייחס.
<מיכאל אלשנסקי: לא אקח הרבה זמן.
<מיכאל אלשנסקי: אני מסכים עם כמעט כולם על מה שדובר בקשר לרדיו רק"ע.
<מיכאל אלשנסקי: יודעים שרדיו רק"ע עשרות שנים משדר בשפה הרוסית, ויותר מ-100,000 איש, כמה שידוע לי, מבוגרים, שומעים כל בוקר רדיו רק"ע, וחיים רדיו רק"ע מהבוקר עד הערב.
<מיכאל אלשנסקי: אני רוצה להדגיש שתי נקודות: ראשית, להחזיר ל-07:00 בבוקר סקירת עיתונאים, ואומר למה.
<מיכאל אלשנסקי: המבוגרים –גילאי 70, 80, 90 – שומעים.
<מיכאל אלשנסקי: כשהזיזו את זה ל-06:00, וחלק די נכבד מהם הולכים לבית הכנסת להתפלל מוקדם בבוקר, ולא יכולים לחזור ב-07:00 בבוקר לשמוע.
<מיכאל אלשנסקי: זו נקודה חשובה, כי מישהו ביקש ממני, אמר: ב-06:45 אני חוזר מבית הכנסת.
<מיכאל אלשנסקי: חלק מהמבוגרים שלנו בבוקר הולכים לבית הכנסת.
<מיכאל אלשנסקי: סוף-סוף סופה מחייכת.
<מיכאל אלשנסקי: ..
סופה לנדבר: אני מחייכת כי אני קמה ב-07:00 בבוקר, ולא מספיקה...
<מיכאל אלשנסקי: דבר שני, מזמן לא היה נחש פצע, והמבוגרים שלנו, אם חלילה קורה משהו, צריכים לקבל הנחיות, בשעות חירום, בשפה הרוסית.
<מיכאל אלשנסקי: הם לא יודעים – לאן לרוץ?
<מיכאל אלשנסקי: מה לעשות?
<מיכאל אלשנסקי: ואת כל הדברים.
<מיכאל אלשנסקי: מי שמבין, עברית, כן, ומבוגרים לא יודעים.
<מיכאל אלשנסקי: שלא ישמעו את הנחש צפע עוד הרבה שנים, אבל אם חס וחלילה יקרה, מאיפה ישמעו את זה?
<מיכאל אלשנסקי: לגבי התקנים, אני רוצה לראות את האדם שמצמצם את התקנים האלה.
<מיכאל אלשנסקי: מי החליט, למה החליט חצי להוריד, לחתוך?
<מיכאל אלשנסקי: מה, אין כסף?
<מיכאל אלשנסקי: לא נותנים כסף?
<מיכאל אלשנסקי: אולי לפנות למשרד האוצר?
<מיכאל אלשנסקי: למה חותכים את התקנים?
<מיכאל אלשנסקי: אומרים 10 תקנים, שליש תקן לכל אדם, כבר30 איש.
<מיכאל אלשנסקי: למה החליטו לצמצם?
<מיכאל אלשנסקי: יש סיבה?
<מיכאל אלשנסקי: תודה רבה.
אברהם נגוסה: בבקשה, הד"ר אמנון גרוס.
<ארנון גרוס: תודה רבה, ותודה לכל הנאספים פה.
<ארנון גרוס: אני היום אזרח פרטי, אבל מאחורי 42 שנה של עבודה בקול ישראל בערבית.
<ארנון גרוס: מתוכן 17 שנה הייתי ממונה על השידור לאיראן ולתפוצות.
<ארנון גרוס: לא אני קיימתי אותו – יש פה אנשי מקצוע מהמדרגה הראשונה.
<ארנון גרוס: מנשה אמיר ואורלי רם במשך שנים קיימו שידור מאוד מכובד, עם אמצעים דלים ביותר, והגיעו למספר מאזינים יותר גדול מאשר הרשתות שלנו פה בארץ.
<ארנון גרוס: זה הישג שאי אפשר להעלים אותו.
<ארנון גרוס: זה נגמר.
<ארנון גרוס: היום כאילו חודש השידור.
<ארנון גרוס: מה עשו – מבקשים לחדש את השידור, עם אדם אחד מתוך החמישה שהיו, שגם מתוך החמישה, שלושה היו בהסכמים של מעבר לגיל פנסיה.
<ארנון גרוס: אדם אחד עם פחות מחצי משכורת.
<ארנון גרוס: אולי הסיפור של להרים שידור פרסי, כמו שהיה ברשות השידור, זה גדול על התאגיד.
<ארנון גרוס: אני לא יודע.
<ארנון גרוס: אולי אין להם תקציבים.
<ארנון גרוס: אולי נפלו בין הכיסאות.
<ארנון גרוס: אבל מדינת ישראל צריכה לומר אם היא מעוניינת או לא, ואם היא מעוניינת, היא צריכה לסייע לתאגיד להרים את זה.
<ארנון גרוס: מה נעשה, למשל, אם מחר דיביזיית אל-קודס האיראנית תהיה בגולן הסורי?
<ארנון גרוס: זה יכול לקרות כל יום.
<ארנון גרוס: העימות יכול לפרוץ בלי התראה, ואין לנו עובדים, ואנחנו צריכים עובדים חדשים, להכשיר אותם.
<ארנון גרוס: הכשרה כזאת לוקחת שנתיים, עם ניסיון שלי בערבית.
<ארנון גרוס: חייבים לקבל החלטה עכשיו, ואם זה גדול על התאגיד, מדינת ישראל צריכה לעזור.
<ארנון גרוס: תודה.
אברהם נגוסה: שמענו עד כה נציגי שפות שונות על הבעיות הקיימות בתאגיד החדש.
אברהם נגוסה: כעת נפנה לנציגי המשרדים.
אברהם נגוסה: יש לנו נציג משרד התקשורת, מנכ"ל משרד העלייה והקליטה, כמובן גם השר.
אברהם נגוסה: אבל נפנה עכשיו למנכ"ל.
אברהם נגוסה: אם השרה רוצה להתייחס, היא תתייחס בסוף.
אברהם נגוסה: יש לנו נציגי התאגיד, ההנהלה והמועצה.
אברהם נגוסה: הזמן שלנו מוגבל, ואנחנו רוצים שכל אחד יתייחס בתמצית.
אלכס קושניר: כבוד היושב-ראש, גברתי השרה סופה לנדבר, חברי הכנסת.
אלכס קושניר: אני חושב שעצם נוכחותה של השרה בדיון הזה מצביעה ומסבירה את החשיבות שהמשרד והשרה כמובן נותנת לרדיו רק"ע.
אלכס קושניר: אני מבקש להזכיר שרק"ע זה ראשי תיבות – רשת קליטת העלייה.
אלכס קושניר: וכך צריך להתייחס אליה.
אלכס קושניר: כשאנחנו לוקחים את העוגה ורוצים לחלק אותה, צריך להסתכל על המספרים.
אלכס קושניר: אני מבקש להזכיר שמ-1989 עלו לארץ מיליון ו-242,000 עולים, ומתוכם כמעט 900,000 דוברי רוסית.
אלכס קושניר: לכן אני חושב שבמסגרת השינויים שאתם עוברים, לדבר על צמצום התקנים זה פשוט – אני רוצה לומר זאת במילים עדינות – לא נכון.
אלכס קושניר: כי אנחנו עשינו סקר גם ב-2013 וגם ב-2017, ו-40% מהעולים שעלו מ-1989 ארצה מקשיבים לרדיו רק"ע כתחנה ראשונה.
אלכס קושניר: שמעתי את חברי הכנסת מדברים כאן על גידול התקנים.
אלכס קושניר: אני חושב שזה מאוד חשוב, כי בסופו של דבר זה הכלי היחיד של הציבור הזה להתעדכן ולהיות מחוברים למה שקורה במדינה.
אלכס קושניר: כמובן, כמשרד אנחנו משתמשים בכלי הזה כדי להנגיש את השירותים שאנחנו נותנים, לכן כמובן אנחנו מעוניינים שהקהל שיקשיב לרדיו הזה, יהיה גדול יותר.
אלכס קושניר: בסך הכול דוברי רוסית היום מקשיבים, כ-350,000 איש לרדיו כל יום.
אלכס קושניר: 350,000 עולים מקשיבים לרדיו הזה, ובנוסף, יש עוד 50,000 עולים בשפות אחרות, שכל יום מקשיבים לרדיו הזה, אז לא ייתכן שאנחנו מדברים פה על צמצומים.
אלכס קושניר: בנוסף, אני יודע שמתקיים היום תהליך משפטי בנושא תאגיד חדשות ותאגיד השידור.
אלכס קושניר: אני רק מבקש לזכור, שאם יקום תאגיד חדשות, ואנחנו נפריד את רדיו רק"ע ואת רשת ב', בעצם רדיו רק"ע תאבד את כל הרלוונטיות שלה, כי היא לא תוכל לשאוב את המידע שהיום היא שואבת מרשת ב'.
אלכס קושניר: אז מה אשדר?
רוברט אילטוב: לא, החוק קובע.
רוברט אילטוב: העברתי את זה בחוק.
אלכס קושניר: אז אני חושב שצריכים להיות שני תדרים: אחד, בשפה הרוסית, כי זה הרוב המוחלט של העולים, והרוב המוחלט של הלקוחות ושל הצרכנים שלכם.
אלכס קושניר: זה צריך להיות 24/7.
אלכס קושניר: ותדר נוסף שבו צריך לשדר בשפות נוספות.
אברהם נגוסה: המועצה הציבורית של התאגיד, בבקשה, מר אבי רט, בבקשה.
<אבי רט: תודה רבה.
<אבי רט: אחד הדברים המרגשים בדיון הזה הוא שכולם דיברו בעד.
<אבי רט: לא היו דיבורים נגד.
<אבי רט: אין פה אופוזיציה וקואליציה.
<אבי רט: כולם רואים חשיבות בקליטת העלייה, השידור הציבורי.
<אבי רט: על כך אין מחלוקת.
<אבי רט: העניין הוא שבסופו של דבר התאגיד פועל לפי חוק.
<אבי רט: החוק מקצה תקנים בתקציב.
<אבי רט: כולנו נמצאים תחת החוק, והחוק הקציב דברים ברורים.
<אבי רט: החוק, בין היתר, בגלל מה שהיה בפורום הקודם, קיצץ בתקנים ובשעות.
<אבי רט: לכן הקימו את התאגיד, כדי ליצור מציאות חדשה.
<אבי רט: זה לא אמור להיות מה שהיה – לא בכוח אדם, לא בתקנים, לא בתוכניות.
<אבי רט: ברגע שיש ערוץ אחד ויש רשת אחת, משרד הקליטה יברור את כמות העולים שיש לכל שפה, אחוזי הצריכה שלהם, בבדיקות מעמיקות – זה יוביל לכלל לוח משדרים שייקח בחשבון – אולי גם את העניין של התקנים.
<אבי רט: ברגע שיש מציאות שיש לנו 16 או 18 שעות ביום, מתוקף הדברים שעכשיו אמרתם, וחייבים לחלק את ה-24 שעות נוספות אחרות בשכל – למשל, לתת בשפה האמהרית בבוקר חדשות, ועוד אילוצים כאלה ואחרים, אז צריך לחלק באופן הגיוני.
<אבי רט: לאור זאת פנינו – התאגיד פנה – למשרד האוצר בבקשה הגיונית ונכונה, להקצות תדר נפרד לערוץ נפרד בשפה הרוסית – כמובן, מלווה בתקנים המתאימים.
<אבי רט: ברגע שיהיה תדר נפרד וערוץ נפרד לשפה הרוסית, זה יפנה את כל היום, ולא יצטרכו לנסות "לגנוב" כמה שעות.
<אבי רט: כולן טובות, כולן רצויות וכולן חשובות, אבל תמיד צריך לחלק את העוגה.
<אבי רט: לכן הפנייה שלנו לנבחרי הציבור וחברי הכנסת, היא להגדיל את העוגה, ולא לנסות לחתוך אותה, כי לחתוך – כל אחד יכול לומר: רבע שעה פה, רבע שעה שם.
<אבי רט: ברגע שתוקצה רשת נפרשת לשפה הרוסית, כמובן מלווה בתקנים ותקציבים, אפשר יהיה להכניס דברים נוספים.
<אבי רט: זו נקודה אחת.
<אבי רט: נקודה שנייה היא – ושמעתי את העמדה – אנחנו מאוד קשובים לפניות ולגורמים, להערות נכונות על הרגלי האזנה, כפי שאדוני אמר, על שעות כאלה ואחרות, וגם היכולת לקבל מידע ממקורות אחרים.
<אבי רט: יכול להיות שיש אנשים שמשתמשים באינטרנט, ואחרים לא יקבלו את זה, כי אין להם נגישות לאינטרנט.
<אבי רט: גם זה נלקח בחשבון.
אברהם נגוסה: האם השינוי, שלמשל, יהיה רוסית בנפרד, האם יש משמעות – לא רק הזמן אלא גם משמעות תקנים?
<אבי רט: כמובן.
<אבי רט: הפנייה שמונחת בפניכם ושהופנתה למשרד התקשורת – יש העתק של הפנייה- - -
אברהם נגוסה: כן, יש לי.
<אבי רט: גם תדר וגם כמובן תקנים.
<אבי רט: נכון לעכשיו התאגיד משדר באמהרית, באנגלית, צרפתית, ספרדית, לדינו, יידיש, בוכרית וגיאורגית – כל מה שהועתק מהרשות הקודמת למעט שינויים כאלה ואחרים, שנבעו כתוצאה מהעובדה שקוצצו תקנים – לא על-ידינו אלא בגלל משרד האוצר והתקציב.
<אבי רט: בתוך הסל הזה אנו מנסים לתת את השירות הטוב ביותר.
אברהם נגוסה: ברשימת השפות שציינת עכשיו, לא שמעתי פרסית.
<אבי רט: סליחה, גם פרסית.
אברהם נגוסה: כי שמענו קודם טענה שאין פרסית.
קריאה: הפרסית לא נכללת כחלק מרדיו רק"ע.
קריאה: אף פעם לא היה.
קריאה: אין שידור בפרסית.
קריאה: אל תשקרו ואל תעשו אחיזת עיניים.
קריאה: הפסקתם את המפעל המפואר של מדינת ישראל.
אברהם נגוסה: תודה, אדוני.
אברהם נגוסה: שמעתי אותך קודם, לכן אני רוצה שיהיה ברור – אם אתם אומרים שכן יש פרסית, תסבירו לנו כמה שעות יש, מאיזו שעה עד איזו שעה ובאילו ימים.
קסניה סבטלובה: ומתי הם חוזרים לשדר בדיוק.
<אלגרה אמדו בן-יצחק: פרסית היתה משודרת ברשות השידור שעה וחצי כל יום, והם היו חלק מרדיו ערבי.
אברהם נגוסה: לא חלק מרק"ע?
<אלגרה אמדו בן-יצחק: לא.
<אלגרה אמדו בן-יצחק: אף פעם הם לא היו חלק מרק"ע.
<אלגרה אמדו בן-יצחק: לגבי הישיבה שקיימנו לקראת פתיחת השידורים בתאגיד, הזמנו את אדון מנשה אמיר ואת אורלי רם כדי לדבר על האפשרות לכלול את השידור הזה בשידורים ברק"ע.
<אלגרה אמדו בן-יצחק: הם התנגדו באמירתם שפרסית זה לא חלק מהשפות הזרות.
<אלגרה אמדו בן-יצחק: יש להם שידור באופי אחר – לכן הם לא רצו להיות חלק מרק"ע.
אברהם נגוסה: מה הפתרון עכשיו?
אברהם נגוסה: האם אתם מחזירים לקדמותו, כפי שהיה בעבר?
<אורלי רם: הפתרון שלי, להוסיף מחמת או בגלל שתי סיבות: קודם כל, איראן היא מדינת אויב מס' 1 לישראל.
קסניה סבטלובה: זה דיון על רדיו רק"ע.
אברהם נגוסה: אני הבנתי את החשיבות.
<אורלי רם: חלק מהשידורים שודרו ברק"ע בין שבע לשבע וחצי, מתוך השעה וחצי של השידור הבין לאומי שלנו, ברק"ע היתה לנו חצי שעה.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לצאת עם פתרון.
אברהם נגוסה: עד עכשיו היה שידור של שעה וחצי.
<אלגרה אמדו בן-יצחק: וחצי שעה מתוך השידור הזה שודר בשידור חוזר ברק"ע חצי שעה לעולים.
אברהם נגוסה: עכשיו הם מציעים להם להיות בתוך רק"ע ולהמשיך את זה.
רוברט אילטוב: אני רוצה להבהיר.
רוברט אילטוב: החוק קובע שרדיו רק"ע החדש, שעכשיו זה בבג"ץ, יהיה עם גופי אמהרית ופרסית.
רוברט אילטוב: בגלל שזה בבג"ץ, אין מה לעשות כרגע.
רוברט אילטוב: הרוסי נמצא בבג"ץ.
<לי-אור אברבך: חשוב מאוד להגיד: אנחנו מבינים באופן מובהק את החשיבות בשידורים בשפה הפרסית.
<לי-אור אברבך: אין לנו שום כוונה לפגוע בשידורים בשפה הפרסית – להפך.
<לי-אור אברבך: אנחנו מחפשים את הדרכים להיטיב את השידורים הללו.
<לי-אור אברבך: השידורים הללו כרגע, לפי התוכנית, אינם חלק מרדיו רק"ע; הם משדרים בתדר משלהם לחו"ל, והמבין יבין.
אברהם נגוסה: עכשיו יש כזה?
<לי-אור אברבך: אנחנו העמדנו לרשות הגב' אורלי רם אולפן בירושלים לטובת השידורים, וביקשנו ממנה להתחיל לשדר.
<מנשה אמיר: בלי להקצות כוח אדם, בלי לתת אפשרויות.
אברהם נגוסה: מה שהם מציעים, זה לא ייתכן בלי כוח אדם.
אברהם נגוסה: מישהו צריך לשדר.
<לי-אור אברבך: נכון.
<לי-אור אברבך: קודם כל אני קובל על האמירה שהיא שידרה ממחסן, ממטבח.
<לי-אור אברבך: לא – היא שידרה מאולפן, מהאולפן שהגב' אנה רייבן משדרת בו, שלוש פעמים בשבוע – אולפן לכל דבר.
<לי-אור אברבך: זה חשוב מאוד לומר.
<לי-אור אברבך: הסיבה שזה הגיע לפתחי כמנהל התחנה ברוסית זה כי זה אותו אולפן, וצריך להסתדר במקום, ולסדר את סידור העבודה.
<לי-אור אברבך: אני מודע, וצריך להבין – כל פעם שאנחנו מדברים פה על שפה ועל שידורים, בסוף זה גם תנאי העסקה של אנשים, זה כוח אדם, זה מתי עובדים, מאיפה משדרים, ויש גם עניינים פרסונליים, שבסוף משפיעים על השידור.
<לי-אור אברבך: כרגע אנחנו מבחינה טכנולוגית, אולפנים מציעים לרדיו בפרסית לשדר מיידית.
<לי-אור אברבך: מיידית.
<לי-אור אברבך: ותוך כדי אנחנו נחושים לפתור את כל מצוקות כוח האדם, שעומדות על הפרק.
אברהם נגוסה: יש מישהו מהנהלת התאגיד שרוצים להוסיף?
<לי-אור אברבך: אני יכול להמשיך לדבר על יתר הדברים שעלו פה.
<לי-אור אברבך: אני לי-אור אברבך, אני מנהל פיתוח התוכן ברדיו, בתאגיד, ובכלל זה מנהל הרדיו ברוסית, בתוך רשת רק"ע.
<לי-אור אברבך: קודם כל, אני מאוד שמח על הדיון הזה.
<לי-אור אברבך: כפי שאמר מר רט, רואים שלכולם אכפת, כולם בעד, וכולם רוצים שזה יקרה.
<לי-אור אברבך: אני מאחל לכל תחנת רדיו, שיהיה לה הגיבוי הזה והגב הזה והעניין הציבורי, והיא לא תוזנח.
<לי-אור אברבך: אני קשוב לכולם.
<לי-אור אברבך: חלק מהאנשים פה, גם נבחרי הציבור וגם המבקרים פה, שוחחו אתי, ואני משוחח ועונה.
<לי-אור אברבך: אני חושב שנציגי ציבור הם נציגי ציבור – זה תפקידכם, ואני לא פוחד משיחות טלפון עם פוליטיקאים.
<לי-אור אברבך: אפשר לדבר אתי, וגם לי מותר לומר אם אני מסכים או לא מסכים במסגרת העניין הזה.
<לי-אור אברבך: אני גם קשוב לציבור, אני קשוב למאזינים.
<לי-אור אברבך: מאזינים שולחים אלינו מכתבים, מאזינים שולחים לנו בפייסבוק כמובן.
<לי-אור אברבך: אני עונה לכל המכתבים.
<לי-אור אברבך: אנשים מתקשרים אליי אישית לטלפון – משיגים אותו איכשהו, ואני משוחח אתם ברוסית, חבר הכנסת אילטוב.
<לי-אור אברבך: הדבר הזה מתבצע.
<לי-אור אברבך: אנחנו מהלכים פה על חבל דק, כי לא ניכנס באמת לענייני תוכן.
<לי-אור אברבך: ההבנה שלכם והדאגה שלכם מובנת וברורה, אבל אנחנו בסופו של דבר אנשי המקצוע, ותוכן זה באחריותנו.
<לי-אור אברבך: אנחנו צריכים להיות קשובים, ואני בהחלט מודע לסוגיית קריאת העיתונים, שעברה מ-07:00 ל-06:00 בבוקר.
<לי-אור אברבך: היריעה בסופו של דבר היא קצרה ביותר.
<לי-אור אברבך: אנחנו חולקים את רדיו רק"ע עם שפות נוספות.
<לי-אור אברבך: רבע שעה יותר לשפה האמהרית, שאנחנו מבינים שצריך, היא רבע שעה פחות לשפה הרוסית, וזה מצער אותי כמנהל השפה הרוסית.
<לי-אור אברבך: לכן העלינו את הדרישה, המלצנו למועצה לבקש תדר נוסף לשידור של 24 שעות בשפה הרוסית, וכל היתר כמובן מעבה את השפות האחרות.
<לי-אור אברבך: האם צריך לזה כוח אדם?
<לי-אור אברבך: חד משמעית.
<לי-אור אברבך: האם צריך לזה תוספת תקציבית?
<לי-אור אברבך: המחוקק במדינת ישראל הוא שהחליט כמה כוח אדם יהיה לתאגיד השידור הישראלי, חד משמעית.
רוברט אילטוב: אבל הוא לא פגע לך בשיקול דעת, כמה לכאן וכמה לכאן.
רוברט אילטוב: זה אתה קבעת.
<לי-אור אברבך: הנהלת התאגיד, לפי המפתח שהציע המחוקק, החליטה כמה יהיה ב-ב', כמה יהיה בכאן תרבות, כמה יהיה ברדיו הרוסית, כמה יהיה בשפות.
<לי-אור אברבך: לכולם יש משמעותית פחות כוח אדם ממה שהיה קודם, חד משמעית.
אברהם נגוסה: אני גם רוצה שתענה, אם התוכן שישודר בשפות שונות, שגם פה עלה – שלא צריך להיות שופר של פוליטיקאים.
אברהם נגוסה: השדרן, שלא יעשה את זה – איך אתם עושים פיקוח?
אברהם נגוסה: כי אתה לא מבין את השפה.
אברהם נגוסה: יש בעיה כזו, שמעתם את הטענות – שפשוט השדרנים שם משתמשים בזה ככלי שלהם להשמיץ.
אברהם נגוסה: אין פיקוח.
<אלגרה אמדו בן-יצחק: חד וחלק לא.
<אלגרה אמדו בן-יצחק: איך אנחנו מפקחים על זה – יש לנו ליין אפ.
<אלגרה אמדו בן-יצחק: גם אם אני לא מבינה את השפה האמהרית, אני יודעת בדיוק מה משודר, כי אני מקבלת את סדר-היום של השידור כל יום, אז אני יודעת מה משודר.
אברהם נגוסה: התוכן.
<אלגרה אמדו בן-יצחק: כמובן.
אברהם נגוסה: אז נציג לכם, דברים שהם ממש בגדר עבירה על החוק גם.
אברהם נגוסה: זה נדבר בנפרד.
רוברט אילטוב: אדוני היושב-ראש, נאמר פה שאכן התאגיד עובד לפי החוק, והוא צריך לעבוד לפי החוק, וזה בסדר, וטוב שכך, רק שפה לדעתי, היה כשל בקבלת ההחלטה, כשל בעייתי מאוד, כי הצמצומים ברדיו רק"ע החלו לפני התהליך.
רוברט אילטוב: כוח האדם היה רזה לפני התהליך.
רוברט אילטוב: העלויות של רדיו רק"ע היו נמוכות מראש, וההכנסות כיסו על ההוצאות כמעט לגמרי.
רוברט אילטוב: לכן לא הופעל כאן שיקול דעת ולא עבדו על המערכת של רדיו רק"ע בצורה, להערכתי, מספיק מקצועית, כי גם הוא היה יעיל, והוא לא שאב כספים שמערכות אחרות בשידור הציבורי שאבו.
רוברט אילטוב: היו קיצוצים לפני כן – שזה דבר שלא נלקח בחשבון, וקוצץ עוד קיצוץ.
רוברט אילטוב: לכן הפגיעה היא אנושה מאוד, ושיקול הדעת שהופעל פה תחת כיסוי שאנחנו פועלים לפי החוק, לא היה נכון.
<קריאה: אבל הקיצוץ זה אצל רשות השידור, אדוני – לא אצל התאגיד.
רוברט אילטוב: ההכנסות של רדיו רק"ע היו כ-4 מיליון שקל.
רוברט אילטוב: אולי היו הוצאות קצת יותר גבוהות, אולי קצת פחות – אין לי הדוח הכספי, אבל רדיו רק"ע עבד בצורה יעילה מבחינה תקציבית.
רוברט אילטוב: לכן לקצץ בו עוד יותר, קיצוץ עמוק של 50%, בלי בכלל להתחשב בכל המערכת בצורה רצינית, בהתחשב בקהל ששומע את זה, בכמות הקהל ובאיכות השידורים, אני חושב שזה לא היה נכון ולא היה מקצועי.
אברהם נגוסה: אז אתה אומר שאנחנו כפופים לחוק, ואנחנו הולכים לפי החוק – אתה לא מקבל מה שהוא אומר?
קסניה סבטלובה: נפגשנו פה לא פעם ולא פעמיים בפורומים שונים, ודנו עוד כאשר רדיו רק"ע היה ברשות השידור, ואז כשהיה מפרק, ואנחנו כל הזמן התרענו והזהרנו.
קסניה סבטלובה: גם בין היתר, הזהרנו את האוצר, שרדיו רק"ע לא יוכל לתפקד ולשדר את ציבור העולים אם לא יהיה מענה מספיק.
קסניה סבטלובה: רדיו רק"ע סבל באופן היסטורי – גם השכר היה משמעותית נמוך יותר.
קסניה סבטלובה: אי אפשר שלא להתייחס לדברים האלה.
קסניה סבטלובה: אם אנחנו מדברים על שוויון ועל ייצוג הולם, בואו נתחיל לדבר על השכר.
קסניה סבטלובה: השכר לא שוויוני.
קסניה סבטלובה: טאלנטים – אני בכלל לא מדברת על זה, אבל גם בדברים אחרים.
אברהם נגוסה: נדון על זה בנפרד.
קסניה סבטלובה: עשו העתק הדבק; מאיזושהי סיבה לא עשו התחל מחדש, לא עשו ריסטארט למערכת הזאת, אלא העבירו את הדברים כפי שהיו קיימים, לתאגיד.
קסניה סבטלובה: אתם ירשתם דברים שהיו ברק"ע.
קסניה סבטלובה: לכן אנחנו יושבים פה היום, ואנחנו חושבים איך אנחנו מגדילים את כמות התקנים שיש לכם היום.
קסניה סבטלובה: יש לכם שומן, מאיפה לחתוך, מאיפה להוסיף?
<לי-אור אברבך: אין לנו גרם של שומן.
קסניה סבטלובה: זה מה שאני שומעת.
קסניה סבטלובה: זה מה שאנחנו מבינים.
קסניה סבטלובה: אני קוראת לך, כבוד היושב-ראש, בהודעת הסיכום, שנתייחס ברצינות לעניין התקנים, גם בשפה הרוסית וגם בשפות נוספות, ונבוא בדרישה למשרד האוצר, שתהיה מוסכמת וכתובה, כמה אנחנו זקוקים לכל רדיו כדי שנתפקד.
קסניה סבטלובה: כאשר יקרה הדבר המבורך הזה של 24 שעות ביממה – שמזה התחלנו, וזה מה שהובטח לנו לאורך כל הדרך; זה לא חדשות שנפלו עלינו משמיים, 24 שעות.
קסניה סבטלובה: זה מה שהובטח כל הדרך, ושנתיים אנחנו מדברים על זה.
קסניה סבטלובה: אבל עד שזה יקרה אנחנו לא יכולים להפקיר את הרדיו.
קסניה סבטלובה: אי אפשר שעם הכוחות הדלים האלה תהיה התמודדות יום יומית, ואני יודעת את זה כעיתונאית – אי אפשר לתת מוצר עיתונאי טוב, אם אתה מרגיש כל הזמן שפה חסר לך ושם חסר לך, ואתה עושה את התוכניות האלה לבד.
קסניה סבטלובה: את זה אנחנו חייבים לפתור.
אברהם נגוסה: נציג משרד התקשורת, מר רן שטרית, בבקשה.
<רן שיטרית: אהיה קצר, כי אנחנו יוצאים למליאה.
<רן שיטרית: קודם כל, אני מאוד שמח על הדיון הזה.
<רן שיטרית: אנחנו מקבלים בשבועות האחרונים הרבה מאוד – מכל הגורמים בכל השפות, בנושא הזה.
<רן שיטרית: שר התקשורת קרא לפני שבועיים דיבר בהצעה לסדר של חברת הכנסת קסניה סבטלובה על החשיבות של השידורים בשפות – שידורים ברוסית, בפרסית, שבאו ופנו אלינו בחשיבות בקיום שלהם.
<רן שיטרית: אני הופתעתי מאוד לגלות בדיון הזה שמועצת התאגיד הגישה בקשה למשרד התקשורת לקבלת תדר, כי לא ראינו אותה, ואני רואה את התאריך, ורואה שזה היום, 21 ביוני.
אברהם נגוסה: היום קיבלנו.
<רן שיטרית: אני עדיין לא קיבלתי את זה, אז אני שמח שיו"ר הוועדה קיבל – אני בטוח ששלחתם.
<רן שיטרית: אני שמח שיו"ר הוועדה העביר לי עכשיו את הנייר, ואני לא יכול להתייחס אליו – יש ההליכים המוסדרים של משרד התקשורת, אבל אני שמח שהיום קיבלנו את הבקשה הזאת, ונבחן אותה כמובן לפי החוק.
<רן שיטרית: אנחנו מאחלים שוב בהצלחה.
<רן שיטרית: אנחנו גם מאוד מקווים שפניות חברי הכנסת, שמגיעות אלינו למשרד, ואנחנו מוציאים אותם גם החוצה, יישמעו בתאגיד.
<רן שיטרית: תודה.
אברהם נגוסה: תגובה קצרה, בבקשה.
<לי-אור אברבך: אני גם משווע לעוד תקנים.
<לי-אור אברבך: אנחנו שותפים לכך, חד משמעית.
<לי-אור אברבך: להפך – אני רוצה שהשידור ברוסית יהיה עדכני, יהיה רלוונטי, יהיה יותר טוב מהשידור בשפה העברית.
<לי-אור אברבך: אני רוצה שיהיו יומני חדשות מורכבים, וחברת הכנסת סבטלובה יודעת מה המשמעות של יומן חדשות כעיתונאית.
<לי-אור אברבך: אנחנו צריכים את זה – כוח הפקה, כוח עריכה.
<לי-אור אברבך: זה גם מאוד נכון וחשוב לטובת הגיוון של האנשים שמייצרים את החדשות בסופו של דבר, ואני מקווה שתצא מפה קריאה, לתקן את העניין הזה.
אברהם נגוסה: אני חושב שזה גם עניין של שפה פרסית.
אברהם נגוסה: אנחנו נגיע לפתרון.
אברהם נגוסה: אמנם זה לא חלק מרק"ע, אבל אני חושב שזה בינתיים – מה שאני מבין – שיש רצון מהתאגיד לעזור בזה.
אברהם נגוסה: אני חושב שצריך לשבת יחד ולמצוא את הפתרון הנכון, מה שמקובל ברמה המקצועית.
אברהם נגוסה: אני חושב שיש נכונות גם מהנהלת התאגיד, גם אצלכם, ואני מקווה שנשמע בקרוב שהנושא יוסדר, אבל אנחנו חברי הכנסת פה, לרשותכם, לעזור לפתור את הבעיה הזאת, כי כולנו רואים את החשיבות בעניין זה.
סופה לנדבר: אני אשאל אחרי כל הישיבה – מרוצים, לא מרוצים?
סופה לנדבר: שמעתם מה שרציתם לשמוע כאן בוועדה?
אברהם נגוסה: כבוד השרה, אם אשאל את זה, אפתח מחדש את הדיון.
סופה לנדבר: יכול להיות שצריכים מחדש, שתעשה עוד ישיבה.
אברהם נגוסה: נשמע את סיכום הדיון, את ההחלטה שלנו, ואם צריך לקיים שוב דיון, נקיים דיון, אבל כמובן, נשמע את כבוד השרה, אם יש לך מה לסכם בנושא.
סופה לנדבר: אני באתי לכאן לשמוע.
סופה לנדבר: שמעתי את כל מה שנאמר.
סופה לנדבר: אני בקשר עם ארגוני העולים.
סופה לנדבר: אני רוצה לומר להנהלה החדשה – לא צריך לפחד מאישי ציבור.
סופה לנדבר: אישי ציבור זה לא פחד.
סופה לנדבר: אישי ציבור זה למטרה אחת – שהרדיו החדש, או איך שהוא עכשיו משדר, יהיה לאותם צרכנים שצריכים.
סופה לנדבר: אתם קמתם למטרה אחת מסוימת – לשדר לשפות של עולים, ולקלוט את העולים, לעזור למדינת ישראל ולמשרד העלייה והקליטה לקלוט את העולים.
סופה לנדבר: הם צריכים פה שפה, הם צריכים עמוד שדרה, הם צריכים להתגבר על כל הדברים שקורים עם כל עולה חדש.
סופה לנדבר: נכון שיש פה ותיקים בארץ, אבל אצל הוותיקים האלה יש קושי בלימוד השפה העברית.
סופה לנדבר: אני אבקש מכם להיפגש אתי.
סופה לנדבר: אני חושבת שיש דברים שנעלה בשיחה אחרי דלת של משרד העלייה והקליטה.
סופה לנדבר: אני מחזקת אתכם.
סופה לנדבר: יחד עם זאת, אנחנו – ואני מסכימה עם חברי הכנסת – כאשר היו כאן לא מעט ועדות, דיברנו על מספר המשרות, ואני חושבת שבחלוקת העוגה הכללית למשרד התקשורת של התאגיד החדש צריך לחשוב שחלק גדול צריך להיות גם ברדיו רק"ע.
סופה לנדבר: אני לא רוצה להתווכח.
קריאה: פשוט לא סמכותנו לפי חוק, גברתי השרה.
קריאה: אני מתנצל.
סופה לנדבר: אז צריכים לעשות תיקון בחוק הזה.
סופה לנדבר: מישהו מחוקק את החוק, ומישהו מתקן את החוק.
סופה לנדבר: בזמן שהם קיימים בצורה שהם קיימים, זה לא מספק את הצרכן ולא מספק את משרד העלייה והקליטה, שקולט את העולים, נקודה.
אברהם נגוסה: מה שאני רואה בעניין התקנים, בעניין הזמן, יכול לפתור את הבעיה, אם יפרידו.
סופה לנדבר: יכול להיות שעכשיו בלילה לא צריכים לשדר; לשדר ביום, אבל עם תוכן, עם שעות ועם דברים שהיו.
סופה לנדבר: אגב, יש המון תוכניות שקיצצו אותן, שסגרו אותן.
סופה לנדבר: זה לא תוכניות שקמו כדי שיהיו שמיים יותר בהירים; הן קמו כדי לשרת מטרה – קליטת עלייה מוצלחת.
אברהם נגוסה: כמובן, אם בגלל שזה יותר זמן ששייך לדוברי השפה הרוסית, ואז אם מפרידים את זה, כפי שהם מתכננים, אז אני חושב שזה יפתור לנו גם מבחינת שעות השידור, גם מבחינת התקנים.
אברהם נגוסה: לכן נעקוב אחר הנושא הזה, ונקיים עוד דיון.
אברהם נגוסה: אני יודע שלתקנים שאנשים פנו פה, לא נכנסתי לפרטי-פרטים ברמה אישית, אבל אני חושב שהבנתי את הפתרון.
סופה לנדבר: זה שפות של עולים, וצריכים לשדר בשפות האלה.
אברהם נגוסה: וצריך לתת תקנים לכל השפות, שיהיו תקנים.
אברהם נגוסה: לא יהיו תקנים במובן של פרילנס, אבל יהיו תקנים לשפות.