GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עופר דהן: מגדירים מדינה מסוימת, פליטים, נותנים להם מענק קליטה מיוחד ובאיזה שהוא מקום שוכחים שהרשויות הן אלה שקולטות את העלייה, הן אלה שמתמודדות, ולכן צריך להסתכל גם בראייה של איך אנחנו מייצרים איזה שהיא תשתית ברשויות המקומיות כדי למשוך את העולים.
<עופר דהן: לא רק לתת למי שמגיע מאזור מסוים, אלא גם לאיפה אנחנו רוצים שהעולים יגיעו במדינת ישראל וזה המקום של נצרת עלית בסיפור.
<עופר דהן: תודה רבה.
אברהם נגוסה: אני חושב שמי שרצה לדבר דיבר, הזמן שלנו עכשיו לסכם את הדיון.
אברהם נגוסה: קודם כל שוב להודות לראש העיר ולצוות של העירייה, כמובן גם לנציגי משרדי הממשלה וארגונים אחרים, נציגי עולים, שהגעתם לדיון הזה.
אברהם נגוסה: אנחנו שמענו מכבוד ראש העיר על הפעילות של העיר בקליטת העולים מארבע כנפות תבל.
אברהם נגוסה: אנחנו התרשמנו מאוד מהעבודה הנפלאה והמוצלחת בקליטת העלייה פה בעיר, שמענו נציגי עולים, שמענו את הנציגים של הצוות המקצועי של העירייה, משרדי הממשלה ואנחנו רואים את שיתוף הפעולה שבדרך כלל לא כל כך קיים ואני רואה שבעיר הזאת, כנראה זה בגלל ראש העיר, שיתוף פעולה שהולך ממש בצורה מוצלחת.
אברהם נגוסה: אנחנו מאוד מברכים על שיתוף הפעולה והעבודה שכל הגורמים עושים במשימה הלאומית של קליטת עלייה.
אברהם נגוסה: זה מאוד חשוב לנו להגיע לפה, להתרשם ואני אומר שיש לנו עיר שהיא מודל לחיקוי, שרשויות מקומיות בכל הארץ יכולים לבוא וללמוד איך קולטים עלייה במדינת ישראל ואיך עובדים בשיתוף פעולה על מנת לקדם את העולים החדשים.
אברהם נגוסה: שמענו גם את האתגרים, שהדור הצעיר בורח מפה, לכן העיר צריכה תמיכה ממשלתית כדי להשאיר את הדור הצעיר וגם את העולים החדשים פה.
אברהם נגוסה: זה לא רק קליטה ראשונה, שייבנו את ביתם פה בעיר נצרת עלית.
אברהם נגוסה: אנחנו שמענו גם על האתגר שקיים בעניין השפה, לימוד השפה העברית.
אברהם נגוסה: וכתוצאה מכל הדברים ששמענו הוועדה מחליטה, אחת, הוועדה מברכת ומשבחת את ראש העיר והצוות המקצועי פה בעירייה על העבודה המוצלחת שהם עושים בקליטת העלייה.
אברהם נגוסה: שתיים, אנחנו באמת שמחים להיות פה ולהשתתף בחגיגה של 60 שנה להיווסדה של העיר נצרת עלית ואני מצטרף לקריאה של חברי, חבר הכנסת מוטי יוגב, שהממשלה צריכה גם להצטרף לחגיגה ולקיים ישיבת ממשלה, לפחות אחת, פה כדי לתת ביטוי חשוב מאוד לחיזוקה של העיר פה בצפון.
אברהם נגוסה: הדבר השלישי, כיוון ששמענו אתגרים פה העירייה צריכה לקבל הטבות מיוחדות על מנת לחזק, בקליטת העלייה, בתחום הדיור, בתחום התעסוקה, בתחום החינוך.
אברהם נגוסה: מאוד חשוב שהעירייה תקבל הטבות מיוחדות ממשרדי הממשלה הרלוונטיים.
אברהם נגוסה: ארבע, הוועדה קוראת למשרד החינוך, במיוחד למחלקה לחינוך מבוגרים, להוריד את המכסה לצורך פתיחת אולפן מ-25 ל-10.
אברהם נגוסה: אני אומר שאם יש עשרה עולים חדשים ניתן לפתוח ולא לחכות חודשיים ולכן אני קורא, לא רק למשרד החינוך, גם למשרד העלייה והקליטה, כשותף בנושא הזה.
אברהם נגוסה: אנחנו נוציא מכתב גם לשרת הקליטה וגם לשר החינוך בהתאם להחלטה.
אברהם נגוסה: אני חושב שאני מצטרף גם להצעתו של חבר הכנסת מוטי יוגב, זו כמובן החלטה של הוועדה, חשוב מאוד לקדם את התכנית לפיתוח הצפון ולכלול ערים כמו נצרת עלית לתכנית הלאומית המתוכננת.
אברהם נגוסה: נקיים ישיבת המשך בוועדת העלייה והקליטה בכנסת כדיון מיוחד בעניין של קליטת העולים בנצרת עלית.
אברהם נגוסה: נעשה את זה במושב הבא, נקיים את הדיון, נזמין את ראש העיר, נזמין את המשרדים הרלוונטיים.
אברהם נגוסה: אנחנו נעשה מאמץ ונזמין לפחות את המנכ"לים, אם לא השרים, ונקיים את הדיון המיוחד בכנסת, כמובן אנשי הצוות גם יכולים להצטרף לראש העיר.
אברהם נגוסה: אני חושב שהמשימה של קליטת עלייה היא משימה לאומית, מדינת ישראל זקוקה להרבה עולים חדשים כדי לחזק אותה כמדינה יהודית ודמוקרטית.
אברהם נגוסה: יש אתגרים בקליטת העלייה, אבל אני חושב שזו חובתה של המדינה להתמודד עם האתגרים האלה ולחזק את האוכלוסייה היהודית במדינת ישראל.
אברהם נגוסה: זו הדרך היחידה שאנחנו רואים כדי לעודד עלייה מכל המדינות למדינת ישראל.
אברהם נגוסה: אני רואה שגם עיריית נצרת עלית עושה את הדבר הזה, שמענו שנסעתם לחוץ לארץ כדי לעודד עלייה, זה מבורך, אנחנו מצטרפים לעשייה כזו והוועדה קוראת בנושא הזה גם להתקדם.
אברהם נגוסה: תודה לכל המשתתפים ואני סוגר את הדיון.
אברהם נגוסה: בוקר טוב לכולם, התכנסנו לדון היום בציון יום האחדות בכנסת ישראל, לבקשתו של יושב-ראש הכנסת.
אברהם נגוסה: הוועדות השונות מקיימות דיונים בנושא הזה היום ואנחנו, בוועדת העלייה והקליטה, בחרנו לדון בנושא העלייה.
אברהם נגוסה: איחדנו שני נושאים יחד – ההיערכות לעלייה שאופייה משתנה במאה ה-21 ונבחן כיצד ניתן לקרב את יהדות התפוצות על זרמיה.
אברהם נגוסה: אלה שני הנושאים שנאחד אותם בדיון הזה.
אברהם נגוסה: ב-10:30 יש תרגיל אז משמר הכנסת יפנה אותנו ולאחר מכן נחזור ונמשיך את הדיון.
אברהם נגוסה: ב-11:30 יבוא יושב-ראש הכנסת לברך.
אברהם נגוסה: יש לנו שלושה מומחים שיתייחסו לנושאים שאנחנו מאחדים.
אברהם נגוסה: שניים מהם נמצאים כאן, ד"ר קארין אמית, ראש התוכנית לתואר שני בהגירה ושילוב חברתי, המרכז האקדמי רופין, ופרופ' זאב חנין, המדען הראשי במשרד העלייה והקליטה.
אברהם נגוסה: ד"ר יצחק דהן הוא חוקר במחלקה לסוציולוגיה מאוניברסיטת בר אילן, בדרך.
אברהם נגוסה: אנחנו נתחיל את הדיון עד שנצא לתרגיל.
אברהם נגוסה: כולנו יודעים שמאפייני העלייה משתנים והיום, במאה העשרים ואחת, זה לא מה שהיה בקום המדינה.
אברהם נגוסה: יש מאפיינים שונים ואנחנו רוצים קודם כל לקבל מהמומחים, מהאקדמיה, את הדברים האלה ואז נתייחס.
אברהם נגוסה: אתה מוכן?
אברהם נגוסה: אתה רשום ראשון.
<יצחק דהן: עוד שתי דקות.
אברהם נגוסה: אני אתן לד"ר קארין אמית, בבקשה.
<קארין אמית: לקראת המפגש הזה ניסיתי להוציא קצת תובנות שאני רואה ממחקרים רבים שאנחנו עושים בנושא עלייה, וגם מתוך מה שקורה בעולם בהקשר הבין-לאומי.
<קארין אמית: החלטתי להציג את הנושא של העלייה עם איזושהי הסתכלות קדימה בצורה מחזורית ולהתמקד בשלושה תחומים.
<קארין אמית: כמובן, יש בין התחומים יחסי גומלין אבל אפשר לחקור גם כל תחום בנפרד.
<קארין אמית: יש פה אפילו איזשהו סדר כרונולוגי.
<קארין אמית: קודם כל, בואו נראה מה יש לנו להגיד, גם כחוקרים מתוך הניסיון שלנו, על תהליך העלייה.
<קארין אמית: נעשו לא מעט מחקרים בעולם, ובארץ לא הרבה, אבל גם מתחילים.
<קארין אמית: לגבי תהליך העלייה, מה גורם לאדם, בהקשר הבין-לאומי – מהגר – להחליט לעזוב את ארץ המוצא שלו ולעבור למקום חדש.
<קארין אמית: אלה שאלות מאוד קריטיות וזאת החלטה מאוד מאוד משמעותי.
<קארין אמית: בהקשר הישראלי זה נראה לנו יותר פשוט, כביכול, כי אנשים עולים רק ממניעים אידיאולוגיים.
<קארין אמית: בספרות הבין-לאומית העניין הכלכלי מאוד בולט.
<קארין אמית: במחקרים שעשינו, בעיקר סביב עולים מתוך בחירה מארצות המערב – צפון אמריקה, צרפת – בשנים האחרונות אני הייתי מעורבת במחקרים כאלה, ניסינו להתחקות אחר גורמים שמעכבים או מזרזים את ההחלטה וגילינו שלצד הסיבות המאוד מוצהרות שעולים אוהבים להגיד, שהם הגיעו מתוך אידיאולוגיה מתוך חזקה, ציונות ומשיכה, יש לא מעט גורמים דוחפים שמעורבים בתהליך הזה, כולל גם גורמים כלכליים.
<קארין אמית: צריך להמשיך להבין את העניין הזה ולהבין גם בהקשר לקבוצות ספציפיות מה יכול לעודד או לבלום כוונות הגירה, ובהקשר הישראלי – עלייה.
<קארין אמית: כשמגיע עולה והוא כאן, מה קורה אתו?
<קארין אמית: איך הוא משתלב?
<קארין אמית: הסוגיה של ההשתלבות זכתה להכי הרבה מחקר בין-לאומי ואחת השאלות שחוקרים שואלים את עצמם בהקשר הזה היא מה זאת השתלבות מוצלחת בכלל, איך מודדים את זה?
<קארין אמית: מה הפרמטרים שמרכיבים אותה?
<קארין אמית: מה תורם להשתלבות והאם אפשר לראות שיפור לאורך זמן?
<קארין אמית: בהקשר הישראלי פיתחנו את מדד רופין ובשבוע שעבר הצגנו נתונים עדכניים יחסית, שמשווים את המצב היום, מתוך נתוני הלמ"ס, לעומת מה שהיה לפני עשור.
<קארין אמית: המדד הזה מתייחס לפרמטרים כלכליים, כמו רמת חיים, פרמטרים עם פוקוס על שוק התעסוקה ופרמטרים יותר סובייקטיביים-חברתיים – זהות.
<קארין אמית: שאלות מאוד משמעותיות בהקשר הזה, שלהערכתי מעניינות גם את היושבים כאן.
של עולים: השווינו בין הקבוצות האלה.
של עולים: מצד אחד יש דברים חיוביים שאנחנו יכולים לראות עשור אחד קדימה, אם אנחנו יכולים לעשות ניבוי לעתיד, והוא שיש שיפור עבור רוב קבוצות העולים בפרמטרים השונים של ההשתלבות.
של עולים: עם זאת, הקבוצה היחידה שבה אין שיפור אלא אפילו החמרה והתרחקות, בהקשר של שוק העבודה, היא עולי אתיופיה ודווקא הגברים יוצאי אתיופיה.
של עולים: הנשים משפרות והגברים לא.
של עולים: עוד הפתעה שהסתכלנו עליה היא השיפור המאוד דרמטי שעשו יוצאי ברית המועצות לשעבר, שהתקרבו לממוצע ונמצאים ממש לא מתחת לקו.
של עולים: המדד מורכב מאיזשהו קו ממוצע, מי שמעליו ומי שמתחתיו.
של עולים: כמובן שחשוב להמשיך לעקוב וחשוב לעשות את זה בצורה תקופתית כי אנחנו לומדים מזה לא מעט ויכולים גם להשוות את עצמנו למחקרים שנעשים בעולם.
של עולים: אנחנו מגיעים לשאלה המאוד מרכזית, שהרבה פעמים נמצאת בשוליים ולא מדברים עליה.
של עולים: הגיע עולה, השקענו הרבה מאוד מאמצים להביא אותו ואחר כך השקענו הרבה מאוד מאמצים לשלב אותו והוא מחליט לעזוב.
של עולים: התחום השלישי שחשוב להתמקד בו ולהמשיך לעקוב אחריו הוא נושא השימור – איך אנחנו מוודאים שאנשים שהגיעו לכאן כעולים באמת נשארים פה.
של עולים: השאלה של העזיבה, כפי שהיא מעניינת אותנו בכלל על ילידי ישראל, על אחת כמה וכמה משמעותית כשאנחנו מדברים על עולים.
של עולים: עולות שאלות כגון מי עוזב, למה עוזבים, מה הסיבות לעניין הזה.
של עולים: לא מזמן פורסם על עולי ברית המועצות לשעבר, הצעירים, שהגיעו לכאן כילדים.
אברהם נגוסה: בשבוע שעבר קיימנו כאן דיון ביוזמתו של חבר הכנסת יואל רזבוזוב.
אברהם נגוסה: המדען הראשי לא הסכים אתו ואני לא רוצה להיכנס שוב לוויכוח.
<קארין אמית: אנחנו מתווכחים על הנושא הזה.
<קארין אמית: גם אני מתווכחת אתו.
<קארין אמית: אלה הנתונים של הלמ"ס ומחקר שאנחנו עושים היום במכון להגירה ברופין ניסה להבין את הסיבות.
<קארין אמית: בין היתר עולה סוגיה מאוד משמעותית, שאני לא יודעת על ידי מי היא עלתה בדיון, שנוגעת לזהות היהודית של הצעירים האלה.
<קארין אמית: מצאנו שרובים מרגישים ישראלים ואין משמעות מבחינת נטיות או כוונות עזיבה לשאלה עד כמה אני ישראלי או לא, אבל השאלה עד כמה אני מרגיש יהודי או לא נמצאת כמנבאת יותר של עזיבה.
<קארין אמית: זה מוביל אותי לנושא הבא, התפוצה.
<קארין אמית: אגב, לא רק התפוצה היהודית אלא התפוצה הישראלית שהולכת ומתהווה במקומות שונים בעולם, והאם באמת חשוב לנו לשמר את הקשר הזה.
<קארין אמית: זאת לצד הדיון בקשיים שיש לחלק מהעולים עם סוגיות שקשורות להכרת היהדות שלהם באופן פורמלי וקשיים שהם נתקלים בהם, בעיקר הצעירים שבאים להתחתן, מול הרבנות.
<קארין אמית: אלה דברים שעלו במחקר שלנו בצורה מאוד בולטת.
<קארין אמית: אחרי שסקרתי את התחומים האלה אני רוצה לסיים ולומר שאנחנו חיים בעולם גלובלי ואם פעם, כשדיברו על הגירה או על עלייה, חשבו שעולה מגיע, שוכח מהיכן הוא הגיע, משקיע את כל המאמצים שלו בהשתלבות ואין לו שום קשר עם ארץ המוצא שלו, היום הטכנולוגיה והתחבורה הפשוטה יחסית הופכות את הנושא של הגירה ושל עלייה מאוד מאתגר, אפילו מבחינת ההגדרה שלו.
<קארין אמית: מי הוא עולה בכלל?
<קארין אמית: האם עולה מצרפת שחי פה ועובד שם, ונמצא על הקו, מה שנקרא עלייה-בואינג או עולים מולטי-לוקליים – המושג הבין-לאומי הוא מהגר טרנס-לאומי – מחייב גם אותנו להיערך בכלל בכל הנושאים שדיברתי עליהם.
<קארין אמית: איך אני מעודדת אנשים ואולי כדאי לי אפילו לעודד את הטרנס-לאומיות הזאת כי ארוויח חלק מהאנשים האלה כאן?
<קארין אמית: איך אני מודדת השתלבות של העולים האלה?
<קארין אמית: האם מישהו שעובד בחו"ל ונמצא כאן משתלב או לא משתלב?
<קארין אמית: מה ההשלכות של זה ובסוף, בהקשר של עזיבה ברור שזה מאוד מאוד רלוונטי כי יותר קל לאנשים שהם רגל פה-רגל שם, להחליט שהם מעבירים את כובד המשקל שלהם למקום אחר.
<קארין אמית: מהבחינה הזאת אני חושבת שאלה האתגרים שלנו כחוקרים וגם של אנשים שצריכים לקבוע מדיניות כשדנים בנושא הזה בעתיד.
<קארין אמית: מי שירצה הפניות למחקרים ספציפיים, אני אשמח לתת.
אברהם נגוסה: אנחנו נבקש ממך להעביר לוועדת העלייה והקליטה ממצאי המחקר, אם אפשר.
אברהם נגוסה: אנחנו באמת נשמח מאוד.
אברהם נגוסה: זה מאוד מרתק מה שסיפרת לנו, בעיקר על עולים שהמשפחה שלהם פה, הם עובדים בחו"ל וחוזרים בסוף השבוע.
אברהם נגוסה: זאת סוגיה מאוד מעניינת שצריך לקחת ברצינות.
אברהם נגוסה: נפנה עכשיו לד"ר יצחק דהן, חוקר במחלקה לסוציולוגיה, אוניברסיטת בר אילן.
<יצחק דהן: אני אשתף אתכם אחר כך עם איזשהו מסע מחקרי שעשיתי עכשיו בארצות הברית.
<יצחק דהן: אני עוסק בצרפתים, מה הלכתי לחפש בארצות הברית?
<יצחק דהן: הייתי בארצות הברית לא מעט עכשיו כדי לבחון מי אלה הצרפתים שהלכו לארצות הברית ולא באו לארץ.
<יצחק דהן: זאת סוגיה אחרת שאולי אתייחס אליה בקצרה.
<יצחק דהן: הנושא הוא היערכות לקראת המאה ה-21 והקהילה הצרפתית, בניגוד לקהילות אחרות, היא פוטנציאל גדול מאוד לעלייה.
<יצחק דהן: השאלה היא מה אנחנו עושים בעניין.
<יצחק דהן: למה אני אומר את זה?
<יצחק דהן: כי התחושות שלי, של מה שהיה עכשיו בארצות הברית, הן שאם האמריקנים או המהגרים המשניים בארצות הברית, שבאו ממרוקו, מצרפת ומקנדה לארצות הברית, רואים בארצות הברית תחנת קבע ותחנה סופית שלהם, הצרפתים לא רואים את זה.
<יצחק דהן: הצרפתים רואים בארצות הברית תחנת קבע סופית.
<יצחק דהן: בארץ ושלחים את הילד ל-one year program אבל שיהיה ודאי ובטוח שהוא יחזור.
<יצחק דהן: ואילו בצרפת, לגבי יוצאי מרוקו שזה ברור, בגלל שהם יותר זמניים מהאחרים, אבל גם יוצאי תוניסיה ויוצאי אלג'יריה רואים בצרפת מדינת ביניים שצריך להגיע אליה.
<יצחק דהן: על מה אנחנו מדברים?
<יצחק דהן: אנחנו מדברים על קהילה צרפתית שלפי הדמוגרפים מונה היום 470,000, שרובם יוצאי צפון אפריקה וכמובן, גם בקרב העלייה רובם יוצאי צפון אפריקה.
<יצחק דהן: כמה דברים מעניינים ואנחנו צריכים לשים לב אליהם – כתוצאה מהאנטישמיות וכתוצאה מהאיום המוסלמי יש יותר ויותר ריכוז של היהודים במרכזים היהודיים.
<יצחק דהן: זאת אומרת, זה דבר חיובי מבחינתנו.
<יצחק דהן: היהודים בצרפת מתחילים להתרכז יותר ויותר במרכזים.
<יצחק דהן: למשל, הרובע ה-17, שעד לפני חמש-שבע שנים היו שם אולי 20,000 יהודים, היום יש שם מעל 40,000 יהודים עם רחוב אחד שיש בו 23 מסעדות.
<יצחק דהן: מה זה אומר מבחינתנו, כשאנחנו מדברים על היערכות?
<יצחק דהן: זאת אומרת שלא רק שהיהודים מתרכזים בצרפת במרכזי אוכלוסייה, בגלל הבריחה מהמוסלמים שנמצאים בפריפריה והתרוקנות של הפריפריה היהודית לתוך פריז, אלא - - -
אברהם נגוסה: יש תרגיל רעידת אדמה ואנחנו נצא לתרגיל.
אברהם נגוסה: ד"ר יצחק דהן, בבקשה תמשיך.
<יצחק דהן: דיברתי על השינויים שחלים היום בקהילה הצרפתית, שמבחינתנו הם חיוביים, כמו עניין ההתכנסות של הקהילה בתוך עצמה ויציאה מהפריפריה לעבר שני המרכזים הגדולים היום בפריז, כמו בולון והרובע ה-17.
<יצחק דהן: אני אומר שתופעה כזאת צריכה לסייע בעבודה שלנו כדי להיערך נכון יותר לקראת העלייה.
<יצחק דהן: אין לנו קהילה יהודית שמפוזרת בכל הכפרים ושצריך לחפש את היהודים, אלא היהודים מכונסים בתוך עצמם כתוצאה מהמצב היום בצרפת.
<יצחק דהן: נתקדם וניתן איזושהי התייחסות למה שקורה לאותם יהודים צרפתים שעוזבים את יהדות צרפת ועוברים לקנדה וארצות הברית.
<יצחק דהן: מתוך הנתונים שיש לנו כרגע, מדובר על כ-30% מאלה שעולים לארץ.
<יצחק דהן: זאת אומרת שעדיין מצבנו טוב מבחינה זאת ואנחנו צריכים לראות מה עושים עם הנתון הזה.
<יצחק דהן: גם בקנדה וגם בארצות הברית מתחילה להיות הגירה, בעיקר של צעירים ובעיקר אנשים שנמצאים בעולם ההייטק ומגיעים לשם.
<יצחק דהן: אני רוצה לדבר על משהו שקשור לימים האחרונים – אנגליה, עם הברקזיט – אתם יודעים שיש היום עשרת אלפים צרפתים שנמצאים בלונדון?
<יצחק דהן: לדעתי זאת גם קבוצת יעד שאנחנו צריכים לראות מה עושים אתה.
<יצחק דהן: למה?
<יצחק דהן: כי באיזשהו שלב הם יצטרכו לחזור לצרפת או להתקדם הלאה כתחנת הגירה שנייה או שלישית.
<יצחק דהן: זה שוב איזשהו מקבץ של האנשים שהמערכות, הממשלה, הגופים הממשלתיים, הסוכנות וההסתדרות הציונית צריכים לתת עליו את הדעת.
<יצחק דהן: עוד רכיבים שאנחנו צריכים לראות ואיך הם יכולים לעזור לנו להיערך נכון יותר – כמו שקיים בארץ ועוד יותר מזה בצרפת, הנישואים המאוחרים.
<יצחק דהן: הרבה מאוד צעירים מתחתנים בגילאים מאוחרים, אפילו קצת יותר מאוחרים מהישראלים.
<יצחק דהן: גם זה דבר שצריך לראות מה עושים אתו.
<יצחק דהן: אפשר להציע לצעירים האלה כל מיני פרויקטים כדי לנסות להביא אותם ולנצל את העובדה שהם לא נכנסו לתוך חיי משפחה.
<יצחק דהן: מי אוכלוסיית היעד שנביא לארץ?
<יצחק דהן: אני חושב שאוכלוסיית הנוער, הצעירים שמתחתנים בגיל מאוחר, היא האוכלוסייה שצריך להפנות אליה את המשאבים.
<יצחק דהן: דבר נוסף, כתוצאה מכל מה שאמרנו על המצב הקיים היום בצרפת, גם מערכת החינוך היהודי מתחזקת.
<יצחק דהן: נכון שמצד אחד מערכת החינוך לא מידלדלת, אבל אולי מצטמקת כתוצאה מהעלייה לארץ וההגירה לארצות המערב – קנדה וארצות הברית – ובכל זאת יש כאן התחזקות של מערכת החינוך היהודי בגלל מה שאמרתי לגבי ההתכנסות של הקהילה.
<יצחק דהן: החינוך היהודי מתחזק ואנחנו מדברים על סדר גודל של 35,000-32,000 ילדים שלומדים במערכת החינוך.
<יצחק דהן: זה מספר לא קטן והוא קצת יותר מ-35% מכל הילדים היהודיים, שמונים כמאה אלף.
<יצחק דהן: הוא צריך להיות גורם שאנחנו צריכים דרכו לראות איך אנחנו מגיעים לקבוצות האלה ולעזור להן.
<יצחק דהן: מותה של תנועת הנוער הציונית – תנועת הנוער הציונית מתה.
<יצחק דהן: היא לא מתה היום, אלא כבר לפני 10,15, 20 שנה, היא הולכת ומצטמקת וכמעט ולא קיימת.
<יצחק דהן: זאת אומרת שהרזרבואר שפעם היו מגיעים מתוכו לעלייה, לא קיים.
<יצחק דהן: לכן צריך לתת את הדעת ולראות האם אנחנו יכולים ליצור תחליפים לאותה תנועה והאם יש מקום לנסות ולראות איזושהי מסגרת אחרת שתחליף את אותן תנועות נוער שלא קיימות.
<יצחק דהן: דבר נוסף, הבחירה של מקרון לנשיאות של צרפת ממתנת את העלייה ואני דווקא רואה בזה משהו חיובי, מבחינה זאת שאנשים לא רצים בצורה עיוורת כדי לעלות לארץ.
<יצחק דהן: לצערנו, יכול לקרות, כמו שקורה ברעננה בזמן האחרון, כאלה שמתחילים לדבר על ירידה ובחירת מקרון מאפשרת לנו בנייה יותר איטית, הכנה והיערכות טובה יותר של העלייה, ולא איזושהי בהלה של עלייה לארץ ללא פיקוח.
<יצחק דהן: אלה הדברים, פחות או יותר, שרציתי לומר.
אברהם נגוסה: ברוך הבא חבר הכנסת לשעבר, הרב חיים אמסלם.
אברהם נגוסה: הרב ד"ר שאול פרבר, בבקשה.
שאול פרבר: תודה רבה.
שאול פרבר: אני חושב שאנחנו צריכים להיות כנים.
שאול פרבר: מדינת ישראל הפכה את נושא העלייה לנושא פוליטי ומשום כך כל הדברים שמדינת ישראל עושה לכאורה כדי לעזור לקליטת העלייה, ואפילו גם לעלייה עצמה, הם חלק מהמשחק הפוליטי.
שאול פרבר: אני אדבר דווקא על הנושא של הקליטה ובמיוחד הנושא שאת העלית, הזהות היהודית של העולים.
אברהם נגוסה: חשבתי שהם מעורבים בפוליטיקה אחרי שהם עולים, אחרי שהם הופכים לאזרחי ישראל.
אברהם נגוסה: מתחילים משם?
שאול פרבר: מדינת ישראל עשתה הרבה במיוחד בעלייה מברית המועצות לשעבר, כדי להעלות את המספרים.
שאול פרבר: זה מאוד לגיטימי מצד אחד, אבל במיוחד אצל אותם עולים מברית המועצות לשעבר, נתנו להם סטירת לחי – אתם לא יהודים, אתם לא רצויים כאן, אתם צריכים להוכיח את יהדותכם, תעברו גיור שמוחק את הזהות האישית שלכם.
שאול פרבר: כל הדברים האלה הם חלק מהפוליטיקה, מהמשחק הפוליטי.
שאול פרבר: לצערי, כמו בהרבה נושאים אחרים, אין ראייה לטווח ארוך של הפוליטיקאים, שמחליטים על הדברים הכי בסיסיים בעתידו של העם היהודי, במיוחד של מדינת ישראל.
שאול פרבר: אני אתן שתי דוגמאות.
שאול פרבר: כיום מונח על שולחן הממשלה תסקיר חוק שיכול שישרוף את הקשר שלנו עם יהדות ארצות הברית, בגלל שהחוק הזה מתיימר לעקוף את בג"ץ ולהגיד שהגיור הפרטי במדינת ישראל לא חוקי – הגיור הפרטי שנעשה על ידי כל הזרמים, כולל האורתודוכסים – ואף אחד לא אכפת לו.
שאול פרבר: בואו נשמור על העוצמה שלנו ועל הכוח שלנו ונהפוך את המדינה לשופטת בשאלה מה זה זהות יהודית.
שאול פרבר: רק המדינה יכולה להחליט.
שאול פרבר: לצערי, ואני יכול לדבר רק מהמבט האורתודוכסי, אותו תסקיר חוק שיכול להיות שיעלה לממשלה אוטוטו, ימחק את היהדות של לפחות 400 אנשים שעברו גיור אורתודוכסי בשנה וחצי האחרונות על ידי רבני עיר וראשי ישיבות.
שאול פרבר: זה פשוט ימחק את יהדותם.
שאול פרבר: ראייה לטווח ארוך – סוף סוף קם גוף אורתודוכסי שאומר:
שאול פרבר: אנחנו יכולים ויש לנו כלים לפתור את הנושא של הגיור במדינת ישראל, ובמקום זה באים חלק מהפוליטיקאים ואומרים: אנחנו צריכים בעצם לשרוף אתכם.
שאול פרבר: ולא רק אותנו.
שאול פרבר: אני מדבר על הקשר בינינו, בין מדינת ישראל לתפוצות.
שאול פרבר: הפוליטיקאים לא שמים לב מספיק לשאלה מה זה זהות יהודית בחוץ-לארץ במיוחד.
שאול פרבר: אני לא מדבר על הנושא הצרפתי או על הנושא של ברית המועצות אלא גם על יהדות ארצות הברית.
שאול פרבר: מאות אלפי צעירים הגיעו לכאן תחת חסותה של מדינת ישראל במסגרות של "מסע" ושל "תגלית", וזאת הדוגמה השנייה.
שאול פרבר: אם אותם צעירים וצעירות רוצים לעלות ארצה, רובם יקבלו סטירת לחי.
שאול פרבר: ויותר מזה, אם הם מצליחים לעלות ארצה, ודאי וודאי במדינת ישראל – אני לא מדבר בשם הרבנות, אני מדבר על מדינת ישראל שמיוצגת על ידי הרבנות – הם ישמעו בפעם הראשונה שנכון, הגעתם ארצה אבל אתם לא יהודים.
שאול פרבר: אם אנחנו באמת רוצים לעודד עלייה, אנחנו צריכים להתחיל לעבוד כאן, לא רק לעבוד שם.
שאול פרבר: נצטרך לשנות את פניה של מדינת ישראל.
שאול פרבר: אפשר להתחיל ברבנות.
שאול פרבר: הרבנות היא אגף של מדינת ישראל והרבנות צריכה להגיד: אנחנו קמנו כדי להיות חלק מעם ישראל ולא כדי לשרת רק אגף אחד, שאנחנו רואים אותו לנגד עינינו.
שאול פרבר: מדינת ישראל עשתה הרבה, אבל מדינת ישראל יכולה לעשות הרבה יותר.
שאול פרבר: הפתרון לעלייה, ובמיוחד לקליטה, מתחיל כאן ולא מתחיל שם.
שאול פרבר: תודה.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את המדען הראשי של משרד העלייה והקליטה, פרופ' זאב חנין, בבקשה.
<זאב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני מבקש להתייחס גם לשלוש הנקודות כמו ד"ר קארין אמית ועמיתי מבר אילן, פרופ' דהן.
<זאב חנין: הדבר הראשון הוא קודם כל הוא נושא הישיבה שלנו.
<זאב חנין: זה גם הקשר עם התפוצות, מה סוג הלשון וקשרי הלשון שמדינת ישראל מדברת עם התפוצות.
<זאב חנין: מה מדינת ישראל מחפשת בתפוצות ומה התפוצות מחפשות במדינת ישראל.
<זאב חנין: דבר שני, מהו הפוטנציאל של העלייה לשנים הבאות, לפי הערכתנו והמחקרים שהיינו מעורבים בהם, וכן ממחקרים אחרים שאנחנו ניזונים מהם.
<זאב חנין: הדבר השלישי הוא מה הסיבות לגבי כל הנושא של העלייה.
<זאב חנין: אני לא חושב שאני אגלה איזשהו סוד אם אני אגיד שהלשון שהמדינה היהודית מדברת בה עם התפוצות היא הלשון של עלייה.
<זאב חנין: אנחנו אומרים ברוך הבא לכל אחד ולכל יהודי ובני משפחתו, כשהם רוצים לשנות את המקום.
<זאב חנין: אם מדברים על מה מחפשים ומה רואים, בוודאי הם רואים את מדינת ישראל כארץ מקלט או כארץ הזדמנויות.
<זאב חנין: יש להתייחס בנפרד לכל תפוצה, מה מחפשים פה היהודים.
<זאב חנין: או מקלט מדיני או כלכלי או הזדמנות מדינית, כלכלית, פוליטית, תרבותית וכולי.
<זאב חנין: דבר שני, מדינת ישראל בהחלט מציעה לתפוצות את הנושא של הזהות.
<זאב חנין: מי כמוכם יודע, גבירותי ורבותי, שאנחנו חיים בעידן פוסט-מודרני ולא מספיק להיות ישראלי, רוסי, קנדי או אמריקני טוב אם אתה לא קנדי-רוסי-ישראלי ועוד משהו.
<זאב חנין: הקיום של המדינה היהודית נותן חיזוק של הזהות שאומר שלא באת משום מקום.
<זאב חנין: יש מדינה, שהיא בעצם המדינה שלך.
<זאב חנין: האם זה אומר שזה המסר להצטרף לגרעין של העם שלך במדינת ישראל?
<זאב חנין: כל אחד מחליט בנפרד, כמובן.
<זאב חנין: הדבר השלישי הוא הנושא של התרבות וגם הנושא של הגיור מצטרף לכל הסיפור.
<זאב חנין: אנחנו לא דנים כרגע באיזה סוגי גיור, אבל גם אם אנחנו מחפשים במדינת ישראל הגדרות חדשות לשייכות של בן אדם לקולקטיב היהודי, גם במונחים אתניים לאומיים דתיים, יש לזה בהחלט משמעות גם בשביל התפוצות.
<זאב חנין: אם מדברים על המשאבים, לכמה אנחנו יכולים לצפות בשני העשורים הקרובים של המאה הנוכחית, מדברים על כמיליון יהודים באירופה, בין 900,000 עד מיליון באיחוד האירופי פלוס בריטניה.
<זאב חנין: מבחינת הערכות שונות שאני שומע וקורא, מאותו מיליון יהודים יש פוטנציאל לקבל בין רבע מיליון ל-300,000 בשני העשורים הבאים, וצריך לעבוד קשה כדי להביא אותם.
<זאב חנין: אם אנחנו מדברים על התפוצה המזרח-אירופית, קודם כל ברית המועצות לשעבר, שם, על פי כל מיני הערכות, יש לנו כ-750,000-700,000 זכאי חוק השבות.
<זאב חנין: בשלוש השנים האחרונות הייתה הגברה של העלייה וקיבלנו כמעט 50,000 עולים חדשים ממדינות אלה.
<זאב חנין: אני מניח שבשנים הבאות יש בהחלט הזדמנות לקבל את פניהם של עוד 50,000 לפחות ולעבוד הלאה.
<זאב חנין: בני ריצקי, מהסוכנות היהודית, בוודאי יכול לתמוך או לא לתמוך בהערכות האלה.
<זאב חנין: תרשו לי לפתוח סוגריים ולהגיד שכל הטררם בתקשורת, שהם מקבלים את הדרכונים הישראלים ומיד בורחים, לא מחזיק מים כי אחוז היורדים ממדינת ישראל מקרב העולים בשלוש השנים האחרונות הוא הכי נמוך בכל הזמנים, יותר נמוך מהעלייה הראשונה, השנייה והשלישית, מדור המייסדים.
<זאב חנין: לא צריך לפחד כל כך.
<זאב חנין: יש גם תופעה שידועה לסוציולוגים, תופעה של בק-צ'קינג.
<זאב חנין: אנחנו פחות מדברים על המניעים האידיאולוגיים ויותר על המניעים הכלכליים, אבל מדינת ישראל עושה את עבודתה ובעוד חמש-שש שנים, כשנחזור לאותם אנשים שאמרו לנו בעת העלייה שהם הגיעו מסיבות כלכליות, יותר ויותר נשמע מהם שלמעשה הסיבות היו סיבות אידיאולוגיות, סוג של בק-צ'קינג.
<זאב חנין: זה אומר שהם מצטרפים לקולקטיב היהודי גם מבחינת הזהות.
<זאב חנין: לכן לא הייתי מפחד מכל התופעות האלה.
<זאב חנין: אנחנו לא מדברים על פוטנציאל ענק שיש במדינות דוברות אנגלית, קודם כל ארצות הברית וקנדה, למרות העובדה שצפון אמריקה היא באמת המאגר היהודי הגדול ביותר, חוץ ממדינת ישראל – 5.6 מיליון בארצות הברית, לפי הערכות שונות, ועוד 300,000 בקנדה.
<זאב חנין: אני חושב שאנחנו נהיה במצב מאוד מאוד טוב אם בעשור הקרוב וקצת יותר מזה נקבל כ-100,000 מהמדינות האלה.
<זאב חנין: אומנם אי אפשר לחזות כל דבר ואנחנו נשמח לקבל את כל היהודים.
<זאב חנין: הדבר האחרון הוא התפוצה הישראלית שנמצאת בחו"ל, 580,000 בעלי דרכון ישראלי ועוד כ-200,000 בני זוג וילדים שנולדו שם.
<זאב חנין: זה מה שנקרא הקהילה הישראלית המורחבת, שכוללת קצת יותר מ-100,000 דוברי רוסית, שזה 14%, בדיוק כמו בארץ.
<זאב חנין: זאת אומרת שאין ירידה דרמטית של דוברי רוסית מישראל.
<זאב חנין: למוסדות הממשלתיים, לארגונים ציבוריים ולמוסדות לאומיים כדאי מאוד לשים לב גם לקבוצה הזאת.
<זאב חנין: אני מסיים, אדוני היושב-ראש, בטענה שעם כל הכבוד לבעיות הזהות, להכרה ביהדות ולאספקטים אזרחיים כאלה ואחרים, הרוב המוחלט של הישראלים שנמצאים בחו"ל, יש להם זהות ישראלית חזקה.
<זאב חנין: לגבי הזהות היהודית יש ויכוח, ולא נפתור אותו כל עוד נחליט סופית מיהו יהודי.
<זאב חנין: נדמה לי שבעתיד הנראה לעין זה לא יקרה.
<זאב חנין: בכל מקרה, זאת קבוצה שבהחלט יש להתייחס אליה ממש ממש בחיוב.
<זאב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת לשעבר, הרב חיים אמסלם, בבקשה.
<הרב חיים אמסלם: תודה, אדוני היושב-ראש, אני שמח להיות היום כאן, בדיון הזה, בקשר ליהדות התפוצות.
<הרב חיים אמסלם: זהו נושא שקרוב ללבי ואני עוסק בו.
<הרב חיים אמסלם: אני לא אחזור על הדברים שנאמרו כאן לגבי הבעיות והקשיים של אותם עולים מכוח חוק השבות למדינת ישראל, שבסופו של דבר לא מצליחים לעבור את המשוכה של הגיור ובהמשך את משוכת הנישואין כדת משה וישראל.
<הרב חיים אמסלם: לי, כרב, יש אינטרס שיהיו נישואין כדת משה וישראל, אבל אני לא אחזור על הדברים הללו.
<הרב חיים אמסלם: אנחנו פועלים במסגרת בתי הדין של גיור כהלכה ומנסים להקל על המצוקה.
<הרב חיים אמסלם: אגב, אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, שתעשו הכול – כבר פנינו לכמה חברי כנסת ותהיה גם פנייה לשרה שקד – לבלום את היוזמה לשינוי הזה שרוצים כביכול שוב לדאוג למונופול של הרבנות, ולהפריע גם לאותו אפרוח קטן שנעשה כרגע ופותר בעיה.