GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואל רזבוזוב: אני חושב שטוב לשמוע כאן, אחרי 25 שנה של יחסים מצוינים וכל מה שכבר כאן נאמר – אני לא רוצה לחזור על כך, כי באמת שגם אני ביקרתי לא פעם, ואפשר לראות את היחס של המדינה כלפי היהודים – גם בעבר וגם בהווה, איך היום שהסבסוד של בית הכנסת על-ידי המדינה – פשוט מסבסדים.
יואל רזבוזוב: אני חושב שבמדינה מוסלמית – זה מראה משהו על המדינה הזאת.
יואל רזבוזוב: גם כאן – חברי פואד אמר, שיוצאי אזרביז'אן כאן בישראל הגיעו לעמדות מפתח, ומשפיעים מאוד על היחסים בין המדינות.
יואל רזבוזוב: גם היום הוועדה היא הצלחה של עולי אזרביז'אן כאן בארץ אני חושב שיש במה להתגאות.
יואל רזבוזוב: ואם פה ושם בכל קהילה שעלתה לארץ, היו בעיות מסוימות, אנחנו כאן לעזור לפתור, ואני שמח שאנחנו עושים פה דיון כזה.
יואל רזבוזוב: אמנם זה דיון חגיגי, ובאמת אני חושב שאנחנו כאן כחברי הוועדה תמיד פתוחים לכל שיתוף פעולה – גם עם הקהילה יוצאת אזרביז'אן וגם לחיזוק היחסים.
יואל רזבוזוב: היום היחסים ברמה הכי-הכי גבוהה, ואני מכיר את זה לעומק, בין שתי המדינות.
יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו תמיד שואפים ליותר.
יואל רזבוזוב: אפשר יותר, אבל הלוואי שזה יימשך כמו שזה היום.
יואל רזבוזוב: אני מברך על הדיון, ותודה לכולם.
אברהם נגוסה: בהתחלה לא אמרתי – מכבד אותנו גם השגריר לשעבר.
אברהם נגוסה: אנחנו שמחים לשמוע גם ממך.
<רפאל הרפז: תודה.
<רפאל הרפז: חברי הטוב פואד, ברוך הבא לישראל, חברי כנסת נכבדים.
<רפאל הרפז: זה יום חג.
<רפאל הרפז: למי שמטפל ועוקב אחר היחסים האלה 25 שנים, אבל ההיסטוריה של יהודים עם אזרביז'אן זה אלפי שנים.
<רפאל הרפז: מי שפה יודע – שלוש שנים הייתי שגריר באזרביז'אן, עד לפני שנה וחצי.
<רפאל הרפז: היום אני מנהל את היחסים אתם מהמטה, ממשרד החוץ.
<רפאל הרפז: כשאתה אומר יהודי באזרביז'אן, זה מותג.
<רפאל הרפז: אין שם אנטישמיות.
<רפאל הרפז: יש היום מקומות באירופה, שאתה לא יכול להיראות יהודי.
<רפאל הרפז: באזרביז'אן אתה יכול להיראות יהודי.
<רפאל הרפז: כשאתה מדבר, ומדברים בצער על היהודים שעזבו בסוף שנות ה-80', כשברית המועצות התפרקה, שהיו המורים והרופאים והחברים והשכנים אומרים – יש ביטוי באזרית: המים שלי זה המים שלך.
<רפאל הרפז: כך אומרים, כשמדברים על יהודים.
<רפאל הרפז: אני חוויתי בהיותי שגריר, זכיתי להכיר מקרוב את הקהילה שלנו, היהודית שעלתה לארץ.
<רפאל הרפז: אגב, המספר הוא של יוצאי אזרביז'אן שאני מכיר, כולל דור שני, הוא כ-100,000 יוצאי אזרביז'אן.
<רפאל הרפז: היום באזרביז'אן יש כ-30,000 יהודים זכאי חוק השבות.
<רפאל הרפז: היחסים מאוד עמוקים, מאוד אסטרטגיים.
<רפאל הרפז: השר אלקין ציין שורה ארוכה של שיתופי פעולה, אבל יש גם קשרי תיירות וקשרי ספורט וקשרי מדע וקשרי תרבות בשני הכיוונים, והרבה דברים מעבר לכלכלה ולאנרגיה שקיימים, ובעיקר אינטימיות ביחסים.
<רפאל הרפז: הביקור של ראש הממשלה בדצמבר, אני חושב שהיה דוגמה טובה לכך.
<רפאל הרפז: הביקור הראשון של ראש הממשלה, הנוכחי, היה בספטמבר 97'.
<רפאל הרפז: הוא חזר לשם אחרי הרבה מאוד שנים, ואתה ראית איך הוא והגב' נתניהו התקבלו שם.
<רפאל הרפז: היחסים ברמה גבוהה מאוד.
<רפאל הרפז: תמיד יש אפשרות להעמיק ולהרחיב אותם.
<רפאל הרפז: זה יופי של אירוע, אני מברך את כולם.
<רפאל הרפז: אלה שבאו מאזרביז'אן – ברוכים הבאים.
<רפאל הרפז: כל מה שאנחנו רוצים זה רק להעמיק ולהרחיב את היחסים האלה.
<רפאל הרפז: תודה רבה ובהצלחה.
<רפאל הרפז: מזל טוב.
<רפאל הרפז: (מחיאות כפיים)
אברהם נגוסה: מר רון שכטר, ראש תחום קונסולרי וקונסול לעניין עלייה מאזרביז'אן, לנציב משרד ראש הממשלה.
<רון שכטר: תודה רבה.
<רון שכטר: אני משמש כקונסול לענייני עלייה מאזרביז'אן משנת 2011 ועד היום.
<רון שכטר: לפני הנאום אני רוצה לומר, שכשהגעתי בפעם הראשונה לשדה התעופה בבאקו, היו הרבה אנשים ולא ידעתי בדיוק לאן ללכת, אז ניגשתי לשוטר שהיה שם.
<רון שכטר: הוא שאל אותי, מאיזו טיסה הגעתי.
<רון שכטר: אני אמרתי: באתי מתל אביב.
<רון שכטר: הוא הרים את הכובע שלו ואמר: אנחנו אוהבים את היהודים, ברוכים הבאים לאזרביז'אן.
<רון שכטר: אני חושב שזה אומר הרבה.
<רון שכטר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, השנה אנו מציינים חצי יובל לכינון היחסים הדיפלומטיים במדינת ישראל לבין הרפובליקה האזרבית.
<רון שכטר: היחסים הללו החלו עוד בשנת 1989, כאשר הנציג הראשון של לשכת הקשר נתיב משה מיכליס, הגיע לבאקו, ולהפתעתו המוחלטת גילה כי ברפובליקה המוסלמית מתפקד באופן חופשי וגלוי המועדון לתרבות היהודית – אחד מבין הראשונים מסוגו בברית המועצות לאותה עת.
<רון שכטר: כנראה יש פה אנשים שזוכרים את זה.
<רון שכטר: בני הנוער למדו במועדון את השפה העברית, המסורת וההיסטוריה של מדינת ישראל.
<רון שכטר: לראשונה הוקמה אגודת הידידות אזרביז'אן-ישראל, בה החברים לא היו רק יהודים מקומיים אלא גם אזריים.
<רון שכטר: באותה עת באזרביז'אן התגוררו מעל 100,000 יהודים.
<רון שכטר: דבר זה היווה בשנת 1990 בסיס לתחילת הפעילות הענפה של לשכת הקשר נתיב באזרביז'אן – זאת, משום שארגון נתיב, אשר במשרד ראש הממשלה, היה וממשיך להיות אמון מטעם ממשלת ישראל לפעול בקרב יהודים וזכאי עלייה במרחב על-מנת לחזק את זיקתם לישראל ולעודד ולסייע לעלייתם ארצה.
<רון שכטר: הצוות הקונסולרי הראשון מטעם נתיב בראשותו של מר דוד ברטוב, אשר לימים גם היה ראש הארגון, התחיל ביצירת קשרים עם פעילים יהודים מקומיים, ומזהה את המנהיגים בקרבתם.
<רון שכטר: מאז ועד היום שירתו שליחי נתיב רבים באזרביז'אן, וביניהם ברצוני לציין את אבי עידן, יובל בברלטורן, סשה וויקה ליבין, צבי שבא, ריטה קרלו ועוד רבים אחרים, אשר תרמו תרומה מכרעת ליצירת קשרים הדוקים בין חברי הקהילות היהודיות המקומיות באזרביז'אן לבין מדינת ישראל.
<רון שכטר: היהודים, אשר התגוררו ומתגוררים כיום באזרביז'אן, בעיקרון לא הכירו את תופעת האנטישמיות.
<רון שכטר: הרפובליקה הרב לאומית ויחסיה הפתוחים והחמים כלפי עמים אחרים בכלל והיהודים בפרט, היוו מעין כרטיס ביקור של מדינה זו.
<רון שכטר: היהודים המקומיים באזרביז'אן תרמו רבות לפיתוחה וצמיחתה של הרפובליקה.
<רון שכטר: רופאים, מהנדסים, מורים, אדריכלים, מדענים, אומנים ואנשי תרבות מן השורה הראשונה כולם כאחד, תמיד עמלו למען מדינתם.
<רון שכטר: את יחסה המיוחד של אזרביז'אן כלפי היהודים ניתן היה לראות במאורעות הקשים בבאקו, שהיו בינואר 1990, כאשר הכוחות המזוינים של ברית המועצות פרצו לבאקו על-מנת לכבוש את הרפובליקה.
<רון שכטר: רבים מתושבי העיר באקו ניסו אז להימלט מהמקום.
<רון שכטר: באותם ימים זכור היטב המסוק שריחף בשמי באקו, שנשא שלט: יהודים, אתם אחינו.
<רון שכטר: אל תעזבו.
<רון שכטר: דבר זה היה מרגש מאוד, נוגע ללב, ומראה את היחס המיוחד בין שני העמים.
<רון שכטר: אזרביז'אן יכולה לתת דוגמה לעולם ביחסה האוהד והסובלני לעמים אחרים ולתרבויות שונות.
<רון שכטר: בהיותה מדינה מוסלמית, אזרביז'אן מראה כיצד שני עמים בעלי דתות שונות, יכולים לחיות ולהתקיים ביחד בשלום ובכבוד הדדי.
<רון שכטר: באחד הביקורים לקובה הנשיא של אזרביז'אן מר אילהם אלייב אמר: היהודים הם חבריי.
<רון שכטר: היהודים הערביים הם אחיי.
<רון שכטר: לפי הנתונים שבידינו, כיום במדינת ישראל מתגוררים מעל 80,000 יוצאי אזרביז'אן, אשר השתלבו ונקלטו היטב במדינה ובחברה הישראלית.
<רון שכטר: לאורך כל השנים ארגון נתיב ממשיך בפעילותו המוצלחת באזרביז'אן, אם בעידוד העלייה, בדיקות הזכאות והנפקת אשרות עלייה לישראל, ואם בשמירה על הקשרים ההדוקים עם ארגונים וקהילות יהודיות.
<רון שכטר: כיום באזרביז'אן חיים אלפי זכאי חוק השבות.
<רון שכטר: ברפובליקה מתגוררים יהודים ערביים, אשכנזיים ויהודים יוצאי גאורגיה.
<רון שכטר: היחסים בין ישראל לאזרביז'אן נמצאים במגמת עלייה.
<רון שכטר: ביקורים ממלכתיים רבים מחזקים את היחסים, אשר נבנו לאורך השנים.
<רון שכטר: לסיכום, ברצוני לומר ואף לאחל, שהיחסים הקרובים והמיוחדים בין אזרביז'אן לבין אזרביז'אן יהוו דוגמה למדינות העולם האחרות לבניית דו קיום ושלום.
<רון שכטר: חברים, אני רוצה לברך את כולנו עם 25 שנות כינון היחסים בין שתי המדינות.
<רון שכטר: (מחיאות כפיים)
אברהם נגוסה: חברי הכנסת באים והולכים לוועדות אחרות, לכן אתן לחברת הכנסת טלי פלוסקוב, ואז נמשיך לפי הרשימה שלנו.
טלי פלוסקוב: אחת, כמובן אני רוצה לברך על הישיבה הזאת.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שהרעיון הוא נפלא, לקחת את המדינות, שמשם באו לא מעט אנשים שהיום הם אזרחי מדינת ישראל כדי גם לברך וגם לספר על ההצלחות, ובאמת לראות ולהוכיח ששום דבר לא שוכחים כאן במדינת ישראל.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להתנצל, כי ב-12:00 אני חייבת להיות בנשיאות הכנסת, וזה דבר שאי-אפשר לפספס אותו, לכן אצטרך לצאת, למרות שמאוד הייתי רוצה להישאר פה עד הסוף, כי יש פה אנשים נפלאים, והדבר הראשון שאני רוצה לעשות הוא לומר לכם תודה – תודה על כך שאתם שומרים על העבר, שומרים על התרבות, שומרים על העם ועל המדינה שאתם נולדתם שם – כל אחד מהמדינה שלו, אבל זה כל כך חשוב, ובמיוחד בימים אלה, בשנה האחרונה, שאנחנו מציינים 25 שנה לכל מדינה שהיתה פעם ברית המועצות, ולראות שאנחנו עדיין ביחד, וזו המילה בעיניי.
טלי פלוסקוב: הביחד הזה, גם עושה אותנו יותר חזקים, גם עושה אותנו יותר חכמים, יותר מגובשים, וזה מראה לישראלים שלא מכירים את המדינות שבאנו מהן, מי אנחנו ואיך אנחנו חיים ומה יפה במדינה שלנו.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לספר לכם רק דוגמה אחת.
טלי פלוסקוב: כשהייתי ראש עיריית ערד, עשינו בעיר יום ליוצאי אזרביז'אן.
טלי פלוסקוב: הרבה אנשים בעיר שלי יצאו משם, וזה היה משהו מדהים, עם המאכלים ועם המוזיקה ועם התרבות.
טלי פלוסקוב: לא אשכח את זה לעולם.
טלי פלוסקוב: ומי שהכי נהנה זה הישראלים הוותיקים, שלא הכירו את זה, אמרו: לא ידענו.
טלי פלוסקוב: אז זאת ההזדמנות שלנו להראות מי אנחנו, מי המדינות שבאנו מהן.
טלי פלוסקוב: מה שנותר לי זה רק לברך ולהודות שוב, וקסניה - אני מבינה שזו יוזמה שלך, ואני חושבת שאנחנו צריכים לעשות את זה פעם אחר פעם ולספר על כל מדינה, שיש מה לספר, ויש במה להיות גאים.
טלי פלוסקוב: אני מאוד מכבדת שחבר הפרלמנט נמצא אתנו היום – זה כבוד מאוד גדול.
טלי פלוסקוב: אני מציעה כל פעם להזמין מישהו שיגיעו ויספרו מה קורה כאן, ואיך המדינה עוזרת לשמור על הקשר בין שתי המדינות.
טלי פלוסקוב: זה מאוד חשוב, וזה הדדי.
טלי פלוסקוב: שוב תודה לכול, וברכות.
טלי פלוסקוב: זה יום נפלא.
אברהם נגוסה: מר לב ספיווק, יושב-ראש עזיז, בבקשה.
<לב ספיווק: תודה, יושב-ראש הוועדה, חברי הכנסת היקרים, תודה לקסניה שיזמה, תודה מיוחדת לפואד מורדוב שהגיע במיוחד ליום הזה להיות אתנו, ותודה נפרדת וגדולה לשגריר לשעבר מר רפאל הרפז והקונסול שלנו באזרביז'אן, מר רון שכטר, שהם שותפים שלנו לפעולה לאורך כל הדרך, ומאוד עוזרים לנו תמיד.
<לב ספיווק: בעצם אנחנו פה כדי לדבר על הישגים של יוצאי אזרביז'אן.
<לב ספיווק: אני חושב שההישג הכי גדול שלנו, אתם רואים עכשיו – זה האנשים שלנו שיושבים פה.
<לב ספיווק: לצערנו, בגלל גודל האולם לא הצלחנו להזמין את כל החבר'ה שרצינו, אבל לא חושב שיש אולם שיכול להכניס 100,000 איש, כי כל אחד מאתנו מיוחד.
<לב ספיווק: כנראה לא לכולנו יהיה זמן היום לדבר, אבל כמה מהחבר'ה אני רוצה להציג במיוחד, שאנחנו מאוד גאים בהישגים שלכם.
<לב ספיווק: הראשונה בהם, האורחת הכי קטנה שלנו – דריה ביירמוב, שהיא ממש עוד ילדה, אבל כבר פעמיים אלופת ישראל.
<לב ספיווק: (מחיאות כפיים) את יכולה לומר כמה מילים.
<דריה ביירמוב: אני מתאמנת בקארטה.
<דריה ביירמוב: אני מתאמנת המון זמן.
<דריה ביירמוב: אני גרה בפתח תקווה, אם המושבות.
<דריה ביירמוב: כל פעם שיש ימי הולדת, אני מפסידה את ימי ההולדת, והולכת לאימון במקום.
<דריה ביירמוב: זאת מדליה מתחרות של שוויץ באירופה.
<דריה ביירמוב: היה שם אולם גדול.
<דריה ביירמוב: זה היה מלחיץ.
<דריה ביירמוב: נורא פחדתי, חשבתי שאפסיד, ובסוף ניצחתי.
יואל רזבוזוב: אדבר עם המאמן שלך, שישחרר אותך ביום הולדת.
אברהם נגוסה: אם היה לנו זמן, אתם הייתם מציגים לנו – יש לנו חבר כנסת ספורטאי...
אברהם נגוסה: (מחיאות כפיים)
<לב ספיווק: נמצאים אתנו גם אבא שלה, אמיל ביירמוב, איש עסקים שאנחנו מאוד גאים בהישגים שלו, וגם סבא שלה, שהוא נציג הארגון שלנו באזרביז'אן.
<לב ספיווק: נעבור לצד השני של החיים שלנו.
<לב ספיווק: האדם הכי זקן והכי מכובד בארגון שלנו, פרופ' מיכאל אגרונוב, שיושב בצד השני של האולם.
<לב ספיווק: (מחיאות כפיים)
<לב ספיווק: וויקטוריה דולינסקי, שרוב האנשים מכירים אותה – אחת מהעיתונאיות הראשונות שהתחילו לעבוד, שהקימו רדיו רקע, והיום היא ראשונה שהתחילה לעבוד בתאגיד.
<לב ספיווק: כבר היום יש לה שידור.
<לב ספיווק: ויקטור בריודין, מנהל מחלקת נפט וגז במשרד התשתיות.
<לב ספיווק: אחראי על כל הנפט והגז שיש לנו במדינה.
<לב ספיווק: (מחיאות כפיים) יורי בצ'רוב, עובד גם באותה מחלקה, אבל הוא גם ידוע כ- - - והשקיע בזה הרבה שנים, ומפורסם בכל העיתונות בשפה הרוסית – גם באזרביז'אן, גם ברוסיה וגם בישראל.
<לב ספיווק: יאנה סלמן, אומרים שהיא מלכת הארגון.
<לב ספיווק: ותכל'ס, היא מנהלת מרכז תרבות אזרי בישראל.
<לב ספיווק: חברים שלנו מהארגון, שתמיד באים לאירועים שלנו, ועושים גם הרבה למען היחסים בין ישראל לאזרביז'אן, ומאחוריהם שתי בחורות יפות – בת ציון אברמוב.
<לב ספיווק: יצאו לאור כבר ארבעה ספרים שלה בישראל, גם בעברית וגם באזרית; ולאה שמאילוב, ד"ר להיסטוריה, מתמחה בהיסטוריית דווקא יהודי אזרביז'אן.
<לב ספיווק: אסתר אגייב.
<לב ספיווק: היא ושני אחיה – בעלי אחת החברות הכי גדולות ומתוקות בישראל – חברת נטלי, והם יוצאי אזרביז'אן.
<לב ספיווק: אומת בנלה, אדם מאוד מיוחד, שהוא יצא לפנסיה, ואחרי שנה ביקשו ממנו לחזור לעבודה.
<לב ספיווק: נכון להיום הוא גם עובד בחברה מאוד רצינית בישראל, וגם פנסיונר וגם מאוד תורם כראש הארגון שלנו בירושלים.
<לב ספיווק: אלכסנדר אגרמובסקי, סליחה.
<לב ספיווק: דוד שכטר, חבר שלנו גדול – לצערי, לא מאזרביז'אן, אבל כבר שכחנו מזה.
<לב ספיווק: אני חושב שכולנו מכירים אותו, כי עשר שנים הוא עבד פה בכנסת.
<לב ספיווק: מר גורין.
<לב ספיווק: אורח ראשי של ארגון ספוטניק בשפה הרוסית, כבר 26 שנים בתפקיד הזה, עד היום.
<לב ספיווק: גם באזרביז'אן היה אורח ראשי של העיתון.
<לב ספיווק: שני האנשים הבאים, חברי בהתאחדות, כותבי ספרים גם בישראל וגם באזרביז'אן – בשתי התאחדויות, זה מרים חיילי ושבתאי אגרונוב.
<לב ספיווק: אלעזר ויפנייה, מורה לילדים, דוקטורנט ויושבת-ראש הארגון שלנו בראשון לציון.
<לב ספיווק: אני יכול להמשיך ולהמשיך, כי על כל אדם שלנו אני יכול לספר שעות.
<לב ספיווק: אנחנו מאוד גאים בכל אחד מהם.
<לב ספיווק: אני חושב שכל ההישגים שלנו פה הם בתודה לאזרביז'אן – לחינוך ותרבות שקיבלנו שם, כי רובנו סיימנו לא רק בית ספר; גם אוניברסיטאות באזרביז'אן, ואז עלינו ארצה.
<לב ספיווק: תודה רבה.
אברהם נגוסה: סיכמת לנו את ההישגים של יוצאי אזרביז'אן במדינת ישראל.
<לב ספיווק: אני מקווה שזה לא סיכום, ושנמשיך.
אברהם נגוסה: אני מדבר על הפגישה הנוכחית.
אברהם נגוסה: ד"ר ויקטור בריודין, בבקשה.
<ויקטור בריודין: קודם כל, אני מודה שהזמנתם אותי לכאן ביום הטוב הזה.
<ויקטור בריודין: אני משתתף בוועדות הכנסת, והיום אני בשמחה יושב פה ומדבר.
<ויקטור בריודין: אני כבר 27 שנים במדינת ישראל.
<ויקטור בריודין: ההישג שלי הוא ההישג של מדינת אזרביז'אן.
<ויקטור בריודין: ההשכלה שלי ממדינת אזרביז'אן, התחלתי לעבוד כמהנדס באזרביז'אן, תואר שני, תואר שלישי, וכרגיל היום אני אחראי על כל הפרויקטים שסכום עתק – יותר מ-10 מיליארד דולר – והודות להשכלה ולחינוך שקיבלתי באזרביז'אן.
<ויקטור בריודין: תודה.
<ויקטור בריודין: (מחיאות כפיים)
אברהם נגוסה: מר אלחנן רזיאל, יושב-ראש ארגון שח דג.
<אלחנן רזיאל: שלום וברכה.
<אלחנן רזיאל: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אורח יקר מאזרביז'אן, חבר הפרלמנט פואד מורדוב, קהל נכבד.
<אלחנן רזיאל: אני אלחנן רזיאל, יושב-ראש קהילת יוצאי אזרביז'אן שח דג, וקצין בצבא של מדינת אזרביז'אן.
<אלחנן רזיאל: נלחמתי במלחמת קראבה כקצין של מדינת ברית המועצות וקצין מדינת אזרביז'אן.
<אלחנן רזיאל: הארגון קיים משנת 2002, ועושה הסברה ממשלתית ברמה גבוהה, והתקבל רשמית ב-2002.
<אלחנן רזיאל: אני מודה לאיגוד עזיז, לאדון ביירמוב, למנכ"ל, לב ספיווק.
<אלחנן רזיאל: גם עזיז עושים הסברה שבין שתי המדינות אזרביז'אן וישראל.
<אלחנן רזיאל: ברשותכם, כבוד היושב-ראש, אני רוצה להעביר לקולגה שלי את רשות הדיבור כדי להמשיך את דבריי, ברוך ליוייב.
<ברוך ליוייב: אדוני היושב-ראש, קודם כל, תודה שהזמנתם אותנו לכאן.
<ברוך ליוייב: אני מאוד שמח להשתתף בפורום הזה, שמטרתו לייצג את כל ההישגים של הקהילה שלנו למען קידום וחיזוק היחסים בין אזרביז'אן לישראל.
<ברוך ליוייב: הארגון שאני מייצג פה, ארגון שח דג, כבר במשך כמה שנים תורם וימשיך לתרום למען קשר חברי בין שתי המדינות.
<ברוך ליוייב: במהלך השנים הללו השתדלנו כמה שיותר לחזק את היחסים עם אזרביז'אן, ברמות הגבוהות ובאירועים שונים כגון דרך אירועים חברתיים, תקשורתיים ופוליטיים.
<ברוך ליוייב: אם אסתכל רק על התקופה האחרונה, חשוב לי להפנות את תשומת לבכם למיזמים העיקריים שלנו – ב-2012 יזמנו ועדה בכנסת שדנה בהכרת הטבח, השמדת העם האזרי על-ידי הארמנים, בשנים 2016-2015 ערכנו והגשנו כמה תוכניות טלוויזיה בערוץ הישראלי, שזכו לרייטינגים גבוהים בארץ ובחו"ל.
<ברוך ליוייב: אפשר לומר שהציבור הישראלי קיבל במלואו את כל המידע, ובו זמנית העם האזרי גם הבין שמדובר פה בחברים אמתיים.
<ברוך ליוייב: כמובן, יש עוד פרויקטים חברתיים רבים, אך מסכם את כל זה ביקורו של ראש הממשלה בנימין נתניהו לאזרביז'אן לפני כמה חודשים.
<ברוך ליוייב: אנו בארגון גאים על כך שלקחנו חלק חשוב בהכנות לקראת הביקור הנ"ל, ושכבודו בנימין נתניהו לא שכח להודות ולברך אותנו מייד עוד טרם הגעתו לארץ ישראל.
<ברוך ליוייב: אחת ממטרות הארגון שלנו, היא לעשות הסברה טובה ולדברר – לא רק בין ישראל אלא שאר המדינות דוברי טורקית וקווקז.
<ברוך ליוייב: המודל הזה הצליח, והיינו רוצים ליישם אותו גם במדינות אחרות.
<ברוך ליוייב: אני רק רוצה לנצל את הבמה ולבשר לכם שאנחנו בפתחם של יחסים חדשים עם הרפובליקה הצ'צ'נית ברוסיה, ובזמן הקרוב תהיו עדים לתוצאות העבודה שלנו.
<ברוך ליוייב: תודה.
ציפי לבני: קודם כל, תודה רבה ליושב-ראש הוועדה על ההזמנה ותודה רבה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה, שעובדת נמרצות מטעמנו, מטעם התנועה והמחנה הציוני בכל הקשור למערכות היחסים, גם עם הרבה מאוד מדינות וגם עם אזרביז'אן, גם עם מדינות ברית המועצות לשעבר וגם עם הקהילה שעלתה הנה ארצה, ועל זה אני קודם כל מברכת ומחזקת.
ציפי לבני: הייתי כבר פעמיים בבאקו במסגרת כנס שנעשה מדי שנה, שאליו מזמינים מנהיגים מכל העולם; כנס מאוד מכובד.
ציפי לבני: נפגשתי עד היום שלוש פעמים עם הנשיא אלייב – פעם אחת עוד בהיותי שרת חוץ, באחד המפגשים בדאבוס, ומדי פעם כשאני מגיעה, גם כשאני כבר לא שרת חוץ, לבאקו, תמיד מתקיימת אתו פגישה – דבר שמבטא את הערכתו – לא אליי – אולי גם, אבל בעיקר למדינת ישראל, והדיון הוא דיון של הבנה עמוקה של האינטרסים המשותפים שיש לנו.
ציפי לבני: בדרך כלל כשאני נפגשת עם מנהיגי מדינות בעולם, אני צריכה לצערי, להעלות את העניין של האנטישמיות – דבר שאנחנו רואים שטופל, ולא מרים את הראש שלו, לעומת מדינות אחרות.
ציפי לבני: לכן אני ודאי מברכת על האירוע הזה כאן, מברכת את העושים במלאכה כאן בארץ, ומקווה להידוק היחסים, כי יש לנו עוד הרבה דברים לעשות שעדיין לא נעשו, אבל הכול נמצא בסימן עלייה, ואני רק רוצה להביא את הערכתי ואת תודתי ואת תקוותי שזה יתפתח.
ציפי לבני: (מחיאות כפיים)
אברהם נגוסה: ויקטוריה דולינסקי, חברת הנהלת ארגון עזיז ועיתונאית תאגיד כאן, בבקשה.
<ויקטוריה דולינסקי: שלום, סלאם.
<ויקטוריה דולינסקי: קודם כל, תודה על היוזמה, תודה על הנוכחות של כבוד השר וחברי הכנסת, כבוד השגריר, כבוד הקונסול.
<ויקטוריה דולינסקי: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה.
<ויקטוריה דולינסקי: הייתי רוצה לחזק מה שנאמר לפניי.
<ויקטוריה דולינסקי: אני נולדתי בבאקו, והייתי דור שני, ובחיים לא הרגשתי מה זאת אנטישמיות.
<ויקטוריה דולינסקי: באמת, מה שנאמר, להיות באזרביז'אן יהודי, היה זכות.
<ויקטוריה דולינסקי: זה היה כבוד.
<ויקטוריה דולינסקי: כך סבתא שלי סיפרה, שהגיעה לשם מרוסיה.
<ויקטוריה דולינסקי: זה מסביר דבר שאני רוצה לומר – המון עיתונאים במגזר הרוסי בארץ הם יוצאי אזרביז'אן, ואני חושבת שזה קרה, כי גדלנו בחברה כזאת, כי לא היינו מקופחים, ויכולנו להתקדם באזרביז'אן.
<ויקטוריה דולינסקי: כשהתחלנו לשדר ברדיו רקע בהרכב הראשון, היו שבעה עיתונאים יוצאי אזרביז'אן, ועכשיו בתאגיד כאן, שהיום חוגג את יום הולדתו, וזה יום חג בשבילנו, ברקע החדשה, יש ארבעה יוצאי אזרביז'אן, ואם לומר על הייחוס – זה יותר מאשר היה ברקע הראשונה.
<ויקטוריה דולינסקי: זה אומר המון על המדינה הזאת, ואני מודה מאוד שנולדתי שם.
<ויקטוריה דולינסקי: גם אם יש משהו שמקרב בין אזרביז'אן לישראל, זו מדינה קצת מזרחית וכאילו אירופה.
<ויקטוריה דולינסקי: זה בדיוק כמו באזרביז'אן.
<ויקטוריה דולינסקי: אני חושבת שלכן קל מאוד להסתגל בארץ, גם להתקדם, ואני שמחה מאוד וגאה בהישגים של יוצאי מדינתי במולדת החדשה שלנו, במולדת ההיסטורית שלנו.
<ויקטוריה דולינסקי: תודה רבה.
<ויקטוריה דולינסקי: (מחיאות כפיים)
אברהם נגוסה: קרן פישזון, בבקשה, ארגון מגן משפחה.
<קרן פישזון: אני קרן פישזון.
<קרן פישזון: אני גם מייצגת את מועצת העמותות דוברי רוסית, כולל עזיז, בתור חברת המועצה יוצאי ברית המועצות, וגם ייסדתי ואני מנהלת העמותה מגן משפחה.
<קרן פישזון: אני מתנצלת – אני גם יוצאת באקו, ב-27 שנות חיי הייתי בבאקו, סיימתי שם אוניברסיטה.
<קרן פישזון: אני לא ידעתי שהיום אנחנו חוגגים 25 שנות היחסים.
<קרן פישזון: אני חשבתי שסתם אנחנו מדברים על ההישגים – כך היה מצוין בהזמנה שלי.
אברהם נגוסה: שניהם יחד.
<קרן פישזון: בהקשר הזה הבאתי כמה שאלות.
<קרן פישזון: בעניין עזיז בתוך מועצת העמותות, יכולה לומר הגברת שהצגת אותה יפה כמנהלת התרבות, היינו מוזמנים לעשות בעפולה את הישיבה השנייה, אבל יחד עם ההזמנה צירפו לנו לסדר-היום, שהשגאל היה צריך לדבר שם שעה.
<קרן פישזון: לא הסכמנו לזה, ואז ביטלו את ההזמנה.
<קרן פישזון: זה מה שהיה, ואני לא רוצה שמה שאני אומרת, יהיה על זה ספק.
<קרן פישזון: שמעתי פה, וגם אני קוראת שיש סחר מאוד מוצלח בין אזרביז'אן לישראל.
<קרן פישזון: מצד אחד אנחנו שומעים, שמאזרביז'אן אנחנו מקבלים נפט, ומה מוכרים – אנחנו שומעים בתקשורת בין לאומית.
<קרן פישזון: ההיקפים, אנחנו לא שומעים – כמה נשק ישראל מוכרת לאזרביז'אן ובמה משתמשים.
<קרן פישזון: לא ראיתי את זה בתקשורת.
<קרן פישזון: סליחה, או הייתי צריכה לבטל את הנאום שלי פה או לומר את מה שהתכוונתי, ואני אומרת ממש בקצרה את מה שהתכוונתי לומר.
<קרן פישזון: אנחנו לא יכולים גם כעמותה, לשלוח בקשות לדעת מה ההיקפים, כי אין פה שגרירות.
<קרן פישזון: 25 שנות יחסים – אין עדיין שגרירות.
<קרן פישזון: אני לא יודעת על איזה הישג אנחנו מדברים פה.
אברהם נגוסה: אנחנו מדברים על ההישג של העולים.
<קרן פישזון: מאוד מצער אותי – גם אני יוצאת אזרביז'אן.
<קרן פישזון: זו ביקורת בונה – אני כילידת באקו, גדלתי בסביבה מאוד אינטרנציונלית, אם בבית ספר, אם באוניברסיטה.
<קרן פישזון: מסביבנו היו יהודים, רוסים, ארמנים, ועזיז, למרות ש-300,000 ארמנים יצאו מבאקו, כמו 100,000 – אין פה ארמנים בקבוצה בעזיז.
קריאה: הנה, את נמצאת פה...
<קרן פישזון: אני לא ארמנית.
<קרן פישזון: אני רק רוצה לנצל את החגיגה של היום, מאוד שמחה שאולי זה יעבוד, ולפנות לראש הפרלמנט.
<קרן פישזון: אומרת דברים בשפה הרוסית.
<קרן פישזון: במדינתנו, כשיש חגיגה, במיוחד רבע יובל, אנחנו מבקשים חנינות מהנשיא, ויש הרבה חנינות בעניין.
<קרן פישזון: רק אתרגם ואני הולכת.
<קרן פישזון: ביקשתי בזכות היחסים, לשחרר את האזרח הישראלי שעדיין נמצא בכלא האזרי, על זה שכתב מה שחשב בבלוג, והיו שם עוד עניינים, אבל בעיקרון, על זה שהוא העיז להביע את עמדתו, הוא עדיין נמצא בכלא הישראלי.
אברהם נגוסה: תראו, פה הכנסת, ועדת העלייה והקליטה.
אברהם נגוסה: במסגרת הדיון אנחנו כמובן הגדרנו נושא לדיון – חגיגה ל-25 שנה, וגם הישגי העולים שיצאו מאזרביז'אן במדינת ישראל.
אברהם נגוסה: יחד עם זאת, כמובן עולים גם נושאים אתגריים.
אברהם נגוסה: אנחנו שומעים את זה, ולא נדון בזה.
אברהם נגוסה: לא נדון בנושאים שלא הגדרנו מראש, אבל אם אדם אומר את זה, זכותו לומר.
אברהם נגוסה: לכן אני רוצה שתהיה סבלנות.
אברהם נגוסה: זאת הכנסת.
אברהם נגוסה: אני חושב שבעקבות דבריך חבר הפרלמנט רוצה להגיב.
אברהם נגוסה: זה מה שמושך דברים.
אברהם נגוסה: בסדר, אנחנו ניתן.
קסניה סבטלובה: סליחה, קרן, זה לא ישיבה שהוקשה לנושא הזה.
קסניה סבטלובה: זה נושא חשוב, אבל זה לא נושא הישיבה הזאת.
אברהם נגוסה: הוא ביקש – אנחנו ניתן לו, ואז אסכם את הדיון.
אברהם נגוסה: אני חושב שמי שרצה לדבר, נדבר.
אברהם נגוסה: נשמע את חבר הפרלמנט, ואז נסכם את הדיון.
להלן התרגום: לא הגדרנו את הנושא הזה בסדר-היום.
להלן התרגום: יש לנו סדר-יום מוגדר, שהעלינו אותו.
להלן התרגום: אם מישהו העלה עניין כמוה, יש לך הזכות להגיב.
להלן התרגום: בבקשה.
פואד מורדוב: אדבר ברוסית.
פואד מורדוב: אומר דברים בשפות הרוסית והאנגלית.
פואד מורדוב: (מחיאות כפיים)
אברהם נגוסה: תודה לכולם, שבאמת חגגנו 25 שנה ליחסים דיפלומטיים בין מדינת ישראל לאזרביז'אן, וגם שמענו את הישגי יוצאי אזרביז'אן, שנמצאים במדינת ישראל, ותרומתם למדינת ישראל.
אברהם נגוסה: שמענו בכל התחומים, כפי שהציגו לנו פה – ברפואה, באקדמיה, בספורט, בכל התחומים יוצאי אזרביז'אן חיזקו ותרמו למדינת ישראל, וימשיכו לחזק ולתרום למדינת ישראל, וגם להיות גשר בין אזרביז'אן למדינת ישראל.
אברהם נגוסה: כך אנחנו רואים את היחסים מתחזקים.
אברהם נגוסה: כולנו ראינו בטלוויזיה, בתקשורת את הביקור המוצלח של ראש הממשלה ורעייתו שם באזרביז'אן, וחשוב לנו לחזק בין שתי המדינות.
אברהם נגוסה: אני גם רוצה להודות לכל הפועלים בתחום – כמובן, לארגון עזיז, וגם לארגון שח דג, וכמובן על פעילותם לקידום היחסים עם מדינת אזרביז'אן ולהצלחת עולי קווקז בישראל.
אברהם נגוסה: אני שוב מודה גם לחברת הכנסת קסניה סבטלובה, שיזמה את הדיון.
אברהם נגוסה: אני יודע שיש בעיה של מקום אבל אני מבקש מכל מי שמגיע שייכנס בשקט ויחפש מקום.
אברהם נגוסה: אם אין מקום, אין ברירה אלא להישאר בחוץ.
אברהם נגוסה: לא ציפינו לאנשים רבים כל כך.
אברהם נגוסה: זהו דיון ולא כנס.
אברהם נגוסה: גם בחוץ עכשיו רוצים להיכנס.
אברהם נגוסה: אני מבין את הבעיה, ואת הדחיפות אבל פה אנחנו צריכים לקיים דיון.
אברהם נגוסה: לכן מי שלא מצא מקום יצטרך להסתדר.
אברהם נגוסה: יחד איתי נמצאת חברת הכנסת רויטל סוויד, שהייתה איתי באתיופיה, וגם חברי הכנסת יצטרפו אלינו בהמשך.
אברהם נגוסה: אנחנו צריכים להתחיל את הדיון כי אנחנו גם מוגבלים בזמן.
אברהם נגוסה: קודם כל הנושא הוא יישום החלטות הממשלה מ-11 לאוגוסט 2016, החלטה שמשרד הפנים התחיל לבצע אותה, ואנשים התחילו לעלות.
אברהם נגוסה: יחד עם זאת יש הרבה בעיות, גם במתן אישורים וגם בקצב העלייה ולכן אנחנו רצינו לקיים דיון לקבל עדכונים גם ממשרד הפנים וגם מהסוכנות היהודית.
אברהם נגוסה: כמובן שגם המשרדים הרלבנטיים כמו משרד החוץ שנמצא פה, סמנכ"ל מחלקת אפריקה נמצא איתנו, וגם הצוות נמצא פה.
אברהם נגוסה: אני רוצה לומר לכם שלאחר מאבק אינטנסיבי, סוף סוף התחילו אחינו לנחות במדינת ישראל ולהתאחד עם משפחותיהם.
אברהם נגוסה: זה חשוב לנו וזה הישג גדול לכולם.
אברהם נגוסה: ההישג הגדול הוא למדינת ישראל כבית של כל יהודי, ולכן זה חשוב מאוד ואני גם מברך על העבודה שעושים במשרד הפנים, במשרד החוץ, בסוכנות היהודית ואנחנו נשמע איך אנחנו משפרים, איך אנחנו מזרזים, איך אנחנו מגדילים את מספר העולים שמגיע.
אברהם נגוסה: זה מה שאנחנו רוצים לשמוע היום, ואנחנו שומעים שיש גם בעיות, משפחות מקבלות מכתבי סירוב, למרות שכתוב בהחלטה שמי ששייך לקהילה, שנמצא באדיס וגונדר, על זה הקריטריון מדבר.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע גם על זה מנציג משרד הפנים, שהוא המשרד שמיועד למתן אישורים.
אברהם נגוסה: זה המשרד שבודק לפי קריטריון החלטת הממשלה.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת רויטל סוויד, יש לך לומר משהו בשלב הזה?
רויטל סויד: נשמע קצת ואחר כך.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע ממשרד הפנים.
אברהם נגוסה: הגיע לידיעתנו כי בזמן האחרון יש הפסקה בעבודה באתיופיה.
אברהם נגוסה: הצטרף אלינו יושב ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג, תודה שהצטרפת אלינו.
אברהם נגוסה: מטרת הדיון שלנו כידוע, הממשלה קיבלה החלטה גם ב-2017 וגם ב-2016.