GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אסתר בלום: אם אנחנו מדברים על אנשים שיש להם את הזכאות לעניין.
<אסתר בלום: הנושא של אי מיצוי זכויות נובע, הזכרת כבוד היושב-ראש, מספר סיבות: קושי בשפה.
<אסתר בלום: הקושי של הבנת הנהלים והחוקים החדשים של מדינת ישראל וגם האופן שבו הוא תופס את השירותים לעומת השירותים שהוא קיבל במדינת המוצא.
<אסתר בלום: צריך להבין שהמפגש עם המציאות והביורוקרטיה גורמים לחלק מהעולים לשיתוק והלם.
<אסתר בלום: אנחנו מדברים על אנשים שמגיעים למשרדים – אולי נשים פה זרקור על הביטוח הלאומי, הייתי שמחה אם היינו יכולים לקיים ישיבה רק בתחום הזה עם הנציגים של הביטוח הלאומי.
<אסתר בלום: יש היום בביטוח הלאומי חוסר תיאום מוחלט בין המחלקות השונות.
<אסתר בלום: אדם יכול להגיע, יש לו חוב למחלקה אחרת הוא מגיע לצורך אחר, הם לא מתואמים פנים-ארגונית והעולה החדש לא יודע מה הוא צריך לעשות.
<אסתר בלום: כמובן שהוא מקבל הודעות בעברית, כמובן שהטפסים שהוא צריך למלא הם בעברית.
<אסתר בלום: כמובן שלא תמיד – אני אגיד את זה בלשון יפה – לא תמיד הפקידים שמקבלים את העולה שלא מבין שום דבר ממה שהוא מספר לו, הוא בעצם מקבל אותו בספר פנים יפות ויש לו בכלל את האפשרות והזמן להסביר, אבל זה לא תפקידם להסביר על הזכויות של אדם שמגיע.
<אסתר בלום: אדם מגיע לביטוח לאומי לא כדי שנסביר לו את הזכויות.
<אסתר בלום: הוא צריך לבוא ולדרוש אותן.
<אסתר בלום: איך הוא יכול לבוא ולדרוש אם הוא לא יודע שזה קיים?
<אסתר בלום: איך הוא יכול לעשות את זה?
<אסתר בלום: ניקח את הדוגמה הידועה של הפנסיונרים שנוסעים לעתים קרובות לראות את המשפחה שלהם שנמצאת בצרפת והם קבעו את מקום מגוריהם פה בארץ.
<אסתר בלום: אבל מה לעשות שהביטוח הלאומי מסתכל ביציאות ובכניסות ופתאום שולל להם זכאות.
<אסתר בלום: הם לא יודעים.
<אסתר בלום: הם לא מודעים לכך.
<אסתר בלום: יש כל מיני אופציות ואפשרויות שאפשר לעשות.
<אסתר בלום: גם הנציגים של המשרדים השונים צריכים להיות כאן, כמובן.
<אסתר בלום: ביטוח לאומי, אני רואה אותו כי זה פוגע בדברים מאוד מהותיים של אנשים.
<אסתר בלום: המפגש שם, רק עצם הגעת אדם נכה לביטוח הלאומי זו סטירה בפנים.
<אסתר בלום: הם מדברים, מדווחים לנו שהמפגש עם הביטוח הלאומי הוא מפגש אכזרי.
<אסתר בלום: אנשים שאומרים: כבר הפשיטו אותי בכל הצורות ואני כבר לא יודע מה לעשות.
<אסתר בלום: והוא גם לא יודע מה הזכויות שלו.
<אסתר בלום: כמובן שזה יהיה שונה אולי ממה שהיה בצרפת וכמובן שזה יהיה שונה מארץ אחרת.
<אסתר בלום: אבל העובדה היא שהוא מגיע והוא לא יודע למה הוא צריך להתכונן והוא לא יודע אילו הוכחות הוא צריך.
<אסתר בלום: הוא לא מבין שום דבר ממה שקורה כאן, זה מאוד עצוב לראות שכל הדברים האלה, על אף הניסיונות הרבים של המשרדים להוציא פרסומים.
<אסתר בלום: צריך להבין שאם נכנסים היום לאתר משרד הביטוח הלאומי שבחלקו הגדול מתורגם, אפילו יועץ משפטי, משפטן, לא יכול להבין מה שכתוב שם.
<אסתר בלום: רק אנשים שהם מאוד בקיאים בתחומים מבינים שאם וכאשר הוא נכנס ויצא – השפה לא ברורה.
<אסתר בלום: זה לא ידידותי.
<אסתר בלום: זה כאילו נעשה בכוונה כדי שהעולה לא ימצה את הזכויות שמגיעות לו.
<אסתר בלום: אנחנו כמובן מדברים על מקרים קשים של פנסיונרים, של אנשים נכים, של אימהות חד-הוריות ולפעמים גם מקרים פחות קשים.
<אסתר בלום: לדוגמה, פגשתי בשבוע שעבר גם רופאת שיניים שנמצאת בארץ, נלחמת במשרד הבריאות כדי לקבל את ההכרה בתואר שלה מצרפת לפי החוק, חותמת בלשכה.
אמרו לה: יש לזה השלכות אין סופיות על החיים של האנשים הפרטיים האלה שנשברים בסופו של יום.
אמרו לה: אנחנו לא מעודדים, כמובן, את אלה שמסתכלים עלינו מבחוץ איך, מה ומה אנחנו צריכים לעשות.
אמרו לה: מה אפשר לעשות?
אמרו לה: אני חושבת שדיון עם הביטוח הלאומי יהיה מאוד חיוני.
אמרו לה: עם המנכ"ל, הוא מאוד פתוח לנושא הזה.
אמרו לה: יש לנו הרבה הצעות קונקרטיות לביטוח הלאומי עצמו.
אברהם נגוסה: יש פה נציגה.
<אסתר בלום: אז נשמח.
<אסתר בלום: אני יכולה לתת עוד פרטים, אם היא תרצה.
<אסתר בלום: כשאנחנו יורדים ברזולוציות, כי כותרות זה יפה, אבל לאנשים כואב.
<אסתר בלום: כשנכנסים ללשכה זה סיפור.
<אסתר בלום: לגבי המידע שניתן על ידי ארגוני העולים.
<אסתר בלום: מזה כמה שנים משרד הקליטה נותן באמצעות התמיכות, תמיכה לארגוני העולים בנושא של מיצוי זכויות.
<אסתר בלום: זה נקרא מרכזי מידע.
<אסתר בלום: לצערנו הרב, השנה הוחלט במשרד הקליטה שלא ניתן לתת מידע בטלפון או באינטרנט.
<אסתר בלום: זה לא ערוץ תקשורתי.
<אסתר בלום: אנשים צריכים להגיע בגפם - - -
קסניה סבטלובה: ממתי זה?
<אסתר בלום: זה מהתמיכות החדשות שפורסמו השנה.
<אסתר בלום: התמיכות של 2017.
אברהם נגוסה: יש אתר של משרד הקליטה, מישהו מונע ממך להיכנס לאתר?
<אסתר בלום: אני מדברת על התמיכות שניתנות לארגוני עולים.
<אסתר בלום: זאת אומרת, ארגון מפעיל.
<אסתר בלום: הוזכר כאן "ידיד" והוזכרו עמותות של עולים חדשים שבשפה שלהם ובהבנה של - - - נותנים מענה לעולים החדשים בהתאם למנטליות, להבנה של החברה כאן ושל החברה שם.
<אסתר בלום: ארגוני העולים, "ידיד" ויש את כל הארגונים האלה, נותנים מענה לאוכלוסייה ואנחנו גם נותנים מענה לאוכלוסייה שאנחנו מטפלים בה.
<אסתר בלום: זה כבר עשרות שנים שלכל הארגונים האלה יש מרכזי מידע וליווי ומיצוי זכויות.
<אסתר בלום: משרד הקליטה הבין וזה כבר 6 שנים שרצה האפשרות להגיש בקשה לקבל תמיכה.
<אסתר בלום: אם אני מפעילה מרכז מידע, אני יכולה לקבל תמיכה.
<אסתר בלום: אם אני עומדת, כמובן, בעוד שלל קריטריונים, אני יכולה לקבל תמיכה ממשרד הקליטה.
<אסתר בלום: אבל מה, משרד הקליטה החליט השנה לשנות את הקריטריון.
<אסתר בלום: מה זה אומר?
<אסתר בלום: זה אומר שמרכז המידע הוא רק קבלת קהל.
<אסתר בלום: כמובן שאתה צריך להוכיח עבודה, אז אם אתה מוכיח עבודה, אתה מוכיח שיגיעו אליך 40 אנשים או מספר פניות מסוים בשנה, בחודש.
<אסתר בלום: אבל זה אפשרי רק בקבלת קהל.
<אסתר בלום: היום יש לי מענה ב"ווטסאפ" אני יכולה לנהל שיחות עם אנשים ב"וואטסאפ" שעות.
<אסתר בלום: אני יכולה להגיד: "אתה בכפר סבא, אני לא אענה לך, אתה צריך להגיע למשרד שלי"?
<אסתר בלום: זה באמת מאוד חבל.
<אסתר בלום: זו מכה קשה לשירות שארגוני העולים נותנים.
<אסתר בלום: המשרד חייב לחזור בו.
<אסתר בלום: אני רק רוצה גם לציין שמשרדי ממשלה אחרים כמו משרד הכלכלה שהוא לא משרד זניח, הוא מאפשר לתת שירות בערוצים האלה של אינטרנט וטלפון.
אברהם נגוסה: נמשיך עם מרכז השלטון המקומי.
אברהם נגוסה: יש נציג?
אברהם נגוסה: בבקשה, נציגה.
אברהם נגוסה: גברת לירון כרמלי?
<דנה גורדון שושני: לירון כרמלי מרמלה.
<רות דיין מדר: לירון בוודאי תשלים את הדברים שלי.
<רות דיין מדר: אני מחזקת את הדברים שנאמרו פה.
<רות דיין מדר: אני חושבת שקיים מחסור עצום בידע לעולים, למרות שאנחנו מדינה שלאורך כל השנים מקיימת עלייה.
<רות דיין מדר: אני לא יודעת אם צריך לעשות קו חם כמו שיש במשרד לשוויון חברתי עבור אזרחים ותיקים שנותן להם מידע און-ליין כל הזמן.
<רות דיין מדר: ניתן לעשות זאת, זו לא בעיה.
<רות דיין מדר: אבל פשוט צריך לעשות וצריך שתהיה חלוקת עבודה של מי נותן מה או איך מרכזים את המידע במקום אחד על מנת שכל עולה שצריך, לא משנה אם זה רופא שצריך עזרה, אם זה אזרח ותיק שצריך עזרה, על מנת שיוכל להיות בקליטה מלאה.
<רות דיין מדר: אנחנו נשמח כשלטון מקומי לסייע בעניין.
אברהם נגוסה: אני לא ממש מרגיש נוח במה שאת אומרת כי מדינת ישראל קיימת 69 שנים, היא קולטת עלייה.
אברהם נגוסה: ואת אומרת לי עכשיו שצריך לעשות.
אברהם נגוסה: אז למה עד עכשיו לא עשינו?
אברהם נגוסה: לא התחלנו לקבל עולים אתמול בבוקר.
אברהם נגוסה: השלטון המקומי הוא זרוע ביצוע של הממשלה.
אברהם נגוסה: הרשות המקומית היא חלק מהרשות המבצעת, בדרך כלל העולים נקלטים אצלם ברשויות המקומיות – אם אתם לא עשיתם עד עכשיו ואת אומרת "עכשיו נעשה", קודם כל, זה מדהים.
אברהם נגוסה: דבר שני, אני רוצה שתציעי מה לעשות.
אברהם נגוסה: מה צריך לעשות להבנתך למיצוי זכויות?
<רות דיין מדר: אני לא המדינה.
<רות דיין מדר: המדינה והמשרד לעלייה וקליטה הוא זה שצריך להגדיר מה הוא רוצה ויש ממשלה - - -
קסניה סבטלובה: סליחה, אבל משרד העלייה והקליטה מטפל בעולים עד 15 שנה בלבד, אני רוצה להזכיר לך.
<רות דיין מדר: בסדר.
<רות דיין מדר: כרגע אנחנו מדברים על עולים שעלו.
קסניה סבטלובה: לא.
קסניה סבטלובה: זה מאוד חשוב.
קסניה סבטלובה: לי יש זכות להפריע לך כחברת כנסת.
קסניה סבטלובה: אני רוצה לעדכן אותך, אם את לא יודעת.
קסניה סבטלובה: ישנן בעיות קשות מאוד, לא רק עם העולים החדשים שמוגדרים ככאלה, אלא יש אוכלוסיות עולים שעלו ואף נמצאים 25 ו-30 שנה בארץ - - -
<רות דיין מדר: אבל אלה כבר אזרחי מדינת ישראל ולא עולים.
<רות דיין מדר: גם ההורים שלי - - -
קסניה סבטלובה: הם עדיין עולים ובני עולים, ודווקא בגלל שמשרד העלייה והקליטה לא מטפל בצרכים שלהם - - -
<רות דיין מדר: גם אני בת של עולים.
קסניה סבטלובה: אז דווקא אתם צריכים.
<רות דיין מדר: אני רוצה לתת תשובה רצינית ולא - - -
קסניה סבטלובה: התשובה הכי רצינית שתוכלי לתת היא למה לא עשיתם את זה עד עכשיו.
קסניה סבטלובה: זה זלזול ממש.
<רות דיין מדר: אני לא יכולה לשמוע שמישהו אומר זלזול בלי - - - בוא לא נתבלבל.
<רות דיין מדר: מדינת ישראל אחראית בעשרה תחומים: בדיור, בבריאות, בחינוך, ברווחה.
<רות דיין מדר: הרשות המקומית לא אחראית על כל התחומים האלה.
<רות דיין מדר: הרשות המקומית לא יודעת מה הזכויות של העולים בביטוח הלאומי.
<רות דיין מדר: צריך שיהיה גוף אחד שירכז את כל המידע ואת כל הזכויות כדי שתושב עולה שהוא גרוש, שהעסקים שלו עדיין בצרפת, שיש לו אבא קשיש – צריך להיות גוף אחד שיידע את כל המידע, שיידע לתת לו און-ליין את המידע על כל תחומי החיים שלו ולא שיזרקו אותו מגוף לגוף.
<רות דיין מדר: בשביל זה צריך עבודה רב-מערכתית של משרדי הממשלה יחד עם הרשויות המקומיות שיתנו לו את המידע במקום אחד.
<רות דיין מדר: את כל המידע במקום אחד, לאותו אדם.
<רות דיין מדר: תפירה אישית בהתאם לצרכים ולחוסר הידע שקיים לו בהתאם לרמה שלו, בהתאם למציאות שלו.
<רות דיין מדר: זה מה שצריך שיהיה.
<רות דיין מדר: כמו שיש למשרד לשוויון חברתי וכמו זה של האזרחים הוותיקים.
אברהם נגוסה: אני אלך בדרך שלך.
אברהם נגוסה: את מסכימה אתי שהרשות המקומית היא זו שמתכללת את העבודה מערכתית שציינת?
<רות דיין מדר: לא.
<רות דיין מדר: בתחום הבריאות לא; בתחום ביטוח לאומי לא.
אברהם נגוסה: אני אשלים את השאלה ואחר כך תעני לי בצורה מרוכזת.
אברהם נגוסה: אני אומר שאת צודקת, קליטת עלייה היא מערכתית – זה לא משרד אחד.
אברהם נגוסה: אבל אני שוב אומר שהרשויות המקומיות הן המתכללות בעיר שלהן, בטריטוריה שלהן.
אברהם נגוסה: עיר מסוימת, העיר שלה, היא המתכללת, היא בעלת הבית.
אברהם נגוסה: יש אגף חינוף, אגף רווחה, אגף שיכון, אגף בריאות - - -
<רות דיין מדר: אין.
<רות דיין מדר: אין שיכון, אין בריאות.
<רות דיין מדר: אין תעסוקה.
<רות דיין מדר: יש הרבה פרמטרים שלא קיימים.
<רות דיין מדר: לרשות המקומית אין את כל הידע.
<רות דיין מדר: צריך לאגם את הידע במקום אחד שנותן מענה לכל אדם בהתאם לצרכים שלו.
אברהם נגוסה: משרד הקליטה עובד ברשויות המקומיות בתיאום עם הרשויות המקומיות.
<רות דיין מדר: הידע לא קיים, הידע לא זורם.
יואל רזבוזוב: יש מינהלת קליטה ברשות מקומית.
אברהם נגוסה: יש רשות קליטה או לא?
אברהם נגוסה: תעני לי.
אברהם נגוסה: נגיד לדוגמה, את באה מרמלה, לירון, האם ברמלה יש רשות קליטה עירונית או לא?
<רות דיין מדר: והאם את יודעת את כל הזכויות שקיימות בכל משרדי הממשלה עם כל הפרויקטים שקיימים או לא?
קסניה סבטלובה: ואם המינהלת הזאת לא יודעת, אז למה היא לא יודעת.
אברהם נגוסה: בבקשה תעדכנו אותנו איך עיריית רמלה, לדוגמה, מעבירה מידע לעולים, איך אתם קולטים את העולים, מה שיתוף הפעולה שלהם עם משרדי הממשלה.
<רות דיין מדר: ואיך אתם מקבלים את המידע ממשרדי הממשלה.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע את זה.
אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת טלי פלוסקוב, חברת הוועדה.
<לירון כרמלי: ברמלה יש לנו מחלקה לעלייה ולקליטה.
<לירון כרמלי: יש לנו פרוייקטורים שמתוקצבים על ידי משרד הקליטה.
<לירון כרמלי: הפרוייקטורים עוסקים בעידוד עלייה וליווי העולים בימים הראשונים, שזה אומר כל הפרוצדורה הראשונית: ללכת למשרד הקליטה, לרשום במשרד החינוך, לפתוח חשבון בנק.
<לירון כרמלי: את כל הפרוצדורה הזאת אנחנו פיזית עושים עם העולים והולכים לאן שהם צריכים.
<לירון כרמלי: בימים הראשונים הם גם נמצאים אצלנו בדירות קלט שהרשות מממנת כדי שלעולים יהיה איפה לגור בימים הראשונים.
<לירון כרמלי: אנחנו גם עוזרים להם במציאת דירה.
<לירון כרמלי: עד פה אלה השלבים הראשונים של הפרוייקטורים.
אברהם נגוסה: לפני זה.
אברהם נגוסה: האם משרד הקליטה עדכן אתכם, את עובדי המחלקה, מה הזכויות של העולים החדשים?
אברהם נגוסה: האם אתם יודעים מה הזכויות של העולים.
<לירון כרמלי: בחלק מהמקרים כן.
<לירון כרמלי: במשרד הקליטה יש לנו את המשרדים, הם מגיעים לשם ויודעים פחות או יותר מה הזכויות שלהם.
<לירון כרמלי: אבל מפה ועד בפועל הדרך ארוכה.
<לירון כרמלי: אני יכולה לתת לכם כל מיני דוגמאות: יש מישהי שצריכה ללכת לביטוח לאומי – אני מאוד מסכימה בנושא של ביטוח לאומי – היא מגיעה לשם.
<לירון כרמלי: מי לוקח אותה?
<לירון כרמלי: אנחנו.
<לירון כרמלי: הגיעה לשם.
<לירון כרמלי: לאן היא פונה?
<לירון כרמלי: מי ממלא אתה את הטפסים?
<לירון כרמלי: הם לא יודעים כלום, מקבלים דף.
<לירון כרמלי: מה אתם רוצים?
<לירון כרמלי: מה הם צריכים להביא?
<לירון כרמלי: תלושים, מסמכים – העולים הולכים וחוזרים עשרים פעם עד שאנחנו הולכים אתם ויושבים אתם בביטוח לאומי.
<לירון כרמלי: זה כל יום, זה כל היום.
<לירון כרמלי: אני לא מספרת פה משהו שלא קורה.
<לירון כרמלי: עולה חדש נעצר – יש לי את זה גם – ב-12 בלילה.
<לירון כרמלי: למי מתקשרים?
<לירון כרמלי: לקליטה.
<לירון כרמלי: מה הזכויות שלו?
<לירון כרמלי: לאן הוא פונה?
<לירון כרמלי: אומרים: אנחנו לא רוצים שהוא יהיה בעיר עכשיו, להרחיק אותו מהעיר למקום אחר.
<לירון כרמלי: מי מטפל בזה?
<לירון כרמלי: מי מטפל בעולים שמגיעים עכשיו, יש לנו עלייה גדולה שמגיעה עם מחלות, כל היום בבתי חולים.
<לירון כרמלי: לשלוח עולה לבד לבית חולים?
<לירון כרמלי: אז אנחנו נוסעים עם העולים לבתי חולים ביום הראשון.
<לירון כרמלי: להישאר אתו גם בלילה.
<לירון כרמלי: ומה קורה כשהוא צריך טיפולים?
<לירון כרמלי: - - - יוצאים לעיר אחרת?
<לירון כרמלי: זה כל הזמן.
<לירון כרמלי: בסופו של דבר, מי עושה את זה?
<לירון כרמלי: הצוות של הרשות המקומית, העובדים שלי שצריכים ללכת לכל המקומות האלה.
<לירון כרמלי: זה בסדר?
<לירון כרמלי: כן, זה גם בסדר.
<לירון כרמלי: האם זה התפקיד?
<לירון כרמלי: אני לא יודעת, אתם תגידו.
<לירון כרמלי: הם יודעם מה הזכויות שלהם?
<לירון כרמלי: אנחנו הולכים אתם ושואלים תוך כדי.
<לירון כרמלי: מרכז המידע, מה שגם חברת הכנסת אמרה שהיא רוצה, זה יהיה מצוין.
<לירון כרמלי: שיהיה מרכז אחד שנותן את המענה, כמו שרות אמרה, זה חובה.
<לירון כרמלי: אחרי שיודעים את המידע, מי הולך אתם?
<לירון כרמלי: אנחנו נלך אתם, אוקיי.
<לירון כרמלי: אם הפרוייקטורית שלי כל היום הולכת לבתי חולים, האם היא יכולה להיות - - -
אברהם נגוסה: עובדי המחלקה, אלה שהולכים לעבוד עם העולים החדשים, האם הם מקבלים הדרכה או סמינר הכשרה כדי להעביר להם את הזכויות של העולים ואיך לעבוד עם העולים?
אברהם נגוסה: כרגע אני לוקח את העיר רמלה, ולכן, האם עברתם הכשרה והסברה, אוריינטציה בעניין זכויות?
אברהם נגוסה: האם משרד הקליטה העביר לכם, גם ביטוח לאומי?
<לירון כרמלי: אני לא יודעת מה קורה בשאר הערים בארץ.
<לירון כרמלי: פה אני לא אוכל לדבר בשם כולם.
<לירון כרמלי: אני יכולה להגיד שספציפית בעיר שלי קיימנו פגישה עם המרחב שלנו, עם דיור ושיכון ועם הזכויות, כל הצוות שלי הגיע למשרד עצמו וישבנו יום שלם כדי ללמוד.
<לירון כרמלי: זאת אומרת, אנחנו עושים את זה ברמה הפרסונלית כי חשוב לנו הקשר הזה, גם משרדי המחוז יושבים אצלנו.
<לירון כרמלי: עשינו את זה והעובדים שלי פחות או יותר יודעים.
<לירון כרמלי: אבל עדיין, כל עולה יכול לקבל כל כך הרבה דברים אחרים, זה לא שנותנים לפי שטנץ ולזה זכאים כולם.
<לירון כרמלי: אתה יודע בגדול מי זכאי לדיור ציבורי, אבל יש כל כך הרבה דברים קטנים בדרך.
<לירון כרמלי: כל הנושא של הבטחת הכנסה, כל הנושא של ביטוח לאומי ונכות, זו פרוצדורה ענקית, זה מערך שלם שצריך להיות סביב העולים בשפות.
<לירון כרמלי: קודם כל, הנושא של הנגשת מידע – כל הטפסים צריכים להיות בשפות.
<לירון כרמלי: צריך ברוסית, צריך בצרפתית, צריך בספרדית, צריך באמהרית.
<לירון כרמלי: אחר כך אנחנו יושבים ואנחנו קוראים להם כל היום ומתרגמים את הטפסים.
<לירון כרמלי: צריך מישהו שימלא את הטפסים, צריך מישהו שיקרא את הטפסים, צריך מישהו שיכוון.
<לירון כרמלי: מבחינת אנשים, לא נורא, הרשות תוסיף עוד פונקציה, הממשלה תשלם עוד פונקציה.
<לירון כרמלי: זאת לא הבעיה.
<לירון כרמלי: אבל פונקציה אחת לא יכולה לעשות את הכול.
<לירון כרמלי: צריך גם את המרכז של המידע, גם את הליווי להגיע לכל המקומות, צריך בקופת חולים וביטוח לאומי ומס הכנסה וצירך בבנקים.
<לירון כרמלי: יש כל כך הרבה מקומות - - - צרכים של העולים.
<לירון כרמלי: אנחנו לא באמת מצליחים לתת את כל המענה עם כל הרצון הטוב.
<לירון כרמלי: אני חושבת שאצלנו, יחסית – מכירים ורות מכירה את העיריה – אנחנו נותנים מענה מקיף, בבוקר, בלילה, בצהריים, זה לא משנה מתי, אנחנו נמצאים אתם ולא עוזבים אותם.
<לירון כרמלי: אבל יש גם גבול של הרשות.
<לירון כרמלי: פה אנחנו צריכים את העזרה של הממשלה ושל המשרדים לראות איך עוזרים לנו.
אברהם נגוסה: אני רוצה לפנות למשרד הקליטה.
אברהם נגוסה: נציגת משרד הקליטה, את יודעת שמדינת ישראל לא סתם קבעה משרד ממשלתי ברמה מיניסטריאלית לתכלל את נושא העלייה והקליטה.
אברהם נגוסה: כידוע, קליטת העלייה היא מערכתית, ולכן המדינה באה אמרה: בואו נקים משרד אחד אחראי בעניין זה.
אברהם נגוסה: עכשיו אנחנו שומעים, את יודעת, שממש הכול מפוזר, אין תכלול, אין בעל בית.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אותך: מה משרד הקליטה עושה במצב הזה?
אברהם נגוסה: האם זו לא האחריות של משרד הקליטה להבהיר את הזכויות, את החובות של העולים החדשים שמגיעים למדינת ישראל?
אברהם נגוסה: האם זו לא אחריות
אברהם נגוסה: כם להכשיר את העובדים ברשויות המקומיות ובמשרדים אחרים?
אברהם נגוסה: בואי תכניסי אותנו למה שאתם עושים.
אברהם נגוסה: למה המשרד קיים, אם כך?
<אידה בן שיטרית: זו באמת שאלה מצוינת, למה המשרד קיים.
<אידה בן שיטרית: זו בערך השאלה שנשאלה לפני 50 שנה.
<אידה בן שיטרית: בדיוק בשנה הזו נציין 50 שנה להקמת המשרד.
<אידה בן שיטרית: אני דווקא רוצה להתייחס לפתיח שלך.
<אידה בן שיטרית: עשית אבחנה, לדעתי, מאוד מדויקת בקשר לדיון הזה היום.
<אידה בן שיטרית: אחד, זה הנושא של המידע; והשני, הנושא של מיצוי זכויות.
<אידה בן שיטרית: זו אבחנה מצוינת, אנחנו יכולים להתחיל דווקא מהמידע.
<אידה בן שיטרית: משרד העלייה והקליטה מנגיש את המידע שלו לעולים החדשים בכמה צורות.
<אידה בן שיטרית: דבר אחד, אנחנו אחד המשרדים היחידים שיש לו אתר אינטרנט פעיל ב-5 שפות, שמתעדכן כל הזמן, 24 שעות ביממה ממש.
<אידה בן שיטרית: אני חושבת שאתה יכול לשוטט באתרים אחרים, אתה לא תמצא מידע נגיש בכל כך הרבה שפות.
אברהם נגוסה: אבל שמעת אותה.
אברהם נגוסה: מחלקת קליטה בעיריית רמלה מתחננת למשרדי הממשלה: תעזרו לנו, אנחנו לא יודעים.
<אידה בן שיטרית: כדאי לשים את הדברים על השולחן.
<אידה בן שיטרית: הנושא של הנגשת מידע דווקא כשיתוף פעולה עם הרשויות המקומיות עובד דווקא מצוין.
<לירון כרמלי: אבל זה לא מספיק - - -
<אידה בן שיטרית: דווקא כאן הרעיון של העסקת פרוייקטורים שהוא כוח אדם נוסף על כוח האדם שנמצא במשרד הקליטה, עשרות רבות של יועצי קליטה שפוגשים את העולים יום יום, יש גם פרוייקטורים ברשויות המקומיות שמשרד הקליטה מממן את הפעילות שלהם והרשויות מעסיקות אותם.
<אידה בן שיטרית: הקבוצה הזאת בהחלט עוברת הכשרה, התפקיד שלהם הוא ממש – איך אפשר להעלות על הדעת שפרוייקטור ילווה משפחת עולים כמו שהיא מתארת, מהרגע הראשון שהיא מגיעה מבלי שהוא יידע את הדברים?
<לירון כרמלי: אנחנו באמת שואלים את השאלה - - -
<אידה בן שיטרית: הוא עובר הכשרה.
<אידה בן שיטרית: ברור שהוא עובר הכשרה - - -
<אסתר בלום: הם לא עוברים הכשרה ולא מקבלים הכשרה בקשר לזכויות והחובות של העולים.
<אידה בן שיטרית: אחרת איך הם - - -
<לירון כרמלי: אני לא יודעת איך – זאת השאלה שנשאלת.
<אידה בן שיטרית: איך אפשר להפעיל פרוייקטור אם הוא לא עובר הכשרה?
<לירון כרמלי: הם בעצמם מתחננים למידע.
<אידה בן שיטרית: לא, לא.
<אידה בן שיטרית: זה לא - - -
אברהם נגוסה: לקחנו כמקרה את העיר רמלה ושמעת אותה.
<אידה בן שיטרית: זה כמו - - - יישב ויקבל משפחת עולים ולא יקבל את ההכשרה המתאימה.
<אידה בן שיטרית: מה זאת אומרת - - -
<לירון כרמלי: זה לא אותו דבר.
<לירון כרמלי: הם לא עובדים של - - -
<אידה בן שיטרית: ברור שכן.
<אידה בן שיטרית: השאלה היא אחרת.
<אידה בן שיטרית: השאלה אם כמות האנשים האלה שמתווכים את העולים לרשויות מספיקה.
<אידה בן שיטרית: השאלה אם כוח האדם מספיק, אם הידע שלהם מספיק.
<אידה בן שיטרית: הרי זה אין סופי.
<אידה בן שיטרית: ברור שלשלב הראשון, כמו שהגדרת, לקליטה הראשונית, זה בהחלט מספיק.
<אידה בן שיטרית: אנחנו מדברים אחר כך הלאה.
<אידה בן שיטרית: מה קורה בעומק.
<אידה בן שיטרית: כשאתה מדבר על מיצוי זכויות, אני מניחה שאתה מדבר על כך שעולה ידע את הזכויות שמגיעות לו בכל תחומי החיים.
<אידה בן שיטרית: ב-10 שנים האחרונות משרד הקליטה עבר מהפכת שירות מהקצה לקצה.
<אידה בן שיטרית: נניח, לפני 10 שנים עולה היה מגיע ומזמין תור, נכנס למשרד הקליטה ואומר: יש לי בעיה בנושא סל קליטה.
<אידה בן שיטרית: הוא היה מקבל תשובה בנושא סל קליטה והולך הביתה.
<אידה בן שיטרית: היום הטיפול הוא אחר.
<אידה בן שיטרית: השירות הוא אחר לחלוטין.
<אידה בן שיטרית: השירות היום הוא שירות שמוודא באותו רגע שהעולה מגיע: קיבלת תשובה לגבי סל קליטה, בוא נבדוק עכשיו מה קורה עם הזכאויות האחרות שלך.
<אידה בן שיטרית: ישבים ועושים סריקה.
<אידה בן שיטרית: תכנת השירות בנויה כך שיש רשימה של נושאים שאתה צריך לבדוק עם כל עולה שנכנס:
<אידה בן שיטרית: האם מיצית את הזכאות שלך - - - האם קיבלת את הסיוע הזה.
<אידה בן שיטרית: אם אתה בעל מקצוע רישוי, האם עברת את כל התהליכים שאתה צריך.
<אידה בן שיטרית: הוא לא עוזב את יועצת הקליטה או את יועץ הקליטה עד שהוא מקבל תשובה לגבי כל הפרמטרים שלו.
<אידה בן שיטרית: זה מיצוי זכויות בעינינו.
<אידה בן שיטרית: הייתי בטוחה שזה הדיון, איך אנחנו עושים כדי להעמיק את מיצוי הזכויות.
<אידה בן שיטרית: כמו שנאמר פה, בטוח שמסתובבים בארץ אלפי עולים שלא מיצו את כל הזכויות שלהם, שלא יודעים על כל הזכויות שלהם.
<אידה בן שיטרית: חוץ מאתר האינטרנט אנחנו מעמידים לרשותם עשרות פרסומים בשפות שונות, מעל 100 כותרים בשפות שונות.
<אידה בן שיטרית: אולי המידע הכתוב כבר פס מהעולם, אבל זו טעות גמורה משום שהעולים החדשים הם הצרכנים הכי טובים והכי נאמנים והכי מסורים למידע הכתוב.
<אידה בן שיטרית: איך אנחנו יודעים את זה?
<אידה בן שיטרית: הם נכנסים אל יועצת הקליטה עם הפרסום, מסמנים במרקרים את מה שהם לא מבינים ומבקשים להרחיב.
<אידה בן שיטרית: ככה מתייעל השירות והטיפול.
<אידה בן שיטרית: אתה אומר בשביל מה קם משרד הקליטה – בדיוק בשביל הדברים האלה.
<אידה בן שיטרית: משר הקליטה קם כדיל לתת את הטיפול הראשוני כדי שבשנה הראשונה – קודם בחצי שנה הראשונה, אחר כך בשנה הראשונה – כמו שנאמר פה, יש זכויות, עד 15 שנה אנחנו מלווים אותם הזכויות מסוימות.
<אידה בן שיטרית: אבל כולנו יודעים כאן שתהליך הקליטה הראשוני בשנה הראשונה, בשנתיים הראשונות, הוא ממש קריטי להצלחה שלו בהמשך.
<אידה בן שיטרית: אם בשנה הראשונה הוא לא יעבור את תהליך לימוד העברית כמו שצריך, אנחנו יודעים שהרבה עולים בשנה הראשונה מתפתים ללכת ולעבוד ולא ללמוד את השפה.
<אידה בן שיטרית: בסוף זה תוקע אותם משום שאם לא יודעים את השפה העברית, הם לא ייקלטו בעבודה.
<אידה בן שיטרית: לכן אנחנו עובדים חזק על זה שהם ימצו את תהליך לימוד העברית.
<אידה בן שיטרית: לא מספיק להם קורס אחד?
<אידה בן שיטרית: הם יקבלו קורס שני.
<אידה בן שיטרית: הם לא רוצים לחכות כדי להירשם לקורסים של משרד החינוך?
<אידה בן שיטרית: נתנו להם את הוואוצ'רים, אפשרנו להם ללכת ולהירשם לכל מקום שהם רוצים ובלבד שילמדו עברית.
<אידה בן שיטרית: בנושא של תעסוקה, בנושא של רישוי, אנחנו מספקים להם קורסי הכנה לרישוי, קורסי סיוע כדי לעבור את המבחנים.
<אידה בן שיטרית: עושים מאמץ גדול בשנה-שנתיים-שלוש הראשונות על מנת למצות את הזכויות שלהם בתקופה הזאת כדי שיהיה להם יותר קל בשלב יותר מאוחר.
<אידה בן שיטרית: הנושא של הטפסים.
<אידה בן שיטרית: במסגרת המהפכה של השירות, את כל הטפסים שלנו תרגמנו לשפות.
<אידה בן שיטרית: אתם בהחלט צודקים, לא יכול להיות שאתה לוקח עולה ומחתים אותו על טופס והוא קורא את זה בעברית.
<אידה בן שיטרית: לכן הצמדנו לכל טופס כזה שאנחנו משרד הקליטה מחתימים אותו תרגום.
<אידה בן שיטרית: הוא חותם על העברית אבל הוא קורא בשפה שלו ויודע על מה הוא חותם.
<אידה בן שיטרית: ההנגשה של השפות, לדעתי היא אל"ף-בי"ת.
<אידה בן שיטרית: לכן יש לנו מגוון גדול - - -
אברהם נגוסה: הטפסים העיקריים תורגמו לשפות העולים?
<אידה בן שיטרית: כן.
<אידה בן שיטרית: גם לאמהרית.
<אידה בן שיטרית: כל מיני טפסים שקשורים גם לסיוע בדיור.
<אידה בן שיטרית: זה החלק שאנו נמצאים בו עכשיו.
<אידה בן שיטרית: כל המהפכה הזאת היא מהפכה גם למיצוי זכויות וגם – מיצוי זכויות לא יכול להיות מנותק מההנגשה הלשונית.
<אידה בן שיטרית: אתה ממצה זכות – תעשה את זה בשפה של העולה.
אברהם נגוסה: מה עם הטפסים של הביטוח הלאומי?
<אידה בן שיטרית: אתה שואל את משרד הקליטה, יש פה את כל משרדי הממשלה.
<אידה בן שיטרית: אני חושבת - - -
אברהם נגוסה: אני שואל כי אתם מתכללים.
אברהם נגוסה: האם אתם דיברתם עם הביטוח הלאומי על הצורך הזה והאם אתם הפעלתם פרויקט יחד כדי לתרגם את הטפסים העיקריים.
אברהם נגוסה: זה מה שאני שואל אותך.
<אידה בן שיטרית: אני לא רוצה לענות במקום הביטוח הלאומי, אבל אין כמו הביטוח הלאומי - - -
אברהם נגוסה: את הצד של משרד הקליטה.
<אידה בן שיטרית: אתה מדבר על התפקיד של משרד הקליטה - - -
<אידה בן שיטרית: שמשרד הקליטה יפעיל את ההנגשה הלשונית בכל משרדי הממשלה.
<אידה בן שיטרית: יש גבול למה שאפשר לדרוש ממשרד הקליטה - - -
אברהם נגוסה: אני רוצה למקד את העניין, אל תנסי לברוח.
אברהם נגוסה: אני אומר את זה, אני לא מצפה שאת תעשי בכל משרד את העבודה של משרד אחר.
אברהם נגוסה: אני אומר שאת כמשרד הקליטה המתכללת והאחראית והפה של העולים, האם דיברת עם המשרדים הרלוונטיים לעשות?
<אידה בן שיטרית: יש הרבה משרדים שאנחנו נמצאים בקשר שוטף אתם.
<אידה בן שיטרית: למשל, נמצא פה משרד הרווחה.
<אידה בן שיטרית: אחד משיתופי הפעולה הטובים של הנגשה לשונית הוא דווקא עם משרד הרווחה.
<אידה בן שיטרית: כל הסיפור של עובדים סוציאליים דוברי שפות.
<אידה בן שיטרית: אני מדברת על כל מיני תחומים.
<אידה בן שיטרית: יש שיתופי פעולה.
<אידה בן שיטרית: לגבי ביטוח לאומי, אני לא יודעת להגיד לך.
<אידה בן שיטרית: אני לא עובדת באופן ישיר מול הביטוח הלאומי - - -
אברהם נגוסה: אבל האם שאלת?
<אידה בן שיטרית: - - - שאנחנו עובדים מול משרדים אחרים.
<אידה בן שיטרית: למשל, המשרד לשוויון חברתי פה, הוא הוזכר בנושא הזה של מידע לקשישים עולים.
<אידה בן שיטרית: לקחנו את המידע שלהם וחשבנו שנכון לתרגם אותו לשפות.
<אידה בן שיטרית: אנחנו נמצאים בתהליך הזה של לתרגם את המידע הזה לשפות.
<אידה בן שיטרית: אם יש מידע נוסף מלבד המידע של משרד הקליטה שאנחנו חושבים שיש מקום להנגיש אותו לשונית, אז אנחנו עושים את זה.
<אידה בן שיטרית: זה לא התפקיד שלנו, אבל אנחנו עשים את זה.
<אידה בן שיטרית: אנחנו מקיימים שיתופי פעולה בעניין הזה.
<אידה בן שיטרית: אבל זה לא התפקיד של משרד הקליטה לקחת את כל פרויקט ההנגשה הלשונית של משרדי הממשלה השונים.
<אידה בן שיטרית: בפירוש לא.
טלי פלוסקוב: תודה אדוני היושב-ראש.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שהנושא שאנחנו מדברים עליו היום הוא מאוד חשוב.
טלי פלוסקוב: זו לא הפעם הראשונה שאנחנו דנים בנושאים שקשורים למיצוי זכויות, במיוחד לעולים חדשים ובמיוחד כשמדובר בעולים חדשים מבוגרים.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לפנות כאן לנציגה של משרד הקליטה.
טלי פלוסקוב: מאוד נהניתי לשמוע ממך על כל התכניות.