GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רעות מושונוב: גם משרד התחבורה עושה עכשיו, גם משרד התיירות עושה.
<רעות מושונוב: כל משרדי הממשלה.
נחמן שי: מה, תכניות קנויות?
<רעות מושונוב: כל משרדי הממשלה עובדים בשיתופי פעולה עם כלי תקשורת.
יוליה מלינובסקי: אבל זה לא שיתוף פעולה.
יוליה מלינובסקי: שיתוף פעולה זה ששותפים עד 50 אחוז ואין 50%.
יוליה מלינובסקי: פה את קונה מהם את התוכן.
יוליה מלינובסקי: הם מפיקים עבורך את התוכן.
יוליה מלינובסקי: וגם השאלה שהייתה פה, אתם הפקתם משהו שפגע בקהל יעד.
יוליה מלינובסקי: אז איך שהוא זה נושא רגיש.
יוליה מלינובסקי: זאת אומרת חוץ מזה שאתם עשיתם פה משהו ש - - -
אברהם נגוסה: איך זה קהל בקהל יעד?
יוליה מלינובסקי: הנה, הבחור - - -
נחמן שי: דני, שמייצג את הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה אומר לך.
נחמן שי: זה אולי הלך לאיבוד קצת, כדי דני דיבר בשקט, שהקהל שהוא מייצג פה בישראל, זה פגע בהם, זה העליב אותם שעל כל הפעילות הנמרצת, החרוצה והטובה שהם עושים, אמרו להם – הקהילות שלכם נעלמות.
נחמן שי: אתה מכיר את ה-JFNA?
יוליה מלינובסקי: זאת אומרת המטרה לחזק תפוצות.
יוליה מלינובסקי: עשיתם פרסום פה בארץ לאוזניים של אנשים מסוימים שאולי רצו לשמוע את זה, אבל בצד שני זה פגע באותו קהל יעד.
יוליה מלינובסקי: המטרה פה הייתה כנראה להגיד לציבור מסוים שרוצה לשמוע את זה ושהוא משלשל את הפתק לקלפי.
יוליה מלינובסקי: הבנת?
יוליה מלינובסקי: ולא דווקא להם, שזה קהל היעד.
יוליה מלינובסקי: אז תכנסו לאיזון מסוים.
יוליה מלינובסקי: אנחנו מבינים הכל, כולם פוליטיים, הכל בסדר, אבל תקשיבו.
יוליה מלינובסקי: אני חברה בקואליציה, אני לא יכולה להתאפק כשאני רואה את זה.
<איתי הרשקוביץ: אז אני רוצה לציין שלא מעורב פה גרם של פוליטיקה בסיפור הזה ואני חייב להגיד את זה.
אברהם נגוסה: איך אתה מסביר את הטענה הזאת?
אברהם נגוסה: האם עשיתם הערכה או מיפוי לפני זה, האם זה יכול לפגוע או לא לפגוע בדברים האלה, לפני שאתם מוציאים לפועל?
<איתי הרשקוביץ: התוכן המדובר בסרט נעלמים היה מכוון לציבור הישראלי, לקהל הישראלי.
<איתי הרשקוביץ: המטרה הייתה להראות לו את המגמה של מה שקורה בקהל האנ-אפיליאייטד שנמצא בארצות הברית.
<איתי הרשקוביץ: אנחנו מכירים את הקהילות ואנחנו בקשר טוב איתן, עם הקהילות המשגשגות.
<איתי הרשקוביץ: אבל יש גם תופעה שקורית בארצות הברית ובכלל בעולם, שזה הקהל האנ-אפיליאייטד, שאליו אנחנו מכוונים גם כקהל היעד של המשרד.
נחמן שי: ומה המטרה?
נחמן שי: להראות מה?
נחמן שי: שהעולם - - -
יוליה מלינובסקי: פה בארץ?
קסניה סבטלובה: אבל מהפרסומות שלכם זה לא היה ברור.
קסניה סבטלובה: זה לא היה מובן.
קסניה סבטלובה: אנ-אפילאייטד, כן אפילאטייד זה לא ברור אפילו לצופה הישראלי שצופה בדברים האלה.
קסניה סבטלובה: והדברים האלה הם באמת פוגעניים.
קסניה סבטלובה: הם פוגעניים ממש.
<איתי הרשקוביץ: לא יודע, אני חשבתי שזה היה ברור.
<איתי הרשקוביץ: גם מדובר בתחילת הסרט שם, אם אני זוכר נכון, על 85% של קהל שהוא אנ-אפילאייטד וזה הקהל שאנחנו מדברים עליו וזה אתגר שגם הקהילות מתמודדות איתו, של באמת להתמודד ולקרב את הקהל הזה.
<איתי הרשקוביץ: זאת הייתה המטרה.
יוליה מלינובסקי: אבל איך זה היה קשור לארץ?
<איתי הרשקוביץ: זה היה קשור לארץ, כי חלק ממטרות המשרד בעינינו זה להעלות את המודעות של הקהל הישראלי ליהדות התפוצות וזה היה חלק מזה.
יוליה מלינובסקי: אתה יודע מה, בוא תקנה לכל - - - כרטיסים לארצות הברית, וככה נעשה - - -
<איתי הרשקוביץ: אם הייתי יכול לעשות את זה בצורה מסוימת, אז יכול להיות שהייתי עושה את זה, אם זה היה הפתרון.
יוליה מלינובסקי: טוב, אנחנו מדברים עם הבן אדם הלא נכון.
יוליה מלינובסקי: הוא לא - - -
נחמן שי: יש פה יותר שאלות מתשובות.
אברהם נגוסה: אני מציע שאנחנו נמשיך את הדיון.
אברהם נגוסה: היום לא תהיינה לנו מסקנות.
אברהם נגוסה: אני רוצה להבהיר שבעוד שבועיים יש לנו דיון עם השר והמנכ"ל.
אברהם נגוסה: הם יהיו פה ויסבירו לנו.
נחמן שי: אז תכינו אותם שהנושא הזה עומד על סדר היום ושיבואו עם תשובות.
אברהם נגוסה: היום אנחנו לא קיבלנו תשובות לשאלות שעלו וקשה מאד להגיע למסקנות.
יוליה מלינובסקי: אבל ההרגשה, לפחות אצלי באופן אישי, ההרגשה היא שעשו פה גישפט מסוים עם כל הסיפור הזה עם הפרסומים.
אברהם נגוסה: ברשותכם, אני חושב שאין טעם להמשיך.
אברהם נגוסה: בואו נסכם את הדיון בזה שאנחנו היום לא נגיע לסיכום ובעוד שבועיים אנחנו נקיים את הדיון עם השר והמנכ"ל.
אברהם נגוסה: אנחנו מצפים שמשרד התפוצות יבואו לענות על כל השאלות שעלו.
אברהם נגוסה: אני מבקש להעביר לוועדה לפני הדיון הבא את הסקר שעשיתם ועל בסיס זה בניתם אסטרטגיה.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לקבל נתונים אלה לפני הדיון.
יוליה מלינובסקי: וגם רשימה יותר מסודרת.
יוליה מלינובסקי: ם
נחמן שי: את הפירוט שיוליה מבקשת, כמה - - -
יוליה מלינובסקי: פירוט כמה שולם לכל כלי תקשורת, אינטרנט, רדיו.
יוליה מלינובסקי: יש פה סכומים כלליים.
יוליה מלינובסקי: אני רוצה לראות חלוקה של הכספים.
נחמן שי: חלוקה פנימית.
יוליה מלינובסקי: חלוקה פנימית של הכספים.
נחמן שי: אולי האסטרטג גם, שאתם פעלתם על פי עצתו, שגם הוא יופיע ויסביר לנו.
נחמן שי: אנחנו קצת מבינים בתחום הזה.
נחמן שי: יוליה בטח מבינה ואני אעזור לה.
אברהם נגוסה: שמעתם את כל הטענות, את כל השאלות.
<דנה גורדון שושני: ב-24 ביולי בשעה אחת וחצי, אתם מוזמנים.
<דנה גורדון שושני: השר יגיע.
אברהם נגוסה: המשך הדיון עם השר והמנכ"ל יהיה ב-24 ביולי בשעה 13:30.
<דנה גורדון שושני: השר יגיע ב-13:45.
אברהם נגוסה: אנחנו מתחילים ב-13:30.
אברהם נגוסה: אנחנו היום דנים בנושא מצבם של מנטרלי צ'רנוביל בישראל, לציון 30 שנים לאסון צ'רנוביל, ביוזמתה של חברת הכנסת קסניה סבטלובה.
אברהם נגוסה: נמצאים כאן חבריי חברי הכנסת יואל רזבוזוב והפרופסור יוסי יונה, וחבר הכנסת זוהיר בהלול.
אברהם נגוסה: גם בנוסף אני רוצה להגיד, בכניסה כאן יש תערוכה של כ-20 צילומים שצולמו במקום בו אירע האסון בצ'רנוביל, בביקור מאורגן של עיתונאים ישראליים בשנה האחרונה.
אברהם נגוסה: אני מציע לכם שכשנסיים את הדיון, אתם יכולים לראות את התמונות האלה.
אברהם נגוסה: אני אתן לפתוח את הנושא הזה ליוזמת הדיון, חברת הכנסת קסניה סבטלובה בבקשה.
קסניה סבטלובה: תודה לך כבוד היושב ראש על קיום הדיון החשוב הזה כל כך, אני גם מודה לחברי חבריי הכנסת שנמצאים פה, יש כאן גם את יואל שהוא כמוני גם מלווה את הסיפור של המנטרלים, הליקווידטורים שסייעו לסלק את התוצאות של האסון הגרעיני הכבד הזה, וחברי יוסי יונה וזוהיר בהלול, תודה לכם.
קסניה סבטלובה: אני זוכרת היטב את האירוע למרות שבאותה עת הייתי בסך הכל בת 9, אבל אני זוכרת את העננה הכבדה שרבצה על כל המדינה שלנו, אז הייתה מדינת ברית המועצות, בעקבות מה שאירע.
קסניה סבטלובה: אני זוכרת את העמימות, אני זוכרת כיצד אנשים התלחששו ביניהם, כי לא ידעו בדיוק מה קורה.
קסניה סבטלובה: ואני גם זוכרת את הסיפורים על אותם הגיבורים שנכנסו אל תוך הלהבות עם ידיים עירומות כמעט, כמעט ללא ציוד שהיה יכול להגן עליהם ועל החיים שלהם ועל הבריאות שלהם, ניסו להיאבק בלהבות הכבדות האלה.
קסניה סבטלובה: אסון צ'רנוביל הוא האסון הכבד ביותר, ה-אסון האקולוגי של המאה העשרים, ואנחנו מקווים שגם במאה ה-21 לא יהיו לנו אסונות כבדים יותר, שזה יהיה באמת סמל לרשלנות של בני אנוש, שככל שמתקדמים בהתפתחות הטכנולוגית, כך הם גם צריכים להתמקד על איך לשמור עלינו, על האנשים, איך לשמור על הסביבה.
קסניה סבטלובה: זהו יום שאנחנו מציינים אותו, גם זוכרים את האסון עצמו, שההשלכות שלו עדיין אפשר להרגיש אותם גם בצ'רנוביל וגם האנשים, גם הליקווידטורים, וגם תושבי צ'רנוביל עצמם, כל האזור, עדיין סוחבים בתוכם את הזיכרון הכאוב של האסון, כי רובם ככולם חולים, חולים במחלה הארורה שנדבקו בה ושחלו בה, אז כשאירע הפיצוץ הנוראי.
קסניה סבטלובה: כמובן ביום הזה אנחנו מתקבצים פה כולנו, גם כדי לתת כבוד לאותם ליקווידטורים, קבוצה נפלאה שיצא לי להכיר אותם ואנחנו עובדים קרוב, לתת להם את הכבוד שמגיע להם, על כך שהם בסופו של דבר עצרו את הענן הגרעיני, ואפשרויות אחרות, ויש פה את חברתי יעל כהן-פארן שהיא תגיע ותרחיב על זה, יכול היה להגיע גם למדינת ישראל.
קסניה סבטלובה: זה הורגש היטב באזורים באירופה, בדרום אירופה ומקומות אחרים, וזה היה יכול להגיע גם למחוזותינו אנחנו.
קסניה סבטלובה: השאלות שהייתי רוצה לשאול פה גם את נציגי הממשלה, כיצד אנחנו עוזרים לקבוצה הזאת של הגיבורים האלה שאז הקריבו את החיים שלהם, הקריבו את הבריאות שלהם, איך אנחנו היום במדינת ישראל מושיטים להם יד ומסייעים בפתרון בעיות כאובות, שלמרות שהם נמצאים פה כבר 26 שנה, וכבר חברים אחרים בקבוצה הלכו לעולמם, עדיין לא מצליחים לפתור אותן, כמו למשל הנושא של ביטוח החיים, שלמרות שאני שנתיים כבר מנסה לקדם את הנושא הזה, עם המפקחת על הביטוח, עם חברת הביטוח הממשלתית "ענבל", טרם קיבלנו תשובות כיצד אפשר במדינת ישראל לדאוג שלקבוצה הזאת של האנשים יהיה ביטוח חיים.
קסניה סבטלובה: אני מודה לך כבוד היושב ראש.
אברהם נגוסה: תודה, חבר הכנסת יואל רזבוזוב בבקשה.
יואל רזבוזוב: תודה כבוד היושב ראש, אני מברך על הדיון.
יואל רזבוזוב: תודה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה על הדיון החשוב הזה, חברי כנסת ואורחים שנמצאים כאן, ליקווידטורים.
יואל רזבוזוב: קודם כל אני מצטרף למה שחברת הכנסת סבטלובה אמרה, כל מילה היא נכונה, אני חושב שאנחנו כאן רואים ויש כאן מסמכים, אני ראיתי לא מעט מסמכים, יש סטטיסטיקות.
יואל רזבוזוב: אנחנו רואים עד כמה האנשים האלה היום סובלים, מי שנשאר בחיים, ואני זוכר עוד לפי הוועדות בקדנציה הקודמת, ישיבות, דיוני וועדות, שמשרד הבריאות שזה לדעתי הגורם המכריע, הוא לא מוכן לקבל שזאת קבוצה שהיא קבוצה בסיכון.
יואל רזבוזוב: דבר פשוט.
יואל רזבוזוב: לאור הנתונים שאני קיבלתי, שחור על גבי לבן אנחנו רואים כמה כסף מוציאים על תרופות, כמה תמותה.
יואל רזבוזוב: יש פה באמת נתונים שמצדיקים, ועדיין המדינה לא מוכנה להכיר בזה.
יואל רזבוזוב: ברגע שהמדינה לא מכירה בזה, אנחנו לא מצליחים להזיז שום דבר, לא מול המפקחת ולא מול הגורם כאן שצריך להכיר בזה, משרד הבריאות.
אברהם נגוסה: נמצאים פה נציגים, אנחנו נשמע אותם.
יואל רזבוזוב: אנחנו נשמע אותם.
יואל רזבוזוב: הייתה איזו שהיא תזוזה אבל עוד פעם זה נעצר.
יואל רזבוזוב: אני מקווה שהמאמצים של כולם כאן יביאו איזה שהוא פרי ושנוכל להזיז, עדיף מאוחר מאשר אף פעם לא, אבל כמו שקסניה אמרה, 26 שנים, ובינתיים כמעט שום דבר לא זז.
יואל רזבוזוב: כל הכבוד לאלכסנדר קלנטירסקי שבאמת יושב ועומד ונלחם עבור אותם האנשים, כי מגיע להם.
יוסי יונה: תודה אדוני היושב ראש, קודם לקסניה סבטלובה חברתי היקרה, תודה על קיומו של הדיון הזה, כי המון פעמים כשמקיימים דיונים רוצים להביא למודעות ציבורית.
יוסי יונה: במקרה הספציפי הזה זה גם להביא את זה למודעות שלנו, חברי הכנסת.
יוסי יונה: שעד שלא הגעתי, לא עמדתי על קיומה של הבעיה הספציפית הזאת.
יוסי יונה: כולנו בוודאי מודעים לאסון האקולוגי אנושי, כי בסופו של דבר זה לא שאיזה ים פה עלה על גדותיו וגרם למותם של אנשים, אלא מקום שבו בני אדם עצמם, הגולם שלפעמים קם על יוצרו, וזה אחד מהביטויים המאוד מאוד מובהקים, הגולם שקם על יוצרו.
יוסי יונה: דבר שנעשה לקדם אנושות לפעמים הוא הופך להיות מפגע קשה ביותר של האנושות, כמו המקרה של צ'רנוביל.
יוסי יונה: זה בהחלט גם מה שאתם עשיתם, הנציגים, שעוד נותרו, כי הבנתי מקסניה שחלקכם או חלקם הלכו לעולמם.
יוסי יונה: אז כן בוודאי, הקבוצה המופלאה הזאת של האנשים, הליקווידטורים, טעיתי, אני מכיר את המילה הזאת באנגלית, TO LIQUIDATE, יש לזה בדרך כלל משמעות שלילית, זה לחסל.
קסניה סבטלובה: לחסל את האסון שהיה.
יוסי יונה: ברור.
יוסי יונה: חיסלתם את האסון שהיה.
יוסי יונה: אנחנו לא יכולים, אנחנו, חברי הכנסת, שלא להביע הערכה.
יוסי יונה: וכאן תראו, זו מלחמה אזרחית, שהאזרח נלחם, זה לא צבא, זה לא חייל, והנה אנחנו רואים שגם במקרים האלה נדרש המון פעמים אומץ לב שהוא חסר גבולות, שכרוך בסיכון חיים שבאמת המון אנשים הלכו לעולמם במהלך חיסולו של הסיפור הזה.
יוסי יונה: אנחנו לא יכולים לבוא לכאן ולהשתתף באיזה שהוא מהלך ריטואלי שבאנו ושמענו, יואל אתה דיברת על כך שמתקיימים איזה שהם תהליכים, אבל התהליכים מקרטעים ולא מתממשים.
יוסי יונה: אז אנחנו, חברי וחברות הכנסת שמגיעים לכאן כדי להביע את ההערכה, האהדה שלנו אליכם, וגם לבוא ולאמר שאנחנו עדיין בעוד איזה מאבק אזרחי, אז אפשר להגיד חיילים, כמו שהייתם חיילים בחיסול של הקרינה הגרעינית, אנחנו עכשיו חיילים שלך קסניה, ליוזמה כדי לקדם את הזכויות שלכם שהיא חובה הכי בסיסית שאפשר.
יוסי יונה: אז הנה, אני חושב שאני יכול לדבר בשמם של כל אלה שנוכחים כאן, אני גם תוהה יואל, בכל זאת, אתה נמנה על מפלגה שהיא בקואליציה וגם אדוני היושב ראש - - -
אברהם נגוסה: לא, הוא לא בקואליציה.
אברהם נגוסה: אני וטלי מהקואליציה.
יוסי יונה: אדוני היושב ראש, אתה וטלי בקואליציה.
יוסי יונה: טלי, אני פונה אליך, ואני חושב שאתם צריכים להיות הסופחנים שלנו בקואליציה, אולי צריך להעביר בסופו של דבר גם איזו שהיא חקיקה בעניין הזה.
יוסי יונה: ואם צריך סיוע שלנו מהאופוזיציה, בהחלט אנחנו מוכנים לעשות זאת.
יוסי יונה: הערה אחרונה, אם אני עוזב זה לא בגלל ש- - - להגיע לוועדה לכלכלה, אני נאלץ ללכת קסניה, ואנחנו חיילים שלך.
יוסי יונה: תגידי כל יוזמה.
קסניה סבטלובה: אנחנו נעדכן אותך.
אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו חברת הכנסת טלי פלוסקוב וחברת הכנסת יעל כהן פארן.
אברהם נגוסה: בבקשה חבר הכנסת זוהיר בהלול.
זוהיר בהלול: גם אני מברך על קיומו של הדיון הזה.
זוהיר בהלול: כדור הארץ נתון באופן תמידי לאיומים רציפים.
זוהיר בהלול: מי שחושב לתומו שאסון צ'רנוביל הוא האחרון שמאיים על כדור הארץ טועה, כדור הארץ יוותר לדעתי עד קץ העולם תחת סכנה מוחשית, מכיוון שיש לא מעט רחשים מסביב לכדור הארץ שמסכנים אותו.
זוהיר בהלול: ובכל אופן, כדור הארץ כדי שיישמר, זקוק לגיבורים, ואתם הייתם הגיבורים של אותה תקופה לפני 30 שנה, וחירפתם את נפשכם כדי להותיר את האזור הזה נקי במידת האפשר, הוא כמובן לא התנקה באופן אבסולוטי, אבל בכל זאת עשיתם עבודת קודש בלתי רגילה.
זוהיר בהלול: מתוך 4,000 מהליקווידטורים שהגיעו לארץ, על פי הנתונים שאני אספתי, נותרו כ-1,500 בחיים.
זוהיר בהלול: א.
זוהיר בהלול: שתאריכו חיים, ואתם הרי המדגם המייצג של גיבורים אמיתיים, אבל אני תוהה איך יכול להיות שמדינת ישראל הנאורה, כשיש סוגיות כל כך אנושיות, כשהאנושות מתעלה לרמת נשגבות שכזאת, ואתם הרי מייצגים אותם, מדינת ישראל מהססת, בזרועותיה הביצועיות.
זוהיר בהלול: מהססת.
זוהיר בהלול: בסך הכל מדובר ב-1,500 בני אדם שראויים - - -
<קריאה: פחות.
זוהיר בהלול: או אולי פחות, שראויים לתמיכה ממסדית.
זוהיר בהלול: זה מזכיר לי, וסליחה, אין כאן השוואה לחלוטין, אין לחלוטין השוואה, אבל המדינה אפילו לניצולי השואה שלה, מהססת ומגמגמת.
זוהיר בהלול: אתם לא היחידים.
זוהיר בהלול: אבל מכאן תבקע אל אויר העולם הקריאה, שהמדינה אמורה, באמצעות היוזמה המבורכת שלך, אמורה לתת להם את הסעד, כדי שתחיו בצלם אל, אחרי שהבאתם לעולם מחזה אדיר של התעלות אנושית בלתי רגילה.
זוהיר בהלול: אנחנו לצדכם, ואני חושב שמדובר כאן בעבודת קודש, ואנחנו, ככל שנוכל, נתייצב דום כדי לעזור בסוגיה הזאת.
זוהיר בהלול: תודה רבה.
אברהם נגוסה: הועדה בעבר חוקקה חוק בנושא הזה.
אברהם נגוסה: אנחנו נתייחס יותר מאוחר, אולי עורך הדין יתייחס יותר מאוחר.
אברהם נגוסה: חבריי חברי הכנסת אתם רוצים להתייחס בשלב זה?
טלי פלוסקוב: תודה רבה אדוני היושב ראש, תודה רבה גם לקסניה על קיום הדיון.
טלי פלוסקוב: אני הייתי במדינת ברית המועצות לשעבר כשקרה האסון.
טלי פלוסקוב: אני זוכרת את היום הזה, ואני זוכרת את הפחד שהיה בין האנשים, שהייתי במרחק של 300 קילומטר ממקום האסון.
טלי פלוסקוב: ואני זוכרת איך באותו יום חשבתי על אותם אנשים שהיו גרים באזור, ויותר חשבתי על אותם אנשים, שסיפרו לנו, שיצאו להציל את העולם בעצם באותו רגע.
טלי פלוסקוב: זה נקרא ככה, להציל את העולם.
טלי פלוסקוב: כי אם הם לא היו באים באותו רגע, ולא היו נותנים את החיים שלהם לעצור את האסון שהיה שם, אני לא יודעת כמה מדינות וכמה עוד אנשים היו נפגעים מכל מה שקרה במקום הזה.
טלי פלוסקוב: אז זה יום קודם כל להגיד לכם תודה.
טלי פלוסקוב: תודה על מה שעשיתם אז למעננו, למען ילדינו, למען נכדינו, למען כולם, כי ההשלכות של מה שקרה שם, זה לא השלכה חד יומית.
טלי פלוסקוב: זה משהו שבאמת ממשיך.
טלי פלוסקוב: אגב, מישהו סיפר לי לא מזמן, לא, ראיתי תמונה בפייסבוק, הראו לי חיה שהייתה ממשיכה לחיות ביער שהיה לא רחוק מצ'רנוביל, זה היה משהו כזה שאף אחד מאתנו לא - - - משהו ענק מרוב ההשפעה של הסביבה באותו אסון.
טלי פלוסקוב: מצד אחד אני באמת רוצה להגיד תודה, מצד שני, התודה שלי לא מספיקה.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שזה שאנחנו היום מדברים על זה, ופה אני רוצה להגיד תודה לאדם שכבר לא איתנו, חבר הכנסת לשעבר יורי שטרן.
טלי פלוסקוב: הוא היה הראשון שהצליח להעביר פה מהלכים לטובת האנשים האלה.
טלי פלוסקוב: ואז לא הרבה אנשים ידעו בכלל מה זה צ'רנוביל, ולצערי הרב היום, אחרי 31 שנה, עדיין לא הרבה אנשים יודעים מה זה צ'רנוביל.
טלי פלוסקוב: לא הרבה אנשים במדינת ישראל מכירים ומוקירים לאנשים האלה מה זה צ'רנוביל, מה הם עשו, מה בעצם, את כל הטרגדיה שאז עברה.
טלי פלוסקוב: זה לא חוק שאני הגשתי הצעת חוק בנושא, אני רציתי להגדיל לאנשים האלה מענק שנתי שהם מקבלים, והייתה מטרה להגדיל את המענק הזה ב-2,000 שקל לכולם.
טלי פלוסקוב: יותר מזה אני אגיד לך, היה כבר מקור תקציבי לכך, ולצערי הרב את החוק הזה עצרו יועצים משפטיים.
טלי פלוסקוב: הם עדיין לא רואים בקבוצה הזאת משהו ייחודי שהם צריכים לקבל יותר מאנשים אחרים.
טלי פלוסקוב: אני לא הסכמתי איתם, רבתי איתם, אבל לצערי הרב זה לא קידם אותי בהעברת החוק.
טלי פלוסקוב: אני מאוד אשמח, אדוני היושב ראש, אם אנחנו היום כתוצאה של הדיון הזה נוציא מסקנות של הועדה, גם כמובן למליאה, זה אנחנו תמיד עושים, אבל גם - - -
<דנה גורדון שושני: אי אפשר.
טלי פלוסקוב: אי אפשר להוציא?
<דנה גורדון שושני: זה לא הצעה לדיון מהיר ולא הצעה לסדר.
<דנה גורדון שושני: רק החלטות.
אברהם נגוסה: החלטות.
טלי פלוסקוב: החלטת הועדה, ולהעביר אותה, אני הייתי כותבת עותקים אולי, גם ליועצים משפטיים, גם לאלה שמקבלים החלטות.
טלי פלוסקוב: אני סבורה שהקבוצה הזאת אכן צריכה לקבל התייחסות אחרת.
טלי פלוסקוב: הם השקיעו את בריאותם ואת חייהם לטובתנו.
טלי פלוסקוב: גם אם אנחנו לא ברית המועצות, מה לעשות.
טלי פלוסקוב: אבל הם היום אזרחי מדינת ישראל.
טלי פלוסקוב: וכמו שמדינת ישראל יודעת להודות להרבה אנשים, שהם גם לא אזרחים של המדינה, בזה שהם עושים לטובת אנשים אחרים, אני חושבת שיש מקום גם להודות לאנשים האלה, ואני אשמח מאוד אם נוכל אכן בעזרת הועדה לקדם את החוק הזה.
טלי פלוסקוב: מעבר לכל הדברים הנוספים שכתובים פה במסמך, שהוא בשם עו"ד גלעד שער, יש המון דברים שאני מסכימה איתם, אבל יש הרבה נושאים לצערי הרב, שהם גם קשורים לקבוצה הזאת, וגם קשורים לאנשים מבוגרים במדינת ישראל שיש לנו עוד הרבה עבודה.
טלי פלוסקוב: מה שנשאר לי זה לאחל לכולכם בריאות, אריכות ימים ואנחנו, מה שנוכל לעשות למענכם פה מהבית הזה, כל המגבלות שיש לנו, בעצם עובדה שאני גם בקואליציה, בעצם עובדה שאני גם במפלגה של שר האוצר, ושוב אני חוזרת ואומרת, המקור התקציבי כן קיים, אבל אין הסכמה להעביר את החוק הזה.
טלי פלוסקוב: אם נצליח לעשות את זה ביחד, זה יהיה ניצחון של כולם.
קסניה סבטלובה: בוא נביא אותו לפה, שיראה את התערוכה, שיראה את האנשים האלה, שיתרשם בעצמו.
קסניה סבטלובה: בוא נביא אותו.
אברהם נגוסה: תודה חברת הכנסת יעל כהן פארן בבקשה.
יעל כהן-פארן: קודם כל אני מודה גם לך וגם לחברתי חברת הכנסת קסניה סבטלובה שיזמתם את הדיון הזה, ובאתי לשמוע אתכם ולהגיד לכם שלא רק שאני חושבת שהמדינה צריכה לתמוך בכם ולתת לכם לא את המינימום, את המקסימום שהיא יכולה כדי לדאוג לאריכות ימיכם ולחיים טובים ובכבוד, אלא אני גם חושבת שאתם חשובים, בטח לנו בישראל אבל גם לעולם כמי ששרד את המקום, את האסון אולי הכי גדול שהיה במאה העשרים, וששינה את פני העולם, שינה את ההבנה על המקום של האנרגיה הגרעינית בעולם.
יעל כהן-פארן: אתם עדות חיה למה שהיה שם, ואני חושבת שקולכם צריך להישמע בהקשרים האלה גם.
יעל כהן-פארן: אני נתקלת בתגובות, אני עוסקת הרבה בנושאים של אנרגיה ושל סביבה, והוויכוח סביב האנרגיה הגרעינית עדיין קיים, והרבה פעמים בפאנלים אומרים לי "כל מה שמדברים על צ'רנוביל זה לא נכון, אף אחד כמעט לא נפגע שם", בחיי, כך אומרים לי, והטיעונים לקידום אנרגיה גרעינית עדיין בישראל קיימים, הפקת אנרגיה מכור גרעיני.
יעל כהן-פארן: זה לא על השולחן, באמת, בטח לא אחרי אסון פוקושימה הכניסו את זה שוב למגירה, אבל יש תכנית מגירה.
יעל כהן-פארן: הרי צ'רנוביל הותיר אזור גדול משטח ישראל, שאי אפשר לחיות בו, ואתם יודעים את זה יותר טוב מכולם, אבל זה לא מספק, זה לא נותן מענה, לצערי, בדיונים שאני נמצאת מולם, ואני יודעת שיש באמת חוסר מודעות וחוסר הבנה למה יכול לקרות.
יעל כהן-פארן: אני חייבת לספר במאמר מוסגר, אבל הרי יש לנו כור גרעיני או שניים בישראל, אמנם הרבה יותר קטנים, בשורק ובדימונה.
יעל כהן-פארן: מה עושים איתם, זה למחקר.
יעל כהן-פארן: אוקיי?
יעל כהן-פארן: אבל על הכור בדימונה חוקרים התבטאו בפורומים ציבוריים שיש המון בעיות בליבה של הכור, הכור בן 53 שנים, 54, ואני שאלתי שאילתה את משרד ראש הממשלה שהוא אחראי על הועדה לאנרגיה גרעינית, הסתכלתי על השאילתה היום, 29 ביוני זה התאריך שלה, כמעט שנה, עדיין לא קיבלתי מענה.
יעל כהן-פארן: שאילתה ששואלת מה המצב שם.
יעל כהן-פארן: מדברים על זה בפורומים מדעיים לא סגורים, לא חסויים.
יעל כהן-פארן: אני לא חושפת שום סוד מדינה, זה היה גם בתקשורת, ובכל זאת אם מתכננים לסגור את הכור מתי שהוא, אם מתכננים לשפץ אותו.
יעל כהן-פארן: יש שם ליבה שהם אומרים שיש בה הרבה מאוד בעיות, ואני חושבת שמהחדר הזה אני אשמח לשמוע, או אולי אחר כך בשיחות אם תרצו לשוחח איתי, מי שיכול לתת גם מידע מדברים שהיו בצ'רנוביל שיכול להיות רלבנטי למה שקורה בכורים שעדיין פעילים, בני חמישים ומשהו שנה.
יעל כהן-פארן: אני גם לרשות
יעל כהן-פארן: כם כדי לנסות ולסייע באמת, וכל המהלכים שגם טלי דיברה עליהם וגם קסניה ואברהם, על לשפר את המצב והתמיכה שהמדינה נותנת לכם.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו את ראש עמותת ברית הליקווידטורים, אלכסנדר קלנטירסקי.
<אלכסנדר קלנטירסקי: קודם כל שלום רב לכם, יושב ראש הועדה, חברי כנסת וכל האנשים שישנם פה.
<אלכסנדר קלנטירסקי: המון המון תודות שיש דיון.
<אלכסנדר קלנטירסקי: אני לא לבד.
<אלכסנדר קלנטירסקי: יש לי קבוצת ליקווידטורים.
<אלכסנדר קלנטירסקי: זו הקבוצה שלנו.
<אלכסנדר קלנטירסקי: כל אדם פה מנהל או - - - או ועדה פעיל ואנחנו רוצים, יש פה מכתב של היועץ המשפטי של העמותה שלנו, גלעד שר, הוא אדם טוב מאוד, אני מכיר אותו משנת 1997, ואני חושב שהיום יהיה פתרון על החיים שלנו.
<אלכסנדר קלנטירסקי: אנחנו לא מבינים למה אין לאנשים כאלה ביטוח חיים.
<אלכסנדר קלנטירסקי: יש גם קבוצה בארץ שעובדת עם חומר רדיואקטיבי במרכז דימונה ושם יש הכל, ביטוח והגנה של צה"ל.
<אלכסנדר קלנטירסקי: אצלנו אין.
<אלכסנדר קלנטירסקי: יש לי בקשה יושב הראש, אני מבקש שאחרי - - -
אברהם נגוסה: אחריך, זה בתכנית.
<אלכסנדר קלנטירסקי: אני פה הכל - - -
קסניה סבטלובה: אם אפשר ממש להבהיר במשפט את הסוגיה של ביטוחי החיים.
קסניה סבטלובה: זה חשוב מאוד, כי שנתיים אנחנו הולכים ביחד עם אלכסנדר לאנשים שכביכול אחראים על התחום של הביטוחים, ואנחנו שומעים מהם שבעצם אף אחד לא אחראי על הנושא הזה.
קסניה סבטלובה: אבל אף אחד.
קסניה סבטלובה: המפקחת על הביטוח הייתה במשרדי פעמיים, ובשני הפעמים האלה מה היא אמרה?
קסניה סבטלובה: "אבל אני מתעסקת בביטוחים פרטיים.
קסניה סבטלובה: אני לא יכולה להכריח חברות פרטיות לבטח את האנשים האלה".
קסניה סבטלובה: נכון, לא יכולה – לא יכולה.
קסניה סבטלובה: אז לאן היא שלחה אותנו?
קסניה סבטלובה: מה הפגישה הבאה שקיימנו?
קסניה סבטלובה: עם סוכנות ביטוח ממלכתית, ענבל.
קסניה סבטלובה: נסענו לענבל, באיירפורט סיטי, ליד שדה התעופה, עשינו את הביקור הזה, הגענו, קיבלו אותנו יפה מאוד ואמרו "אנחנו בכל לא נותנים ביטוחי חיים.
קסניה סבטלובה: אני לא יודעת למה שלחו אתכם אלינו", וכך קורה שהאנשים המבוגרים האלה, שבאמת הגיע הזמן שכבר הפקידים יתקשרו אליהם ובעצמם יציעו - - -
אברהם נגוסה: מי שלח אותך לשם?
קסניה סבטלובה: המפקחת על הביטוח, דורית סלנגר, היא שלחה אותנו לענבל, וענבל אמרו "אנחנו לא מטפלים בזה בכלל".
אברהם נגוסה: איזה משרד ממשלתי - - -
קסניה סבטלובה: האוצר.
קסניה סבטלובה: כמובן.
אברהם נגוסה: אז לפני שאנחנו שומעים את משרדי הממשלה, אני רוצה שנשמע את עו"ד ליאור בירנבאום בנושא הזה.
אברהם נגוסה: שלחתם לנו אתמול מסמך כל כך חשוב, אבל זה פשוט הגיע ברגע האחרון.
אברהם נגוסה: אני מבקש שתכניס אותנו למסמך הזה בקיצור, ואז נפנה למשרדי הממשלה.
<ליאור בירנבאום: שלום לכולם.
<ליאור בירנבאום: אנחנו מייצגים את עמותת ברית הליקווידטורים של צ'רנוביל.
<ליאור בירנבאום: שמעתי את כל הדברים שלכם ודיברתם על התרומה שלהם ועל ההוקרה, אבל אם מסתכלים בשורה התחתונה על כל התחומים, האנשים האלה כאילו אין להם שום הכרה בארץ, לא לזכויות הרפואיות שלהם, לא לזכויות של הדיור שלהם, אפילו אחוזי הנכות שלהם - - -
טלי פלוסקוב: אל תגידי שום דבר.
טלי פלוסקוב: הם מקבלים מענק שנתי כקבוצה של ליקווידטורים.
<ליאור בירנבאום: המענק השנתי שהם מקבלים הוא מינורי.
<ליאור בירנבאום: במשך כל השנים האחרונות פנינו, ואלכסנדר עשה עבודה מדהימה,
טלי פלוסקוב: הם מקבלים 5,000 שקל.
<ליאור בירנבאום: אף משרד עורכי דין, פנו, הוא פנה למשרד ראש ה ממשלה, למבקר המדינה, הוא פנה לשרת הבריאות, הוא פנה, באמת לכל אדם שהיה אפשר לפנות אליו – פנינו.
<ליאור בירנבאום: מרבית הפניות לא נענו.
<ליאור בירנבאום: הנושא של ביטוח חיים זה באמת מחדל שאין לתאר.
<ליאור בירנבאום: כאן אומרים להם לא, ושם אומרים להם לא.
<ליאור בירנבאום: נוצר מצב שהעלו אותם ארצה מכח חוק השבות, הם יהודים, אזרחים תושבים כמו כולם, וכאילו אין שום משמעות לחיים שלהם.
<ליאור בירנבאום: כנ"ל לגבי החוק, ב-2001 גם לאחר מאמצים רבים, נחקק חוק, החוק כמעט ולא מיושם.
<ליאור בירנבאום: יש שם סעיף שהיה צריך להקים מרכז רפואי, בית חולים הכרמל בחיפה הוגדר כמרכז רפואי, בפועל הם בקושי מקבלים שם טיפול.
<ליאור בירנבאום: נדרש לעשות שם מעקב רפואי צמוד כדי שיבדוק את ההשלכות החמורות של הקרינה והמחלות, שלא נדע, של המחלות שהם סובלים או עלולים לסבול, המעקב בקושי מתבצע, הם בקושי מקבלים מידע על זה.
<ליאור בירנבאום: החוק גם מדבר על מתן טיפול רפואי לילדים שלהם, החוק הזה לא מיושם, פנינו לשר הבריאות בבקשה שיפתחו עוד מרכז, נוסף או במקום.
<ליאור בירנבאום: גם העניין הזה לא צלח.
<ליאור בירנבאום: הטבות בדיור, בחוק בסעיף 8 יש להם עדיפות בקבלת הלוואות, שלא לדבר על נושא הדיור הציבורי, שגם שם, בועדה האחרונה שהייתה הובטחה להם עדיפות, זה לא קרה.
<ליאור בירנבאום: האנשים האלה לא מטופלים.
<ליאור בירנבאום: זה מחדל.
<ליאור בירנבאום: מדינה שלמה, האדם הזה בכבודו ובעצמו וכל החבורה הזאת פעם אחרי פעם, שנה אחרי שנה, בלי להתייאש, עם הראש מורם, פונים לשרים, לראש הממשלה, לכל מי שאפשר.
<ליאור בירנבאום: מרבית הפניות שלהם לא נענו.
<ליאור בירנבאום: התעלמות כזאת לא ראיתי, זה מחדל, צריך להתבייש.
<ליאור בירנבאום: מדברים על האנשים האלה כמו גיבורים, כמי שתרם, שהציל את העולם.
<ליאור בירנבאום: ובפועל מה?
<ליאור בירנבאום: כלום.
טלי פלוסקוב: יש פניות לראש הממשלה?
<ליאור בירנבאום: יש פניות לראש הממשלה.
<ליאור בירנבאום: גם תיעדנו, מכתב מאוד מפורט.
טלי פלוסקוב: מתי הייתה פניה לראש הממשלה?
<ליאור בירנבאום: ב-2015 גם, וגם לפני זה יש כאן פניה לשר הבריאות, למבקר המדינה, יש גם לוועדת הקליטה, גם בפעם הקודמת, נושא הדיור הובטח להם.
<ליאור בירנבאום: האנשים האלה סובלים, הכסף שמוענק להם, הקצבה הזאת, את יודעת כמה הם מוציאים על תרופות חודשיות?
<ליאור בירנבאום: אני לא רוצה - - -
טלי פלוסקוב: גבירתי, אני לא אומרת שזה מספיק.
טלי פלוסקוב: אבל להגיד "לא כלום" את לא יכולה, כי כן יש משהו.
טלי פלוסקוב: אני גם רוצה להגדיל להם.