GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ריקי לנגה: אני רוצה להוסיף נקודה אחת קטנה ביום החג הזה, שבעצם בתור רכזת קהילה של עופרה, אנחנו אומרים תודה לעולים, כי העולים נקלטים, הם מקבלים חממה, ודיברו על זה.
<ריקי לנגה: גם הקהילה כל כך נבנית מהמרחב התרבותי שהיא רואה, מהדמויות השונות, מהתרבויות השונות, זה המקום שלי בתור רכזת קהילה לומר.
<ריקי לנגה: ד"ר נגוסה הזכיר את האולפנה, זה אחד מהמקומות שרואים את ההפריה ההדדית במקום הזה של קליטה, שלא רק העולים מקבלים מלהיכנס למוסד חינוכי בעל שיעור קומה, גם המוסד החינוכי מקבל.
<ריקי לנגה: זה המקום שאני רוצה להוסיף פרטים בקהילה.
<ריקי לנגה: הם מקבלים כל כך הרבה, ובעצם להיות חלק מכור ההיתוך הישראלי, אז זה המקום שבו אנחנו בתור קהילה רוצים להמשיך את המפעל המקסים הזה של הקליטה.
<ריקי לנגה: אז תודה לכל העולים.
<ריקי לנגה: אני ישראלית, צברית, לא נולדתי במקום אחר, אבל דרככם אני לומדת.
אברהם נגוסה: עד עכשיו שמענו את הקולטים.
אברהם נגוסה: נשמע גם את הנקלטים, את העולים החדשים.
אברהם נגוסה: לפני זה, רשות הדיבור לחבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.
עודד פורר: תודה, אדוני-היושב ראש, ניקח אולי את הדיון לרמה קצת יותר פילוסופית, טיפה.
עודד פורר: ננצל את המעמד הזה שכן מציינים יובל למלחמת ששת הימים, ולשחרור יהודה ושומרון, וירושלים.
עודד פורר: אמרת שאת רוצה להתנצל על זה שאת צברית, גם אני צבר, אני לא מתנצל כי כולנו בסוף נתקבצנו כאן מאיפה שהוא, אז חלק התקבצו לפני עשר שנים, לפני חמש שנים, וחלק לפני מאה עשרים שנה, וחלק לפני יותר.
עודד פורר: צריך להבין שמדינת ישראל, 40% מהאזרחים הם עולים, זאת אומרת, אולי לפני 30, 40 שנה, אבל 40% מהאזרחים הם אזרחים שעלו למדינת ישראל, אין לזה אח ורע בעולם.
עודד פורר: גם התרבויות והמקומות שמהם הגיעו לכאן אנשים, אני חושב שזה חלק מהנס.
עודד פורר: אדוני היושב ראש, מההיכרות שלי – אני כן רוצה להגיד שתי מלים על יהודה ושומרון.
עודד פורר: אני חושב שמשרד הקליטה ביהודה ושומרון הוא מהמוצלחים שאנחנו ראינו.
עודד פורר: חסר לי פה איש אחד, שלפחות אני יודע שבנושא של העלייה מצרפת עושה עבודת קודש, שלום ואך, שזה מודל קליטה, אולי מהמוצלחים שיש, הקליטה הקהילתית שהצליח להעלות מאות משפחות לארץ-ישראל וממשיך, ועושה את העבודה הזאת באמונה.
עודד פורר: בעשור האחרון, עד 2014, ממוצע, עולים לשנה במדינת ישראל היה 18,000 בשנה.
עודד פורר: מתוכם חלק הייתה בכלל עלייה מאורגנת, עלייה שהגיעה מאתיופיה שהופסקה, אולי נחדש אותה, אני מקווה.
אברהם נגוסה: היום קבוצה מגיעה – 73 אנשים.
עודד פורר: אז אני יכול להגיד לך, שזה הכי גרוע, שמגיעה קבוצה, ואני אגיע לך למה.
עודד פורר: כי העלייה הזו את הקבוצה שנשארה שם, ואני פותח סוגריים, ואני אומר את זה פה לפרוטוקול.
עודד פורר: הממשלה צריכה לקבל החלטה להעלות את כולם מיד.
עודד פורר: יש שם 5,000, 4,000, 6,000, 7,000 – לא יודע כמה.
עודד פורר: תשבו שם יום ולילה, תגמרו את התיקים, תעשו מבצע ותגמרו את הסוגיה הזו.
עודד פורר: מדינת ישראל מספיק חזקה להתמודד עם קליטה של עד 10,000 עולים מאתיופיה, תאמין לי, כבר עשינו דברים יותר מורכבים.
עודד פורר: כן אני אומר, היה ממוצע של עולים כ-18 אלף עולים בשנה, מאז 2014, שינה המשרד את שמו למשרד עלייה וקליטה, התחיל קצת שינוי מגמה.
עודד פורר: אנחנו מגיעים לסדר גודל של 30 אלף עולים בשנה, צריך להבין, זו תוספת של 50%, יותר מ-50% לממוצע השנתי, אבל זה לא מספיק.
עודד פורר: למה אני אומר שזה לא מספיק?
עודד פורר: כי אם 14.5 מיליון יהודים יש בכל העולם, ורק 6.5 מיליון מתוכם חיים בישראל, זה אומר שרוב העם היהודי חי בגולה.
עודד פורר: עכשיו, את כל הדיונים שיהיו פה בכנסת היום, על יהודה ושומרון, על שחרור ירושלים, על מלחמת ששת הימים, ועל הרובע היהודי בארץ ישראל, תדמיינו את הדיונים האלה שבמדינת ישראל יושבים תשעה מיליון יהודים ולא 6.5 מיליון יהודים.
עודד פורר: מאיפה יבואו התשעה מיליון יהודים?
עודד פורר: מאיפה אנחנו נגדל ב-2.5 יהודים?
עודד פורר: כמו שגדל העם היהודי בארץ ישראל לאורך כל הדורות, רק מהעלייה.
עודד פורר: ארצות-הברית – יש 5.7 מיליון יהודים.
עודד פורר: הקהילה היהודית שם לא תפגע כהוא זה אם מיליון יעלו לארץ-ישראל, להיפך, תאמין לי, זה יחזק את הקהילה שם, וזה יחזק אותנו.
עודד פורר: זה היעד שלדעתי על זה צריך לעשות דיונים בוועדת העלייה והקליטה, איך אנחנו מביאים את המיליונים הבאים לפה, כי גם קצב עלייה של 30 אלף עולים בשנה הוא לא מספיק, ולדעתי, זה גם השינוי הגדול והמשמעותי שאפשר לעשות במובן של יהודה ושומרון, ואת כל בעיות הקליטה, ויש הרבה בעיות קליטה.
עודד פורר: מדינת ישראל יודעת לפתור – אני יכול להגיד שהעולים שנקלטים היום, זוכים לשירות הרבה יותר טוב מאלה שנקלטו לפני עשר שנים.
עודד פורר: אני יכול להבטיח שאלה שיבואו בעוד עשר שנים יזכו לשרות יותר טוב ממה שקיים היום, את זה אנחנו נמשיך ונעשה.
עודד פורר: אנחנו צריכים להגדיל את מספר העולים למדינת ישראל, הממשלה לדעתי צריכה להציב יעד אסטרטגי שאנחנו מגיעים למספרים אחרים שיחיו לפחות 9, 10 מיליון יהודים בארץ ישראל.
אברהם נגוסה: מסכים עם כל מלה.
אברהם נגוסה: הגיע הזמן באמת לעשות את הדברים האלה.
אברהם נגוסה: אנחנו נקיים דיון מיוחד בנושא.
אברהם נגוסה: יש לנו מיליונים - - -
עודד פורר: אנחנו צריכים לקבץ עכשיו, ולא להתחיל להרחיב.
אברהם נגוסה: נשמע עכשיו מנציגי העולים.
אברהם נגוסה: בבקשה, יונתן, עולה מהודו.
<טנבואי יונתן גנגטה: ברשות היושב ראש, ברשות חברי הכנסת, ברשות ראשי מועצות, וברשות כל החברים שנמצאים בשולחן, ביקשו שאגיד מספר מלים, לא חשבתי על זה.
<טנבואי יונתן גנגטה: יש לי כמה דברים לומר לגבי הקליטה של - - - בבית אל.
<טנבואי יונתן גנגטה: אני אתחיל על עצמי, אם אני לא אתחיל עם הסיפור שלי, אני לא יכול להכניס גם את הקהילה בתוך זה, זו אותה תמונה, אותו דבר.
<טנבואי יונתן גנגטה: איך הגעתי לבית-אל, שאלה מאוד חשובה.
<טנבואי יונתן גנגטה: אני יונתן, למדתי בישיבת "ניר" בקריית ארבע.
<טנבואי יונתן גנגטה: גם התגייסתי שם והתחתנתי.
<טנבואי יונתן גנגטה: ההורים שלי עלו לארץ, ואמרו לי, בוא ונלך לגור בקריית ארבע, יש דירה ואנחנו מקבלים מחיר זול.
<טנבואי יונתן גנגטה: להורים שלי לא היה עבודה.
<טנבואי יונתן גנגטה: אני לא הסכמתי, אמרתי, אני דווקא רוצה בית-אל.
<טנבואי יונתן גנגטה: למה בחרתי בית-אל?
<טנבואי יונתן גנגטה: בית-אל, זו התקווה לעתיד של הקהילה.
<טנבואי יונתן גנגטה: כפי שאנחנו רואים זה מרכז הקליטה שלנו, וזה מאוד חשוב לנו.
<טנבואי יונתן גנגטה: כולנו יודעים את זה, אנחנו יכולים לקבל מהתושבים רוחניות כדי לחזק אותנו.
<טנבואי יונתן גנגטה: לכן אמרתי להורים שלי, אנחנו בוחרים בבית-אל.
<טנבואי יונתן גנגטה: כשהיינו בהודו, היינו מאוד חזקים בדת.
<טנבואי יונתן גנגטה: אחרי זה חיפשנו מקום בארץ ששם הכי מתאים להיות דתי חזק, ולכן זו בית-אל, שם יכולים להרים אותנו, במקום לזרוק אותנו לפח, כביכול חלילה, לא התכוונתי לזה.
<טנבואי יונתן גנגטה: כל המטרה של ההורים, השאיפה שלהם זה גם לגדל את הילדים ברוחניות חזקה.
<טנבואי יונתן גנגטה: לכן, בית-אל, בשבילנו זה המקום שאפשר לקבל מהם את הדת.
<טנבואי יונתן גנגטה: זה מקום שעוזרים לנו מאוד גם בקליטה.
<טנבואי יונתן גנגטה: היחס של בני הקהילה בני מנשה, ומועצה המקומית – היום אני אומר, קהילת בני מנשה פורחת בבית-אל.
<טנבואי יונתן גנגטה: לפני כמה שנים בקושי הכירו אותנו בני מנשה בבית-אל.
<טנבואי יונתן גנגטה: היום, ראש המועצה שלנו, שי אלון, הוא מרים אותנו, הוא עוזר לנו, הוא דוחף אותנו בכל צעד וצעד.
<טנבואי יונתן גנגטה: שי אלון, בן אדם מאוד צנוע.
<טנבואי יונתן גנגטה: בכל זמן אפשר לתפוס אותו ולהתקשר אליו.
<טנבואי יונתן גנגטה: נמצאים פה גם החברים שלי, הם יכולים להוסיף עוד מספר מלים על מה שאני אמרתי.
<טנבואי יונתן גנגטה: תודה רבה.
<אביטל מנלון: תודה רבה, ראש הוועדה, חברי כנסת, נציגים ונציגות מכל אזור יהודה ושומרון.
<אביטל מנלון: לא ציפיתי שפה יהיה דיון חד-משמעי, אין אחד נגד השני, וכולם מדברים על אותו נושא, וממש כולם בעד על הנושא.
<אביטל מנלון: לכן, בסופו של הדיון, אני מקווה שהכול יעבור.
<אביטל מנלון: אני הנציגה של הקהילה שלנו בני מנשה מבית-אל.
<אביטל מנלון: היושב ראש שלנו דיבר באופן כללי על רוחניות וקליטה.
<אביטל מנלון: אני רוצה להקדיש את הזמן שלי על סל קליטה כעולים, כי פה מדברים על סל קליטה של כל עולה שמקבלים אותם באופן מסודר, אבל אנחנו נופלים בין הכיסאות – אנחנו לא פה ולא שם.
<אביטל מנלון: לא רק שלא קיבלנו את הסל, גם המעמד – אין לנו את המעמד המוחלט של עולה.
<אביטל מנלון: כל אחד בא איך שהוא יכול דרך שבי ישראל, או איכשהו.
<אביטל מנלון: ברגע שאנחנו נוחתים פה, אנחנו צריכים לדאוג לעצמנו איפה ללכת.
<אביטל מנלון: למזלנו, יש לנו פה ראש מועצה – אין כמוהו, מבלי לפגוע בראשי מועצות אחרים, הוא חיבק, נותן, הוא טרח, לא יודעת מה, הוא הפך עולמות כדי לעזור לנו למזלנו.
<אביטל מנלון: הבקשה הקטנה שלי – אם ייקח זמן לקבל מעמד, את העזרה, לפחות בבקשה תדאג לנו שנקבל מלגה לימודית מסודרת כדי שנוכל ללמוד.
עודד פורר: למה אתם לא מקבלים מלגה?
<אביטל מנלון: אין להם את המעמד.
עודד פורר: ברגע שמשנים את המעמד שלכם לעולה, מה הבעיה?
<אביטל מנלון: לפחות זה יעזור.
עודד פורר: על איזה עולים את מדברת?
עודד פורר: שנמצאים כמה שנים בארץ?
<שי אלון: הסוגיה - - - הקריטריונים - - -
אברהם נגוסה: לפני יותר משנה, קיבלנו החלטה בוועדה פה להשוות את תנאי הקליטה, את הזכויות לתנאים של קליטת עולי אתיופיה, דהיינו, להגדיל את זה 15 שנים.
אברהם נגוסה: מעבר ל-15 שנים, עולי אתיופיה מקבלים במסגרת החלטות הממשלה.
עודד פורר: עולי אתיופיה זכאים, גם אלה שנולדו בארץ אפילו, למרות שעכשיו זה אמור לעבור למל"ג בחלק מהחלטות של הדרך החדשה.
עודד פורר: אבל מה שצריך לעשות, זה אני אומר לך, חנניה, צריך לפנות למשרד הקליטה להעביר החלטת ממשלה שאומרת לחמש שנים, לתקופת זמן מוגבלת, נותנים את הזכאות עכשיו לתקופת זמן מוגבלת, אגב, צריך לתת את זה גם לעולים וילדי המדינות הללו וגם מתימן.
עודד פורר: יש קבוצה קטנה של עולים שעלו מתימן שגם הם סך הכול עם אותם מאפיינים סוציו-אקונומיים, ובהחלטה כזו, לחמש שנים, מי שלא ינצל את החמש השנים האלה, אי אפשר לתת את זה לכל החיים, אבל הוראת שעה כזו, לדעתי, גם עומדת במסגרת התקציב, זה לא תקציב גדול.
אברהם נגוסה: אנחנו נקבל החלטה, נעביר את הדבר הזה ונמשוך.
<אביטל מנלון: זה לפחות, דבר כזה קטן.
<אביטל מנלון: זה ממש יעזור.
<עידו מאושר: ד"ר נגוסה, אם אפשר להעיר פה עוד הערה קטנה.
<שי אלון: לי חשוב לציין, שאביטל היא גננת במקצועה, מורה?
<אביטל מנלון: אני לומדת היום הוראה בגוש עציון.
<שי אלון: הכול נשאר ביו"ש.
<שי אלון: בהחלט, כבוד הוא לנו, ואנחנו חשוב לנו שההחלטה של ד"ר נגוסה, שהיא החלטה שהייתה בשולחן הזה, שהיא החלטה מאוד קרדינלית וחשובה, עם הרבה לב יהודי יש בהחלטה הזאת, להשוות את התנאים.
<שי אלון: על כן, אני מקווה שבעזרת השם, נעקוב אחרי זה, שזה ייושם הלכה למעשה.
אברהם נגוסה: מגיע הזכות לשר אלקין, שהיה שר הקליטה.
אברהם נגוסה: הוא השתתף בישיבה, הוא קיבל את ההחלטה יחד אתנו, זה באמת קידם את הנושא הזה.
אברהם נגוסה: מגיע גם לשרת הקליטה, עכשיו היא ממשיכה, מקבלת ומבצעת את ההחלטה.
אברהם נגוסה: מה שעכשיו דיברנו על מינהל הסטודנט, אנחנו גם נקדם את זה.
עודד פורר: שרת הקליטה הנוכחית הצליחה, כשרצו לסגור את מינהל הסטודנטים, להשיג תקציב של קרוב ל-40 מיליון כדי שהמינהל לא ייסגר.
עודד פורר: את הפער הזה של החבר'ה האלה, אולי עשירית מהתקציב, אז זה פחות - - -
<עידו מאושר: רק הערה אחת, ד"ר נגוסה, הטיפול בעולים, בסופו של דבר הוא טיפול הוליסטי של כל משרדי הממשלה.
<עידו מאושר: אחד הדברים הכי קשים שאנחנו מתמודדים איתם, זה אקדמאים, כמו רופאים וכל מיני מטפלים ברמות מאוד בכירות שהיו יכולים לתרום פה המון, שנתקלים בקושי של ההמרה של הרפואה, הביורוקרטיה הורגת אותם, ובסוף אנחנו מוצאים את עצמם שהם כל היום לא חוזרים, כל היום נוסעים, חוזרים, זה מאוד מקשה על הקליטה.
אברהם נגוסה: אנחנו דנו גם בנושא הזה.
אברהם נגוסה: אני מודה שיש לנו קושי במשרד הבריאות.
עודד פורר: יש לנו הצעת חוק שאתה גם חתום עליה, גם אלי אלאלוף חתום עליה.
עודד פורר: ברגע שמשרד הבריאות יאפשר להביא אותה לוועדת שרים לחקיקה, נפתרו כל הבעיות, של להכיל את התנאים של האיחוד האירופאי על מדינת ישראל, ובזה נגמר הסיפור.
אברהם נגוסה: הנושאים בטיפול.
אברהם נגוסה: נשמע את גמליאל שילה.
אברהם נגוסה: בבקשה, עולה מפרו.
<גמליאל שילה: אדוני היושב ראש, בדיוק דיברתי פה עם השכן שלי בישיבה, לפני שנתיים ישבתי מספר פעמים עם השר אלקין, ואני הקטן יזמתי את עניין השוואת התנאים של עולי אתיופיה לבני משה, בני מנשה, אפשר לבדוק את זה בפרוטוקולים.
<גמליאל שילה: העניין איך זה התקדם?
<גמליאל שילה: לצערי, הוא התחלף, גם אני התחלפתי קצת בתחומים אחרים - סגרתי סוגריים.
<גמליאל שילה: דיברנו קודם על קליטה לקולט, מקולט וכו', אני רוצה להגיד לכם, כאשר מישהו מגיע לקליטה, אני חושב שהקליטה מוצלחת, את המקלט כמשפחה, אנחנו בעצמנו גם הופכים להיות קולטים.
<גמליאל שילה: אני גר בשומרון, לפני הרבה שנים גם הייתי בבית-אל, גם זכיתי להיות בבית-אל הרבה שנים.
<גמליאל שילה: הקליטה כמו שציינו קודם, זה ממש כמו משפחה, כמו משפחה גדולה, ולא רק הקליטה החומרית, גם הקליטה רוחנית.
<גמליאל שילה: אנחנו עטופים מכל הכיוונים, וגם הילדים של אותם יישובים שקולטים יישובים, אותם ילדים עם הזמן נכנסים לאווירה הזאת וקולטים.
<גמליאל שילה: אנחנו בשומרון היום, אמנם אני על כובע של מועצת יש"ע, אבל העניין של הקהילתיות בכל שומרון בכלל, הוא משפיע מאוד על הקליטה כמובן של כולנו.
<גמליאל שילה: עליתי מפרו, דרך הרב אליהו אביחיל, לכן אני גם מכיר את יונתן עוד לפני הרבה שנים משבט מנשה, עוד לפני שהוא עלה לארץ, הייתי בקשר עם רבי ומורי הרב אליהו אביחיל, דרכו הייתי שותף בעמותה שלו לעלייה של כל השנים האחרונות של הרבה עולים, כולל גם לאזור שלנו.
<גמליאל שילה: אני במקצועי איש הייטק, יזם, דיברנו על יש"ע, הקמתי שני סטרט-אפים של הייטק בשומרון, וברבבה.
אברהם נגוסה: אדוני היושב-ראש, הצטרף אלינו.
<גמליאל שילה: אני שמח עוד יותר כשאדוני, היושב ראש, יולי, נמצא פה.
<גמליאל שילה: אנחנו מכירים מהפעילות של השומרון.
<גמליאל שילה: גם כעולה אני מספר את הסיפור שלי מפרו כעולה, גם כקולט, וגם בכובע של הקליטה במועצה אזורית שומרון, וגם במועצת יש"ע.
<גמליאל שילה: היות וזה יום חג, אז כל הדברים האחרים, כמו שהזכרתי בפעילות שהיה עם שר הקליטה הקודם, לעניות דעתי, אני אשמח מאוד גם להיות מוזמן לישיבה הזאת בנושא אחר לגמרי, אז באמת נדון על הבעיות הקטנות שצריך לפתור אותן.
<גמליאל שילה: ביום חג כזה לדעתי, לא צריך להעלות את זה, לכן אני לא מעלה.
<גמליאל שילה: שוב, אנחנו משפחה גדולה כולנו, גם קולטים.
<גמליאל שילה: כמו שאמרתי אני איש היי-טק, מתעסק ביזמות, בשומרון הקמתי שתי סטרט-אפים, אבל אני לא הסיפור.
<גמליאל שילה: הסיפור הוא כל הקהילה הגדולה, כפי שדיברתי על בני מנשה ועלינו, וכמובן, צריך להזכיר את החיבוק הגדול שאנחנו מקבלים בקהילות בשומרון, וביש"ע בכלל, זה חיבוק מאוד גדול בכל התחומים – כולל הרוחני.
<גמליאל שילה: סיפור קטן – אנחנו התגיירנו קבוצה גדולה מאוד, התגיירנו מההינדים, מפרו, מההינדים, 4,000 מטר על פני הים להגיע לארץ-ישראל, בין להגיע לשומרון לאלון מורה זה סיפור אחר לגמרי.
<גמליאל שילה: איך הגענו לאלון מורה?
<גמליאל שילה: – דרך התנ"ך.
<גמליאל שילה: בשנים האחרונות אני מוזמן לתת הרצאות על הסיפור שלי מול - - - ישראל, כשאני מספר להם שהגעתי לאלון מורה מתוך בחירה, כי אברהם אבינו הגיע לאלון מורה.
<גמליאל שילה: אני פותח תנ"ך ואני אומר להם, תראו את זה, תתחילו לבכות מרוב התרגשות – הם בוכים גם כן מזה שהם דורכים על פסוקי התנ"ך בעת הזאת, וזה הסיפור שלנו.
<גמליאל שילה: באנו לארץ ישראל, וכולנו ברוך השם נשארו ביש"ע.
<גמליאל שילה: כמו שאמרתי, אשמח מאוד שגם אני אוזמן לישיבה אחרת.
<גמליאל שילה: את עיקר הדברים צריך לפתור אותם כמו שהתחלתי אז עם השר אלקין.
<גמליאל שילה: תודה רבה, יישר כוח לכולם.
אברהם נגוסה: תודה לאדוני, יושב-ראש הכנסת שהגעת אלינו.
אברהם נגוסה: לא רק שאתה החלטת והשתלבת ביהודה ושומרון, מודל לחיקוי בקליטת עלייה ביהודה ושומרון.
אברהם נגוסה: כשר הקליטה בשנות התשעים, גם אתה היית שר הקליטה הראשון לפי מיטב ידיעתי, שפתחת משרד קליטה ביהודה ושומרון, בנווה צוף, בעופרה, קליטת עולי אתיופיה.
אברהם נגוסה: אחר-כך כאשר השלטון התחלף, היה לנו סיפור.
אברהם נגוסה: אבל אני חושב שאותם אלה שנפלטו שם, חלקם נשארו ביהודה ושומרון, והצליחו וגם אלה שיצאו הילדים שלהם חזרו לאולפנת עופרה, באמת, אחד המוסדות האיכותיות ביהודה ושומרון.
אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לך, זה בזכותך.
אברהם נגוסה: לכן אתה שם דגש לבוא לפה לדיון, זה מראה כמה אתה נותן מקום גבוה בקליטתם ובשילובם של העולים החדשים ביהודה ושומרון, גישה נכונה, גישה משלבת, גישה שמחבקת את העולים החדשים.
יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני יושב-ראש הוועדה, שאתה מקיים את הדיון, ראשי הרשויות הנכבדים שנמצאים אתנו כאן.
יולי יואל אדלשטיין: קודם כל, אני חושב שצריך להתחיל לא מהנושא של קליטה ברחבי יהודה ושומרון, זה נושא, כפי שציינת מאוד חשוב גם לי וגם למדינת ישראל.
יולי יואל אדלשטיין: אבל אני בא אליכם מוועדת חוץ וביטחון מפני שסיימתי שם, אני חושב שצריך לפתוח גם כאן, למען הצדק ההיסטורי.
יולי יואל אדלשטיין: אני גם אגיד את זה בצורה אולי טיפה פוליטית אבל עדיין ממלכתית.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו שומעים, לצערי, כל פעם סביב יום ירושלים, גם במהלך החודשים האחרונים – כן, היה ניצחון, אבל תראו איזה אסון זה הביא עלינו הניצחון הזה.
יולי יואל אדלשטיין: איך אנחנו עכשיו מתמודדים עם התוצאות של הניצחון?
יולי יואל אדלשטיין: עוד ניצחון אחד כזה ואבדנו.
יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שכל דעה בבית הזה היא דעה לגיטימית, אנחנו במדינה דמוקרטית, כל אחד יכול להביע את דעתו.
יולי יואל אדלשטיין: אבל אני רק מבקש, כמו שאמרתי, למען הצדק ההיסטורי, לראות את כל התמונה ואת כל המשוואה.
יולי יואל אדלשטיין: במדינה שלנו גרים, הערכה גסה שלי, לפחות שלושה מיליון איש, שלא רק שלא היו היום ישראליים, ספק רב אם היו היום יהודים, ובחלק מן המקרים, ספק אם היו קיימים היום - - - אלמלא אותו ניצחון לפני 50 שנה, ואת זה צריך לזכור.
יולי יואל אדלשטיין: כל מי שבא אליי ואומר, הלוואי ולא היה, אז כל הסיפור הזה, בעצם אומר לי, אני מוחק את קיומך, כי אני אחד האנשים האלה.
יולי יואל אדלשטיין: יש עוד מאות אלפים שבאופן ישיר עלו בעקבות הניצחון בארץ, ואם לוקחים את הצאצאים שלהם, אז ודאי שאנחנו מגיעים פה למיליונים באוכלוסיית ישראל, אני כבר לא מתייחס למה שמקובל, באמת, אתה מכיר את זה יותר טוב ממני, היושב ראש, אבל אצל יהודי אתיופיה לא היה מושג לעלות לישראל, המושג היה לעלות לירושלים, אז למה היו עולים?
יולי יואל אדלשטיין: הדברים ברורים וידועים.
יולי יואל אדלשטיין: שני סיפורים קטנים אני יכול לספר לכם על הקליטה ביהודה ושומרון.
יולי יואל אדלשטיין: אחד – הייתי אסיר ציון משוחרר בדיוק לפני 30 שנה, יוני 87', קיבלתי – הכול ככה זה בחיים – רצתי מן הדירה, ירדתי במדרגות להלוויה של אבא של חבר.
יולי יואל אדלשטיין: בדרך הכנסתי את היד לתיבת דואר, והוצאתי משם דואר, ממשרד ההגירה של ברית המועצות, שמאשר שאני קיבלתי אשרת יציאה מברית המועצות.
יולי יואל אדלשטיין: אז מתחילים להתארגן, ואני לא אסתיר, שבאזורים מסוימים בארץ, במיוחד בגוש עציון שאימץ אותי בזמנו כאסיר ציון, שמחה גדולה.
יולי יואל אדלשטיין: התקשרו, ואמרו, אולי תבואו אלינו, לפחות לתקופה ראשונה לאלון שבות, אתם לא מכירים אמנם, בשבילי הרעיון לגור במשהו שפחות מכמה מיליוני תושבים, זה היה איך אפשר לגור איפה שיש 200 משפחות, אז הייתה אלון שבות עם 200 ומשהו משפחות, הרי כל אחד יודע מה המרק שהשכנה מבשלת, אפשר לגור כאן.
יולי יואל אדלשטיין: אמרתי בסדר, נבוא.
יולי יואל אדלשטיין: כעבור כמה ימים אני מקבל טלפון מעיתונאי ישראלי, מאחד העיתונים המרכזיים, גם הוא מאוד שמח, אומר, מר אדלשטיין, אנחנו עוקבים אחרי גורלך והמאבק שלך, ואנחנו שמחים מאוד שקיבלת אישור יציאה, מצפים לך בארץ.
יולי יואל אדלשטיין: אני יכול לשאול אותך כמה שאלות?
יולי יואל אדלשטיין: כן, מתי אתם באים, בעזרת השם ביולי.
יולי יואל אדלשטיין: אתה כבר יודע מה תעשה בארץ, רוצה לחזור למקצוע שלי, לחזור לחינוך, יופי, ואתם שמחים מאוד.
יולי יואל אדלשטיין: ואיפה תגורו?
יולי יואל אדלשטיין: אני בתמימותי אומר באלון שבות.
יולי יואל אדלשטיין: אז אפשר היה לספור עשר שניות שקט, עשרים שניות שקט.
יולי יואל אדלשטיין: שלושים שניות שקט, ואז בקול חנוק אומרים לי מהצד השני של הקו – אתה יודע שזה מעבר לקו הירוק?
יולי יואל אדלשטיין: זאת הייתה ההיכרות שלי.
יולי יואל אדלשטיין: כמו שציינת, כשהייתי שר הקליטה, אני חשבתי שצריך לדאוג לעולים, לא למקום שבו הם נקלטו, איפה שטוב לעולה, ואם הוא צריך לקבל שרות במקום מסוים, אז שם צריך לקלוט את העולים.
יולי יואל אדלשטיין: הסיפור השני, אולי ממחיש את השינוי שחל, הוא באופן כללי חל, כמה מדברים על ירושלים המאוחדת ביהודה ושומרון והגולן וכל האזורים, כבר עברנו חצי מיליון איש, אני חושב.
יולי יואל אדלשטיין: אבל כדאי לזכור, שלא תמיד זאת הייתה המציאות.
יולי יואל אדלשטיין: ב-91', בעקבות כל מיני כתבות על כך שהעולים מופנים ליהודה ושומרון, אז היה סקנדל גדול, והתקשורת פרסמה שהעלייה בסכנה בגלל יצחק שמיר שמסכן את קיום העלייה, והמשך העלייה עם ההפנייה של העולים לשטחים.
יולי יואל אדלשטיין: אני אמנם התקשיתי להבין איך מפנים, לא ראיתי כאלה אוטובוסים עם סורגים שלשם מוכנסים העולים בכוח בשדה התעופה, ומובלים ונזרקים באמצע איזו גבעה ריקה.
<עודד רביבו: הם חשבו שזה ילדי תימן.
יולי יואל אדלשטיין: למה אני מספר את כל זה – קיבלתי טלפון מקונסול אמריקאי בקונסוליה האמריקאית בירושלים.
יולי יואל אדלשטיין: לא הייתי בפוליטיקה, אבל הייתי פעיל ציבור מה שנקרא למען העלייה והקליטה.
יולי יואל אדלשטיין: אמר לי אותו קונסול, אדוני, אני רוצה להיפגש אתך.
יולי יואל אדלשטיין: נו, בשמחה רבה.
יולי יואל אדלשטיין: נפגשים, אפילו הזמין אותי לארוחת צהריים, דבר שלא היה בנמצא בכיסי ללכת לאכול ארוחת צהריים במסעדה, על חשבון ממשלת ארצות הברית למה לא.
יולי יואל אדלשטיין: הזמין אותי לארוחת צהריים, ואומר לי, אתה יודע אדוני, אני יודע מה עברת וכמה הנושא חשוב לך, האם זה חכם לסכן את כל המשך העלייה בגלל ההתעקשות שלכם להפנות את העולים לשטחים.
יולי יואל אדלשטיין: אני מזכיר לכם 91', אריאל, אדוני, ראש העיר, עם עולה וחצי, וקריית ארבע, בכלל בממדים אחרים.
יולי יואל אדלשטיין: מעלה אדומים, בחלומות.
יולי יואל אדלשטיין: יישובים קהילתיים רובם דתיים.
יולי יואל אדלשטיין: אני חושב על העולים, על המוני העולים שם, אז אני בחוצפתי אומר לאותו קונסול, בטח יש לכם רכב משוריין בקונסוליה, בוא נעלה ביחד.
יולי יואל אדלשטיין: ניסע ביישובים וננסה לאתר את אותם עשרות אלפי עולים שאתה מדבר עליהם שהגיעו לשטחים הכבושים ומסכנים את המשך העלייה.
יולי יואל אדלשטיין: הוא מתחיל לשכנע אותי מחדש, בקיצור, הסיפור כרגע לא חשוב, הוא ניצח בוויכוח, דרך אגב, על נושא אחר הוויכוח, אבל לא על קליטת העלייה.
יולי יואל אדלשטיין: הוא ניצח בוויכוח שנמאס לו מן העקשנות שלי שאין אותם עשרות אלפי עולים בשטחים, אז הוא פתח את התיק ג'יימס בונד שלו, הוציא משם פלט מחשב, אלה שבגיל שלי זוכרים?
יולי יואל אדלשטיין: ומתחיל להראות לי, הוא צודק.
יולי יואל אדלשטיין: קודם כל, היישוב מסודר עשרות אלפי שמות ותעודות זהות, צודק.
יולי יואל אדלשטיין: נווה יעקב, פסגת זאב, תלפיות מזרח, גילה, הכול בשטחים הכבושים.
יולי יואל אדלשטיין: אבל זה לא שייך לסיפור שלנו, זה כבר ויכוח אחר.
יולי יואל אדלשטיין: אבל מה שכן אני חושב שהיום לא היו לי ארגומנטים, לא הייתי יכול להתווכח עם אותו קונסול.
יולי יואל אדלשטיין: ברוך השם, באמת, עשרות אלפי עולים מהווים חלק אינטגרלי של האוכלוסייה ביהודה ושומרון ובבנימין, כבר לא לדבר על ירושלים, ואני חושב שכמו שמשתלבים בכל מקום ברחבי הארץ בכל תחום, אנחנו משתלבים גם באזורים שלנו.
יולי יואל אדלשטיין: אפילו יש פה איזה ראש מועצה שכבר הגיע להיות איש מועצה.
יולי יואל אדלשטיין: אני ניסיתי בזמנו לא רצו אותי.
יולי יואל אדלשטיין: בנימה רצינית יותר, אני חושב, אדוני היושב ראש, שבאמת, אם אנחנו מדברים על מה שקרה לפני 50 שנה, אז צריך לזכור את שתי העובדות האלה.
יולי יואל אדלשטיין: אחד – בלי הניצחון המזהיר ואיחוד ירושלים, והר הבית בידנו - מי ישורנו?
יולי יואל אדלשטיין: - כמה אנשים היו חיים במדינת ישראל אם בכלל.
יולי יואל אדלשטיין: הדבר השני, לצד כל הקשיים שכרגע פורטו בוועדות אחרות של ההתיישבות ביהודה ושומרון, אנחנו ביום חגיגי, לא מדבר היום על כל הדברים הקטנים והקשים.
יולי יואל אדלשטיין: אבל לצד כל המשימות הקשות האלה היישובים והתושבים תמיד הצליחו והשכילו לזכור שיש את התמונה הגדולה.
יולי יואל אדלשטיין: ויש תמונה גדולה של קיבוץ גלויות, והיה משב לציון.
יולי יואל אדלשטיין: עם היחס הזה ועם סבר פנים היפות האלה הצליחו באמת לא להוביל בכוח, אלא להזמין ולחבק, באמת, עשרות אלפי עולים, אני כבר מזמן לא בודק את המספרים ביישובים השונים.
יולי יואל אדלשטיין: בחלק הם כמעט מחצית האוכלוסייה, בחלק במספרים אחרים, אבל אני חושב שצריך לראות את זה לא רק במובן הזה שטוב לעולים, אבל גם כחלק מאיזשהו פרויקט לאומי שמתיישבי ההתיישבות היהודית באותם חלקים מן הארץ ששוחררו ב-67', תרמו את חלקם באופן מאוד משמעותי, מאוד מרשים.
יולי יואל אדלשטיין: לכן מגיע להם יישר כוח גדול על המאמץ הזה.
אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו גם ראש העיר של אריאל, וראש המועצה של אפרת עודד רביבו, ומנכ"ל מועצת יש"ע.
אברהם נגוסה: אנחנו מאוד מודים לכם שהצטרפתם אלינו.
אברהם נגוסה: בבקשה, מנכ"ל מועצת יש"ע, בבקשה.
<עודד רביבו: אני מבקש לברך את היושב-ראש, להגיד ממש תודה על יום החג הזה להתיישבות.
<עודד רביבו: אנחנו נמצאים היום ביום חגיגי, אני מקווה שזה יום שיהפוך למסורת.
<עודד רביבו: אמנם השנה אנחנו מציינים את היובל להתיישבות.
<עודד רביבו: כפי שסיפרת, גם 30 שנה לעלייתך לארץ, אבל מבחינתנו זה יום חג, יום חג שכנסת ישראל מציינת את זה.
<עודד רביבו: חמש ועדות מתכנסות היום.
<עודד רביבו: תודה רבה, ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת נגוסה, על הוועדה הכול כך משמעותית, על קליטת העלייה.
<עודד רביבו: נמצאים פה נציגים של קליטה, של אנשים שעלו ארצה, סיפרו את סיפורם גם מאתיופיה, גם מרוסיה, גם מארצות הברית, גם מבני המנשה, ומכל העולם.
<עודד רביבו: עולים שמגיעים, אנחנו שמחים לקלוט אותם.
<עודד רביבו: דיברת על ראש המועצה, יש לנו ראש מועצה מהבודדים בארץ, ישנם שניים או שלושה כאלה ראשי רשויות שהם עולים, הם מרוסיה בוודאי, ובכלל, וזה תעודת כבוד להתיישבות שיש ראש מועצה שכזה.
<עודד רביבו: אנחנו פה מודים גם לוועדה, גם ליושב-ראש הכנסת על היום החגיגי כולו, בתקווה שיהפוך למסורת מעכשיו.
<עודד רביבו: תודה.
אברהם נגוסה: יש סרטון קצר, מאוד חשוב לנו, אדוני יושב-ראש הכנסת שתראה אותו איתנו.
<שי אלון: סרטון קצר, שווה שתראה.
<שי אלון: לנו מאוד שיושב-ראש הכנסת, היקר שלנו, שהוביל אותו לקוטג', ולא לכותל, זה היה משפט שנחרת, נאום מבריק.
<שי אלון: לא רק נאום, זו אמירה, זה הרבה משמעות.
<שי אלון: יש לנו כבוד גדול שיושב-ראש הכנסת נמצא אתנו.
<שי אלון: ואם עדיין יוכל להיות אתנו בשתי הדקות האלה, לראות את הסרט כסיכום, אנחנו מאוד מודה.
<שי אלון: אני רוצה לציין, שנמצא אתנו ראש המועצה של קרני שומרון שיושב פה לצדי.
<יגאל להב: אותה משפחתיות שהשלימה את הקליטה שלי, יושב-ראש הכנסת באלון שבות, היא קיימת גם היום.
<יגאל להב: אנחנו הרי רואים את תופעת ההתבוללות בכל העולם בצורה פשוט מטורפת.
<יגאל להב: הערכה מדברת בין שלושה לארבעה מיליון יהודים שהולכים ונעלמים לנו מן המפה של היהדות בעולם.
<יגאל להב: כן צריך לבוא ולחשוב איך הפעילות היום בכל יו"ש, שיודעות לפתוח את הדלתות שלהן ולחבק בחום כל עולה שמגיע.
<יגאל להב: אנחנו עושים איזשהו מבצע כזה גדול שמחזק את הזהות היהודית בחו"ל, ויודע להביא אותם חזרה אלינו כמקום שיכול לשמש להם בית שלם.
אברהם נגוסה: (הקרנת סרטון) אנחנו לקראת סיום, נאפשר לראש העיר של אריאל.
<אליהו שבירו: תודה, אדוני היושב ראש, אין ספק שהיום זה יום חג – 50 שנה לשחרור ירושלים, 50 שנה – לשחרור יהודה ושומרון.
<אליהו שבירו: זה גם יום חג לעולים, כי אני יכול לציין אצלנו באריאל, יושב-ראש הכנסת דיבר על כך, שבשנת 91' כמעט ולא היו עולים, אבל לאחר מכן, העולים הגיעו לסדר גודל של 50% מהתושבים באריאל.