GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלכס קושניר: תראי לי עוד משרד שמאכלס בחצי שנה 1,000 דירות.
אלכס קושניר: נותן אלף פתרונות דיור.
אלכס קושניר: תראו לי עוד משרד אחד כזה.
טלי פלוסקוב: יישר כח וברכות, אבל לא על זה אנחנו מדברים.
אלכס קושניר: דבר אחרון, בנושא של הפנסיות מרוסיה, גם השרה סופה לנדבר עכשיו נכחה בטקס החתימה.
אלכס קושניר: צריך להבין שמדובר בעשרות אלפי אנשים שיטענו לזכאות לקבלת הפנסיות.
אלכס קושניר: אנחנו נמצאים בדיונים מקצועיים יחד עם הביטוח הלאומי והמשרד שלנו, בהוראתה של השרה, יירתם ויסייע לכל העולים על מנת לסייע להם במילוי טפסים ובכל מה שצריך, על מנת שיוכלו להגיש את הטפסים לביטוח הלאומי, והביטוח הלאומי יטפל כבר מול הרוסים.
אלכס קושניר: לסיכום, משרד העליה והקליטה עושה כל מה שהוא יכול בהובלתה של השרה על מנת לעשות שני דברים: פעם אחת, להגדיל את מלאי הדירות הציבוריות ולתת כמה שיותר פתרונות דיור לאותם קשישים שעומדים אצלנו בתור לדיור הציבורי, ומצד שני אנחנו משתדלים להגדיל כל הזמן את ההכנסה הפניה של אלה שעוד לא קיבלו את הפתרון.
אלכס קושניר: אנחנו עושים את המקסימום, אנחנו נשמח לכל סיוע, גם מחברי הכנסת וגם ממשרד האוצר, יש לנו את היכולת להפעיל את זה, אבל יש לנו מגבלות תקציביות, וזה לא שאנחנו משלימים עם זה, לא.
אלכס קושניר: השרה שולחת מכתבים ומעלה דברים בישיבות הממשלה, ונמצאת בדיונים גם עם ראש הממשלה וגם עם שר האוצר בנושא הזה, ואנחנו מאוד מקווים שגם הועדה הזאת וגם עצם ציון היום הזה, יוכל לדחוף את הנושא הזה קדימה כדי לאפשר לנו להפעיל פתרונות ולהגדיל אותם.
אלכס קושניר: תודה.
טלי פלוסקוב: אדוני אני חייבת.
אברהם נגוסה: רק רגע - - -
טלי פלוסקוב: לא, אני חייבת דקה.
טלי פלוסקוב: כי המנכ"ל אמר שהוא סיכם, אבל הסיכום שלו לא כל כך מקובל עלי, אז אני רוצה שתי שאלות בבקשה ברשותך.
טלי פלוסקוב: אחת- אדוני המנכ"ל, השרה הבטיחה שבוועדה הרפואית יהיה נציג ציבור.
טלי פלוסקוב: האם זה מתקיים?
אלכס קושניר: היה נציג ציבור.
טלי פלוסקוב: מה זאת אומרת "היה"?
אלכס קושניר: לא הייתה היענות גדולה מדי לנושא הזה, אבל יש נציג ציבור.
טלי פלוסקוב: יש נציג ציבור בוועדה?
אלכס קושניר: מופיע.
טלי פלוסקוב: שתיים, אני רוצה להזמין אותך לצאת יחד איתי למקבץ דיור של משרד הקליטה, לא חשוב לאיזה מקבץ דיור.
אלכס קושניר: מקבץ דיור יש רק של משרד הקליטה.
טלי פלוסקוב: בסדר, לא חשוב.
טלי פלוסקוב: להראות לך כמה קשישים חיים כבר במקבצי דיור, יש להם 9.5 שעות סיעוד והם כן מתקיימים בכבוד במקום הזה.
אלכס קושניר: יופי, זה מה שאני אומר.
טלי פלוסקוב: אבל אתה לא מוכן לקבל בנאדם שלא יודע, הבנאדם הזה לא יודע לצאת לעשות בעצמו קניות.
אלכס קושניר: תקשיבי.
טלי פלוסקוב: לא, אם הבנאדם צריך מיטה ולשכב במיטה, אני מסכימה איתך.
טלי פלוסקוב: זה באמת מקום לא מתאים.
טלי פלוסקוב: אבל יש הרבה אנשים שהם כן, זה יכול להציל את חייהם כשהם חיים בחברה, כשיש להם עם מי לדבר.
טלי פלוסקוב: אתה זורק אותם החוצה.
טלי פלוסקוב: האנשים האלה, הדרך היחידה זה ללכת לבית אבות.
טלי פלוסקוב: אגב, אני רוצה להגיד לך אדוני המנכ"ל, אני מצאתי דיון באותה ועדה, שבראשות הוועדה עמדה השרה של היום, חברת הכנסת סופה לנדבר דאז.
טלי פלוסקוב: וזה בדיוק אותו דיון.
טלי פלוסקוב: והיא ביקשה, היא בתור יושבת ראש ועדה, אמרה את אותם הדברים שאני אומרת לכם עכשיו.
טלי פלוסקוב: אותם הדברים.
טלי פלוסקוב: למה אנחנו זורקים את האנשים האלה, הייתי אומרת לאן, אבל אני לא רוצה.
אלכס קושניר: אז אני אענה לך.
אלכס קושניר: אף אחד לא זורק אף אחד.
אלכס קושניר: ולא את ולא אני, לא נקבע מה זה לנהל משק בית עצמאי.
אלכס קושניר: יש רופאים שזה מקצועם.
אלכס קושניר: ואני אומר לך שמי שמקבל תשע שעות סיעוד והרופא ממליץ שהאדם הזה יכול לנהל משק בית עצמאי, הוא ייכנס ויקבל את הפתרון, במידה והתור שלו יגיע.
אלכס קושניר: לכן לבוא ולהגיד, לזרוק את האנשים לרחוב, זה לא נכון.
אלכס קושניר: הדבר האחרון שאנחנו עושים זה זורקים את האנשים לרחוב.
אלכס קושניר: בדיוק להיפך.
אברהם נגוסה: בואו נשמע את הנציגים.
אברהם נגוסה: דוקטור אברהם צ'רנופולסקי, מחזית הכבוד.
<אברהם צ'רנופולסקי: תודה.
<אברהם צ'רנופולסקי: זה לא פעם ראשונה שאנחנו דנים בנושא של הפנסיות לעולים שעלו ארצה בגילאים 45 פלוס.
<אברהם צ'רנופולסקי: לפחות חמש שנים אנחנו דורשים לפתור את הבעיה.
<אברהם צ'רנופולסקי: ופונים אלינו אנשים שעבדו פה 15, 20 שנה ולא צברו פנסיה די ראויה.
<אברהם צ'רנופולסקי: ועדיין פונים אלינו מאות ומאות גמלאים עולים, ומתלוננים שהרפורמה הפנסיונית לא מאפשרת להם לשפר את מצבם.
<אברהם צ'רנופולסקי: אז האם קיים פתרון?
<אברהם צ'רנופולסקי: לדעתנו קיים.
<אברהם צ'רנופולסקי: יש המלצות של הועדה הבין משרדית שבראשה היה השר זאב אלקין, שכבר אמרנו את זה, ויש הצעות של ארגונים ציבוריים, כולל הצעות של חזית הכבוד, יש הצעות של חברת הכנסת טלי פלוסקוב, וצריך ל- - - המלצות האלה, ולדון בנושא עוד פעם.
<אברהם צ'רנופולסקי: ובגדול, מה שאמרה חברת הכנסת טלי פלוסקוב, המדינה זקוקה לתכנית מדינית בנושא הזקנה.
<אברהם צ'רנופולסקי: זה חשוב מאוד לקבל - - - ולגבי מקבצי דיור והוסטלים, צריך להבין דבר אחד.
<אברהם צ'רנופולסקי: מי מקבל דירות במקבצי דיור?
<אברהם צ'רנופולסקי: קשישים.
<אברהם צ'רנופולסקי: הרוב מהם חולים, הם זקוקים לעזרה, אז אי אפשר שיהיה מצב שמצד אחד במקבצי דיור והוסטלים גרים אנשים שהם מקבלים סיוע מה- - - ומצד שני, לא מאפשרים לגור באותם מקבצי הדיור וההוסטלים לאנשים שהם גם זקוקים לעזרה.
אברהם נגוסה: השאלה, הם ידועים לך מקרים שהם מקבלים חוק סיעוד של 9 שעות או יותר, או פחות, לא משנה, שהם מקבלםי חוק סיעוד, והרופא הגדיר אותם כמי שיכול לנהל את משק הבית, למרות שהם מקבלים חוק סיעוד והוציאו אותם מהתור.
אברהם נגוסה: האם ידועים לך מקרים כאלה?
<אברהם צ'רנופולסקי: לא ידוע לי.
טלי פלוסקוב: יש פה מישהי.
טלי פלוסקוב: הגברת הזאת, אדוני, אפשר לתת לה זכות דיור?
אברהם נגוסה: אחריו, אני רוצה שהוא יסיים קודם.
<אברהם צ'רנופולסקי: סיימתי כבר.
אברהם נגוסה: הגברת בבקשה, תציגי את שמך לפרוטוקול.
<אליזבט שיסטר: עכשיו אני שומעת מאדון קושניר, לא אמת לגמרי מה שהוא סיפר פה.
אברהם נגוסה: איפה הוא, אני רוצה שהוא ישמע.
אברהם נגוסה: את יכולה לקרוא לו? זה חשוב לנו.
<אליזבט שיסטר: אנחנו עמדנו בתור 20 שנים בתור של משרד הקליטה - - -
טלי פלוסקוב: אליזבט רגע.
טלי פלוסקוב: ברשותך ברוסית.
טלי פלוסקוב: (מדברת ברוסית)
אברהם נגוסה: הנה המנכ"ל.
אברהם נגוסה: אתה קודם אמרת, אני התבססתי מדבריך ושאלתי שאלה, כי אמרת שאם למרות ש אדם קשיש או קשישה מקבלים חוק סיעוד, תשע שעות או יותר או פחות, והרופא קובע שהוא יכול לנהל את משק הבית.
אלכס קושניר: נכון.
אלכס קושניר: אם הרופא ממליץ.
אברהם נגוסה: אז האם יש מי שיש לו את ההגדרה הזאת והוא לא מתקדם בתור.
אברהם נגוסה: יש לנו גברת שמסבירה.
אלכס קושניר: תפרידו.
אלכס קושניר: התור מתקדם לפי הקריטריונים שהוגדרו בתור.
אלכס קושניר: זה לא קשור למצב הבריאותי של האדם.
אלכס קושניר: ברגע שמגיע תורו של האדם, מצבו הבריאותי נבחן.
אלכס קושניר: אם הוא יכול לנהל משק בית עצמאי הוא נכנס.
אלכס קושניר: אם לא, אז לא.
אלכס קושניר: אבל זה לא קשור להתקדמות בתור.
אברהם נגוסה: ברור לי.
אברהם נגוסה: גברת אליזבת בבקשה.
<אליזבט שיסטר: שלום אדון קושניר.
אלכס קושניר: שלום.
<אליזבט שיסטר: אני רוצה לספר מה קרה איתנו.
<אליזבט שיסטר: אמא שלי - - - אנחנו עמדנו בתור במשך 20 שנה.
<אליזבט שיסטר: בשנת 2014 הבאתי מסמכים רפואיים, עוד פעם, מסמכים רפואיים.
<אליזבט שיסטר: איפה היה כתוב שאמא שלי עצמאית ואני דווקא גם עצמאית.
<אליזבט שיסטר: הלכו לוועדת החריגים לקראת הדבר הזה, שלחו אותי להסתכל על דירה ריקה ברחוב - - - במקבצי דיור, בקומה רביעית מספר 422.
<אליזבט שיסטר: הלכתי, הסתכלתי, הסכמתי ואני הייתי מזמינה לחתום חוזה.
<אליזבט שיסטר: בערך שבוע אני כבר ידעתי שהדירה לא אצלי.
אלכס קושניר: באיזו עיר?
<אליזבט שיסטר: בראשון לציון.
<אליזבט שיסטר: אני באתי לגברת רבנקה לשאול מה קרה.
<אליזבט שיסטר: היא אמרה לי שאמא שלי לא יכולה לגור במקבצי דיור, למה?
<אליזבט שיסטר: בגלל בריאותה.
<אליזבט שיסטר: הרופא כתב שאמא עצמאית, אני גם עצמאית.
<אליזבט שיסטר: למה אתם עשיתם את זה?
<אליזבט שיסטר: איפה היה כתוב שאמא שלי לא יכולה להסתדר לבד?
<אליזבט שיסטר: אתם החלפתם במחשב סטטוס של אמא שלי.
טלי פלוסקוב: ולא היו שהוציאו פה במקרה הזה לא את המטפלת, לא שלה ולא של אמא.
אלכס קושניר: אנחנו מקבלים עכשיו עדכון.
אלכס קושניר: היה משפט בנושא הזה ועכשיו אנחנו בודקים.
טלי פלוסקוב: בנושא ספציפי של המשפחה?
אלכס קושניר: ספציפית של המשפחה הזאת, כן.
טלי פלוסקוב: אתם הגשתם עתירה?
<אליזבט שיסטר: כן.
<אליזבט שיסטר: אני התלוננתי.
טלי פלוסקוב: הגשת עתירה לבית המשפט?
אלכס קושניר: אנחנו בודקים עכשיו עם היועצת המשפטית שלנו.
<אליזבט שיסטר: אני רוצה רק להגיד דבר הזה - - -
<קריאה: לא ענית לשאלה.
אלכס קושניר: אני לא יכול לענות על מקרה פרטי.
טלי פלוסקוב: רגע, הם מחכים לתשובה מהיועצת המשפטית, נקבל תשובה.
<אליזבט שיסטר: במדינת ישראל יש רק שני משרדים שיכולים לתת לבנאדם סטטוס סיעודי.
<אליזבט שיסטר: זה משרד הבריאות וביטוח לאומי.
<אליזבט שיסטר: זה משהו אחר.
<אליזבט שיסטר: רק ככה.
<אליזבט שיסטר: אין זכות למשרד הקליטה לעשות מאדם שרופא שיודע הבנאדם הזה, יותר מעשרים שנים, סטטוס אחר לגמרי.
טלי פלוסקוב: מה שהיא אומרת שהרופא שמטפל, כותב חוות דעת אחת, רופא המשפחה, ואחר כך - - -
<קריאה: רופא משפחה לא מחליט.
<קריאה: יש רופא בוועדה.
אלכס קושניר: אני לא רוצה להתייחס - - -
טלי פלוסקוב: איזה רופא יש בוועדה?
<קריאה: בוועדה יש רופא.
טלי פלוסקוב: איזה רופא, מה המקצוע שלו, רופא גריאטרי?
אברהם נגוסה: רגע, למיטב ידיעתי, אני גם הייתי עובד סוציאלי, כמיטב ידיעתי אני לא יודע אם עכשיו יש שינוי, מה שאתה מתכוון, הוועדה, זה בדרך כלל לנכות.
טלי פלוסקוב: אז זה לא, אתה רואה?
טלי פלוסקוב: יש וועדה כדי כן להכניס לבנאדם - - -
אברהם נגוסה: לחוק הסיעוד רופא המשפחה גם קובע.
<אליזבט שיסטר: ועדת חריגים תמיד - - -
טלי פלוסקוב: מה שהגברת אומרת שחוות הדעת של הרופאה שלה לא שווה בכלל כי יש רופא אחר שפתאום עכשיו החליט לבדוק מה מצבה.
אברהם נגוסה: לצורך זכאות.
<אולגה דדון: אני אתייחס לנושא של הרופאים.
<אולגה דדון: קיימים שני סוגים של ועדות במשרד הקליטה, ועדות מחוזיות וועדות חריגים.
<אולגה דדון: ועדות מחוזיות - - -
אברהם נגוסה: רגע, את נציגת משרד הקליטה?
אברהם נגוסה: יש רופאים?
אברהם נגוסה: לא למסמס את הדברים.
אברהם נגוסה: הוא טען לטענה שלה, אתה טענת בגלל רופא המשפחה שלה, זה שקבע שהיא עצמאית, לא התקבל - - -
<קריאה: מה פתאום.
<קריאה: אתה שומע מה אני טענתי?
<קריאה: אני טענתי שבוועדה יש רופא שקובע.
אברהם נגוסה: תשמע.
אברהם נגוסה: אני ראיתי אותך מהתחלה, אתה מבהיר את המסר ואתה אומר שהיא אומרת שהרופא קבע שהיא עצמאית, אתה אומר שזה הרופא משפחה שלה.
<קריאה: זה מה שניסיתי להסביר לך.
אברהם נגוסה: אני אתן לך להסביר.
אברהם נגוסה: אבל זה מה שאני שמעתי.
אלכס קושניר: שניה.
אלכס קושניר: אדוני היושב ראש, דיברתי עכשיו עם היועצת המשפטית של המשרד.
אלכס קושניר: מתנהל תיק בבית המשפט על המקרה הספציפי של המשפחה, ולכן אני מבקש לא להתייחס לנושא הזה, בגלל שמתנהל תיק בבית משפט.
אלכס קושניר: ברגע שבית המשפט יגזור את דינו, אנחנו נוכל לדון ולהסביר.
טלי פלוסקוב: אנחנו לא יכולים - - - אבל אני באמת לא מבקשת תשובה לגבי הגברת.
אלכס קושניר: אז לגבי הרופאים, אני אבקש מאולגה שתענה.
<אליזבט שיסטר: אדון קושניר, אני רוצה רק לשאול שאלה אחת.
<אליזבט שיסטר: איפה הפרוטוקולים הרפואיים?
<אליזבט שיסטר: אתם חייבים לתת, אם אתם כותבים שאתם זורקים בני אדם מרשימת הממתינים לדיור ציבורי, אתם חייבים לתת פרוטוקולים - - -
אלכס קושניר: אני מבקש את כל הטענות שלך להעלות לבית המשפט.
אברהם נגוסה: אני רוצה שתסבירי לנו מי קובע בעניין של חוק הסיעוד, מי זכאי לכמה שעות, עצמאי, לא עצמאי.
<אולגה דדון: במשרד הקליטה ישנן שתי ועדות.
<אולגה דדון: ועדה מחוזית וועדת חריגים.
<אולגה דדון: הועדה המחוזית בוחנת את הזכאות של הפונה על פי נהלי המשרד.
<אולגה דדון: כל מי שלא עונה על הנוהל או מבקש דברים מעבר, כמו קידום בתור הממתינים, מוגש לוועדת חריגים.
<אולגה דדון: בשתי הועדות ישנם רופאים, חיצוניים לחלוטין, לא עובדי משרד הקליטה, שניגשים, פעם בכמה זמן המשרד מפרסם פניה חיצונית, קול קורא, ורופאים ניגשים, עוברים מיון מסוים של הלשכה המשפטית, דברים שנהוג לבדוק בתהליך המיון, ונכנסים למאגר הרופאים של המשרד.
<אולגה דדון: ישנם רופאים בפרישה ארצית, כל ועדה יכולה לפנות לכל רופא מתוך המאגר.
<אולגה דדון: הרופאים הם חיצוניים, אובייקטיביים לחלוטין, אין לנו שום קשר.
אברהם נגוסה: זה אומר שלא משנה מה רופא המשפחה של הקשיש כתב, לא משנה מה הוא כותב, מי שקובע זה הרופא שנמצא בתוך הועדה.
<אולגה דדון: הרופא לא רואה את הפונה.
<אולגה דדון: הרופא בוועדה מקבל מסמכים.
<אולגה דדון: מהעולה.
<אולגה דדון: מהעולה עצמו.
<אולגה דדון: מהפונה.
<אולגה דדון: כל פונה מתבקש להגיע לרופא שלו ולהביא מסמכים רפואיים מהרופא שלו, פלוס טופס תפקודי.
<אולגה דדון: בטופס התפקודי יש סעיפים שאומרים איך האדם מתנהג ביום יום שלו.
טלי פלוסקוב: מי ממלא את הטופס התפקודי?
<אולגה דדון: קופת חולים.
<אולגה דדון: אחות בקופת חולים או רופא בקופת חולים.
<אולגה דדון: מי שמכיר ומטפל בפונה.
<אולגה דדון: או רופא משפחה, מישהו שמכיר את העולה ומטפל בו ומנהל את התיק הרפואי.
<קריאה: וגם הוא אומר שהמטופל צלול וזכאי לדיור ויכול להתנהל לבד.
טלי פלוסקוב: אם הטופס הזה מאושר.
<אולגה דדון: סליחה, אני התבקשתי להציג תהליך, אני מציגה פה תהליך.
<אולגה דדון: בנוסף לטופס התפקודי יש טופס רפואי שהרופא מוציא מהמחשב, היום הכל ממוחשב, אבחנות ותרופות.
<אולגה דדון: כל האבחנות הרפואיות, כל ההיסטוריה הרפואית שיש לאותו בנאדם, והתרופות שהוא מקבל.
<אולגה דדון: הרופא בועדה מסתכל ועושה הצלבה של הטופס התפקודי, של האבחנות והתרופות.
<אולגה דדון: הרופא מספיק מנוסה בשביל לדעת מה האבחנות והתרופות והטופס התפקודי יכולים לקבוע בנוסף לחוק סיעוד של הביטוח הלאומי.
<אולגה דדון: אנחנו כן מסתכלים אם יש חוק סיעוד או אין חוק סיעוד, אבל אם בנאדם קיבל תשע שעות, עשר שעות, אבל לפי האבחנות הרפואיות, ולפי הטופס טיפולים ולפי התרופות שהאדם מקבל, אין שום מניעה ואין שום בעיה בניהול משק בית עצמאי.
<אולגה דדון: אנחנו בהחלט מאשרים.
<אולגה דדון: בלי שום בעיה.
<אולגה דדון: אני לא אומרת היה או לא היה, אני אומרת, למשל בטופס תפקודי רשום שאדם עצמאי אבל באישור הרפואי כתוב דימנציה, סתם לדוגמה, ברור שדבר כזה לא יקבל אישור.
<אולגה דדון: זאת העבודה שלנו.
טלי פלוסקוב: הנה, עכשיו נתת דוגמה בעצם למחלה שהיא פוסלת את האפשרות להכנס.
טלי פלוסקוב: יש עוד מידע שאפשר לקבל, איזה מחלות או איזה מצבים - - -
<אולגה דדון: המחלה שמגבילה את הבנאדם בתפקוד היום יומי ולא מאפשרת לנהל משק בית עצמאי.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שהדבר הזה, מסוגל לנהל את הבית או לא מסוגל, זה דבר מאוד יחסי.
<אולגה דדון: יש רופא חיצוני שזה התפקיד שלו.
<אולגה דדון: בשביל זה הוא שם.
אלכס קושניר: אני חושב שהדיון הזה לא יכול להתנהל בועדה בכנסת.
אלכס קושניר: אני אסביר לך, כי אין פה, עד כמה שאני יודע, שום איש מקצוע.
אלכס קושניר: אין פה רופאים.
אלכס קושניר: יש פה רופאים?
טלי פלוסקוב: אבל אנחנו לא נכנסים גם לעומק - - -
אלכס קושניר: אבל את מבקשת לקבל עכשיו - - -
<קריאה: יש פה עוד מקרה.
אלכס קושניר: רגע, לפני שנדבר על הפרט, בואו נדבר על הכלל.
אלכס קושניר: אנחנו נכנסים פה לסוגים של מחלות ולכל מיני דברים כאלה.
אלכס קושניר: אני חושב שלאף אחד אין פה סמכות לעשות את זה.
אלכס קושניר: יש תהליך שהוא מאוד מובנה, שהוא מאוד שקוף והוא מאוד מאוד ברור.
אלכס קושניר: אנחנו מסתמכים על אנשי המקצוע.
אלכס קושניר: אנשי המקצוע האלה הם אינם עובדי המשרד, והם לא רואים את האנשים עצמם, הם מסתמכים אך ורק על המידע שהם מקבלים מקופת החולים ומהעולה עצמו.
אברהם נגוסה: מאיפה האנשים האלה?
אלכס קושניר: האנשים האלה נבחרו ממאגר, והם מוזמנים לוועדות.
אלכס קושניר: הם באים לוועדות, עושים את העבודה והולכים.
אלכס קושניר: זה הכל.
אלכס קושניר: התהליך הוא מאוד שקוף ומאוד מאוד ברור.
אלכס קושניר: וגם התשובות שאנחנו נותנים הן מאוד מאוד ברורות.
אלכס קושניר: צריך להבין, אנחנו מאכלסים בקצב של 2,000, 2,000 פלוס דירות בשנה ולפעמים יש מקרים של אי הסכמות, אז יש לנו ועדות חריגים, יש מקרים שמגיעים לבית המשפט ואז המקרים האלה נידונים בבית המשפט, זה קורה.
אלכס קושניר: אבל בגדול התהליך הוא ברור, פשוט ושקוף.
<קריאה: זה לא שקוף.
אלכס קושניר: רצית להגיד משהו.
<קריאה: אם הוא יתן לי זכות דיבור אני אגיד.
אברהם נגוסה: אלכסנדר קלנטרסקי בבקשה.
<אלכסנדר קלנטרסקי: תודה.
<אלכסנדר קלנטרסקי: שלום אדוני יושב הראש הועדה, הגברת טלי פלוסקוב ושלום לכולם.
<אלכסנדר קלנטרסקי: שמי אלכסנדר קלנטרסקי, אני יושב הראש ברית - - - אסון צ'רנוביל.
<אלכסנדר קלנטרסקי: אני רציתי לומר לא במקרה, יש קבוצה בתור של משרד הקליטה, אזרחים ותיקים שמקבלים השלמת הכנסה עם תוספת סוציאלית, שגרים בשכר דירה.
<אלכסנדר קלנטרסקי: הקבוצה הזאת, אני לא יודע כמה אנשים, אבל צריך בשביל הקבוצה הזאת, סופה לנדבר אמרה שצריך 27,000 יחידות, מר - - - מנהל המחלקה של דיור ציבורי, אמר בדיון האחרון שצריך 50,000 יחידות.
<אלכסנדר קלנטרסקי: קיבלנו רשימה כמה צריך לכל עיר, כמה יחידות של דיור ציבורי.
<אלכסנדר קלנטרסקי: אבל עד עכשיו סופה לנדבר עכשיו עובדת בקדנציה השלישית.
<אלכסנדר קלנטרסקי: עד עכשיו במשרד הקליטה יש תור, אבל אין הצעת תכנית לבניית דיור ציבורי.
<אלכסנדר קלנטרסקי: למה?
<אלכסנדר קלנטרסקי: אני שלוש פעמים שלחתי, לפני שהיית מנכ"ל המשרד, שלחתי שאפשר לבנות דיור ציבורי בלי כסף מתקציב ממשלתי.
<אלכסנדר קלנטרסקי: אבל לא קיבלתי תשובה.
<אלכסנדר קלנטרסקי: אני לא מבין למה.
<אלכסנדר קלנטרסקי: טלי, אני שלחתי גם לך.
<אלכסנדר קלנטרסקי: אני רוצה לדעת מתי תהיה תכנית לתור של משרד הקליטה.
<אלכסנדר קלנטרסקי: לעניין מקבצי הדיור, במקבצי הדיור משרד הקליטה משלם כסף למטר מרובע, כפול 3 ממה שעולה מטר מרובע בשכר דירה בשוק השכירות.
<אלכסנדר קלנטרסקי: אני גם לא יודע.
<אלכסנדר קלנטרסקי: (מדבר ברוסית) עכשיו יש סכום שכסף ששמרו, 20 מיליארד שקל.
אלכס קושניר: לא הבנתי מה אמרת.
אלכס קושניר: תגיד את זה שוב.
<אלכסנדר קלנטרסקי: כסף ששילמו עד עכשיו על מקבצי הדיור, 20 מיליארד שקלים.
טלי פלוסקוב: אני אנסה לתרגם, כי הוא אמר משפט ברוסית.
טלי פלוסקוב: הוא אמר שהמדינה משלמת עבור הדיור במקבצי הדיור הרבה יותר מאשר שזה עולה בשוק הפרטי.
טלי פלוסקוב: הוא אמר שצריך לעשות חקירה, והוא טוען שיותר מ-20 מיליארד שקל, המדינה שילמה עבור - - -
אלכס קושניר: משנת 1996, שולם למקבצי דיור.
<אלכסנדר קלנטרסקי: אבל אני שלחתי מכתב שלוש פעמים למשרד הקליטה, כל הדירות שצריך לבנות, עולה 7 מיליארד שקלים.
<אלכסנדר קלנטרסקי: (מדברים ברוסית) זו קבוצה שכולם חיים במצב קשה מאוד, כל תוספת הכסף שהם מקבלים זה המחיר לשכר הדירה.
<אלכסנדר קלנטרסקי: ואני רוצה לקבל תשובה, מתי יהיה הצעת תכנית לבנית דירות ציבור ומה יהיה עם המחיר במקבצי הדיור.
<אלכסנדר קלנטרסקי: מתי יהיה שווה למחיר השוק.
אלכס קושניר: אני אנסה להתייחס.
אברהם נגוסה: יש אנשים שרוצים להגיב.
אברהם נגוסה: רומן קליידרמן בבקשה מקבוצת הפייסבוק.
<רומן קליידרמן: מה שאני רוצה להגיד זה חשוב מאוד.
<רומן קליידרמן: אני חושב שאתה לא מבין את הרוסית, אני יכול אולי לדבר ברוסית?
אברהם נגוסה: אתה יכול לתרגם, אפשר לתרגם.
טלי פלוסקוב: אני אתרגם את זה.
טלי פלוסקוב: זה לפרוטוקול.
אברהם נגוסה: אם יש לך בעיה בעברית זכותך לדבר בשפתך, חברת הכנסת טלי פלוסקוב יכולה לתרגם.
<רומן ליידרמן: מה שאני רוצה להגיד, אני עבדתי פה בארץ 25 שנים, זה היה הכל בסדר בעבודה שלי, קיבלתי כספים טובים.
טלי פלוסקוב: משכורת.
<רומן ליידרמן: לא, משכורת לא.
<רומן ליידרמן: כי המשכורת הייתה נמוכה מאוד.
טלי פלוסקוב: אז מה זה "כספים טובים".
<רומן ליידרמן: אני קיבלתי תוספות.
<רומן ליידרמן: כי זה חשוב מאוד, שהפנסיה היא הולכת - - -
טלי פלוסקוב: המשכורת הייתה טובה אבל הבסיס היה נמוך.
<רומן ליידרמן: היה נמוך מאוד.
<רומן ליידרמן: והיה לי אוטו כשהייתי בעבודה, כשיצאתי לפנסיה פתאום ראיתי שזה, 700 שקל ל-25 שנה פנסיה.
<רומן ליידרמן: כי זה בעיה.
<רומן ליידרמן: אבל זה לא אני לבד, מה שאני חושב שכמוני יש 35,000 אנשים.
<רומן ליידרמן: אני לא בטוח אבל ממה שאני יודע.
<רומן ליידרמן: מה שאמרה לי קסניה סבטלובה, בשנת 2009 ראש הממשלה נתניהו אמר לי שזה יהיה, ויש בעיה, אנחנו אשמים, שצריך לסדר.
<רומן ליידרמן: אני קיבלתי 31 שקל תוספת לקצבת הזקנה.
<רומן ליידרמן: זה לסדר?
<רומן ליידרמן: זה בושה.
<רומן ליידרמן: זה בושה למדינת ישראל שאפשר לתת לבנאדם תוספת של 31 שקל.
<רומן ליידרמן: מה שאני חושב, על הכנסת צריך לכתוב באותיות גדולות בכניסה, שישראל זו מדינה של עולים חדשים ובשביל עולים חדשים.
<רומן ליידרמן: צריך לחשוב, תראה מה שקורה עכשיו.
<רומן ליידרמן: באים עולים חדשים, יפה, הוא מקבל מיד את סל הקליטה, בסדר.
<רומן ליידרמן: מהתחלה יש לו כסף.
<רומן ליידרמן: אבל אין לו בטחון לפנסיה.
<רומן ליידרמן: אין שום מנגנון הגנה.
<רומן ליידרמן: יש מנגנון מ-2008 אבל בכלל זה לא מספיק.
<רומן ליידרמן: אין לו הגנה.
<רומן ליידרמן: יש פוטנציאל גדול מחו"ל, אפשר לבוא לפה.
<רומן ליידרמן: אבל הם יודעים שמהתחלה מקבלים כסף, אבל בעתיד, זהו, הכל סגור.
<רומן ליידרמן: הוא לא בטוח שהוא יצא לפנסיה והוא יכול בפנסיה הזאת לחיות.
<רומן ליידרמן: הוא צריך להיות בטוח שהוא בא לפה לארץ, צריך להיות מנגנון רק בשביל עולים חדשים.
<רומן ליידרמן: זה מה שרציתי להגיד פה, ואמרו לי "תראה, אל תגיד בכלל שזה עולים חדשים, כי זה אסור, יש בג"צ", למה אי אפשר?
<רומן ליידרמן: עוד פעם אני חוזר, זו מדינת עולים חדשים.
<רומן ליידרמן: צריך להיות חוק לעולים חדשים, שאם הוא יעבור, בפנסיה הוא יקבל מה שצריך.
<רומן ליידרמן: ומה שאני רוצה להגיד עוד פעם, כי זה חשוב מאוד, אי אפשר להוסיף את קצבת הזקנה.
<רומן ליידרמן: זה אסור, זה פיצוי למה שמקבלים, זה צריך להשאיר ככה, צריך לא לגעת בקצבת הזקנה.
<רומן ליידרמן: צריך שורה אחרת, זה מה שקשור לעולים חדשים.
<רומן ליידרמן: זהו, אחר כך יהיה הכל במקום.
<רומן ליידרמן: כי זה סגור.
טלי פלוסקוב: אני רק רוצה משפט אחד, מה שאמר עכשיו אדון ליידרמן.
טלי פלוסקוב: נכון שרוב האנשים שנפגעו מחוסר חקיקה בנושא של פנסיה עד 2008 זה עולים חדשים.
טלי פלוסקוב: אבל, ואני אומרת את זה אבל, כי עוד פעם, אני עובדת בועדה שלא מטפלת רק בעולם.
טלי פלוסקוב: גם אזרחי מדינת ישראל הוותיקים באותו מצב.
טלי פלוסקוב: עד 2008 רק מי שעובד במשרדי המדינה הם היו אלה שהיה להם פנסיה.
טלי פלוסקוב: אבל אלה שעבדו בחנות, אלה שעבדו במפעל, אנשים שהיו מקבלים משכורות לא גבוהות, גם להם לא הייתה פנסיה.
טלי פלוסקוב: לא הפרישו להם פנסיה.
טלי פלוסקוב: זאת אומרת זו לא בעיה רק של עולים, זו בעיה של קבוצה הרבה יותר גדולה.
טלי פלוסקוב: נכון שאנחנו מכירים מה אנחנו חווינו, ואני אתכם כי אני גם חוויתי את זה, וההורים שלי בדיוק כמוכם.
<רומן ליידרמן: לא הבנתם, אני לא מדבר, רק על אלה.
<רומן ליידרמן: בא היום מישהו בגיל 40 ו-45 יותר מסכן, הוא צריך להיות בטוח שאם הוא יעבוד - - -
טלי פלוסקוב: אבל יש היום חוק פנסיה שמחייב להפריש.
טלי פלוסקוב: עד 2008 זה לא היה.
<רומן ליידרמן: בסדר, תראי, יש לו כמה עד הפנסיה, 20 שנה?
<רומן ליידרמן: זה מספיק יהיה 20 שנה?
טלי פלוסקוב: זה משהו אחר.
<רומן ליידרמן: הוא לא בטוח.
טלי פלוסקוב: אני אומרת שאנחנו צריכים לפתור את הבעיה של כל אלה שלא צברו פנסיה עד 2008.
טלי פלוסקוב: והמדינה כשחיקקה חוק חובת פנסיה ב-2008, הם היו חייבים לחשוב על תקופת הביניים הזאת.
טלי פלוסקוב: תקופת הבינים שלא הייתה פנסיה.
טלי פלוסקוב: כי אלה שעכשיו התחילו לצבור ב-2008 ויצאו לפנסיה בעוד 40 שנה, תאמין לי, הם יהיו בסדר.
טלי פלוסקוב: אבל יש תקופת ביניים שהם לא הצליחו לעבוד 40 שנה ולצבור.
<רומן ליידרמן: טלי, אני שלחתי לך, אז מה הפתרון עכשיו?
טלי פלוסקוב: ראיתי, צריך ללמוד את הנושא הזה.
<רומן ליידרמן: זה מה שאני רוצה להגיד, צריך ל- - -
אברהם נגוסה: בבקשה, תציג את עצמך.
<ולאד קפוסטין: שמי ולאד קפוסטין.
<ולאד קפוסטין: אני רוצה לחזור ברשותכם לעניין של הוועדות.
<ולאד קפוסטין: אני אשתדל מאוד.
<ולאד קפוסטין: אחד התפקידים הוא חבר ועדת קליטה מוניציפלית של ראשון לציון.
<ולאד קפוסטין: מר אלכס, נקטת במושג של קרקע חומה ונקטת בשם של ראשון שאני מתגורר שם ומעורב בכל העניינים.
<ולאד קפוסטין: אז אין שם יחידת דיור אחת של קרקע חומה שאנחנו נראה אותה באופק, זה בדוק.
<ולאד קפוסטין: אז לדבר ולכתוב אפשר המון.
<ולאד קפוסטין: אנחנו נחזור לעניין של הוועדות.
<ולאד קפוסטין: גברת שיסטר, ברגע שהיא קיבלה סירוב מאותה ועדה, גם לא היה לה שעות של סיעוד, וגם כרגע אין לה שעות של סיעוד.
<ולאד קפוסטין: אבל אני הבאתי לפה עוד גברת אחת, לבוב גרטה, אני הבאתי ליושב הראש את הסיכום של אותה החלטה של הועדה.
<ולאד קפוסטין: אתה דיברת יפה, יש לי כאלה פה קלסר שלם, אני רק רוצה להגיד שזו תשובה סטנדרטית, זאת אומרת כולם מקבלים את אותה תשובה, אין שוני.
<ולאד קפוסטין: ואתה דיברת יפה על העניין של השקיפות.
<ולאד קפוסטין: אתה מתפאר בזה שיש שקיפות.
<ולאד קפוסטין: למה הבאתי ליושב הראש את המסמך?
<ולאד קפוסטין: אני אשמח אם תמצא לי שם שם של רופא שנכח באותה ועדה ואת ההתמחות שלו.
<ולאד קפוסטין: אני אשמח אם תמצא לי שם נימוקים על פיהם הוחלט לדחות את אותה גברת והיא בין עשרות אם לא מאות אנשים.
<ולאד קפוסטין: אני אשמח אם תמצא לי שם סיכום מנומק, וגם איזו שהיא הערה שיש לה זכות לערער על אותה החלטה.
<ולאד קפוסטין: לחילופין, הבאתי לפה מסמך, מר אלכס אני מקווה שאתה מקשיב.
אלכס קושניר: אני מתייחס למה שאתה מדבר, אני קורא גם את המסמך שאתה נותן לי.
<ולאד קפוסטין: אני מצטט לך את המסמך, אתה לא צריך לקרוא.
אברהם נגוסה: אתה מדבר אלי, בסדר?
<ולאד קפוסטין: אז אני הבאתי לחלופין מסמך של ביטוח לאומי, שקובע נכות, שקובע גם מצב בריאותי של אותו אחד שניגש לקבוע את אחוזי הנכות שלו.
<ולאד קפוסטין: אגב, בוועדות שלכם, העלומות, שאין לא פרוטוקול אחד, לא שם של רופא אחד, הן גם מתקיימות ללא נוכחות של אותו מטופל.
<ולאד קפוסטין: אז אני הבאתי לחלופין את המסמך של ביטוח לאומי.
<ולאד קפוסטין: אתה תמצא פה גם את הנימוקים, גם סיכום מנומק, גם הערה שהוא רשאי לערער עליו תוך כך וכך ימים, וגם שם של הרופא שזה מאוד חשוב, וגם ההתמחות שלו.
<ולאד קפוסטין: ומר גנאדי, שאתה בטח עוד תשאל אותו, אני רוצה לשמוע שם של רופא אחד שנכח בועדה כל שהיא ואת ההתמחות שלו, ואם הוא יותר מומחה מאותו רופא משפחה שלגבי אותה גברת, גרטה, שהיא הייתה בגיל 6 כשהיה מצור על לנינגרד, שאנשים לא היה להם מה לאכול, הם אכלו שם אחד את השני.
<ולאד קפוסטין: זה מאוד קשה.
<ולאד קפוסטין: אני צילמתי אותה בוידיאו כשהיא ירדה עכשיו במדרגות מלמעלה למטה.
<ולאד קפוסטין: אני רוצה לצטט את המסמך של רופא המשפחה שהוא העביר לכם לוועדה, ואולגה דדון נקטה פה גם במושג רפואי, דימנציה, שמאוד לטובתי, אז אני מצטט מה כתב רופא המשפחה לאותה ועדה של אותה גברת.
<ולאד קפוסטין: "אף פעם לא היו לה מצבים פסיכוטיים.
<ולאד קפוסטין: בוחן המציאות שלה שמור.
<ולאד קפוסטין: אף פעם לא גילתה סימנים של התנהגות מסוכנת.
<ולאד קפוסטין: לא מגלה סימני ירידה קוגניטיבית ברמה של דימנציה".
אברהם נגוסה: אל תיכנס יותר לפרטים לגביה.
<ולאד קפוסטין: לא, היא מרשה, היא נוכחת פה.
אברהם נגוסה: בגלל שאנחנו בשידור אני מבקש אל תיכנס לעניינים פרטיים.
אברהם נגוסה: תציג את המקרה, אני חושב שהנקודה שלך ברורה.
אברהם נגוסה: תקצר את העניין.
<ולאד קפוסטין: אני בשלבי סיום.
<ולאד קפוסטין: אני חוזר, מר אלכס הנכבד, מנכ"ל משרד הקליטה, אני חוזר לנקודה של השקיפות.
<ולאד קפוסטין: אני חושב שכל מי ששמע אותי מדבר כרגע, על פי אותו טופס אני אהיה מוכן לצלם ולהעביר לכל אחד מכם, שתראו מה השקיפות פה והאם היא קיימת.
<ולאד קפוסטין: אני רוצה לצטט את דבריו של מר יוחנן דנינו, המפכ"ל לשעבר.
<ולאד קפוסטין: הוא אמר משפט מעולה: "במשרד, מקום מערכת שאין בו שקיפות, קיים חשש לשחיתות" לכאורה כמובן.
<ולאד קפוסטין: וזה מה שקורה לגבי הועדות העלומות שלכם.
אברהם נגוסה: אנשים רוצים לדבר - - -