GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ארווין קוטלר: כפי שהשופט שמגר אמר בהתחלה, אנחנו לא נוותר ואנחנו נמשיך במאבק עד שהתקווה תתגשם ועד שכל שארית יהודי אתיופיה יגיעו לארץ.
<ארווין קוטלר: אני רק רוצה לומר שהשופט שמגר, עם מסירות הנפש שלו ועם הנחישות שלו, פעל כל השנים.
<ארווין קוטלר: אני רוצה לברך אותו כי בגללו הצלחנו להביא את אלה במשך 25 השנים האחרונות וכל הכבוד לך השופט שמגר.
<ארווין קוטלר: אני רוצה לומר ליהודי אתיופיה.
<ארווין קוטלר: אתם מאושרים שיש לכם מנהיג כמו אברהם נגוסה, האיש שפעל ופועל בצניעות ובשקט, לא מחפש כותרות בעיתונות אבל מסירות הנפש שלו עבור יהודי אתיופיה קיימת כל יום וגם אותו אני רוצה לברך.
<ארווין קוטלר: אחרון אחרון חביב זה החבר שלי ג'ו פייט, הרב ולדמן, אני חושב שכבר 25 שנים למאבק למען יהודי אתיופיה.
<ארווין קוטלר: יש לי את הזכות להיות מעורב בזה כבר ארבעים שנים ובזכות ג'ו פייט.
<ארווין קוטלר: אני רוצה להגיד לכם שבכל המאבקים שהייתי מעורב בהם, המאבק למען יהודי אתיופיה, הוא המאבק הצודק מכולם.
<ארווין קוטלר: אם אנחנו חושבים על מסירות הנפש של יהודי אתיופיה, מסירות כזאת לא קיימת באף קהילה בעולם.
<ארווין קוטלר: אנשים שחיים יום יום עם הבעיות שאלי ומאיר תיארו ואני לא אחזור על הדברים.
<ארווין קוטלר: להחזיק את החלום, להחזיק את התקווה, להחזיק את התקווה הזאת אלפיים שנים, עלינו החובה – כמו שהשופט שמגר אמר – להמשיך במאבק המתמיד עד שכולם יעלו ארצה, עד שכולם יוכלו להצטרף למשפחות שלהם, לקהילה שלהם, לעם ישראל, למדינת ישראל ואז נוכל להגיד שבגללכם הייתה לנו הזכות לקיים מצווה גדולה.
<ארווין קוטלר: תודה.
אברהם נגוסה: אני מזמין את הרב יואל בן נון, חבר הוועד הציבורי למען העלאת יהודי אתיופיה.
<יואל בן נון: ברוך השם שיש לנו מדינה וכנסת ואנחנו יכולים לעמוד כאן ולדבר.
<יואל בן נון: אני רוצה קודם כל לומר תודה לציבור של עולים שאני רואה לנגד עיני שכל הזמן מגיעים ומרמזים לנו שכל הזמן יהודים מגיעים לארץ ולא מפסיקים ואסור להפסיק עד שיבוא האחרון שבהם.
<יואל בן נון: כמו שאתם נכנסים לאולם, כל כמה דקות עוד מישהו, זה סימן מעניין איך מתקבצים גלויות.
<יואל בן נון: כבוד השופט שמגר וכבוד הנשיאות, לפני כ-25 שנים שאל אתי רב מחנך, ראש ישיבה, עת היינו ברכב שלו רק הוא ואני, ואמר לי: הרב יואל בן נון, רק אתה ואני כאן ברכב, אתה באמת מאמין שהם יהודים?
<יואל בן נון: זה היה אחרי שאמרתי לו לקלוט כיתה של עולים לאתיופיה.
<יואל בן נון: יש לו מוסד אליטיסטי, מכובד וחשוב, קלוט כיתה.
<יואל בן נון: אמרתי לו: תגיד לי כבוד הרב, בישעיהו הנביא אתה מאמין?
<יואל בן נון: אמר לי, כן, ברור.
<יואל בן נון: אמרתי לו, בישעיהו פרק י"א כתוב "ביום ההוא יוסיף ה' שנית ידו לקנות את שאר עמו אשר יישאר מאשור וממצרים ומפתרוס ומכוש ומשנער ומחמת ומאיי אל הים ונשא נס לגויים ואסף נדחי ישראל ונפוצות יהודה יקבץ מארבע כנפות הארץ".
<יואל בן נון: כתוב בישעיהו.
<יואל בן נון: אשור ומצרים.
<יואל בן נון: פתרוס זאת מצרים עליונה, כוש זאת סודן אתיופיה, איי הים, אתם יודעים שזה מקפריסין ורודוס ועד אמריקה.
<יואל בן נון: אלה איי הים.
<יואל בן נון: כתוב בנביא שהשם יביא את כולם.
<יואל בן נון: אתה הרי מאמין בנביא.
<יואל בן נון: שתק רגע ואמר לי: אני מקנא בך שאתה מאמין בזה.
<יואל בן נון: לפני רגע הוא אמר שהוא מאמין בישעיהו, ברור, כתוב בישעיהו, אבל להגיד ברגעי האמת והצדק זה דבר אחד, ואחר כך להסתכל על המציאות ולראות שמה שכתוב בישעיהו זה אמת, יציב, נכון, ישר וקיים ונאמן, ולהגיד שזה גם אהוד וחביב ונחמד וכולי, זה כנראה לא קל.
<יואל בן נון: שאלתי פעם קבוצה של עולים מאתיופיה שהיו אצלנו עת הייתי בישוב עפרה מה היה אם היהודים האשכנזים הלבנים היו מאה-מאתיים אלף ויהודים חומים ביתא ישראל וכל הקרובים להם היו כמה מיליונים.
<יואל בן נון: אז לא היו שואלים אותי, אתה יהודי, אתה יודע שבעה דורות אחורנית מי ההורים שלך?
<יואל בן נון: בטח היו שואלים אותי.
<יואל בן נון: במקרה פגשתי בן דוד של אבא שלי שהגיע מסיביר והוא עשה לי חמישה דורות לאחור של המשפחה.
<יואל בן נון: שבעה דורות, אני לא יודע.
<יואל בן נון: הייתי עומד במבחנים אם אתם הייתם צריכים לבחון אותי?
<יואל בן נון: אני לא יודע.
<יואל בן נון: היו אומרים, רגע, הם טובלים במקווה, מה זה מקווה?
<יואל בן נון: אצלנו יש נהר.
<יואל בן נון: היו שואלים כל מיני שאלות ואני לא יודע אם הייתי עומד במבחנים שלכם.
<יואל בן נון: בשבילי דברי התורה שאמר הראשון לציון הרב שלמה עמר - "ושב ה' אלוהיך את שבותך ורחמיך ושב וקיבצך מכל העמים אשר הפיצך ה' אלוהיך, שם אם יהיה נידחך בקצה השמים, משם יקבצך ה' אלוהיך ומשם יקחך" – זה ברור.
<יואל בן נון: זה כתוב בתורה וזה כתוב במציאות ואני רואה את זה כאן בעיניים.
<יואל בן נון: אנחנו בהמנון המדינה שרים על התקווה ועל הכיסופים לציון ואומרים ולפאתי מזרח קדימה נפש יהודי הומיה.
אברהם נגוסה: הצטרף אלינו השר אופיר אקוניס, שר המדע והטכנולוגיה.
<יואל בן נון: בהמנון המדינה אנחנו שרים על התקווה לציון ולפאתי מזרח קדימה נפש יהודי הומיה.
<יואל בן נון: ולפאתי מזרח קדימה, לפי מה שאני קצת מבין בגיאוגרפיה, זה טוב ליהודי מרוקו, זה טוב ליהודי ספרד, ליהודי אשכנז וליהודי אמריקה.
<יואל בן נון: בבבל אמרו ארץ ישראל במערב.
<יואל בן נון: היו מסתכלים על השקיעה אבל מה יעשו יהודים ברוסיה?
<יואל בן נון: מה יעשו יהודים באתיופיה?
<יואל בן נון: מה הקשר שלהם?
<יואל בן נון: איך הם חלמו על ירושלים?
<יואל בן נון: אני גדלתי בחיפה.
<יואל בן נון: אני כבר נולדתי בארץ.
<יואל בן נון: אבי ואמי זיכרונם לברכה הגיעו ממש ערב מלחמת העולם השנייה, ברגע האחרון, מהשואה.
<יואל בן נון: אני גדלתי על שיר של חיים נחמן ביאליק, שיר אל הציפור.
<יואל בן נון: הוא ראה ציפורים והוא ידע שהן באות מציון, הן באות מירושלים, הן באות מארץ ישראל והוא שאל את הציפור מה שלום החי שם בציון.
<יואל בן נון: הוא כאילו דיבר עם הציפור.
<יואל בן נון: כך גדלתי על השיר אל הציפור.
<יואל בן נון: אני לא יודע כמה מכם יודעים את השיר אבל המבוגרים בטח יודעים.
<יואל בן נון: יום אחד גיליתי שביתא ישראל באתיופיה היו מחכים לחסידות, עושים להן קבלת פנים, יודעים שהן באו מירושלים ושרים להן – אל תתפסו אותי אם ההיגוי שלי לא בדיוק – אבל מה שאני זוכר, מה שכתבתי בספר שלי, שימלה שימלה.
<יואל בן נון: ..
<יואל בן נון: ספרי לנו חסידה מה שלום ירושלים.
<יואל בן נון: אמרתי לעצמי, רגע, אותה ציפור שביאליק דיבר אתה באודסה, אחרי חצי שנה היא באתיופיה.
<יואל בן נון: אתם יודעים באיזה ארץ אנחנו חיים?
<יואל בן נון: אין ארץ כזאת בעולם.
<יואל בן נון: 500 מיליון ציפורים עוברות כאן פעמיים בשנה.
<יואל בן נון: למה?
<יואל בן נון: זה המקור היחיד לעבור מארצות הקור אל ארצות החום.
<יואל בן נון: אין מקום אחר.
<יואל בן נון: 500 מיליון ציפורים פעמיים בשנה.
<יואל בן נון: איך הם ידעו את זה באתיופיה, שאלה עברו בירושלים?
<יואל בן נון: הקשר שלהם לפאתי מזרח קדימה שלהם היו הציפורים, החסידות.
<יואל בן נון: אז חיברו כאן שיר עפה חסידה לארץ ישראל.
<יואל בן נון: לקחתי את השיר של ביאליק, לקחתי את השיר עפה חסידה ושמתי אותם אחד ליד השני, וביקשתי מחבר שלי פרופסור יוסי לשם שעוסק בציפורים שייתן לי את המפה של נדודי החסידות מאירופה לאפריקה.
<יואל בן נון: הציפורים שמגיעות לאתיופיה, אחרי חצי שנה הן ברוסיה וחוזרות חזרה, ואלה הכיסופים לציון אצלי.
<יואל בן נון: תראו שבאותן השנים עולים מרוסיה ועולים מאתיופיה.
<יואל בן נון: איך זה?
<יואל בן נון: זה כי כתוב בתורה וכתוב בנביא.
<יואל בן נון: מי שמאמין צריך להתעקש.
<יואל בן נון: באמת אני אומר, כל הכבוד לכם שנסעתם אבל גם בלי לנסוע צריך להתעקש עד שיגיע האחרון.
<יואל בן נון: מה זה ש-15 אלף מחכים?
<יואל בן נון: מבצע שלמה היה בשבת.
<יואל בן נון: אני ידעתי שעושים שם הפרדה על המסלולים, אלה עולים, אלה ביתא ישראל כשרים, ואלה בעיה.
<יואל בן נון: מפרידים באדיס אבבה במבצע שלמה ולא כולם נכנסים למטוסים.
<יואל בן נון: היה לי חבר, אהוד ברק, הוא היה אז הרמטכ"ל ואמרתי שאני לא יכול לשתוק.
<יואל בן נון: בשבת הרמתי טלפון – ואני לא מטלפן בשבת כמו שאתם מבינים – לאהוד ברק.
<יואל בן נון: אומרת לי הפקידה שהוא באתיופיה, הוא באדיס אבל היא תקשר אותי.
<יואל בן נון: אמרתי לו, אל תשאירו שם אף אחד.
<יואל בן נון: מה זה להשאיר?
<יואל בן נון: אומר לי, אני לא יכול, יש לי הוראה.
<יואל בן נון: אנחנו כאן כדי שייגמרו ההוראות האלה, כדי שנראה את כולם כאן כמו על כנפי הציפורים ונוכל לשיר באמת את שירת הגאולה בשלמותה.
<יואל בן נון: תודה רבה לכם.
אברהם נגוסה: הצטרף אלינו – ואנחנו מאוד שמחים - השר אופיר אקוניס, שר המדע והטכנולוגיה.
אברהם נגוסה: השר הוא מודל לחיקוי מפני שהוא השר הראשון שקבע מתקציב המשרד שלו כשני מיליון שקלים מלגות לסטודנטים יוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לך ואני מזמין אותך לשאת דברים.
אופיר אקוניס: תודה רבה לך חברי הטוב, חבר הכנסת נגוסה.
אופיר אקוניס: אני מבין שאתה נחתת לפני שעות אחדות מביקור באתיופיה.
אופיר אקוניס: לא ניכר שאתה אחרי טיסה.
אופיר אקוניס: אתה נמרץ, אנרגטי, רענן כפי שאני מכיר אותך תמיד וכפי שאני יודע שאתה גם כחבר כנסת, כפרלמנטר, כאדם שדואג לקהילת עולי אתיופיה ואני מברך אותך בברוך הבא.
אופיר אקוניס: כבוד השופט מאיר שמגר.
אופיר אקוניס: לשופט שמגר הייתה היסטוריה באפריקה.
אופיר אקוניס: נדמה לי שהוא היה בקניה.
אופיר אקוניס: אתם יודעים שהמאבק על הקמת המדינה הוא מאבק ארוך שנים.
אופיר אקוניס: על העם היהודי נגזר להיאבק קודם כל על קיומה של המדינה ובתולדות התנועה הציונית, בערך 120 שנים פחות או יותר, נאבקנו לגרש מכאן כובשים זרים שאחד מהם היה הכובש הבריטי ובו נאבקו חיילים של הארגונים אצ"ל ולח"י וגם ההגנה והפלמ"ח.
אופיר אקוניס: השופט שמגר שהגיע להיות נשיא בית המשפט העליון נאבק ממש ואפילו הוגלה על ידי הכובש הבריטי לקניה עד אשר ברח משם.
אופיר אקוניס: גם ברח וגם שוחרר.
אופיר אקוניס: הספיק הכול.
אופיר אקוניס: פרופסור ארווין קוטלר, לשעבר שר המשפטים בממשלת קנדה, אני מאוד שמח לראות אותך כאן בבוקר זה.
אופיר אקוניס: שלום לך.
אופיר אקוניס: ברוך הבא לישראל.
אופיר אקוניס: מנהלת הוועדה, אורחים נכבדים.
אופיר אקוניס: אני ביקשתי להשתתף בישיבה הזאת משום שאני מרגיש קירבה גדולה מאוד לעולי אתיופיה ואני רוצה להגיד לכם שאני מקפיד – וחבר הכנסת נגוסה הזכיר את זה ואני מיד אתייחס למלגות עליהן החלטתי כשר המדע – מאז שנכנסתי לבית הזה, בשבוע שעבר לפני שמונה שנים – הזמן עובר מהר – אחד היעדים המרכזיים שהצבתי לעצמי כפרלמנטר, כחבר כנסת, לימים סגן שר ושר בממשלה, זה לסייע ככל יכולתי בכל תפקיד שבו אני מכהן לעולי אתיופיה.
אופיר אקוניס: מדוע אני עושה את זה.
אופיר אקוניס: למה אני עושה את זה.
אופיר אקוניס: מדוע אני מקדיש זמן רב ומחשבה רבה.
אופיר אקוניס: קודם כל, הבטחתי לפעול כאן בבית הזה.
אופיר אקוניס: אפשר לבדוק אותי.
אופיר אקוניס: זה מופיע ביו-טיוב.
אופיר אקוניס: אתה זוכר את נאומי הראשון בכנסת?
אופיר אקוניס: הבטחתי לכבוד השופט שמגר לפעול ברוח משנתי ופועלו של ראש הממשלה מנחם בגין.
אופיר אקוניס: כל פעם אני מתרגש מחדש לקרוא את אחת ההוראות הראשונות של ראש הממשלה מנחם בגין.
אברהם נגוסה: הצטרף אלינו יושב ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דודי אמסלם.
אופיר אקוניס: יחד אתו נכנס גם ראש עיריית אופקים לשעבר יאיר חזן.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת אמסלם, יושב ראש ועדת הפנים הנמרץ והתוסס.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת אמסלם שגם הוא בשר מבשרה של תנועת החירות ושל תנועת הליכוד, בדיוק דיברתי על הוראתו המצמררת של ראש הממשלה מנחם בגין ב-1978 לראשי המוסד: הביאו לי את יהודי אתיופיה.
אופיר אקוניס: כך הוא אמר.
אופיר אקוניס: אני גם כתבתי את זה לאחרונה בדף הפייסבוק שלי ושם העיר לי גולש ואמר את הדבר הבא וזה דבר חשוב שאני רוצה להזכיר אותו כאן היום.
אופיר אקוניס: הוא אמר שראש הממשלה מנחם בגין נתן את ההוראה הזאת לראשי המוסד לאחר שבעצם התקבל האישור, האור הירוק מהרב הראשי לישראל הרב עובדיה יוסף, שניהם זכר צדיקים לברכה.
אופיר אקוניס: אני כתבתי לו, נכון, אתה צודק, אכן זה היה האור הירוק להוראתו של מנחם בגין.
אופיר אקוניס: הסיבה השנייה שאני נהנה לפעול למען העלייה הנהדרת שלכם היא – אברהם, אני לא יודע אם סיפרתי לך את זה - כי בכיתה י"ב, כאשר אני עומד לסיים את לימודיי בבית הספר התיכון בגימנסיה הרצליה בתל אביב ועומד להתגייס לצבא.
אופיר אקוניס: באחד השבועות, במאי 1991, סמוך מאוד ליום ההולדת שלי, עם ישראל כולו, העם פשוט שמח שמחה גדולה.
אופיר אקוניס: מה קרה בחג הזה?
אופיר אקוניס: מה היה מיוחד בחג הזה?
אופיר אקוניס: זוהי כמובן הוראתו ההירואית, היפה, הטובה, הנבונה והאמיצה של מחליפו של מנחם בגין בראשות הממשלה, יצחק שמיר, לקיים את מבצע שלמה שהוא המשכו הישיר של מבצע משה ב-1984.
אופיר אקוניס: אני נכנסתי לכאן ונדמה לי גברתי מנהלת הוועדה שלא הייתי חבר בוועדת העלייה והקליטה אלא הייתי יושב ראש ועדת הכלכלה של הכנסת וחבר בוועדות החוץ והביטחון, ביקורת המדינה והכספים.
אופיר אקוניס: אבל אז, ואולי יתייחס לזה גם הסוקר הבא מטעם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, עליתי עם חברי הטוב חבר הכנסת לשעבר ציון פיניאן – ביקשתי שהוא יהיה אבל אני לא רואה שהוא הגיע אבל הוא מטבריה ואולי זה קצת רחוק – והגשנו הצעת חוק שהתבססה על מידע שקיבלנו שאומר שקליטתם של עולי אתיופיה בשירות הממשלתי והציבורי – לא בשירות הפרטי, בזה נעסוק בנפרד – הייצוג שלהם, הקליטה שלהם במשרדי הממשלה לוקה בחסר.
אופיר אקוניס: מנהלת הוועדה זוכרת שהבאנו לכאן בתחילת מושב החורף של 2011 את החוק שמסדיר את קליטתם של עולי אתיופיה במשרדי הממשלה, בשירות הציבורי.
אופיר אקוניס: אמרתי בתחילת המושב שעד סוף מושב החורף החוק הזה יעבור בארבע קריאות.
אופיר אקוניס: מדוע ארבע קריאות?
אופיר אקוניס: משום שכהצעת חוק פרטית היינו צריכים להעביר אותו קודם בקריאה טרומית ולאחר מכן בשלוש קריאות.
אופיר אקוניס: כך היה.
אופיר אקוניס: החוק הזה הוא אחד מן החוקים שאני הכי גאה בהם והכי מתרגש מהם.
אופיר אקוניס: אני רוצה להגיד מה שאמרתי אז.
אופיר אקוניס: מנהלת הוועדה עדה.
אופיר אקוניס: אני אמרתי שאני רוצה ומחכה ליום שבו החוק הזה יימחק מספר החוקים של המדינה.
אופיר אקוניס: למה אדם רוצה שחוק שלו יצא מספר החוקים?
אופיר אקוניס: משום שלא יהיה בו צורך, כדי שהקליטה של יהודי אתיופיה, של עולי אתיופיה, תהיה ודאי בסקטור הציבורי.
אופיר אקוניס: תאמינו לי, הסקטור הציבורי לא סובל מצמצום ומהקטנה שלו, ולצערי אני אומר את הדברים כי היה צריך שכך יהיה אבל זה לא קורה.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת נגוסה, לפי החוק אתם צריכים לקיים ביקורת ופיקוח על הממשלה ועל נציבות שירות המדינה כדי לראות את הגרף העולה של קליטתם של עולי אתיופיה בשירות הציבורי ובמשרדי הממשלה.
אופיר אקוניס: כאשר כיהנתי כחבר כנסת ויכולתי להשתתף בישיבות הללו, אני ראיתי שיש עלייה ואז אמרתי שהיא טובה אך עדיין איננה מספקת.
אופיר אקוניס: אני גם אשמח להיות מוזמן לישיבה הבאה גם כחבר הרשות המבצעת שאתם מפקחים עליה, כדי לראות שהדבר הזה קורה.
אברהם נגוסה: אנחנו עושים זאת.
אברהם נגוסה: נשמח להזמין אותך לדיון הבא.
אופיר אקוניס: אני אשמח לבוא.
אופיר אקוניס: עת סיימתי כהונתי כחבר כנסת והתמניתי לסגן שר במשרד ראש הממשלה קיבלתי עלי כמה משימות, אבל בשתיים מהן אני מאוד גאה והן קשורות קשר ישיר לעולי אתיופיה.
אופיר אקוניס: המשימה הראשונה הייתה להשלים פעולה שהחל בה קודמי השר מיכאל איתן וזוהי השלמת האנדרטה לנספים בדרכם מאתיופיה, לנספים בסודן, 1,350 במספר, ולסיים סוף סוף את העבודה שנמשכה כמה שנים ולחנוך אותה.
אופיר אקוניס: במעמד נשיא המדינה שמעון פרס, ראש הממשלה בנימין נתניהו וחבר הכנסת נגוסה, ביקשתי ממך לבוא לאירוע הזה ואכן באת והשתתפת בו, חנכנו את המקום ביום ירושלים משום שירושלים ואתם, מקשה אחת.
אופיר אקוניס: הגעגועים לירושלים, הכיסופים לירושלים.
אופיר אקוניס: האנדרטה הזאת נמצאת בלא אחר מאשר המקום הראוי ביותר – בהר הרצל.
אופיר אקוניס: חוזה המדינה.
אופיר אקוניס: האיש הראשון שאמר אם תרצו אין זו אגדה, תקום מדינה יהודית וברוך השם קמה המדינה היהודית.
אופיר אקוניס: לצערנו הנספים מסודן, הנספים בדרכם מאתיופיה, בסודן, לא זכו להגיע אל הארץ אשר שקהילת ביתא ישראל התפללה אליה אלפי שנים.
אופיר אקוניס: הקהילה היא מן הקהילות הוותיקות ביותר של העם היהודי מאז הגירוש בימי בית שני.
אופיר אקוניס: הפרויקט השני בו הקפדתי, ואתם יודעים את זה משום שחלקכם הייתם בטקסים האלה, כאשר כיהנתי כיושב ראש המועצה הציבורית של המגזר החברתי, מחשב לכל ילד שלימים שודרג לטבלט לכל ילד.
אופיר אקוניס: אתם יודעים מהו הפרויקט הזה.
אופיר אקוניס: זה פרויקט שנותן את ההזדמנות השווה לילדי ישראל להיות שווים.
אופיר אקוניס: מי שידה של המשפחה איננה משגת לקנות לילד שלו מחשב או טבלט, היום אי אפשר להתקיים בעולם בלי מחשב או טבלט.
אופיר אקוניס: אי אפשר.
אופיר אקוניס: בלתי אפשרי.
אופיר אקוניס: אני לא רוצה להגיד שזה אוויר לנשימה, אבל כמעט אוויר לנשימה.
אופיר אקוניס: לדאבון הלב זיהינו בשכונת דורה בנתניה, באשקלון, בשדרות, בלוד, במגדל העמק, בדימונה ובמקומות אחרים בארץ משפחות של עולי אתיופיה שיד ההורים לא הייתה משגת לקנות את המחשבים.
אופיר אקוניס: מאות מחשבים חולקו וניתנו לילדים קטנים.
אופיר אקוניס: באחד הבתים, אני רוצה לספר לכם סיפור אישי, בשכונת דורה בנתניה, אני נכנסתי, האבא לא בבית, האימא מקבלת אותי כשהעברית שלה לא כל כך טובה.
אופיר אקוניס: שלוש בנות קטנות.
אופיר אקוניס: הגדולה בכיתה ג', השנייה בכיתה א' והקטנה בטרום חובה.
אופיר אקוניס: הן מלמדות את האימא איך להשתמש במחשב.
אופיר אקוניס: אני פשוט התרגשתי.
אופיר אקוניס: עמדתי שם ומחאתי לבנות הקטנות האלה כפיים.
אופיר אקוניס: זה לגבי מחשב לכל ילד.
אופיר אקוניס: כאשר הגעתי למשרד המדע, אמרתי שגם כאן אני דואג.
אופיר אקוניס: המדע והטכנולוגיה שייכים לסקטור מסוים?
אופיר אקוניס: הם שייכים לאוכלוסייה מסוימת?
אופיר אקוניס: הם שייכים לזרם מסוים בציבוריות הישראלית?
אופיר אקוניס: אם יש מקום בו אנחנו צריכים לעודד ולפעול, הרי אלה עולי אתיופיה.
אופיר אקוניס: לכן לפני שבוע, כפי שהודעתי ליושב ראש ועדת העלייה והקליטה, השקנו את המלגות לבני העדה האתיופית מתואר ראשון ועד פוסט דוקטורט, החל מהשנה, משנת הלימודים הבאה.
אופיר אקוניס: כיוון שההחלטה על קיום המלגות האלה בהיקף של שני מיליון שקלים מטעם משרד המדע התקבל סמוך ליום פטירתו של המנהיג הדגול שהחליט על העלייה של יהודי אתיופיה מנחם בגין, ד' באדר יום פטירתו, המלגות הללו ייקראו על שמו של מנחם בגין.
אופיר אקוניס: כיוון שבחיים הפוליטיים, אם אתה אומר משפט אחד, יכולות להיות לזה הרבה פרשנויות, אני אומר אותו כך.
אופיר אקוניס: גם בתפקידיי הבאים – זה ניסוח מספיק טוב – אני מתכוון לדאוג לעולי אתיופיה.
אופיר אקוניס: אתם עשיתם דרך ארוכה מאוד.
אופיר אקוניס: צריך לומר את האמת ושיש עוד כברת דרך עד להשתלבות טוטלית ומוחלטת בה לא יזדקקו מחשבים בצורה מסוימת או למלגות מיוחדות או לחוקים שמכונים העדפות מתקנות מיוחדות אלא ההשתלבות תהיה מלאה, מוחלטת ומושלמת כפי שעדה יפה, טובה, נבונה ואוהבת ישראל כמוכם צריכה להיות.
אברהם נגוסה: תודה רבה לשר המדע אופיר אקוניס.
אברהם נגוסה: אני מזמין את יושב ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חברי ואחי חבר הכנסת דודי אמסלם.
דוד אמסלם: שלום, צהרים טובים.
דוד אמסלם: האמת היא שאני באמצע דיונים בוועדה לגבי חוק התכנון והבנייה.
דוד אמסלם: לכאורה חוק לא חשוב וטכני, אבל עשיתי שם איזושהי הפסקה ובאתי לכאן כי מאוד חשוב לי לומר מספר דברים.
דוד אמסלם: קודם כל, אדוני השר חבר הכנסת אקוניס, שר המדע והטכנולוגיה, שאפו על התקציב והמאמץ כי הרי שום דב לא ברור מאליו.
דוד אמסלם: חברי, אחי ורעי חבר הכנסת אברהם נגוסה שאני רואה אותו כמנהיג בלתי רגיל בכל הנושא של יהדות אתיופיה ועוד מעט אני אתייחס לזה.
דוד אמסלם: כמובן נשיא בית המשפט לשעבר הנשיא שמגר שאני באופן אישי מעריך אותו בלי קשר לנושא של ההירתמות שלו לנושא אבל על אחת כמה וכמה.
דוד אמסלם: הוא נרתם בכל עוזו כדי לקדם את כל הנושא של העלייה של יהדות אתיופיה.
דוד אמסלם: פרופסור ארווין קוטלר, אני אישית לא נפגשתי אתך אבל הבנתי מאברהם שאתה שותף מאוד בכיר לכל הנושא של הסיוע לעדה בכללותה.
דוד אמסלם: יש כאן שני אנשים שאני רוצה לציין גם אותם.
דוד אמסלם: את יוסף פייט שגם שוחחתי אתו והוא איש מדהים.
דוד אמסלם: הוא אמר לי שהוא אתיופי.
דוד אמסלם: הוא אמר לי את זה כאשר דיברתי אתו בטלפון.
דוד אמסלם: רק לפני כמה ימים ראיתי אותו לראשונה והוא איש מדהים.
דוד אמסלם: אני מציין גם את יהודה שרף מהסוכנות היהודית.
דוד אמסלם: בשבוע שעבר היינו במבשרת ציון ובמרכז הקליטה צריך קצת לצבוע וקצת לסדר.
דוד אמסלם: על זה אני אדבר אתך אחר כך אבל קח בחשבון את הנושא עליו צריך לדבר.
דוד אמסלם: כמובן שרת הקליטה.
דוד אמסלם: רבותיי, אני נחשפתי לעדה לפני כ-15 שנים.
דוד אמסלם: אני הכרתי את אברהם.
דוד אמסלם: באמת, התמזל מזלי.
דוד אמסלם: אברהם הוא איש מיוחד במינו.
דוד אמסלם: יש לו גם אצילות נפש.
דוד אמסלם: הוא מדהים.
דוד אמסלם: יום אחד הוא אמר לי שהם עושים כנס קטן במעלה אדומים וביקש שאבוא ואפגש עם כמה חברים.
דוד אמסלם: ביום שישי אני מבשל בבית לשבת ואני זוכר שבשעה 11:00 אני מתקשר ואני שואל אותו אולי הוא יוותר לי.
דוד אמסלם: הוא אמר לי, לא, מחכים לך.
דוד אמסלם: נסעתי לבית הספר וראיתי חבורה של אנשים יושבת בצורת חצי גורן, משהו כמו ארבעים-חמישים אנשים.
דוד אמסלם: אני זוכר שכשהגעתי, הם קמו.
דוד אמסלם: הסתובבתי אחורה לראות מי בא ולא הבנתי את המנהג הזה.
דוד אמסלם: שם התחברתי לאנשים.
דוד אמסלם: היה שם סיפור שמישהו בא אלי וסיפר לי על הבן שלו שלא נמצא.
דוד אמסלם: התפלאתי ושאלתי אותו והוא סיפר לי שהוא בן עשרים.
דוד אמסלם: שאלתי אותו למה הוא לא כאן והוא התחיל להסביר.
דוד אמסלם: לא כל כך הבנתי מה הוא אומר.
דוד אמסלם: באותו שלב שום דבר לא התיישב בראש ולא הצלחתי להבין איך יכול להיות שיש כאן זוג הורים ואף אחד לא מבין לכאן את הבן שלהם.
דוד אמסלם: אז התחלתי לחקור בעניין והבנתי שיש כאן איזשהו משהו לא סביר.
דוד אמסלם: לפני כשנה וחצי נסעתי לאיזושהי השתלמות באילת בנושא של כיבוי אש.
דוד אמסלם: קצין כיבוי.
דוד אמסלם: הם הזמינו מישהו שירצה להם.
דוד אמסלם: אני באתי מתוקף תפקידי כיושב ראש ועדת הפנים כי הם שייכים אלינו.
דוד אמסלם: אז נקלעתי להרצאה מדהימה של איש מוסד שמספר על יהדות אתיופיה.
דוד אמסלם: הוא הביא סרטונים.
דוד אמסלם: הוא היה בן אדם שארגן את העלייה מטעם מדינת ישראל.
דוד אמסלם: נדהמתי ממה שהוא הציג שם.
דוד אמסלם: הוא דיבר כמעט שלוש שעות ובסוף הוא אמר להם שני דברים.
דוד אמסלם: האחד, רבותיי, אני עושה את ההרצאות האלה בהתנדבות ואני דואג להגיע לכל המקומות.
דוד אמסלם: חשוב לי שתבינו שכאשר אתם פוגשים את החבר'ה, תתייחסו אליהם קצת יותר יפה.
דוד אמסלם: זה היה המסר.
דוד אמסלם: אני התרגשתי.
דוד אמסלם: עמדו לי דמעות בעיניים.
דוד אמסלם: אמרתי לו שנסענו אז לגונדר ולאדיס וסיפרתי לו מה היה שם.
דוד אמסלם: כמובן שיש יהודי שאני מצדיע לו ואני מתרגש כ פעם כשאני מדבר אתו ואתם מכירים אותו, זה הרב ולדמן שהוא איש מסור.
דוד אמסלם: אני חושב שהוא צריך להדליק משואה בהר הרצל ולקבל פרס ישראל על מה שהוא עשה.
דוד אמסלם: באמת שאפו.
דוד אמסלם: יש נטייה לבני העדה לעזור לבני העדה וזה באופן טבעי, אבל יש כאן אנשים שעצרו את החיים שלהם וזה גם ג'ו וגם הרב ולדמן וגם הנשיא שמגר.
דוד אמסלם: יש עוד אנשים שלכאורה הם לא קשורים אבל עצרו את החיים שלהם וזה הנושא המרכזי שמעסיק אותם וזה לא דבר מובן מאליו.
דוד אמסלם: על כך באמת מגיע הרבה יישר כוח.
דוד אמסלם: יש עוד אנשים שאני לא מזהה אותם כי אני פחות מצוי בפרטים.
דוד אמסלם: באמת, כל הכבוד לכם ואני תמיד מתרגש לראות את זה.
דוד אמסלם: מבחינתי, אני אמרתי את זה הרבה פעמים בכל מיני אירועים, מדינת ישראל שייכת לכלל העם היהודי ולא רק ליהודים שמתגוררים בה.
דוד אמסלם: כל יהודי בעולם, המדינה שייכת לו והוא יחליט מתי הוא רוצה לבוא.
דוד אמסלם: מבחינתי שכולם יבואו מחר בבוקר.
דוד אמסלם: המדינה הזאת שייכת לכל העם היהודי.
דוד אמסלם: לכן כל מי שהוא יהודי, מגיע לארץ ישראל.
דוד אמסלם: לכן אני לא מקבל מצב בו יש מישהו שרוצה לבוא למדינת ישראל ומדינת ישראל עושה חשבונות כספיים כאלה ואחרים.
דוד אמסלם: כל מדינת ישראל, כמעט כולה, מורכבת או ממהגרים או בני מהגרים או שהסבא היה מהגר.
דוד אמסלם: הסבא שלי בא ממרוקו, ההורים שלי באו ממרוקו ואני הבן הראשון להורים שנולד בארץ.
דוד אמסלם: יש לי אחות שנולדה במרוקו.
דוד אמסלם: אני חושב שצריך להתייחס לכל עולה בדיוק כפי שכל אחד היה מבקש שיתייחסו להורים שלו.
דוד אמסלם: לכן מבחינתי יש שני דברים שצריך לקדם ברמה האופרטיבית.
דוד אמסלם: האחד הוא להשלים את העלייה.
דוד אמסלם: אברהם יספר לכם מה קורה וייתן לכם דוח מצב, אבל בעזרת השם אני מקווה שעד פסח כבר יתחילו להגיע לכאן העולים הראשונים כשנתחיל בגונדר ואחר כך נמשיך לאדיס.
דוד אמסלם: אנחנו עוקבים אחרי זה.
דוד אמסלם: דרך אגב, לפני שבועיים אנחנו עשינו דיון בוועדה ואז העסק נכנס קצת יותר למסלול.
דוד אמסלם: אנחנו מתכוונים לעשות דיוני מעקב כל חודש כדי לראות איפה בדיוק הדברים עומדים ואם הם נתקעים, למה הם נתקעים.
דוד אמסלם: הנושא השני מתחבר לאנשים שיושבים כאן.
דוד אמסלם: רוב העדה כבר כאן בארץ ואני חושב שהמדינה צריכה להשקיע בהם יותר משאבים כי הם אזרחי מדינת ישראל ובדיוק כמו שבכל העליות האחרות – בחלקם לא השקיעו ולכן היו הרבה התמרמרויות – אבל אנחנו היום מדינה חזקה, איתנה וגם עשירה, אין שום סיבה לא לקחת את זה כפרויקט, להכריז על זה כפרויקט לאומי ולהשקיע את המשאבים הלאומיים לא בשני מיליון שקלים – ויופי ששר המדע שם אותם – אלא אני רואה את זה כנושא מתוקצב מדינתי ולא בשני מיליון שקלים אלא בהרבה יותר, רק לנושא המלגות.
דוד אמסלם: בוודאי הטיפול במרכזי הקליטה למיניהם ובאין ספור דברים.
דוד אמסלם: באמת, צריך ללוות אותם מתחנה לתחנה.
דוד אמסלם: בסופו של דבר כבר יש דור שנולד כאן.
דוד אמסלם: יש כאן צברים בני העדה שהם כבר בני 20-25 שנולדו בישראל ואין שום סיבה שיהיו להם רגשות קיפוח כפי שיש להורים שלהם וכמו שאני הרגשתי שיש להורים שלי שעלו בזמנו ממרוקו.
דוד אמסלם: אני לרשותכם.
דוד אמסלם: אני אוהב אתכם.
דוד אמסלם: אני צמוד לאברהם בנושא של העדה.
דוד אמסלם: בכל נושא שהוא יאכיל אותי, אני שם.
דוד אמסלם: אני מאחל לכם המשך כנס פורה.
דוד אמסלם: אברהם, אני אוהב אותך, אתה איש מדהים.
אברהם נגוסה: אני מזמין את ד"ר אחמד חליחל, סגן מנהלת האגף לדמוגרפיה ומפקד, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
אברהם נגוסה: אשמח אם תוכל לקצר מכיוון שזמננו מוגבל.
אברהם נגוסה: אני גם מתנצל בפני הציבור שעומד בחוץ ואין לנו כאן מקום עבורו.
<אחמד חליחל: צהרים טובים.
<אחמד חליחל: תודה רבה לחבר הכנסת נגוסה.
<אחמד חליחל: נשיאות מכובדת, כבוד לי להיות כאן.
<אחמד חליחל: בעיקרון תפקיד הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה הוא לאסוף נתונים על אנשים שגרים בישראל, על כל האנשים ללא הבדל, והיא מפרסמת את הנתונים.
<אחמד חליחל: בכל שנה אנחנו מוציאים הודעה מיוחדת לעיתונות על כלל העדה האתיופית כאשר ההודעה בדרך כלל יוצאת צמוד מאוד לחג הסיגד.
<אחמד חליחל: אני אציג קצת מהנתונים.
<אחמד חליחל: בכלל הזמן הקצר אני אציג חלק מהנתונים שיצאו בהודעה האחרונה אבל מי שרוצה את ההודעה כולה, בעצם שתי הודעות, יכול להיכנס לאתר שלנו ולהסתכל עליהן.
<אחמד חליחל: אני אתמקד בשלושה נושאים עיקריים: דמוגרפיה.
<אחמד חליחל: מי זאת האוכלוסייה האתיופית, אתם יודעים טוב ממני.
<אחמד חליחל: נדבר על עוני ורווחה, מה קרה לאורך הזמן עם עוני ורווחה בקרב העדה האתיופית, ובסוף מה קורה ומה מתחולל עכשיו בכל הנושא של חינוך והשכלה.
<אחמד חליחל: זה שקף שמתאר את העלייה מאתיופיה מתחילת העלייה בשנת 1984.
<אחמד חליחל: הזכירו את כל הנתונים האלה קודמיי.
<אחמד חליחל: מאז 1984 עד לפני חודשיים עלו לישראל יותר מ-88 אלף עולים מאתיופיה.
<אחמד חליחל: יושב ראש הסוכנות הזכיר 92 אלף ואני אבדוק שוב כדי לראות אם אנחנו מדייקים, אבל כרגע המספר פחות חשוב אלא חשוב להציג את הנתונים.
<אחמד חליחל: היום גרים בישראל יותר מ-141 אלף ששייכים לעדה האתיופית.
<אחמד חליחל: כשאני אומר שייכים לעדה האתיופית, זה כולל שתי אוכלוסייה.
<אחמד חליחל: אוכלוסייה אחת היא אלה שנולדו באתיופיה ועלו והם מהווים 61 אחוזים באוכלוסייה וכמעט ארבעים אחוזים מהאוכלוסייה הם דור שני, מה שקוראים צברים.
<אחמד חליחל: אנחנו קוראים להם דור ראשון ודור שני.
<אחמד חליחל: אלה אנשים שנולדו בישראל לאב יליד מאתיופיה.