GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אבישי בר אושר: קודם כל תודה רבה, אני חושב שהנושא מאוד חשוב, בלי קשר לעובדה שעכשיו הוא נקלע לסיטואציה מאוד קריטי מבחינת המשך תפקוד המקום.
<אבישי בר אושר: המשרד מתעסק בהר ציון במישורים שונים.
<אבישי בר אושר: אין לנו כלים לשדרג, כמו שיושב-ראש הוועדה ביקש לשאול ולדעת את המקור כמקור.
<אבישי בר אושר: יש לנו מגבלה מבחינת הגדרת אתרי התיירות בגבול שבין מוזיאון מרכז מבקרים, לאתר תיירות.
<אבישי בר אושר: ברגע שהוא הופך להיות אתר מוזיאלי יותר מאשר אתר, יש לו כמובן ערכים היסטוריים שימוריים, וגם תיירים – תיירי פנים ותיירי חוץ משתתפים בביקור שם, זה בכל זאת אתר תיירות, אבל אין לנו אפשרות להגדיר את זה מבחינה חוקית בהגדרה של מיזם תיירותי בהיבט העסקי.
<אבישי בר אושר: מה שאני מציע זה ככה.
<אבישי בר אושר: דבר ראשון באגף שאני אמון עליו, שזה אגף לעידוד התיירות, היזמות העסקית הפרטית, שם לא נוכל להגדיר את זה, אלא אם כן, בעתיד העלאת המשרד, ויחד עם משרד האוצר יתקצבו לנו את המושג שקרוי מרכזי מבקרים, זה בהגדרה של אטרקציה תיירותית, אז אנחנו נוכל אולי להשתלב.
<אבישי בר אושר: לעת עתה, אני מציע שאני אעביר את הדברים להנהלת המשרד למנכ"ל, ולקיים איזה סוג של דיון יחד עם האגפים האחרים, כולל אגף לעידוד תיירות פנים, כולל אגף לעידוד תיירות חוץ, ובקטע הפיזי שאני אמון, אני לא רואה דרך, אלא אם כן יגדירו את האתר הזה כאתר, כעמותה – כי עמותה זה ללא מטרות רווח, אז בהגדרות של חוק עידוד השקעות הון זה לא יכול – אולי צריך לחשוב על איזשהו פתרון אחר.
<אבישי בר אושר: אני אבדוק ואני אשמח לסייע, כי זה בנפשנו.
<אבישי בר אושר: הר ציון כהר ציון ירושלים, המקום המיוחד הזה עם המוטיב של זכר אותם שישה מיליון, בכלל כל קהילות ישראל - - -
אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת אורן חזן.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אותך אדוני, האם הם פנו אליכם בעבר בעניין לקבל מימון למשרד?
אברהם נגוסה: והאם אתם השגתם להם מה שאתה עכשיו אמרת כדי שיגיעו למעמד הזה?
אברהם נגוסה: האם אתם ניסיתם לכוון אותם ואמרתם להם, אם תעשו ככה, אז אתם תעמדו בקריטריונים – האם הייתה אינטראקציה כזו?
<אבישי בר אושר: לעניות דעתי, אני אמון על קטע מאוד ספציפי של היזמות הפרטית העסקית.
<אבישי בר אושר: אני לא נתקלתי, אבל שוב, אני אבדוק את זה.
<אבישי בר אושר: אני מוכן להיות איש קשר עם כל גורם.
<אבישי בר אושר: מעבר להיבט הלאומי וירושלים, ההיבט התיירותי בהר ציון מאוד חשוב לנו – הנוכחות של כל התיירים במגוונים השונים, במיוחד באתר הזה.
<אבישי בר אושר: אני אשמח מאוד, אני לא יודע מי יהיה איש הקשר, אבל אני אוכל לכוון אותו ואולי ללכת לקראתו.
אברהם נגוסה: הרב יצחק גולדשטיין, יושב-ראש המוזיאון.
<אבישי בר אושר: האבא, עליו השלום, את הרב מרדכי אנחנו הכרנו אישית, הם עושים שם פעולה מבורכת.
<אבישי בר אושר: אני אשמח מאוד לסייע, לפחות אפילו לכוון פנימה לתוך הדלתות.
<אבישי בר אושר: לדעתי, ככל שנוגע למשרד שלנו, אנחנו נצטרך למצוא איזשהו משהו מאוד ייחודי, כי אמרתי, זה נופל לא בהגדרה של האטרקציה התיירותית הקלאסית, יותר מוזיאלי, אבל היו בעבר.
<אבישי בר אושר: יש צורך לבדוק ולראות איך לכוון אותם.
<אלידור כהן: אולי כדאי שהמשרד עם הצוות המקצועי יגיעו לסיור במקום, יוכלו לתת רעיונות.
<אלידור כהן: בשבוע שעבר היה סיור של משרד המדע, השר עם כל הצוות המקצועי, היה סיור מאוד מעניין וגם מנכ"ל משרד המדע הציע עזרה שם.
אברהם נגוסה: זה עכשיו תלוי בכם.
אברהם נגוסה: גם משרד התרבות אמרו, תזמינו אותנו, אנחנו נבוא, נתרשם, ואנחנו נשקול אם באמת יש שינויים.
אברהם נגוסה: עכשיו זה יהיה תפקידכם לדחוף את משרדי הממשלה, ולהזמין אותם אליכם, ולהראות להם את השינויים.
אברהם נגוסה: נשמע ממורשת עיריית ירושלים.
<רחל צבעוני: בוקר טוב, אני רחל צבעוני, נציגת עיריית ירושלים.
<רחל צבעוני: אני בתפקידי מנהלת מחלקה לתיאטרון, אבל לצורך העניין, לצורך הוועדה אני נציגת העירייה.
אברהם נגוסה: את גם יועצת משפטית, כתוב לי פה.
<רחל צבעוני: לא, אני דוקטורנטית לצילום.
אברהם נגוסה: אני שאלתי רק כדי שאת תפתרי לנו את המלכודת שמשרד התרבות קודם הציגו.
<רחל צבעוני: עיריית ירושלים, התמיכות שלנו זה מאוד פשוט.
<רחל צבעוני: אנחנו תומכים לפי קריטריונים, לפי תקנות.
<רחל צבעוני: אנחנו לא יודעים לתמוך שלא לפי התקנות, או לא לפי הקריטריונים.
<רחל צבעוני: בעצם, יש שני קריטריונים מאוד בסיסיים שלפיהם אנחנו תומכים, אחד מהם קשור למשרד התרבות.
<רחל צבעוני: אם אותו מוסד, אותו מוזיאון נתמך על-ידי משרד התרבות, עיריית ירושלים מחויבת לתמוך, אין לנו את הפריבילגיה להחליט אם אנחנו רוצים או לא רוצים.
<רחל צבעוני: אנחנו מחויבים לתמוך במידה והמוסד או המקום נתמך על-ידי משרד התרבות.
<רחל צבעוני: הדבר השני שמחייב אותנו, שמחזור הפעילות שלכם יהיה מעל ל-200 אלף שקל לשנה.
<רחל צבעוני: זה שני קריטריונים נורא בסיסיים, בלעדיהם אנחנו לא יכולים לזוז גם אם אנחנו מאוד רוצים.
אכרם חסון: תסלחי לי בבקשה, יש לי שאלה, למה מינהל התרבות מחייב אתכם אם הוא מאשר, אז אתם מאשרים.
אכרם חסון: העיריות עובדות בצורה חופשית לפי קריטריונים של העירייה.
אכרם חסון: יש ועדת תמיכות בכל עירייה והיא לא קשורה באף משרד ממשלתי.
<רחל צבעוני: נכון.
<רחל צבעוני: אבל תמיכות במוזיאונים או מוסדות אנחנו כן, מה שמוכר על-ידי משרד התרבות, אנחנו מחויבים לתמוך.
<רחל צבעוני: אנחנו יכולים לתמוך בפרויקטים נפרדים - - -
אכרם חסון: אבל גם בזה אתם לא תומכים.
<רחל צבעוני: זה לא - - - היקף תמיכה כמוזיאון.
אכרם חסון: מ-49' לא מצאתם שום קריטריון כדי לתמוך במקום הזה?
<רחל צבעוני: מה היה ב-49' אני לא יודעת במידה ואותו מוזיאון יבוא ויגיד, או.
<רחל צבעוני: קיי.
<רחל צבעוני: יש לנו פרויקט מסוים – שיקום מצבות, לצורך העניין, הוא יגיש את זה כפרויקט מיוחד, יכול להיות שאנחנו נתמוך, יש ועדה.
<רחל צבעוני: אבל לתמוך במוזיאון כמוזיאון אנחנו לא יכולים, אנחנו לא יודעים לעשות את זה.
<רחל צבעוני: יש לנו את הקריטריונים שלנו, אנחנו עדיין לא מצאנו את הדרך.
<רחל צבעוני: יכול להיות שמכאן והלאה אנחנו נחשוב אחרת, אבל נכון לעכשיו זה הקריטריונים שלפיהם אנחנו עובדים, אנחנו לא יודעים לעבוד אחרת.
יצחק גולן: אם אפשר להעיר ברשותכם.
יצחק גולן: הגשנו בקשה מיוחד לפרויקט לשיפוץ מצבות ולא אישרו.
<רחל צבעוני: אני לא יכולה להגיד על זה, כי אני לא ישבתי בוועדה הזאת.
<רחל צבעוני: אני יכולה לבדוק, לברר, לחזור עם תשובה, אבל כאן ועכשיו אין לי תשובה, אני לא יודעת, אני מתנצלת.
<אפרים גיל עד: אדוני, אני רק מעיר, שהקריטריונים שלנו קובעים שאם מגיע כסף ממשלתי אחר לפעילות, אז אם אתם הולכים למצבות מהעירייה, לא תוכלו לקבל, קחו בחשבון.
אברהם נגוסה: אולי המשרד לענייני ירושלים והמורשת.
אברהם נגוסה: אולי תסבירו לנו.
אברהם נגוסה: תבהירי לנו את המלכודת המשפטית שקיימת, אולי אנחנו נפתור את זה דרך החקיקה.
אכרם חסון: אולי היא מצאה קריטריונים מול תקנות אצלם.
אברהם נגוסה: בואי ותסבירי לנו.
<אדווה אלקבץ: אז לצערי, אני לא יכולה לפתור את הפלונטר של משרד התרבות, כי הקריטריונים שלפיהם הם מודדים מוזיאון, הם דברים שהוחלטו במשרד שלהם לפי מדיניות המשרד.
<אדווה אלקבץ: אני אענה לעניין ירושלים ומורשת, ואז זו אמירה כללית לקריטריונים.
<אדווה אלקבץ: המוזיאון הגיש בקשה.
אורן אסף חזן: רק שאלה אחת לפני שאת ממשיכה.
אורן אסף חזן: המשרד עצמו קובע את המדיניות של כל קריטריון?
אורן אסף חזן: זאת אומרת, גם יכול לשנות את זה.
<אדווה אלקבץ: כן, כל משרד קובע מבחני תמיכה.
<אדווה אלקבץ: בתור התחלה, משרד רשאי להחליט האם הוא בכלל עושה מסגרת של מבחני תמיכה?
<אדווה אלקבץ: האם יש במשרד מסגרת של מבחני תמיכה?
<אדווה אלקבץ: אחרי שהמשרד החליט שהוא מעוניין לתמוך בגופים כאלה ואחרים, הוא צריך לשבת ולכתוב את מבחני התמיכה שקובעים רשימה מאוד ארוכה של פרמטרים מי זכאי ורשאי להיכנס למבחן התמיכה.
<אדווה אלקבץ: מבחן התמיכה הוא פול – תקציב מסוים שהמשרד מחליט להשקיע בפרויקט מסוים, בנושא מסוים, והוא אמור להתחלק בין כל אלה שעומדים במבחן התמיכה, זאת אומרת, זה תמיד יכסה.
<אפרים גיל עד: ואישור משרד המשפטים בפועל.
<אדווה אלקבץ: כמובן, מחלקת ייעוץ וחקיקה.
<אדווה אלקבץ: אז משרד ירושלים ומורשת, אגף מורשת באופן ספציפי פועל במסגרת של חמש שנים, זאת אומרת, אנחנו עובדים לפי תכניות חומש.
<אדווה אלקבץ: אחת לחמש שנים יוצא קול קורא שמציע לכל מי שחושב שיש לו איזשהו מיזם מורשת, איזשהו משהו שקשור למורשת, לבוא ולהציע את עצמו להיכלל במסגרת התכנית.
<אדווה אלקבץ: במאי שנה שעברה פרסמנו קול קורא.
<אדווה אלקבץ: המוזיאון, לפי מיטב ידיעתי, הגיש בקשה.
<אדווה אלקבץ: הבקשות נבחנות בימים אלו – זאת עבודה מאומצת, מקצועית, שנעשית על-ידי צוות מקצועי של הרבה מאוד ברי סמכא בתחום המוזיאון עם המורשת, עם ישראל וכו'.
<אדווה אלקבץ: אנחנו מקווים שעבודת המיון של הקול הקורא תסתיים בחודשים הקרובים, והם יקבלו תשובות כמו כולם.
אברהם נגוסה: יש לך הערכה כמה זמן ייקח?
<אדווה אלקבץ: בזהירות רבה, לדעתנו, עוד חודשיים יהיו תשובות, אבל אני אומרת את זה בזהירות, אני לא יכולה להתחייב על זה.
<אלידור כהן: על כמה הסכום מדובר?
<אדווה אלקבץ: אין סכום קבוע, זה פר פרויקט.
<אדווה אלקבץ: גם השאלה היא האם מי שהגיש את המיזם מביא תקציב מעצמו, או שכל המיזם אמור להיות במימון המדינה?
<אדווה אלקבץ: יש כל מיני אמות מידה, כל פרויקט נבחן לגופו של עניין, לגופו של פרויקט.
אברהם נגוסה: נשמע את משרדי הממשלה.
אורן אסף חזן: אני רק רוצה שאלה.
אורן אסף חזן: יש פה מישהו שיכול לעזור לנו להגיד איך פותרים את הבעיה ולא לספר מה הבעיה?
אורן אסף חזן: כי כל אחד אומר למה אי אפשר.
אורן אסף חזן: יש פה מישהו שיכול להגיד למה אפשר או איך אפשר, כי בסוף יש מציאות שיש מקום שיש לו גם נגיעה היסטורית, אם תרצה להגיד את זה תיירותית, תיירותית, אבל יש לו נגיעה היסטורית, הוא מלא ברגש, הוא מלא בתעצומות, הוא שייך לכולם.
אורן אסף חזן: אנחנו נמצאים גם ככה בדור האחרון שיש לו נגיעה לדור השואה לצערנו, אבל זו החובה שלנו.
אורן אסף חזן: בינתיים אני רק שומע כאילו למה לא, למה אי אפשר, או למה אם תלך להוא וההוא – מישהו יכול להגיד למה כן, או איך?
אורן אסף חזן: בין אם זה אולי אנחנו צריכים להגיש הצעת החוק - היא פשוטה, למה לדוש ולדון?
אורן אסף חזן: 50 שנה הם מחפשים, לא יום יומיים, וזה לא משהו פרטי שלהם, צריך להגיד להם בכלל תודה שבכלל עושים את זה.
אורן אסף חזן: יש פה הזיה שהיא לא ברורה לי.
אורן אסף חזן: יש אווירה מאוד כבדה, שקטה, הייתי קורא אפילו הזויה.
אורן אסף חזן: אם היה יושב פה עכשיו דיון על יד ושם, כולם היו זועקים למה הם רוצים לעזור.
אורן אסף חזן: למה פה אף אחד לא רוצה לעזור?
יואל רזבוזוב: על איזה סכומים דובר?
אורן אסף חזן: זה לא מיליארדים וגם לא מיליונים.
אורן אסף חזן: זו הזיה מה שקורא פה.
אורן אסף חזן: תסלחו לי, משהו פה לא ברור לי.
אורן אסף חזן: למה מישהו שבא לעזור לציבור לשמור על המורשת של העם היהודי, על ההיסטוריה הכואבת.
אורן אסף חזן: אני בטוח שכולכם מכירים איך המקום הזה קם, ולמה הוא קם, ומאיפה הוא קם.
אורן אסף חזן: לא נראה לי הגיוני שבגלל פוליטיקה, או בגלל אפילו שנאת חינם, לא מצליחים לעזור.
אורן אסף חזן: אני לא מאשים פה אף אחד.
אורן אסף חזן: אני רק רוצה לדעת כדי לקצר את התהליך.
אורן אסף חזן: יש פה מישהו שיודע לתת פתרונות – כן או לא?
אורן אסף חזן: מאוד פשוט.
אורן אסף חזן: לשמוע עוד אחד ועוד אחת – למה לא, ולמה אי אפשר, ואם אצלנו אז תלך לשני, ואם לשני אז תגיע לשלישי.
אורן אסף חזן: דיי, מספיק, כן, כן, לא, לא – פשוט מאוד.
אורן אסף חזן: הזמן של יושב-ראש הוועדה והחברים שלי, חברי הכנסת, מאוד חשוב – שלי אולי קצת פחות, אני בטוח שלכם כן, אבל יאללה – או פתרונות, חבל להמשיך פה לברבר.
<אפרים גיל עד: חבר הכנסת אורן חזן, אנחנו גם יודעים לטפל באזרחים ותיקים כחלק מהמשרד לשוויון חברתי.
<אפרים גיל עד: טרם הגיעך סיפרנו שהמשרד שלנו תומך בהם.
<אפרים גיל עד: דבר שני, חברי הכנסת, זה לא תחום עיסוקי, אבל שמעתי שבמסגרת הפירוק של החברה להשבה, יש כספים שהולכים להנצחה.
<אפרים גיל עד: אז שוב פעם, לא תחום עיסוקי, אבל שווה.
<אפרים גיל עד: יכול לבדוק ולראות איך בתוך המכלול של הפרוט שם - - -
אכרם חסון: אולי אנחנו נפנה, כחברי כנסת, כוועדה.
אברהם נגוסה: תראה, זה דיון ראשון שקיימנו.
אברהם נגוסה: אנחנו שומעים את כל הצדדים.
יואל רזבוזוב: אבל יש סכום שמתבקש?
<עומר כרמי: הסכום שמתבקש כדי להעמיד את המקום על הרגליים, מה ששלומית קוראת תנאי סף, הוא שיפוץ של בערך 6.5 מיליון שקלים, אלה הצעות מחיר שקיבלנו מגורמי מקצוע שעוסקים בענייני שימור וכו', כולל ניקוי האבק.
<עומר כרמי: הסכום שמתבקש כדי להפעיל את המקום בשוטף לאורך שנים עם מדריכים וכמו שצריך, עם תצוגה נאותה, הוא בין 700 ל-900 אלף שקל בשנה לפי חישובים שעשו אנשי מקצוע מטעמנו.
אברהם נגוסה: 6.5 מיליון שקלים לשיפוץ המקום, לאחזקה שוטפת של המקום בין 700-900 אלף שקלים בשנה.
<קריאה: איך התקיימו עד עכשיו?
<עומר כרמי: ב-150 אלף שקל בשנה בצורה זוועתית ובתרומות ובכספים שהרב גולדשטיין היקר העביר מהישיבה הסמוכה למרתף על מנת להשלים חסרים וללא שום עזרה מקצועית, זו הדרך.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע את משרד החינוך.
אברהם נגוסה: משרד החינוך זה מקום סופר לחינוך – זה היסטוריה, זה זיכרונות – איך משרד החינוך לא יכול לממן את המקום הזה?
<איריס ברכה מייזלס: במסגרת תפקידי, אני סגנית במטה פולין, המקום כמובן נגע לליבי, וכמובן אני מתרשמת ואשמח להגיע למקום לביקור אישי, עם הצוות כמובן, הצוות שלנו.
<איריס ברכה מייזלס: מרתף השואה הוא מוזיאון לא מוכר, ולכן הוא לא נתמך על-ידי משרד החינוך.
<איריס ברכה מייזלס: המוזיאונים הנתמכים הם בעצם על-ידי משרד התרבות.
<איריס ברכה מייזלס: ברגע שהם יתמכו על ידי משרד התרבות, אז אנחנו נוכל לעזור כמובן.
<אלידור כהן: עוד שאלה שמתבקשת על-ידי משרד החינוך לגבי ביקורים של בתי-ספר במקום זה יכול לעזור, אם תוכלו אפילו בזה.
<איריס ברכה מייזלס: אנחנו לא מונעים ביקורים.
<איריס ברכה מייזלס: אנחנו נותנים אפשרות לכל מנהל בית הספר להגיע לכל מוזיאון, ובמיוחד פה שזה נמצא בירושלים ועל כל תלמיד במערכת החינוך להגיע שלוש פעמים במהלך 12 שנות הלימוד בירושלים אז זו הזדמנות להגיע למוזיאון.
מיכאל מלכיאלי: אתם מכוונים לנושא שואה?
מיכאל מלכיאלי: למוזיאונים של שואה נקודתית?
<איריס ברכה מייזלס: אנחנו במטה פולין אחראים על מסעות בני הנוער לפולין.
אברהם נגוסה: אני עכשיו פונה אליכם לסיכום, מה אתם יכולים להשיג לנו לפני שנסכם את הדיון.
<עומר כרמי: תודה רבה, אדוני היושב ראש, תודה רבה בשמי ובשם הרב גולדשטיין, על הדיון החשוב הזה.
<עומר כרמי: אני ארצה לסכם לגבי המרתף, אבל לפני כן, אני אשמח להציג מספר דברים שנאמרו כאן, אולי קצת לא בדיוק בסדר הנכון.
<עומר כרמי: קודם כל מחלקת האתר למורשת במשרד התרבות, ב-27 ליוני הייתה הגברת בטי דן, ראש המחלקה, ועשתה דיון בנושא מרתף השואה.
<עומר כרמי: אכן, בקריטריונים של מוזיאונים אנחנו לא עומדים, אבל אנחנו חשבנו שאנחנו כן עומדים בקריטריונים של אותה מורשת לפי משרד התרבות, וגם כן הצגנו מסמך מפורט שמסביר קריטריון, קריטריון, משפטית גם על ידי עורך דין מטעמנו איך אנחנו עומדים בקריטריונים.
<עומר כרמי: ישבה ועדה ב-27 ליוני 2015, של משרד התרבות, בראשות הגברת בטי דן, של אתר מורשת, והחליטה, לא נתנה לנו תשובה טלפונית שאנחנו לא עומדים.
<עומר כרמי: ביקשתי לקבל נימוק ואת הפרוטוקול של אותה ישיבה, ועד היום לא קיבלתי.
<עומר כרמי: כאשר לחצתי לבקש לקבל אותו, אמרו לי, זה לא חוקי, אני לא יודע למה, נפלא מבינתי.
<עומר כרמי: זה לגבי אתרי מורשת, את מוזמנת הגברת לבדוק את זה.
אברהם נגוסה: שמענו את הסימפטיה, זה דבר טוב, אבל זה לא פותר את הבעיה.
אברהם נגוסה: בסופו של דבר, המטרה שלנו זה למממן את המקום.
אברהם נגוסה: אני רוצה שאנחנו נדבר בשפה של לוח זמנים.
אברהם נגוסה: אתה אומר מוזמנת, אני רוצה לדעת מתי אתה מזמין אותה.
<עומר כרמי: לא, התכוונתי מוזמנת, לבדוק את הנושא שאני אומר כרגע, להיכנס למחשב במשרד התרבות, ולהסתכל מה היה בדיון הזה.
<עומר כרמי: עד היום אנחנו לא יודעים מה היה בדיון הזה ב-27 ליוני ב-2015, עד היום אנחנו לא יודעים מה התשובה האמתית.
<עומר כרמי: קיבלנו תשובה טלפונית שלא, שאנחנו לא עומדים בקריטריונים.
<עומר כרמי: ביקשנו לקבל הסבר איך אנחנו לא עומדים בקריטריונים, לעולם לא קיבלנו את ההסבר הזה, בטח שלא בכתב - זה לגבי אתר מורשת.
<איילה מוזס: אני אשמח לענות על זה, אם תרצה.
<איילה מוזס: אני לא הייתי בזמנה של בטי דן, אבל אני יכולה לומר באופן עקרוני שיש למעשה בתוך תקנת המורשת שני אופנים שהייתי יכולה לחשוב כי אולי מקום כזה יוכל ליפול באמת שוב לתוך הקריטריונים.
<איילה מוזס: כפי שאני מבינה, למעשה כל המשרדים עובדים באותה שיטה שוויונית, האחד, נושא של ארכיונים.
<איילה מוזס: שוב, יש תנאי סף מסוימים שאותם יש לעבור, לדוגמה, צוות מקצועי, כל מיני תנאי שימור פיזיים של טמפרטורה, לחות וכו', יש כל מיני קריטריונים שהופכים מקום למקום שפועל כארכיון.
<איילה מוזס: בתקנת המורשת למעשה יש שלוש רצונות שנתמכות שהן לא רלבנטיות כל כך לעיסוק כרגע כפי שהוא – מרכזי עדות, יש קריטריונים מסוימים שהמקום לפי אופי הפעילות שלו כרגע לא נתמך.
<איילה מוזס: בכל מקרה אני אשמח שוב לפתוח את זה מולכם, ואני אעביר לכם את המסמכים האלה לראות ולבדוק בשנית אם יש משהו.
אורן אסף חזן: זה נשמע כמו הביצה והתרנגולת.
אורן אסף חזן: מצד אחד - אומרים שהם לא יכולים - - - מצד שני - הם צריכים את התקציב כדי לעמוד בו, אז יש פה בעיה.
<איילה מוזס: זו סוגיה שהיא רלבנטית, אני מניחה, לא רק למרתף השואה, אלא לכל גוף וגוף ולכל עמותה שבמדינת ישראל.
<איילה מוזס: מרתף השואה, אני מניחה, לא בידינו, אלא בידי משרד המשפטים.
<איילה מוזס: זאת אומרת, משרד התרבות ומשרד החינוך והמשרד לשוויון חברתי, כולם למעשה יש להם את אותם כלי עבודה.
אורן אסף חזן: בעצם מי שיכול לקבל את ההחלטה האם להחריג אותם זה רק משרד המשפטים או בחוק.
יצחק גולן: או בחוק.
אברהם נגוסה: עניין החוק – נבחן את הנושא.
אברהם נגוסה: אני חושב שאנחנו חברי הכנסת, נריץ את הנושא הזה.
אברהם נגוסה: אבל אני לא רוצה שמשרדי הממשלה שיש להם את האפשרות לממן יסתתרו מאחורי זה שחברי הכנסת יחוקקו, ואז אחר כך ניתן.
אברהם נגוסה: אני לא רוצה לתת את הפריבילגיה הזאת למשרדי הממשלה.
אברהם נגוסה: לדעתי, מה שצריך לעשות עכשיו, משרדי הממשלה, אנחנו צריכים לקבוע לוח זמנים, ואתם תזמינו אותם, את משרדי הממשלה ממחר בבוקר, ומשרדי הממשלה יילכו ויבקרו את זה, יגידו כן או לא, או מה צריך לעשות.
אברהם נגוסה: אם יגידו שאין מה לעשות, אין פתרון אחר, רק חקיקה, אז אנחנו נעשה חקיקה מזורזת.
אברהם נגוסה: הצעת חוק מזורזת.
אברהם נגוסה: יושב-ראש הקואליציה היה קודם פה והוא גם תומך בעניין הזה.
אברהם נגוסה: אז אנחנו כל חברי הכנסת היינו פה, נחתום ונריץ את זה.
<עומר כרמי: ברשותך, ארצה להמשיך.
אברהם נגוסה: יש לך עדיין את רשות הדיבור.
אברהם נגוסה: מה שצריך לעשות, משרדי הממשלה, קודם כל תבחנו את האפשרות במסגרת התקנון, או החוקים הקיימים אם אתם יכולים לתת מיד כסף, כי המקום זקוק לכסף מידי - לזה אנחנו רוצים להגיע.
<עומר כרמי: המקום הזה, הבעיה הכי גדולה שלו, זה הנוחות והקלות ביכולת להתעלם ממנו.
<עומר כרמי: נורא קל להתעלם מהמקום הזה, כי אף אחד גם כך לא מכיר אותו - אף אחד לא יודע מה זה מרתף השואה.
<עומר כרמי: בגלל זה ההתעלמות לא מקימה זעקה.
<עומר כרמי: משרדי הממשלה הלוך ושוב, ואני בשמחה מקבל את דברי היושב-ראש, ואנחנו נזמין את כולם שוב, למרות שהיו הרלבנטיים מבניהם, עומדים מאחורי קריטריונים שהאמת, נקבעו אחרי שהמקום הזה הוקם, אין מה לעשות, המקום הזה יותר ישן מהקריטריונים, כך הוא קיים, וכך הוא הוקם.
<עומר כרמי: אני חושב דבר אחד שמסתתר מאחורי כל הדבר הזה, וצריך להוציא אותו החוצה, שהמקום הזה לא מסוגל לספוג את היחס.
<עומר כרמי: זאת אומרת, מקום כזה ראוי שיכבדו אותו הרבה מעבר אם הוא עומד בקריטריון, לא עומד בקריטריון.
<עומר כרמי: זאת הסיבה גם שהצעת החוק שאדוני מדבר עליה עלתה.
<עומר כרמי: אי אפשר להגיד על מקום כזה שבגלל שהוא לא עומד בקריטריונים, יש הרבה מוזיאונים אחרים שלא עומדים בקריטריונים, וזה הביצה והתרנגולת, אבל זה המצב גם לגבי מוזיאונים אחרים - אז אם זה המצב לגבי מוזיאונים אחרים.
<עומר כרמי: אפר של 200 אלף יהודים קדושים לא קבור במוזיאונים אחרים.
<עומר כרמי: עם כל הכבוד, ניצולים, וילדים של ניצולים, וילדים של ילדים של ניצולים לא באים לבכות ביום אזכרה קהילתי שלהם פעם בשנה במוזיאונים אחרים, הם באים לבכות במרתף השואה.
<עומר כרמי: וכשהם באים לבכות שם, הם נתקלים במצב מחפיר, ולא שום דבר אחר.
<עומר כרמי: יודעים אלה שיושבים בשולחן הזה והיו שם, כמה שמטפלים באופן מסור במסגרת יכולתם, הרב גולדשטיין ודודי זה מינימום, זה ניקיון, לא יותר מזה.
<עומר כרמי: יש המון מוצגים שלא יכולים להיות בכלל מוצגים שם כיוון שהתנאים לא נכונים - כיוון שאם הם יהיו שם הם ייהרסו.
<עומר כרמי: אי אפשר להתייחס למקום כזה בדפי ארבע.
<עומר כרמי: אי אפשר להגיד, קריטריונים ובזה זה נגמר.
<עומר כרמי: אני קורא באמת לכל מי שנמצא בחדר הזה להרים את הכפפה, ולעשות מה שצריך – הצעת חוק, קריטריונים, מוזיאון, לא מוזיאון, צריך לתמוך במרתף השואה.
<עומר כרמי: מדינת ישראל צריכה לתמוך במרתף השואה.
<עומר כרמי: זה מקום של ניצולים, מקום שהוקם על ידי ניצולים.
<עומר כרמי: מקום שרק מוחזק על ידי הרב גולדשטיין.
<עומר כרמי: נקודה.
שרן השכל: אני רק רוצה לומר מספר מלים.
שרן השכל: קודם כל חבל גם שמשרד הדתות היה צריך להיות פה והוא לא הגיע.
אברהם נגוסה: הזמנו גם את משרד הביטחון, הם אמרו שזה לא נוגע להם, למרות שאני ראיתי בעצמי שהיו הרבה חיילים שהיו מטיילים שם, וזה גם כמקום חינוך חשוב לחיילים.
אברהם נגוסה: אני לא יודע למה משרד הביטחון לא רצה לבוא, אבל בהמשך אנחנו נדבר עם משרד הביטחון.
שרן השכל: אני באמת חושבת שדווקא כאשר יש כזו מטרה שהיא באמת מטרה קדושה, יש ייחודיות קצת שונה למוזיאון הזה באמת במובן כמו שנאמר לנו פה מאנשי המוזיאון של זיכרון שאנשים מרגישים שהמשפחות שלהם עדיין נמצאות שם, בגלל שהם אלו שהגיעו לארץ, ובעצם הקימו את זה.
שרן השכל: כשהם הגיעו לפה לא היה להם כלום.
שרן השכל: הם הגיעו כפליטים ממדינות אחרי שרוב המשפחות שלהם נעלמו, הם לא ידעו מי שרד, מי לא שרד, והם מצאו את הפינה הקטנה הזו שבה הם יכולים להתאבל, או לחוש את הכאב הזה, או לבכות, או להרגיש שהם יכולים להתייחד, או שיש איזשהו מקום קבורה למשפחות שלהם.
שרן השכל: יש לזה משמעות הרבה יותר אדירה כי הם אלו שהקימו את זה מכלום.
שרן השכל: אני חושבת שבאמת אנחנו צריכים למצוא דרך שהמדינה תירתם ביחד עם כל המשרדים לבוא ולגבות את המקום הזה, הוא לא דורש הרבה.
שרן השכל: מספיק שיבואו וייקחו טיפה מפה וטיפה משם, אני בטוחה שזה יספיק למקום הזה.
שרן השכל: יש לו חשיבות אדירה.
שרן השכל: יש שם הרבה מאוד ביקורים של חיילים, של אזרחים, של תיירים.
שרן השכל: אבל אני חושבת שמעל ומעבר לזה שזה מוזיאון וזה מקום תיירותי וזה מקום חינוכי, וכן, נכון, יש לזה חשיבות אדירה לסנטימנט, להתייחדות, מי באמת בנה את זה.
שרן השכל: איזה תחושות הושקעו בעצם בבנייה של איזה מקום קטן שבו זו הפינה הקטנה שבו הם יכולים להתייחד עם הזיכרון ועם המשפחות.
שרן השכל: דווקא בגלל זה צריך למצוא את הדרך לבוא ולסייר מכל המשרדים.
<אלידור כהן: אני רק להגיד מלה קטנה.
<אלידור כהן: נמצאים פה נציגים של ארבעה או חמישה משרדי ממשלה.
<אלידור כהן: התקציב שדרוש למוזיאון הזה הוא לא תקציב ממש גדול.
<אלידור כהן: אם כל אחד ירים את הכפפה וייתן אפילו חלק, זה כבר יכול לעזור בשיקום של המקום.
אורן אסף חזן: אבל זו לא הבעיה.
אורן אסף חזן: הם בעצם אומרים, אני רוצה לתת את הכסף, אין לי את הדרך.
אורן אסף חזן: זו לא הנקודה, לכן שאלתי אם יש פתרון.
אורן אסף חזן: בסדר, הבנו, חקיקה.
<שלומית נמליך: אני עוד רוצה להגיד משהו.
<שלומית נמליך: יכול להיות שהמקום הזה צריך להיות מוגדר לא כמוזיאון, אלא כאתר הנצחה.
<שלומית נמליך: אז כאתרי הנצחה יכול להיות שיש מסלול ולקריטריונים שלהם זה בוודאי עונה.
אברהם נגוסה: בסדר, יכול להיות.
<עומר כרמי: גם בקריטריונים של אתר הנצחה אנחנו לא עומדים מסתבר, לצערנו.
<שלומית נמליך: אולי קל יותר לעמוד בקריטריונים של אתר הנצחה מאשר של מוזיאון.
<עומר כרמי: כמעט בכל הקריטריונים שאנחנו נצטרך לעמוד בהם, אנחנו נצטרך לעשות כברת דרך מבחינה כלכלית כדי לעמוד בהם.
<רחל צבעוני: השאלה אם אפשר לקבל מענק חד פעמי.
אורן אסף חזן: זה מה שהתכוונתי להגיד, הלוואת גישור.
<רחל צבעוני: קריטריונים אנחנו חייבים.
<רחל צבעוני: אני עיריית ירושלים, אבל מוזיאון לא מסתדר מבחינת חייבים קריטריון, כי אחרת יש כאן איזה כאוס.
<רחל צבעוני: יכול להיות שאפשר איזשהו מענק חד-פעמי.
<רחל צבעוני: אני באמת קטונתי.
<עומר כרמי: זה למה אנחנו פה, כי זה באמת הביצה והתרנגולת.
<עומר כרמי: מבחינתנו, כמרתף, זה לא משנה לנו שמשרדי הממשלה לא יודעים לתמוך בנו, הם צריכים לתמוך בנו.
<רחל צבעוני: אני אומרת לפני האמירה שהם צריכים לתמוך בנו, שהיא אמירה לגיטימית, ואז כולם יבואו ויגידו רגע, אבל יש קריטריונים שגם זה לגיטימי.
<רחל צבעוני: לבוא ולהגיד, בואו נחפש מענק חד-פעמי - - -
אורן אסף חזן: מה אתם צריכים בשביל לעמוד בקריטריונים?
<עומר כרמי: 6.5 מיליון שקלים.
<עומר כרמי: יש תכנית ברורה, הצעות מאנשי מקצוע שכולם עומדים בין 6.5 מיליון שקלים, 6 מיליון ומאתיים אלף שקל, אלה הן ההצעות שקיבלנו מאנשי מקצוע שעוסקים בשימור כדי להרים את המקום למצב שיעמוד בקריטריונים, וזה גם מכבד את עצמו.
<רחל צבעוני: מענקים מכמה מקומות, יכול להיות עיריית ירושלים מענק אחד.
<רחל צבעוני: להתחיל קצת לקבץ נדבות, אני לא רוצה להגיד לקבץ נדבות.
<עומר כרמי: אנחנו מנסים בלי סוף.
אברהם נגוסה: קיימנו היום דיון ראשון בנושא הזה.
אברהם נגוסה: אני לומד מספר דברים שקיימת פה אי הבנה מהמשרדים השונים.
אברהם נגוסה: ישנם חמישה משרדים, אני רוצה לחזור ולהגיד את זה – משרד התרבות והספורט.
אברהם נגוסה: משרד לשוויון חברתי.
אברהם נגוסה: משרד התיירות.
אברהם נגוסה: משרד לענייני ירושלים והמורשת, וכמובן, עיריית ירושלים.
אברהם נגוסה: פה אף אחד לא אמר לא צריך, המקום הזה לא חיוני.
אברהם נגוסה: כולם גילו סימפטיה בצורה חיובית.
אברהם נגוסה: המקום הזה חשוב וצריך לממן ולחזק את המקום הזה, זה חשוב לנו, לכולם.
אברהם נגוסה: עכשיו הדבר הזה טוב, אבל זה לא מה שאנחנו רוצים בסופו של דבר להגיע.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים להגיע למצב שמשרדי הממשלה יהיו מעוניינים לשים כסף כדי לחזק את המקום הזה, לשפץ אותו וגם לתחזק אותו.
אברהם נגוסה: יש לנו שני דרכים – דרך אחת, שמשרדי הממשלה שהיום הגיעו וגם אלה שלא הגיעו, משרד הדתות, ומשרד הביטחון, ומשרד המשפטים צריכים להיות מעורבים, כי כולם נכנסים למלכודת.
אברהם נגוסה: אם משרד המשפטים לא בא ונותן להם את ההנחיות ליועצים המשפטיים וכל זה, אז משרדי הממשלה לא יזוזו.
אברהם נגוסה: לכן, מה שאנחנו צריכים לעשות – תוך חודש, אנחנו רוצים שמשרדי הממשלה יציגו לנו בכתב איך רואים את הבעיה הזאת נפתרת.
אברהם נגוסה: אתם, יש לכם את החלק מיד להזמין את כל משרדי הממשלה.
אברהם נגוסה: אני רואה פה, יש אי הבנות, הייתי שלוש שנים, הייתי לפני שנתיים, אני לא יודע מה קורה עכשיו, אני רוצה לראות את זה.
אברהם נגוסה: לכן בואו ונסתום את החור הזה.
אברהם נגוסה: אתם תזמינו אותם מיד, ואנחנו רוצים לקבל מכתב מכל משרד שיגידו כן או לא.
אברהם נגוסה: בד בבד, אנחנו חברי הכנסת בודקים הצעת חוק מזורזת בתמיכת הממשלה.
אברהם נגוסה: אם משרדי הממשלה באים ואומרים לשרים שלהם, תראו, אין לנו דרך, אלא אם כן חקיקה, אז אותם שרים יתמכו בהצעה כזו, ואז הצעת החוק הזאת תעבור בתמיכת הממשלה.
אברהם נגוסה: זו עבודה שלנו, אנחנו נזרז את זה.
אברהם נגוסה: אבל אני חושב שאם משרדי הממשלה רואים, כמו נציג התיירות שאמר את זה, וגם משרד התרבות, אם הוא עומד בקריטריון אנחנו מוכנים.
אברהם נגוסה: אז כדי שיעמוד בקריטריון, מה צריך לעשות, ואיך צריך לעשות, כמה זמן לוקח, מה התקציב הדרוש.
אברהם נגוסה: אם משרדי הממשלה יכולים לפתור ולהשיג את זה להביא לנו את השינויים מצוין.
אברהם נגוסה: אם יגידו בסופו של דבר, ראינו, למדנו את הנושא, בלי חקיקה לא יילך, אז אנחנו נריץ את העניין.
אברהם נגוסה: יש מישהו מתנגד לרעיון הזה.
אברהם נגוסה: מקובל.
אברהם נגוסה: נלך בכיוון הזה.
אברהם נגוסה: בזה נסכם את העניין.
אברהם נגוסה: לכולם יש חלוקת תפקידים.
אברהם נגוסה: אתם מזמינים את כל המשרדי הממשלה.
אברהם נגוסה: משרדי הממשלה מגיעים, מבקרים במקום.
אברהם נגוסה: נותנים את חוות הדעת שלהם לממונים שלהם.