GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דביר כהנא: גם בקרב החינוך הבלתי פורמלי, לדוגמה תנועות הנוער, לדוגמה מכינות קדם צבאיות חילוניות ודתיות ועוד ועוד וגם כמובן קמפיין במדיה, שמשום מה חברי הכנסת בחרו להתמקד רק בו.
אברהם נגוסה: אני רוצה דווקא בעניין זה שתבהיר, לא רק חברי כנסת, גם היו נציגי הקהילות היהודיות בחו"ל, שהיו פה בדיון הקודם ואמרו שהקמפיין שאתם יזמתם דווקא פגע בקהילה.
אברהם נגוסה: אז השאלה האם אתם עשיתם לפני זה מחקר, RND, בקרב הקהילות, האם זה טוב או לא טוב, מה היתרון ומה החסרון.
<דביר כהנא: אני אתייחס לזה.
<דביר כהנא: קודם כל השותפים שלנו בכלל הפעילות בקמפיין המדיה, כפי שנהוג בכלל משרדי הממשלה זה לפ"מ, יושבים פה ידידינו מלפ"מ, ובאמת התבצעה פה פעולה מרשימה מאוד, איכותית מאוד של לפ"מ, יצרנו איזה שהוא בנצ'מרק, לפני שנכנסנו לפעילות בוצעה פה פעולה של כתיבת אסטרטגיה.
<דביר כהנא: בוצעה פה פעולה של התערבות במספר תחומים מאוד מאוד מגוונים.
<דביר כהנא: פעולה אחת שאתה מציין היא פעולה שבוצעה אחת מני רבות שבוצעה בשיתוף פעולה עם "קשת", זה לא כלל שיתוף הפעולה, זו פעולה אחת מתוך שיתוף הפעולה עם "קשת", והפעולה הזאת באמת מצד אחד הייתה מוצלחת מאוד בקרב האימפקט על הציבור הישראלי.
<דוד דנקר: איך אתה מודד את זה?
<דביר כהנא: באמצעות סקרים ומדדים.
<דביר כהנא: אנחנו לא רק מסתכלים מה הרייטינג וכמה אנשים ראו את זה, אני חושב שגם הצגנו פה את החומרים, תוכלו לראות, בעצם מתבצע סקר מלווה בכלל הפעילות התקשורתית וגם לכל פעולה נקודתית ואנחנו יכולים לראות איך הציבור, האם הוא קלט את סט סל המסרים שאותו אנחנו רוצים להעביר.
<דביר כהנא: אמנם אתה צודק שהיו מספר ראשי פדרציות שראו את הסרט הזה ונעלבו, ופה צריך להגיד שני דברים: אחד – אנחנו לא יוצרי התוכן.
<דביר כהנא: היה פה שת"פ בין הממשלה ל"קשת", עדיין יש להם חופש עיתונאי, אנחנו לא יודעים להנחות אותם, אנחנו לא מורים להם מה בדיוק להגיד, אנחנו מייצרים שיתוף פעולה באמצעות תוכן שיווקי ומוגבל.
<דביר כהנא: אז יש פה חופש עיתונאי של העיתונאי יואב לימור שהוא עצמו ביצע, אני לא מנחה אותו ואני לא מצנזר אותו.
<דביר כהנא: אין לי סמכות כזו.
<דביר כהנא: שתיים נבוא ונגיד, יש פה מצב מורכב, המסר מורכב.
<דביר כהנא: כי בעצם כשהוא בא לתת אגרוף בבטן הישראלית ולהגיד "יהדות העולם במצוקה גדולה", וזה דבר שיש לו בסיס ויש לו נתונים, ומאידך, אם הוא לא מדגיש את חצי הכוס המלאה, והוא בחר שלא להדגיש, זה העליב את יהדות ארצות הברית המאורגנת שבאה ואמרה "רגע, יש גם חצי כוס מלאה".
<דביר כהנא: אז יש פה פעולה עיתונאית, האם היא פעלה על הציבור הישראלי?
<דביר כהנא: צריך להגיד כן, היא יצרה, כי בעצם הייתה פה איזו שהיא פעולה מאוד ממוקדת שבחר אותו עיתונאי לייצר מסרים מאוד ממוקדים.
<דביר כהנא: לצערנו בפעולה הזאת הוא לא הדגיש את חצי הכוס המלאה, מזה הם נעלבו, התנצלנו, ואנחנו גם יושבים איתם ביום יום, בקשר שוטף איתם והם הבינו מדוע הפעולה הזאת נעשתה, ואני חושב שכבר הכעס שלהם הוסר מעל השולחן.
<דוד דנקר: זה לא רק הכעס.
<דוד דנקר: הסרט הזה בעצם הזים את הטענה ש- - -
אברהם נגוסה: רגע, הוא מהפדרציות.
<דוד דנקר: שמי דוד דנקר מהפדרציות היהודיות בצפון אמריקה.
אברהם נגוסה: הוא יסיים ואני אתן לך את רשות הדיבור.
אברהם נגוסה: תעשה את זה בצורה יותר טובה.
<דביר כהנא: אם כך אנחנו באמת עושים, כולם מבינים שכדי ממשלת ישראל תשקיע מאות מיליונים כפי שהיא משקיעה היום, אנחנו מדברים על סך השקעה בכלל משרדי הממשלה, בנושא עתיד העם היהודי כ-900 מיליון שקלים בשנה.
<דביר כהנא: ואותה פעולה שמגובה בפעילות מסיבית שלנו היום, של השקעה חסרת תקדים במגוון פרויקטים, היא זקוקה לקונצנזוס ישראלי.
<דביר כהנא: אם כל ממשלה, ולא משנה מי שר התפוצות ומי ראש הממשלה, לא יחושו שהציבור הישראלי אכפת לו מהנעשה, מרגיש את אותה ערבות הדדית, את אותה מחויבות, את אותה הבנה שהוא חלק, וחייב לקחת חלק מהמסים שלו ולשלוח אותם גם אם אין לזה החזר מיידי לכלכלה הישראלית, הפעולה הזאת חייבת להתגבש כקונצנזוס ישראלי.
<דביר כהנא: הסקרים מראים שיש היום כ-35% שהם, נקרא לזה הבייס.
<דביר כהנא: הבייס הזה בנוי מהרבה עולים, הוא בנוי מהרבה שליחי סוכנות ואחרים שבילו תקופה משמעותית והבינו מה זה יהדות העולם וחזרו לארץ, הוא מורכב לאנשים שהתרוממו מעל היום יום ואמרו "לא אני רק המרכז ואני צריך לקבל, אלא אני צריך גם לתת" אנחנו רואים בפעולות הללו בעצם פעולה מתמשכת כדי לייצר קונצנזוס בציבור הישראלי שיתמוך בפעולה שבה ממשלת ישראל שותפה לארגונים רבים ופעולות רבות בקיום העתיד של העם היהודי.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע מהמשתתפים.
אברהם נגוסה: קודם כל ג'וש שוורץ, סמנכ"ל הסוכנות היהודית.
<יהושע שוורץ: תודה רבה.
<יהושע שוורץ: קודם כל כגוף הגדול ביותר שמשקיע בכל הנושא של קשר בין ישראל לתפוצות וחיזוק הזהות היהודית, אנחנו מברכים על כל פעולה שמטרתה היא לחזק את הזהות היהודית והזיקה לישראל.
<יהושע שוורץ: לסוכנות יש תקציב, דביר הזכיר פה 900 מיליון שקל שהממשלה כולה משקיעה בעניין התפוצות, התקציב של הסוכנות השנה הוא 380 מיליון דולר, שזה בחישוב גס משהו כמו 1.3 מיליארד שקל.
<יהושע שוורץ: ורוב הכסף אכן הולך גם לעליה וגם לחיזוק הקשר וגם לחיזוק הזיקה לישראל.
<יהושע שוורץ: אנחנו עושים המון פעילות, אגב, חלק גדול מה-900 מיליון שקל הוא בשיתוף איתנו, אנחנו שותפים ב"תגלית", אנחנו 50% מ"מסע", "חפציבה" ביחד איתנו, אז המון פעילות שמתוך ה-900 הוא בוודאי מהסוכנות, ונשאלו פה שאלות על ידי חברי הכנסת איזה דברים איתנו או לא איתנו, אז קודם כל יש המון שיתוף פעולה בין משרד התפוצות לבין הסוכנות היהודית, דביר הזכיר כמה פרויקטים, בתי הספר התאומים, נבחנים עוד דברים בימים אלה, יש צוותים שעובדים ביחד, אני חושב שזה סופר חשוב שיהיה את הקשר הזה בין הסוכנות לבין משרד התפוצות.
<יהושע שוורץ: יש אפילו פרויקט לפי החלטת ממשלה שדביר ואני מתפעלים ביחד, מה שקשור לקשר בין מדינת ישראל והקהילות, אז יש פה המון דברים מבורכים.
<יהושע שוורץ: אני רוצה אבל להתמקד בדבר אחד.
<יהושע שוורץ: כל הפעילות שאנחנו עושים היא פעילות חיונית ומבורכת, כמו שהשר אמר והמנכ"ל, אנחנו עומדים בפני תהום שאנחנו פשוט מאבדים יהודים ומאבדים קהילות ויש התבוללות ונישואי תערובת.
<יהושע שוורץ: אבל אי אפשר לנתק את כל הדברים הטובים שאנחנו עושים מהמשבר הענק והעמוק שקורה כרגע בקהילה היהודית הגדולה בעולם, יהדות צפון אמריקה זה 85% מיהדות העולם ביחד, ו-85% מיהדות ארצות הברית הם רפורמים וקונסרבטיבים.
<יהושע שוורץ: אני באופן אישי מברך על כך שגם השר וגם שרת המשפטים וגם דביר היו שותפים ולקחו הובלה בהידברות שהייתה פה לפני חודש סביב הכותל והגיור, אבל אני חושב שחשוב מאוד שמשרד התפוצות יהיה חוד החנית במאמצים של הממשלה להידברות עם יהדות צפון אמריקה ולהגיע למקום שחלק גדול מהקהילה הגדולה בארצות הברית מרגישה שייכת למדינת ישראל, ואי אפשר לעשות את כל הפעילות החיונית שאנחנו עושים, גם אתם, גם אנחנו וגם כל הארגונים ולא לטפל בעניין הזה, ואני קורא למשרד התפוצות להיות בחוד החנית של המאמצים של הממשלה בעניין הזה.
אברהם נגוסה: נשמע את דוד דנקר מהפדרציות היהודיות.
<דוד דנקר: תודה חבר הכנסת נגוסה.
<דוד דנקר: אני רק רוצה להגיד מילה אחת, זה לא חשוב אם נעלבנו או לא מהסרטון, אני חושב שהסרטון שיצא בסוף השנה שעברה הזים את הטענה בקרב החברה הישראלית שזה לא חשוב להשקיע בעידוד התפוצות ולא חשוב להשקיע בקשר בין ישראל לתפוצות ואנחנו כן, בעיקר עכשיו בעידן של משבר, אנחנו רוצים לגשר על הפערים בין הקהילות, שכן אנחנו רוצים להיות חכמים ולעבוד בסרטונים הבאים, שזה מודל מאוד מאוד חשוב, לחזק את הקשרים ולעבוד יותר חכמים, ולא להיות בסטריאוטיפים הישראליים הטיפוסיים ולעבוד יותר חכמים, ואנחנו נשמח לשתף פעולה גם עם הסוכנות וגם עם משרד התפוצות, וגם עם שאר משרדי הממשלה.
<דוד דנקר: לחזק את הקשר בצורה אמיתית ונכונה וחכמה.
אברהם נגוסה: אני לא ראיתי את הסרט, את הקמפיין שאתם מדברים עליו, אבל אם המטרה של הקמפיין והסרט לחזק ולחנך את החברה הישראלית על הקהילות היהודיות בתפוצות, המטרה היא לחזק, מה רמת הפגיעה?
אברהם נגוסה: אני מבין את העניין העיתונאי, עיתונאי יכול לכתוב לפי מה שבא לו, אנחנו באים בטענה כיון שמדובר פה במשרד ממשלתי, לכן איפה הפספוס, למה לא נעשה תיאום עם הפדרציות?
אברהם נגוסה: האם יש לך הצעות לעתיד שהדבר הזה לא יקרה עוד פעם?
<דוד דנקר: אנחנו עם הסתכלות מאוד צרה אני חושב בחברה היהודית האמריקאית, בעיקר בקליפורניה, בעיקר בכמה בתי ספר מאוד מאוד ספציפיים, בכמה קהילות מאוד ספציפיות ולא בצורה מאוד רחבה.
<דוד דנקר: אני חושב שגם המטרה היא מאוד חשובה, וצריכים לחשוף את הקהל הישראלי ליהדות התפוצות דרך סרטונים, דרך להשקיע כסף, אנחנו מאוד מברכים על היוזמה הזאת, ואנחנו גם כן עושים דברים דומים אבל צריכים להציג תמונה יותר מורכבת.
<דוד דנקר: אנחנו לא צריכים להגזים על רמת הפגיעה, וזה חשוב, אנחנו נשמח לעבוד בשיתוף פעולה יותר עמוק עם המשרד.
<נורית פיינמן: אני מנהלת תחום התוכן והפקה בלפ"מ, לשכת הפרסום הממשלתית.
<נורית פיינמן: קודם כל תודה על ההערה, חשוב אבל שנתייחס כדי לראות את כל התמונה, את כל הפאזל.
<נורית פיינמן: כמו שנאמר כאן נעשתה הרבה מאוד פעילות הסברה ומידע לציבור, צריך לראות את כל התמונה, רוב התוכן דווקא הדגיש את היהדות השיתופית, את הדמויות שכן משתייכות לישראל, כן לחיזוק הקשר והזיקה ליהדות פה על כל גווניה, אנחנו משתמשים ולוקחים מרכיב אחד שבאמת היה מאוד חזק כי הוא באמת הציף בעיה שהישראלים לא היו מודעים לה.
<נורית פיינמן: הנושא של ה-UNAFFILIATED JEWS אני חושבת שהוא היה חדש לכולם, לא סתם הוא תפס כותרות.
<נורית פיינמן: בלי קשר, אנחנו רק מה שנקרא, בתחילת הדרך, אני חושבת שהמצגת שהשר ודביר הציגו היא מרתקת, היא מעלה לדיון נושא שהציבור צמא לדעת, אני חושבת שאתה טועה לגבי הפרשנות של הסקר, כי הסקר עשה טוב מבחינת
<נורית פיינמן: כם להבין שהקשר של היהדות בישראל של הישראלים על כל גווניהם, חילוניים, דתיים, לא משנה מאיזה זרם, צריכים לחזק את הקשר עם יהדות העולם, ולהמשך הפעילות אני חושבת שבהחלט זו תהיה הזדמנות להרים את הכפפה ולבחון גם את ההיבט הנוסף.
<דביר כהנא: חשוב גם שתראו את כלל הסרטונים שנעשו מני רבים, ומי שלא צפה מוזמן לצפות, שבאמת נעשו פה פעולות רבות ומגוונות, שהביאו קולות של קהילות יהודיות שונות, בין אם זה זוגות, בין אם זה בודדים, בין אם במסגרת דקה לשמונה דקות כחשיפה בכלל הערוצים לפני החדשות, בין אם במסגרת של קמפיין בסושיאל שהיה מאוד מאוד מוצלח, בחודשים האחרונים, שהצגנו מספר פרקים על מספר דמויות שמייצגות קהילות יהודיות שונות בעולם.
<דביר כהנא: זה זכה לחשיפה של מאות אלפי צופים בישראל, ואנחנו גם משתפרים וגם לומדים ונמשיך ונעשה טוב.
<נורית פיינמן: הסקר מראה, לשמחתנו, שזה באמת אחד הנושאים שהציבור רוצה ומבקש לדעת עוד.
<נורית פיינמן: זאת אומרת, יש צמא בציבור.
<נורית פיינמן: זה לא כזה מובן מאליו, זה משהו שצריך רק לדעת איך למנף אותו כדי שהמשרד יצליח במטרות שהוא הציב לעצמו.
<שני אטלי: תודה.
<שני אטלי: אני מהמשמר החברתי.
<שני אטלי: רציתי לשאול שאלה, אני רוצה לשאול מה הסכום שהוקדש עד עכשיו לפעילות של מוזאיק.
<דביר כהנא: הפעילות של מוזאיק עד עכשיו כוללת סכום התקשרות שמתואר גם אם אני זוכר נכון בהחלטת הממשלה ובנספח שלה, על כ-190 מיליון שקלים שמהווים שליש מתקציב מוזאיק.
<דביר כהנא: זאת אומרת מוזאיק צריכה לגייס שני שליש על כל שקל ממשלתי.
אברהם נגוסה: אתה מתכוון למצ'ינג.
אברהם נגוסה: האם יש מישהו שרוצה לשתף אותנו לפני שאני סוגר את הדיון?
אברהם נגוסה: אוקיי, אנחנו נסכם את הדיון.
אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לשר וגם למנכ"ל על הדיווח המפורט ממש על פעילות המשרד שהם הציגו לנו.
אברהם נגוסה: זה משרד חשוב לנו, צריך לחזק אותו כי התפוצות, אם זה באירופה אם זה באמריקה, כולן חשובות לנו.
אברהם נגוסה: הקשר בין התפוצות למדינת ישראל הוא נכס לשני הצדדים.
אברהם נגוסה: מדינת ישראל היא נכס לתפוצות והתפוצות גם נכס בשביל מדינת ישראל.
אברהם נגוסה: אנחנו אותו עם, ואת הקשר צריך לחזק.
אברהם נגוסה: אני מקווה, ממה שהשר אמר לנו קודם גם ומה שקרה בזמן האחרון יש גם אי הבנות, ממה שאני הבנתי מהשר, אני מקווה שנציגי הפדרציות והסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית, תעשו עבודה יחד עם משרד התפוצות של הסברה בקרב הקהילות כדי להבין ולמצוא פתרון איך אנחנו מחזקים, איך אנחנו מחזירים את המצב לקדמותו, איך אנחנו מתקנים את הנזק שנגרם, וזה חשוב לנו.
אברהם נגוסה: אנחנו יודעים את תרומתן של קהילות התפוצות בחו"ל בתחום העלייה, בתחום הקליטה, אנחנו יודעים את התרומה האדירה שהם עושים פה בתחומים האלה ולכן חשוב לנו לחזק את הקשר, וחשוב שהמשרד הזה מטעם ממשלת ישראל כמחזק הקשר הזה.
אברהם נגוסה: לכן יישר כוח על מה שאתם עושים.
אברהם נגוסה: נמשיך בעוד דיון כי התבקשתי גם על ידי חברי הכנסת שהזמן היה מתאים לשר, אבל לא כל כך מתאים לכמה חברי הכנסת, שאז כולם היו נשארים עד הסוף, כי יש ישיבות סיעה בימי שני.
אברהם נגוסה: אנחנו נמצא בתיאום איתכם זמן נכון כדי לדון בנושאים שונים שקשורים לפעילות המשרד שלכם.
אברהם נגוסה: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
אברהם נגוסה: נתכנסנו היום כדי לציין את יום הניצחון והגבורה על גרמניה הנאצית, שהכנסת מציינת מחר.
אברהם נגוסה: בגלל הצעדה ביקשנו להקדים את זה להיום.
אברהם נגוסה: אני חושב שיש מקום להעלות על נס את תרומת הווטרנים והיהודים שנלחמו בצבאות בעלות הברית לניצחון על גרמניה הנאצית, ובמקביל לייחד את הדיון למציאת פתרון למצוקתם הכלכלית של הווטרנים, כמו של יתר ניצולי השואה שעלו לישראל לאחר 1953.
אברהם נגוסה: כפי שמציין מבקר המדינה בדוח האחרון שלו, אוכלוסייה זו, שמהווה כרבע מכלל אוכלוסיית ניצולי השואה, חייה של האוכלוסייה הזו בתנאי צנעה, ובגלל חוסר אמצעים היא מוותרת על מילוי צרכים בסיסיים.
אברהם נגוסה: אני שמח לבשר, שוועדת ביקורת המדינה מתכוונת לעקוב מקרוב אחר שיפור מיצוי הזכויות לכלל ניצולי השואה, גם בשיתופי פעולה בין משרדי הממשלה השונים לבין הרשות לניצולי השואה, וכן בשיתוף ארגונים חוץ ממשלתיים, שעושים עבודה נפלאה.
אברהם נגוסה: מאחר שוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות מטפלת מזה שנים רבות בניצולי שואה, בעיקר באלה מתוכם שעלו בשנות ה-90', והם לצערנו, האוכלוסייה שבהיעדר פנסיה נמצאת במצב כלכלי מאוד-מאוד קשה – לכן אני מבקש שנצא מכאן עם פתרונות, לסייע להם ככל האפשר.
אברהם נגוסה: ידוע שמיליון וחצי יהודים לחמו בצבאות בנות הברית, ותרמו למיגור השלטון הנאצי בשנת 1945.
אברהם נגוסה: 500,000 מהם לחמו בצבא האדום, 200,000 מתוכם נפלו במלחמה, וכ-160,000 זכו לעיטורי גבורה.
אברהם נגוסה: בקרב היהודים שנלחמו בצבא האמריקאי רבים הגיעו לתפקידי פיקוד בצבאות הברית, ולמעלה מ-300 יהודים שימשו כגנרלים ואדמירלים בצבא האדום.
אברהם נגוסה: שנים שירתו כמפקדי החזיתות, 9 כמפקדי צי, 12 כמפקדי אזורי לחימה, ו-34 כמפקדי דיביזיות, אך גבורתם לא זכתה להכרה.
אברהם נגוסה: לכן ביום זה של חגיגת הגבורה והניצחון על גרמניה הנאצית אני כן מבקש לחגוג את הניצחון היהודי על גרמניה הנאצית, ואני קורא לציבור בישראל, להצטרף לחגיגת הניצחון הראויה.
אברהם נגוסה: אף מעבר לחגיגה, אותה מציינים באדיקות הווטרנים במצעדם ברחבי הארץ, שמתקיים ב-9 במאי – זה מחר.
אברהם נגוסה: ביום זה יש לציין את 250,000 הלוחמים היהודים שנפלו בקרבות, וכמובן את מאות-אלפי מקבלי עיטורי הגבורה.
אברהם נגוסה: בנוסף לכך, אבקש מכל הגורמים הממשלתיים והחוץ ממשלתיים, לציין כיצד הם מתכוונים לסייע לשפר את מיצוי הזכויות של ניצולי השואה, עליהם אנחנו מדברים, ואף להנגיש להם את הזכויות באופן אישי.
אברהם נגוסה: אני מבקש גם לציין, כי בערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה השתתפתי בסיור ובטקס המרגש לציון יום הזיכרון במוזיאון מרתף השואה בהר ציון.
אברהם נגוסה: חשוב מאוד לבקר במקום הזה – מקום מאוד חשוב ומרגש, ואני מציע לפתח ולשמר את המוזיאון ככל הניתן.
אברהם נגוסה: משרדי הממשלה, המדינה צריכה להתגייס, לחזק ולפתח ולשמור את המקום הזה.
אברהם נגוסה: אנחנו כמובן, גם יושב-ראש הכנסת יצטרף אלינו יותר מאוחר – חבריי חברי הכנסת נמצאים פה, ולפני שנפתח, אם יש חברי הכנסת שרוצים – בבקשה, חברת הכנסת קסניה סבטלובה.
קסניה סבטלובה: אני מודה לך מאוד, כבוד היושב-ראש, על שאפשרת לנו לקיים את הדיון הזה במסגרת היום המיוחד בכנסת, שנחגג ביוזמתי מחר ב-9 במאי, ועל הגמישות המיוחדת, כיוון שחשוב לנו מאוד להדגיש, שהאנשים האלה, שנמצאים פה אתנו, הגיבורים האמתיים, שאנחנו חייבים להם את החיים שלנו, את קיום המדינה שלנו, מחר, למרות גילם הלאה צעיר, יצעדו ברחובות ירושלים.
קסניה סבטלובה: אני גם קוראת לכולם, להשתתף במאורע הכל כך חשוב הזה, שרבבות עם ישראל יצטרפו לצועדים, ולא רק אלה שהם מבני עדה כזו או אחרת, כי זה חג שלדעתי, צריך לאחד את כולם.
קסניה סבטלובה: אהיה קצרה מאוד, ופשוט אגיד שאנחנו נפגשים פה פעם אחר פעם, ואנחנו מדברים על תרומתם האדירה, על גבורתם חסרת הגבולות, חסרת המעצורים של אותם אנשים שהתגייסו, וככל שידעו עליהם – יש לא מעט כאלה שנמצאים גם אתנו היום, שכתלמידי בית ספר עזבו הכול, למרות שלא היו חייבים, התנדבו והלכו ונלחמו למען החיים, למען האנושות כולה, למען הטוב.
קסניה סבטלובה: אי לכך מדינת ישראל, שנולדה מאפר השואה, כפי שאנחנו מרבים לומר, נולדה גם מתוך גבורה אדירה של אותם הלוחמים היהודים, שלחמו, ובאחוזים – אני חייבת לציין את העובדה המרגשת הזאת – באחוזים רבים מכל מיעוט אחר ברחבי ברית המועצות, התגייסו וממש נהרו אל שורות הצבא לתפקידים הכי קשים, לתפקידים הכי מסכני חיים, כאשר בעצם הם היו בחזית, ואצלם בבית, אצלם בחצר שרפו משפחות.
קסניה סבטלובה: הכיבוש הנאצי הגיע גם לאוקראינה, גם לבלרוס, גם לחלק הדרומי של רוסיה, ובעוד הלוחמים היהודים נלחמו בחזית, הם איבדו את קרובי משפחותיהם שם בבית.
קסניה סבטלובה: אז מילה מיוחד יש לומר גם על אלה המפונים – על הילדים הקטנים, על אלה שפונו ופינו אותם בזמן המלחמה.
קסניה סבטלובה: גם הם עברו את תלאות השואה, גם הם עברו את התלאות של איבוד המשפחות והסבל מהמלחמה האיומה ביותר שהיתה בתבל.
קסניה סבטלובה: אנחנו מקווים שלעולם לא תחזור.
קסניה סבטלובה: מדינת ישראל יש לה חוב עצום לאנשים האלה, לכל הגיבורים האלה, והזמן עובר, הזמן אוזל מכדי לעזור להם.
קסניה סבטלובה: מחר כבר יהיה מאוחר מדי.
קסניה סבטלובה: אם רוצים לעזור להם, מדובר בהיום.
קסניה סבטלובה: אני רוצה מאוד לשמוע מנציגי הממשלה ומהנציגים שנמצאים פה – מה השתנה?
קסניה סבטלובה: כמו שאנחנו שואלים בסדר פסח, מה נשתנה הלילה הזה – מה נשתנתה השנה הזאת?
קסניה סבטלובה: מה ההחלטות שהתקבלו ויושמו, וכיצד אנחנו עכשיו כמדינת ישראל עוזרים יותר לוותיקי מלחמת העולם השנייה, לניצולי השואה, אלה שהגיעו אחרי 1953, ואנחנו שוב – ככל שאנחנו מתקרבים עם הזמן, 1953 – איפה אנחנו ואיפה 1953?
קסניה סבטלובה: הרוב המוחלט של הניצולים הגיעו כבר אחרי, מחבר העמים ומהמדינות האלה.
קסניה סבטלובה: וכמובן אי-אפשר לא לציין את הנדבך החשוב כל כך לאותם הוותיקים ולניצולים, ולכל אלה שלא נלחמו מפאת שהיו צעירים, אלא רק נולדו אז, אבל הזיכרון ההיסטורי – הם מבינים שהחשיבות שלו היא בעצם השימור של הזיכרון הזה.
קסניה סבטלובה: הוא נדבך חשוב בתוך קיום המדינה כולה.
קסניה סבטלובה: אי-אפשר שלא לדבר ביום הזה גם על איך אנו מטמיעים את החשיבות של החג הזה, שהוא חג כלל אנושי, אבל גם חג מאוד-מאוד ישראלי, כי יש לו קשר ישיר להקמת המדינה שלנו.
קסניה סבטלובה: איך אנחנו מטמיעים אותו בספרי הלימוד, איך אנחנו מטמיעים אותו בגני הילדים ובמערכת החינוך האקדמית.
קסניה סבטלובה: אני רוצה לדעת ומקווה שיש אתנו מישהו ממשרד החינוך.
קסניה סבטלובה: בכל מקרה, יש גם דיון מיוחד מחר בוועדת החינוך, ב-9.5, אבל אני חושבת שגם חשוב להתייחס, כי הצד החומרי הוא חשוב מאוד.
קסניה סבטלובה: חשוב מאוד לעזור לאלה שמגיעים לפת לחם, אבל לא פחות חשוב – ואת זה אני יודעת כי אני שומרת על קשר מתמיד עם אותם אנשים – יש פה אברהם גרינזייד הנכבד, יש פה החברים מחזית הכבוד – אלכסנדר ברמן ואברהם גוטקוביץ' ויש פה אחרים, ומהשיחות הרבות שאנחנו מנהלים אנחנו מבינים, שהדור הזה הוא לצערנו הולך.
קסניה סבטלובה: מה שיישאר ממנו זה התמונות, המדליות, הזיכרונות, וצריך להישאר ברמה הממלכתית.
קסניה סבטלובה: בגלל זה אנחנו נמצאים כאן בכנסת ישראל כנציגי מדינת ישראל, כנציגי עם ישראל, ואנחנו אומרים את דברינו.
קסניה סבטלובה: חייבים להטמיע את הדברים האלה עמוק-עמוק בפנים, בתוך כל מערכת החינוך שלנו.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, בבקשה.
עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב לכולם.
עבדאללה אבו מערוף: בשבילי הניצחון על גרמניה הנאצית, על הפאשיזם בכלל זה יום הצלת האנושות מהמפלצת הנאצית.
עבדאללה אבו מערוף: זה יום חשוב לכל האנשים בעולם.
עבדאללה אבו מערוף: זה יום היסטורי מיוחד במאה ה-20.
עבדאללה אבו מערוף: אחד האירועים החשובים ביותר במאה ה-20.
עבדאללה אבו מערוף: יש עוד אירועים חשובים מאוד, אבל זה לא רק אירוע; זה כלל עולמי, כשהצבא האדום הציל את כל האנושות מהמפלצת של הנאצים.
עבדאללה אבו מערוף: זו עובדה, שמלחמת העולם השנייה התנהלה מ-1941 עד 1945, במיוחד נגד המדינה הסובייטית.
עבדאללה אבו מערוף: זה 20 מיליון, אפילו יותר, סובייטים שהקריבו את חייהם למען הצלת האנושות.
עבדאללה אבו מערוף: לא נדבר עכשיו בהרחבה על המצור על לנינגרד וכמה אנשים חיו שם, על המערכה של לנינגרד ועל הניצחון ב-9 במאי, שהצבא האדום הרים את דגל הניצחון, וקרסה גרמניה הנאצית.
עבדאללה אבו מערוף: זה אירוע לכל האנושות.
עבדאללה אבו מערוף: נגיד תודה רבה לצבא האדום ביום הזה.
עבדאללה אבו מערוף: כמובן, ניצולי השואה, שהם חלק חשוב מאוד מהעניין הזה, וטוב שהוועדה מציינת את היום הזה, וטוב שהכנסת מציינת את היום הזה.
עבדאללה אבו מערוף: בקיצור אומר, תודה רבה לכל מי שתרם למערכה הזאת.
עבדאללה אבו מערוף: תודה לכם הווטרנים, שאכן היה לכם תפקיד חשוב מאוד בהצלת האנושות.
עבדאללה אבו מערוף: היינו רוצים ללכת מחר, אבל מחר מתוך אילוצים לא נגיע למה שיש לנו כאן, ליד אבו-גוש – נגיע לשם ביום שבת, ליער הצבא האדום.
עבדאללה אבו מערוף: זה מאז שנת 1952, כאות תודה לצבא האדום – שם יש יער קטן.
עבדאללה אבו מערוף: כל שנה אנו מציינים את יום הניצחון על גרמניה הנאצית ביער הזה.
עבדאללה אבו מערוף: יש שם מצבה לחייל הסובייטי.
עבדאללה אבו מערוף: נגיע ב-16 בחודש לציין בטקס ממלכתי, בהנחת פרחים שם.
עבדאללה אבו מערוף: כל שנה אנחנו מציינים, אבל השנה יותר צנוע.
עבדאללה אבו מערוף: לפעמים משתתפים גם השגרירות של רוסיה – זה טוב מאוד, ומציג את התרבות הרוסית.
עבדאללה אבו מערוף: בקיצור, היום הזה צריך יותר.
עבדאללה אבו מערוף: מה שאמרה חברת הכנסת, בחינוך – חשיבות היום הזה וחשיבות הניצחון מאוד חשובה, ואני חושב שיש עוד חיסרון במערכת החינוך, בממשלת ישראל – איך מעריכים את היום הזה בצורה נכונה, ואכן צריך להעריך – אני מסכים אתך שצריך להעריך את היום הזה עוד יותר, ולתת את הכבוד לווטרנים בצורה המתאימה, הנכונה, המכובדת שלהם.
עבדאללה אבו מערוף: תודה רבה לכם.
רוברט אילטוב: סימבולי בשבילנו שאתה דווקא מנהל את הדיון כאחד שיוצא העדה האתיופית – נותן את הכבוד והיחס ליום הזה, יום הניצחון על גרמניה הנאצית.
רוברט אילטוב: אכן בשבילנו, בשביל יוצאי חבר העמים, החג הזה הוא חג קדוש.
רוברט אילטוב: ציינה קסניה סבטלובה וגם אתה, כמה חיילים נלחמו בחזית הסובייטית, שהיתה החזית הקשה ביותר מול גרמניה הנאצית.
רוברט אילטוב: הגרמנים ראו באימפריה הסובייטית הבולשביקית, הם גם טענו שהיהודים הם אלה שהשתלטו על האימפריה ולכן צריך להשמיד גם את היהודים וגם את האימפריה עצמה.
רוברט אילטוב: ליהודים לא היה שום סיכוי אם הם היו נופלים בשבי הגרמני, גם כחיילים וגם כעם.
רוברט אילטוב: צריך לציין את העובדה שחלק גדול מיהדות ברית המועצות היתה תחת כיבוש, וכמות החיילים שנלחמו בחזית, למרות שרוב הציבור היהודי היה תחת כיבוש, היה אדיר – מעל חצי מיליון חיילים וגם פרטיזנים.
רוברט אילטוב: היתה התנגדות מאוד רחבה של היהודים, והלוחמה היתה באמת למען החיים, וחיילים רבים גם קיפחו את נפשם.
רוברט אילטוב: אנחנו לצערנו, במדינת ישראל, למרות שיש שינוי אדיר – אני עליתי ב-85', ובשיעור ההיסטוריה דיברו על הניצחון של בעלות הברית, המרכיב של הניצחון על גרמניה הנאצית, על הצבא האדום ששם היה הצבא היהודי הגדול ביותר בתוך הצבא – מעל חצי מיליון חיילים, וזה לא מעט אנשים; 50 דיביזיות.
רוברט אילטוב: כשספרו את הדיביזיות, לא לכל מדינה היתה כמות צבא כזאת.
רוברט אילטוב: המרכיב של הצבא האדום היה מאוד באפילה, כמעט לא דיברו עליו, וכשאנחנו התחלתי לדבר שהסבא שלי נלחם, וזה לא נכון, וצריך לציין את זה – הוציאו אותי מהכיתה.
רוברט אילטוב: זה מאוד כאב, ובסופו של דבר היום אנחנו מגיעים למצב שמציינים את זה ונותנים את הכבוד המגיע, אבל לא מספיק.
רוברט אילטוב: אני חושב שצריך לתת לזה הרבה יותר ביטוי.
רוברט אילטוב: אני חושב שאנשים שנלחמו וקיפחו את חייהם למרות התופת, כאשר המשפחות הלכו למשרפות ונרצחו ברחובות וביערות ובכל מיני מקומות, ושרפו אותם בתוך הבתים – החיילים המשיכו להילחם.
רוברט אילטוב: אני חושב שלכך צריך לתת ביטוי הרבה יותר רחב וברור.
רוברט אילטוב: לגבורה הזאת צריך להתייחס בהתאם.
רוברט אילטוב: וכמובן, בסופו של דבר צריך גם להתייחס לאלה שלא רק היו בתוך המערכת, אלא שגם נתנו את הגיבוי לאותה מערכת.
רוברט אילטוב: היו שתי חזיתות: חזית צבאית וחזית אזרחית, ואנשים עבדו ימים ולילות כדי לייצר נשק, תחמושת, אוכל, בגדים לצבא.
רוברט אילטוב: הנושא הלוגיסטי הוא מרכיב מאוד חשוב בניצחון.
רוברט אילטוב: יש להזכיר שהממדים של המלחמה הזאת היו אדירים בכל הקשור לחזית הסובייטית גרמנית הנאצית, ונלחמו בשני הצדדים מיליוני אנשים.
רוברט אילטוב: רק בקרב סטלי
רוברט אילטוב: נגרד היו מעורבים 2.5 מיליון חיילים משני הצדדים, במבצע ברברוסה נהרגו יותר מ-2.5 מיליון חיילים רוסים, מיליון חיילים נאצים ובעלי ברית.
רוברט אילטוב: הכמויות, כשאנחנו מדברים על הגודל – צריך להבין את הכמויות, ואי אפשר להזניח את הדברים האלה ולציין את זה באיזה אירוע קטן, כמה שהוא חשוב.
רוברט אילטוב: אנחנו צריכים לתת לזה ביטוי.
רוברט אילטוב: הניצחון על גרמניה הנאצית זה ניצחון העם היהודי על החושך, וברור שאנחנו, למרות שאנחנו כעם לא עמדנו בחזית, אבל אנחנו היינו המטרה, ואנחנו היינו בין המעורבים ביותר בלוחמה, ולא רק בהשמדה, כשהשמידו אותנו – אני חושב שאם ניקח בחשבון את אותן האוכלוסיות היהודיות, שהיו תחת כיבוש, ונראה כמה אנשים באמת לחמו – מיליון וחצי יהודים בכל הצבאות, נבין שלמרות שמעל 50% מהאוכלוסייה היהודית היתה תחת כיבוש והשמדה המונית, מיליון וחצי יהודים, כלומר קרוב ל-20% מאלה שלא היו – כולל יהודים וזקנים ונשים, קרוב ל-20% היו בחזית הלוחמה האקטיבית.
רוברט אילטוב: לכן אי אפשר להזניח את זה.
רוברט אילטוב: חייבים לתת לזה ביטוי, והביטוי הוא לא רק בהנצחה; זה צריך להיות גם בכבוד וגם בתנאי מחיה מכובדים לאותם אנשים שנלחמו ואותם אנשים שגורשו ואותם אנשים שהיו בחזית השנייה שאנחנו את הגיבוי לאלה שלחמו ויצרו בשבילם את כל מה שצריך, היה בשביל להילחם.
רוברט אילטוב: אני חושב שמדינת ישראל עשתה כברת דרך, אך לא עשתה מספיק, ואנחנו מחויבים לאנשים האלה, לעשות יותר.
טלי פלוסקוב: תודה, אדוני היושב-ראש.
טלי פלוסקוב: ראשית, כמובן תודה על הדיון החשוב הזה, ובכלל גם ליו"ר הכנסת על שהחליט לציין את היום.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שזו כבר מסורת – זו לא פעם ראשונה שב-9 במאי אנו מציינים את יום הניצחון על גרמניה הנאצית.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לדבר פה על כמה דברים.
טלי פלוסקוב: קודם כל, קיבלנו פה משני חברי כנסת מאוד מכובדים שיעורים חזקים מאוד בעיניי.
טלי פלוסקוב: המספרים ששמענו – רציתי דווקא לומר תודה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, כי הוא קצת הפתיע אותי בגישה ובנתונים שהוא מכיר, כי לאחרונה אני עדה לצערי הרב, שיש הרבה אזרחי מדינת ישראל שלא מכירים את ההיסטוריה ולא – יופי שהאנשים האלה באים עם כל המידע, וברור שהם היו גיבורי מלחמת העולם השנייה, אבל מה היתה המלחמה הזאת ומה קרה בה – לא הרבה יודעים, וזה שמדינת ישראל בכלל קמה כתוצאה מהניצחון הגדול הזה, גם לא הרבה אנשים יודעים.
טלי פלוסקוב: לכן ודאי שהאנשים שיושבים פה, ולצערי הרב – שמתם לב שבשנה שעברה היו פה יותר אנשים.
טלי פלוסקוב: כלומר המגמה הזו שאנחנו רואים, תהיה משנה לשנה – פחות אנשים, ובאיזשהו שלב הם לא יהיו, ואז השאלה שאני שואלת, מי יהיה כאן?
טלי פלוסקוב: מי ידבר על מה שהאנשים האלה עברו?
טלי פלוסקוב: מי ידבר על הסבים שלנו?
טלי פלוסקוב: מי ידבר על זה, אם לא יהיה?
טלי פלוסקוב: לכן, אדוני היושב-ראש, יש משהו שנורא מציק לי.