GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרק בסין: ההכרה של רשויות קולטות עלייה לדעתי זו במידה מסוימת הגדרה וירטואלית שלא מסתתר מאחוריה הרבה, והטיפול בעולים, בעיקר בנושא החינוך, דורש משאבים רבים, ובמיוחד ביישובים קולטי עלייה.
מרק בסין: אם 4,000 תושבים בישוב מהווים 60% ו-4,000 תושבים בישוב אחר מהווים 5% והם עולים, הגישה והטיפול שונים לגמרי.
מרק בסין: אני אתייחס לנקודה אחת ולא אתייחס לשאר הרבדים של החינוך.
מרק בסין: אני רוצה להתייחס לגילאי שלוש-ארבעי, שמכאן אנחנו מתחילים, ופה לדעתי קיימת בעיה במדינת ישראל ביישובים קולטי עלייה.
מרק בסין: גברתי השרה, רוב הילדים בגילאי שלוש-ארבע ממשפחות עולים לא הולכים לגן ילדים טרום-חובה, ויש לכך שתי סיבות עיקריות.
מרק בסין: 1.
מרק בסין: סיבה כלכלית בתוך המשפחה.
מרק בסין: 2.
מרק בסין: חלק גדול מהמשפחות מגיעות לארץ עם סבא וסבתא והילדים נשארים בבית, כי זה נוח לכולם.
מרק בסין: יש "בייבי סיטר".
מרק בסין: הסמכות של סבא וסבתא נשמרת במשפחה.
מרק בסין: כלומר, הם משפיעים כביכול על חינוך הילדים ולמעשה הם לא מסוגלים ולא ערוכים לתת את כל התכנים הנדרשים כדי להכין את הילדים האלה לגן חובה.
מרק בסין: נוצר מצב שאותם ילדים מגיעים לגן חובה ללא שפה.
מרק בסין: הגננת, במקום לתת את התכנים החינוכיים ולהכין אותם לכתה א', מבזבזת – אם זאת המלה הנכונה – את רוב זמנה בלימוד השפחה ושוכחת-מזניחה את הילדים הוותיקים.
מרק בסין: בסופו של דבר כאשר הקבוצה הזאת מגיעה כבר לכתה א' היא מגיעה לא מוכנה, והבעיה קיימת בעיקר ביישובים קולטי עלייה.
מרק בסין: שאלתי היא, האם המשרד מתכוון לדרוש, להמליץ, במסגרת אותם יישובים בהם חל חוק חינוך חובה, להחיל אותו על יישובים קולטי עלייה?
מרק בסין: ותקבעו אתם את הקריטריונים מהו האחוז.
לימור לבנת: זה דבר מאד נכון ואני מאד מודה לך.
חנה בשבסקי: אני מאד מאמינה ביכולת של השרה החדשה לקדם את הדברים האלה שגם היא רואה בהם חשיבות.
חנה בשבסקי: לכן אני רוצה להסב את תשומת-לב השרה לדבר הזה.
חנה בשבסקי: אני איש שטח.
חנה בשבסקי: לפני שנתיים דיברתי עם מנהלת בית-ספר בירושלים, חטיבת ביניים – תיכון.
חנה בשבסקי: היא ניסתה לשכנע אותי לעבוד בבית-הספר שלה בתור יועצת.
חנה בשבסקי: אני יועצת חינוכית במקצועי.
חנה בשבסקי: ההצעה הרצינית שלה היתה שאני אעבוד כיועצת חינוכית לכל הכתות של בית-הספר, מכתה ז' עד י"ב רק לדוברי רוסית, כי יש לה בבית-ספר למעלה מ-50% תלמידים דוברי רוסית.
חנה בשבסקי: זה מצב די רציני ברחבי הארץ, שיש בתי-ספר שבהם הרבה מאד תלמידים דוברי רוסית.
חנה בשבסקי: למה יש דרישה כזאת?
חנה בשבסקי: כי התברר שלמרות שעולים הם לפעמים עולים ותיקים עד 10 – 11 שנה בארץ לא מוכנים לדבר ולהקשיב להוראות של אנשים בבית-הספר שהם לא דוברי רוסית, כי יש בעיות מנטליות וכך הלאה.
חנה בשבסקי: מדובר על תלמידים עולים, רבים מאד, שאין להם אוזן קשבת בבית-הספר כאשר אין בבית-ספר גדול יועץ אחד דובר רוסית.
חנה בשבסקי: יש מחסור חמור מאד ביועצות דוברות רוסית.
ד"ר מיכאל ידוביצקי: ענין המשאבים הוא כמובן מאד חשוב, אבל ענין המדיניות המקצועית – ומאד שמחתי לשמוע על הכוונה לעשות איגום בתוך המשרד - הוא דבר הרבה יותר חשוב.
ד"ר מיכאל ידוביצקי: קיים פער לשוני, פער תרבותי, חברתי בין תלמידים עולים לבין ותיקים, ולהפוך את מה שנראה כחולשה לנקודת חוזק ניתן אך ורק כאשר בית-ספר א' מודע שמדובר בשינוי מהותי.
ד"ר מיכאל ידוביצקי: ב.
ד"ר מיכאל ידוביצקי: נערך בהתאם לשינוי הזה.
ד"ר מיכאל ידוביצקי: ג.
ד"ר מיכאל ידוביצקי: יודע לעשות זאת בצורה מקצועית.
ד"ר מיכאל ידוביצקי: כל עוד זה לא קורה אנחנו באופן בלתי-נמנע נלך עם אותו תהליך שבעצם מתרחש כרגע, של עזיבה של בית-ספר ישראלי קונבנציונלי על-ידי תלמידים עולים, כאשר תלמידים חלשים יותר ממשיכים וימשיכו יותר ויותר לנסוע מאשדוד לבית-ספר שבח-מופת ודומיו, ותלמידים חלשים יותר מוצאים את עצמם יותר ויותר ברחוב.
ד"ר מיכאל ידוביצקי: אפשר להציף את בית הספר הזה בשעות עזר, בתקציבים וכו', אבל אם שעות העזר ניתנות בצורה לא מקצועית על-ידי מורה להתעמלות, אין בכך תועלת.
ד"ר מיכאל ידוביצקי: לכן המדיניות צריכה להיות מבוססת על רשת בתי-ספר שמתמחים בזה, כאשר המטה שלו נמצא במשרד החינוך.
צבי הנדל: אחרון הדוברים, שמעון סיאני מארגון "ידידים".
צבי הנדל: אני מתנצל בפני כל אלה שלא הספיקו לדבר.
נגיסט מנגשה: אני האשה היחידה יוצאת אתיופיה מצביעה ורוצה להגיד כמה דברים - - -
צבי הנדל: גברתי הנכבדה, יוצאי אתיופיה דיברו.
צבי הנדל: לא כולם מדברים.
שמעון סיאני: אני מצטרף לברכות לשרה ליבנת.
שמעון סיאני: אני רוצה לתת דוגמה קצרה.
שמעון סיאני: ארגון "ידידים" קם לפני עשר שנים ביוזמה של קצינים וחיילים משוחררים שהחליטו שבמקום להיפגש במילואים ולקטר צריך לעשות משהו.
שמעון סיאני: אנחנו עובדים היום בחמישים ישובים בארץ, עם 5,000 ילדים ובני-נוער בסיכון.
שמעון סיאני: מאד אהבתי את הענין של איגום, אבל אני רוצה לדעת מה מדיניות השרה בעבודה מול ארגונים כמונו, כי אנחנו גם יכולים לעזור הרבה מאד.
לימור לבנת: אני בעדכם.
לימור לבנת: אני בעד כל מי שעושה.
שמעון סיאני: בענין איגום משאבים אנחנו מוצאים את עצמנו בעשר השנים האחרונות רצים-מתרוצצים ממחלקה למחלקה ומנסים להסביר, ובסופו של דבר אלה שהקימו את הארגון כבר כמעט נשברים מהענין.
שמעון סיאני: האם יש איזו שהיא אסטרטגיה או מדיניות, כמו שאמר ד"ר נפתלי, בענין שיתוף-פעולה יעיל, מעשי, לטובת האתיופים?
צבי הנדל: גברתי השרה, את תחליטי מי מהאנשים במשרדך ישיב על מה.
לימור לבנת: אודי בהט ישיב בענין מורים-עולים.
אודי בהט: נכון שיש עדיין מורים עולים חדשים שגם השנה יקבלו וקיבלו מכתבי הפסקת עבודה, אבל זה כמובן לא בחינוך העל-יסודי.
אודי בהט: מדובר על מאמצים אדירים שלנו להכניס, על אף העודפים הגדולים במערכת, מורים עולים בכל-זאת לעבודה.
אודי בהט: זה מצליח ונכנסים מאות, ויש באמת מקרים שמקבלים מכתבי פיטורין.
נגיסט מנגשה: אבל לא יוצאי אתיופיה.
אודי בהט: לגבי מורים יוצאי אתיופיה, אני קצת מתפלא על הדברים שנאמרו כאן, מכיוון שמשרד החינוך יצא גם השנה – ואני גם יודע שהמדיניות של השרה היא כזאת – מגדרו בענין של מורים בני העדה האתיופית.
אודי בהט: זה לא נכון שמעט מורים קיבלו עבודה.
אודי בהט: קיבלו בלי מצ'ינג, דבר שלא קיים לגבי כלל המערכת, קיבלו עשר שעות כששים מורים.
אודי בהט: במקביל מתקיים היום קורס מאד-מאד יוקרתי במט"ח לכשלושים מורים מאתיופיה, בליווי צמוד ובשותפות מלאה של משרד החינוך, כדי לתת שידרוג למורים יוצאי העדה, וגם בשנה הבאה המדיניות הזאת תגבר ותלך.
אודי בהט: כל מורה כזה מצויד בשעות, נכנס למערכת ביוזמה שלנו.
לימור לבנת: אני אגיד בקצרה כמה דברים.
לימור לבנת: קודם-כל, אני מודה למרק בסין שהעלה את הענין של יישובים קולטי עלייה.
לימור לבנת: היתה התחייבות של הממשלה הקודמת להכיר בעשרה יישובים כיישובים קולטי עלייה.
לימור לבנת: מדובר על יישובים שבהם שיעור התלמידים-עולים עלה על 18% ויש בהם ייצוג בולט לתלמידים יוצאי אתיופיה וקווקז, ובעיקר בעדיפות גם ליישובים שהם פריפריאליים.
לימור לבנת: אני אקרא את שמות היישובים שלגביהם התחייב שר האוצר הקודם: מגדל העמק, אור עקיבא, אשדוד, נצרת עלית, עפולה, כרמיאל, בת ים, קרית גת, קרית מלאכי ורמלה.
לימור לבנת: הסכום שהיה אמור להיות מועבר לטובת עשרה יישובים קולטי עלייה אלה הוא 15 מיליון שקלים.
לימור לבנת: נכון לעכשיו לא הועברה חצי אגורה והאוצר מתכחש בכלל להתחייבות הזאת.
לימור לבנת: אני תבעתי ממשרד האוצר, ויש מסמכים, יחד עם התביעה של 20 מיליון שקל בענין ליקויי בטיחות ועוד משהו, אלה הדברים המרכזיים של התחייבויות.
לימור לבנת: היו המון התחייבויות.
לימור לבנת: אני מדברת על דברים גמורים שהובטחו מבלי להיות מתוקצבים, בחוסר אחריות של הממשלה הקודמת, אבל הממשלה שאני חברה בה לא רוצה לממש אותם בטענות אמיתיות של תקציב קטן מדי.
לימור לבנת: אני בכל זאת עומדת על כך ואני לא מתכוונת לוותר על זה.
לימור לבנת: מדובר על 15 מיליון שקלים לשנת 2001, ואנחנו נמצאים כבר במחציתה.
לימור לבנת: על כן, אני מאד אודה לך אדוני יושב-ראש הוועדה, אם הוועדה תקבל החלטה ותגבה את הדרישה שלי מול האוצר –
צבי הנדל: קיבלה ותהיה פנייה לאוצר.
לימור לבנת: -- שתהיה פנייה לאוצר, ותשלחו העתקים גם אלינו, לוועדת הכספים ולכל יתר הגורמים, אבל חשוב לי מאד שיהיה גם גיבוי של הוועדה.
לימור לבנת: זו הערה ראשונה שלי.
מרק בסין: גברתי השרה, תשימי לב שבני עייש לא כלול בעשרה יישובים.
מרק בסין: לא ייתכן שיישוב עם 60% עולים, ואין דוגמה כזאת במדינת ישראל, לא כלול ברשימה.
מרק בסין: אני לא יודע מה היו הקריטריונים.
מרק בסין: בכל הנוסחאות המתמטיות זה לא יוצא.
לימור לבנת: אני לא יכולה לתת תשובה מהשרוול, והייתי רוצה שתסבירו לי ממה נבע הענין הזה של בני עייש ואם זה עבר טיפול.
לימור לבנת: אני לא יכולה להתחייב, אני יכולה לבדוק.
לימור לבנת: הערה שנייה.
לימור לבנת: הנושא של היועצות שעלה כאן על-ידי המועצה לשלום הילד.
לימור לבנת: אנחנו הודענו אתמול על תגבור מערכת הייעוץ בכלל מערכת החינוך.
לימור לבנת: בעיקר בבתי הספר היסודיים אנחנו מוסיפים השנה תקנים ל-500 יועצות, דבר שלא היה מעולם.
לימור לבנת: 250 תקנים, ועוד 250 על-ידי המרת שעות.
לימור לבנת: משרד החינוך מעולם לא תקנן.
לימור לבנת: מעבר למה שהמשרד כבר נתן לצרכים של הנוער דובר רוסית, חלק מתוך זה יילך כמובן גם למגזר הזה באופן ייחודי.
לימור לבנת: מתוך סך הכל ההרחבה המאד דרמטית ומאד משמעותית הזאת של המערך הייעוצי הקצינו לזה 6,000 שעות שבועיות לשנת הלימודים הזאת, ואני חושבת שזאת בשורה.
לימור לבנת: לא התייחסתי לזה קודם כי זה לא נוגע רק למגזר של העולים.
לימור לבנת: הדבר הבא הוא לגבי העמותות למיניהן, הגופים, הגורמים הפרטיים, האזרחיים כמו שאתם קוראים להם.
לימור לבנת: קודם-כל הערה למייק נפתלי.
לימור לבנת: אני חושבת שזה מאד לא הוגן.
לימור לבנת: משרד החינוך מקצה את מה שהוא מקצה לחלק מהתוכניות, היל"ה ודברים מהסוג הזה.
לימור לבנת: אבל הכתובת היא לא משרד החינוך.
לימור לבנת: לבוא לכאן ולהגיד לי: כתבת לי מכתב מאד יפה, אני מאד מודה לך והוא נמצא בתוך ספר המכתבים, אני חושבת שזה לא הוגן, אני לא מקבלת את ההתקפה הזאת, אבל שתקתי.
לימור לבנת: אין לה שום מקום.
לימור לבנת: יש לכם דרישות שהן הגיוניות ומתקבלת על הדעת?
לימור לבנת: – אין לי מושג מה אתם מקבלים, כמה אתם מקבלים.
לימור לבנת: תודה רבה על דרישת שלום מביאלקין.
לימור לבנת: זה מאד לא במקום וזה מאד לא הוגן.
לימור לבנת: אתה גם ידעת, וזה כנראה היה מתוכנן מראש, הגיעה לכאן כתבת גלי צה"ל ושמה על ידך מיקרופון כאשר דיברת, לא במקרה.
לימור לבנת: אני מאד לא אוהבת את השיטה הזאת.
לימור לבנת: עלי זה לא עובד.
לימור לבנת: עוד הערה לגבי כלל העמותות, כולל "ידידים", ואני בטוחה שהם עושים עבודת קודש.
לימור לבנת: אל תעשו לי אמבושים כאלה.
לימור לבנת: עלי זה עובד הפוך.
לימור לבנת: גם על"ם.
לימור לבנת: כל התמיכות לעמותות שעוסקות בנושאים של קליטת עלייה הועברו, על-פי הנחיות, למשרד לקליטת עלייה.
לימור לבנת: משרד החינוך אינו רשאי, על-פי היועץ המשפטי לממשלה, כדי למנוע כפל תמיכות בנושא הזה, כמו בנושאים אחרים – אינו רשאי לתת תמיכות לעמותות העוסקות בנושאים החשובים הללו.
אריה קורת: הם גם יודעים את זה.
לימור לבנת: כיוון שנשאלתי וכיוון שיש פה חברי כנסת שאולי לא כולם יודעים, ועוד גורמים אחרים, וכיוון שיש כאן פרוטוקול, אני חושבת שראוי לתת גם את התשובה באופן הברור ביותר.
לימור לבנת: לכן גם השאלה הזאת היא שאלה שאתם יודעים את התשובה עליה, כפי שנאמר כאן.
לימור לבנת: אני מברכת על כל גורם שעושה עבודה.
לימור לבנת: בעיקרון משרד החינוך עובד בשיתוף פעולה לא רק בקליטת עלייה אלא בכל הנושאים, עם הרבה מאד גורמים חיצוניים התנדבותיים שעושים עבודה חשובה, לרבות עבודה עם תורמים בפרוייקטים שיש בהם מצ'ינג, שהמצ'ינג הוא כזה שהתורם נותן מעט והמשרד נותן הרבה.
לימור לבנת: גם את זה אנחנו עושים.
לימור לבנת: אנחנו באמת מברכים על כל תרומה ועל כל פעולה ועל כל התנדבות, ועובדים בשיתוף פעולה.
לימור לבנת: מעבר לענין הזה יש פרוצדורות.
לימור לבנת: מעבר לכל התמיכות הממוסדות יש קרנות ויש ועדת עזבונות.
לימור לבנת: אתם מכירים את הכל, אני מניחה שאני לא מחדשת דבר.
לימור לבנת: תבואו כולכם על הברכה על העבודה שאתם עושים.
לימור לבנת: אנחנו באמת מעריכים ומכבדים כל עבודה כזאת.
לימור לבנת: ואם לא היתה העבודה של האגודות-עמותות התנדבויות, אף משרד לא היה יכול לעשות הכל לבד, כי היריעה והשמיכה הן קצרות מדי.
לימור לבנת: תקציב המדינה תמיד קטן מדי.
לימור לבנת: זה לא בא לומר שאני לא חושבת שיש כאן גם מקומות להתייעל בתוך המשרדים השונים, וגם בתוך משרד החינוך, ואמרתי את זה בפתח דבריי ואני אומרת את זה גם כאן.
לימור לבנת: מצד שני אני לא חושבת שצריך להפריט את שירותי הרווחה לדעת.
לימור לבנת: אני מתנגדת להפרטה לדעת של שירותי הרווחה.
לימור לבנת: אני מתייחסת גם למה שאמר מייק נפתלי.
לימור לבנת: אני לא חושבת שכל העמותות האזרחיות זה דבר נכון ויעיל.
לימור לבנת: צריך למצוא את הדרכים שהמדינה תמלא את חובתה וההתנדבות תספק את הצרכים בנישות שהמדינה לא מסוגלת הכל.
לימור לבנת: בזה נבחנת חברה שיש בה גם אחריות מסוימת גם לחברה, גם לעשירים בה, גם לאחרים.
לימור לבנת: זה חלק מהדרך.
לימור לבנת: אבל אתה רוצה שהמדינה תתנער מחובתה ותעביר תקציבים?
לימור לבנת: אני חושבת שזה רעיון לא טוב, אני מתנגדת לזה ובעיניי זו הפרטה עצמית לדעת.
צבי הנדל: תודה רבה לשרה, תודה רבה לכולם.
צבי הנדל: בוקר טוב לכולם, אני מציע שנתחיל.
צבי הנדל: אני מבין שקיימתם ישיבה עם הגברת כשר, נציגת משרד האוצר, והגעתם למסקנות, ואנחנו צריכים לברך על המוגמר.
צבי הנדל: אולי תעדכנו אותנו?
סופה לנדבר: לא, עוד לא הגענו להסכמות.
סופה לנדבר: הם הלכו לעשות שיעורי-בית, שיציגו עכשיו את הדברים ואנחנו נגיד למה אנחנו מסכימים ולמה לא.
צבי הנדל: אז אולי תעדכנו אותנו עד לאן הגעתם, וננסה לראות לאן ממשיכים משם.
צבי הנדל: הגברת כשר, בבקשה.
נטשה כשר: עם הצעת החוק המקורית, שנידונה כאן בוועדה, היתה לנו בעיה מרכזית אחת, שהיא הגדילה את הסכום הקובע במקום להגדיל את התגמול.
נטשה כשר: אני אסביר למה הכוונה – הצעת החוק בעצם נתנה תגמול יותר גבוה למי שכבר יש להם הכנסה, וכך השתפר בצורה משמעותית דווקא מצבם של אלה שיש להם הכנסות נוספות מעבר לקצבה שהם מקבלים מהביטוח הלאומי, בעוד שאנשים שעיקר הכנסתם, או ההכנסה היחידה שלהם, היא מהביטוח הלאומי, לא נהנו למעשה מהצעת החוק המקורית.
סופה לנדבר: למה לא נהנו?
צבי הנדל: אני מבקש שתזכרי את השאלות ותשאלי אחר-כך.
נטשה כשר: מכיוון שהצעת החוק המקורית דיברה על שינוי מבחן ההכנסה ולא על שינוי גובה התגמול, והתוצאה היתה שדווקא אלה שהכנסותיהם נמוכות, ואלה שאין להם כל הכנסות מעבר למה שהם מקבלים מהביטוח הלאומי, לא נהנו, בעוד שאנשים שההכנסה שלהם יכולה להגיע לסכומים של 4,000 - 5,000 ש"ח מעבר למה שהם מקבלים מהביטוח הלאומי דווקא זכו לתוספת.
נטשה כשר: אנחנו אפילו הרשינו לעצמנו לחשוב שלא לכך היתה הכוונה, אם יורשה לנו להתייחס לכוונה, ובכל אופן מבחינתנו זאת היתה בעיה.
נטשה כשר: נפגשנו עם נציגי הביטוח הלאומי וניסינו לחפש מודל שייתן תוספת דווקא לאנשים שנמצאים בתחתית הסולם, אלה שאין להם הכנסות מעבר למה שהם מקבלים מהביטוח הלאומי, או שההכנסות שלהם נמוכות, מודל שבו התוספת שיקבלו אותם אנשים תלך ותפחת ככל שהכנסתם יותר גבוהה.
נטשה כשר: כדי לעשות כך, המלצנו להגדיל דווקא את התגמול לפי ההכנסה שהאנשים האלה מקבלים, כלומר המלצנו להגדיל את תוספת השלמת ההכנסה שאנשים מקבלים, וביקשנו גם להכניס שינויים בנוסחה שלפיה מנכים את ההכנסות.
נטשה כשר: היום, על כל שקל הכנסה שיש לאדם מנכים חמישים אגורות, ואילו אנחנו ביקשנו להגדיל את הניכוי, לעשות אותו דומה לזה שיש בחוק הבטחת הכנסה, שישים אגורות, ובמקביל להגדיל את התגמול הבסיסי שמקבל אדם שאין לו כל הכנסות.
נטשה כשר: אני אבקש שאחר-כך תציג הגב' פריאור מהביטוח הלאומי את המודל בצורה מפורטת, כי היא אשת המקצוע לעניין הזה.
נטשה כשר: לפי המודל שיצרנו, אדם בודד, שאין לו כל הכנסות, יקבל תוספת של בערך 330 ש"ח להכנסתו, והתוספת הזאת תלך ותפחת לגבי אנשים שהכנסותיהם גבוהות יותר, עד שתגיע לנקודה איפוס בהכנסה של 4,300 ש"ח.
נטשה כשר: בנקודת איפוס זאת אדם לא יקבל, כתוצאה מהתיקון, כל תוספת.
נטשה כשר: כלומר, אדם שיש לו הכנסה מאפס עד 1,114 ש"ח יקבל תוספת 327 ש"ח, התוספת תלך ותפחת בהדרגה עבור אנשים שהכנסתם גבוהה יותר, עד שאדם שהכנסתו עולה על 4,300 ש"ח לא יקבל כל תוספת.
נטשה כשר: במודל הזה, אסיר ציון שיש לו בת זוג יקבל, אם אין לו כל הכנסות, תוספת של 560 ש"ח, לפי ההצעה שלנו ושל הביטוח הלאומי, ושוב, התוספת הולכת ופוחתת ככל שההכנסה עולה, ואדם כמתואר, שהכנסתו עולה על 6,450 ש"ח, לא יקבל כל תוספת כתוצאה מהתיקון.
נטשה כשר: כלומר, התיקון הזה נותן תוספת די משמעותית לאנשים שאין להם כל הכנסות או שהכנסותיהם נמוכות, ולא פורץ את המסגרת של אנשים שיש להם הכנסות.
נטשה כשר: בהתאם למודל, כמובן, גם הנכים, שמקבלים תוספת קצבה עבור הנכות, יקבלו את אותה תוספת, ונקודת האיפוס עבור נכה עם בת זוג תגיע לסכום די גבוה, של בערך 9,600 ש"ח, ונכה בשיעור מאה אחוז עם בת זוג יקבל תוספת של 560 ש"ח.
נטשה כשר: כלומר יצרנו מידרג, שאנשים עם הכנסות נמוכות יקבלו תוספת, בודד 330 ש"ח, זוג – 560 ש"ח - - -
סופה לנדבר: אפשר לראות את הטבלה?
רבקה פריאור: יש לנו עותקים למשתתפי הישיבה – אנחנו באים קצת מוכנים.
צבי הנדל: כל הכבוד.
נטשה כשר: באדיבות המוסד לביטוח לאומי כמובן.
נטשה כשר: לא נגענו בסכום שקראנו לו בז'רגון "נקודת האיפוס".
נטשה כשר: הסכום שבו הקצבה מתאפסת השתנה רק במידה שולית, כי זה עיקרון שהיה חשוב לנו.
נטשה כשר: כמו שעו"ד גיא קריגר ציין בישיבה הקודמת, חשוב לנו לא לפרוץ את המסגרת שמעבר לה ניתנת קצבת השלמת הכנסה.
נטשה כשר: בסך-הכל מדובר במבחן לפי הכנסות, איזושהי קצבת השלמת הכנסה, שמגיעה, כמו שאמרתי, למשל לנכה בשיעור מאה אחוז, שיש לו בת זוג, לנקודת איפוס של 9,600 ש"ח, כלומר סכומים מאוד גבוהים.
נטשה כשר: אנחנו ביקשנו לא לפרוץ את הסכומים האלה, אלא לתת תוספת לאנשים שנמצאים בתחתית הסקלה.
נטשה כשר: עכשיו אסביר את הטבלה – אני הולכת מימין לשמאל.
נטשה כשר: הטבלה האחת מתייחסת למקרה של יחיד, והשנייה למקרה של אסיר ציון שיש לו בת זוג.
נטשה כשר: העמודות הן אותן עמודות.
נטשה כשר: אני מסתכלת כרגע על יחיד.
נטשה כשר: העמודה הימנית ביותר היא "הכנסה עצמית של אסיר ציון".
נטשה כשר: העמודה לידה, אני הולכת שמאלה – "התגמול לפי הכנסה שמשולם היום", ואנחנו רואים שאדם שאין לו כלל הכנסות מקבל, אם הוא יחיד, קצבה של 1,584 ש"ח, והקצבה הזאת לא משתנה עד סכום הכנסה של 1,114 ש"ח, זה לפי מבחני ההכנסות היום, ולאחר מכן הקצבה הולכת ופוחתת ככל שההכנסה גדלה, ומגיעה לאפס בהכנסה של 4,282 ש"ח.
נטשה כשר: העמודה הבאה היא "הכנסה לפי ההצעה", כלומר ההצעה שלנו יחד עם הביטוח הלאומי, והעמודה המובלטת בצבע ירוק היא התוספת נטו שאותו אדם מקבל להכנסה שלו.
נטשה כשר: כאן ניתן לראות שהתוספת באמת הולכת ופוחתת בצורה ליניארית ככל שההכנסה העצמית של אותו אסיר ציון גדלה, ונקודת האיפוס למעשה כמעט זהה לנקודת האיפוס שהיתה קודם, וזה עיקרון שהיה חשוב לנו לשמור עליו.
נטשה כשר: העמודה הנוספת מראה את סך כל ההכנסות של אסיר ציון שאינו נכה, כלומר סכום העמודה הראשונה פלוס העמודה השנייה והשלישית, ושתי העמודות הבאות מראות את המצב לגבי נכה בשיעור מאה אחוז, כלומר אדם שמעבר לתגמול לפי הכנסה יש לו גם תגמול לפי אחוזי נכות – במקרה זה מאה אחוז נכות.
נטשה כשר: הביטוח הלאומי גם עשה חשבון שהתוספת הממוצעת עומדת על משהו כמו 180 ש"ח בחודש.
יואל אייזנברג: לא הוסיפו שום דבר.
נטשה כשר: הנוסחה היא מעט מסובכת, ויש כל מיני תוספות – הכנסה מירבית, והכנסה קובעת ושיעורי ניכוי, לכן היה חשוב לנו להציג את הטבלה, כדי להראות את התוצאה הסופית בלי להיכנס יותר מדי לטרמינולוגיות אשר לטכניקה שבה מגיעים אליה.
נטשה כשר: הטכניקה כאן פחות חשובה, מה שחשוב לדעתנו הוא התוצאה הסופית, ואני חושבת שהתוצאה הסופית היא בדיוק מה שניסינו להשיג, כלומר תוספת מסוימת לאנשים שנמצאים בתחתית הסקלה, אנשים שלגביהם היתה טענה שהרווח שלהם מתיקון החוק הקודם היה שולי, וככל שמתקדמים עם ההכנסות, כי סך הכל אנחנו מדברים כאן על תוספת השלמת הכנסה, אני רוצה שוב להזכיר שההגדרות בחוק אסירי ציון המקורי היו דומות להגדרות בחוקים סוציאליים אחרים, והחוק נתן תגמול לפי אחוזי נכות, ובזה אנחנו כמובן לא נוגעים ולא פוגעים, זה היה ונשאר, ואנחנו מדברים עכשיו אך ורק על שינוי בתגמול שניתן לפי הכנסות, שניתן גם למי שאינו נכה, על-פי מבחני הכנסות בלבד.
נטשה כשר: לכן היה לנו חשוב לשמור על היגיון ועל מידרג - שתהיה תוספת מסוימת לבעלי הכנסה נמוכה, והתוספת תלך ותפחת, כאמור, ככל שההכנסה היא יותר גבוהה.
נטשה כשר: אני חושבת שהסכומים שמדובר בהם הם סבירים, למשל בטבלה של יחיד נקודת האיפוס היא בסכום של 4,300 ש"ח, שבתור הכנסה ליחיד אנחנו חושבים שזאת הכנסה סבירה.
נטשה כשר: לזוג אנחנו מדברים על נקודת איפוס בסך של 6,450 ש"ח.
אורה יוגב: אבל לא נלקחה בחשבון הקצבה כנכה.
נטשה כשר: שוב, זה לאדם שאינו מקבל קצבה לפי אחוזי הנכות שלו.
אורה יוגב: או שמקבל, והסכום לא נלקח בחשבון.
נטשה כשר: כן, הרי אמרתי – בתוספות האלה, שאני מדברת עליהן, יזכו גם הנכים, ואצל נכה תהיה נקודת האיפוס גבוהה יותר כמובן.
יואל אייזנברג: כמה אנשים תוסיף ההצעה הזאת למעגל מקבלי הגימלה?
נטשה כשר: אנחנו לא מכניסים אנשים חדשים.
הלית ברק: מעט, בשוליים.
צבי הנדל: ההצעה היא מאוד פשוטה – לקחת, בגבולות של היום, את האנשים בעלי ההכנסה הכי נמוכה, ולעזור להם על-ידי תוספת.
צבי הנדל: לא להוסיף אנשים למעגל מקבלי הגימלה.
נטשה כשר: נכון מאוד.
צבי הנדל: חברת-הכנסת סופה לנדבר.
סופה לנדבר: מוטב שעו"ד אייזנברג ידבר.
יואל אייזנברג: אחת הבעיות שהיו לנו עם ההצעה הקודמת היא שלמעגל מקבלי הגימלה נכנסו רק עשרות אנשים.
יואל אייזנברג: התיקון הזה לא יוסיף, להערכתנו, אלא מעט אנשים למעגל מקבלי הגימלה.
יואל אייזנברג: אנחנו עשינו שיעורי-בית על-פי ההצעה שהועלתה כאן בישיבה הקודמת - בישיבה הקודמת דובר על 37% מהשכר הממוצע במשק לזוג כהכנסה מקסימלית, נקודת האיפוס שאתם מדברים עליה, ועל 25% ליחיד.
יואל אייזנברג: מה שמובא פה עכשיו הוא סטייה מהכללים האלה.
יואל אייזנברג: אנחנו עשינו שיעורי-בית על הנתונים האלה, והסתבר לנו שבנתונים ההם, של 37%, ייכנסו למעגל מקבלי הגימלה מאה איש מתוך כלל אסירי ציון.
יואל אייזנברג: בהצעה הזאת הם למעשה לא הזיזו את הרף בכלל, ולדעתי ייכנסו אולי עוד בודדים למעגל מקבלי הגימלה.
יואל אייזנברג: העלות כרגע של התיקון - - -
צבי הנדל: אומר האוצר - נכון שההצעה לא מטפלת בכאלה שמצבם קצת יותר מ"על הפנים", אבל למי שהוא "על הפנים" היא עוזרת קצת יותר.
יואל אייזנברג: לדעתי גם לא יעזרו גם לאלה שממש "על הפנים".
יואל אייזנברג: אלה מקבלים הבטחת הכנסה.
יואל אייזנברג: אין פה פתרון בשבילם, כי לא תוקן כרגע שום דבר בחוק בקטע שלהם.
צבי הנדל: אבל מי שקיבל 1,500 יקבל 1,900.
צבי הנדל: למה אתה אומר שזה לא חשוב?
צבי הנדל: אני שואל בשביל ללמוד, לא בשביל להתנגד.
יואל אייזנברג: בסדר, אז אני אומר, יכול להיות שזה יעזור לאלה לקבל עוד 300 ש"ח, אבל באותו רגע הם הפסידו בהבטחת הכנסה.
יואל אייזנברג: אלה שההכנסה שלהם היא אלף, ואלה שאין להם שום הכנסה, מקבלים הבטחת הכנסה.
יואל אייזנברג: אז נותנים להם כאן עוד 300 ש"ח, ובהבטחת הכנסה הם הפסידו עוד 1,500 ש"ח.
יואל אייזנברג: אדם כזה הפסיד את התוספת שלו בהבטחת הכנסה, ולכן אני אומר שלמעשה לא הוסיפו לו שום דבר.
יואל אייזנברג: מבחינתם, מה שהם לא ישלמו פה הם ישלמו לו שם.
יואל אייזנברג: הם מזיזים את זה מגימלה לגימלה.
יואל אייזנברג: אין פה שום תוספת.
יואל אייזנברג: אנחנו ביקשנו תיקונים גם בקטע נוסף - ביקשנו לא לכלול מספר מרכיבים בתוך ההכנסה, ולזה לא שמעתי ההתייחסות.
רועי קרת: רגע, היא עוד לא סיימה.
רועי קרת: ההצעה לא הסתיימה.
צבי הנדל: אז עו"ד אייזנברג, בוא תעשה הפסקה, אני מציע שתסבירו את ההצעה, מעבר למה שהגברת כשר אמרה, ואז נתייחס.
רבקה פריאור: רק לפני שאנחנו משלימים, אני רוצה במשפט אחד להתייחס לדברים הקודמים.
רבקה פריאור: אני חושבת, עו"ד אייזנברג, שאתה מטעה, או טועה, כשאתה אומר שאדם מפסיד על-פי הצעתנו את הבטחת ההכנסה.
רבקה פריאור: היום אדם אינו יכול לקבל את מלוא התגמול של אסירי ציון ואת מלוא הגימלה להבטחת הכנסה.
רבקה פריאור: ייתכן שהוא היה זכאי להבטחת הכנסה לפני שחוקק חוק אסירי ציון.
רבקה פריאור: אבל היום, התיקון שהיה בחוק אסירי ציון שלל ממנו את הזכות לקבל את הבטחת ההכנסה.
צבי הנדל: אז על זה הוא בוכה, הוא לא טועה.
רבקה פריאור: או.
רבקה פריאור: קיי, אז הוא לא יכול היום לבוא ולומר שאנחנו לוקחים את זה ושוללים ממנו במקביל את זה.
צבי הנדל: לא, הוא אמר שעל-פי הצעת החוק שהוא הגיש זה אמור להיות מתוקן.
רבקה פריאור: לא, הוא דיבר בלשון הווה על שניהם.
יואל אייזנברג: הוא הבין אותי.
רבקה פריאור: אני יודעת שהוא הבין, אבל חשוב שהניסוחים יהיו נכונים.
אורה יוגב: תוספת השלמת הכנסה היא אלף ש"ח, כאן זה 1,500 עד 1,900.
אורה יוגב: יש הבדל משמעותי.
נטשה כשר: אולי אוסיף עוד משהו.
נטשה כשר: היתה טענה נוספת שהיינו צריכים להתמודד איתה, שאנשים, שלפני תיקון החוק הקודם קיבלו תוספת השלמת הכנסה מהביטוח הלאומי, הפסידו בעקבות תיקון החוק את ההנחות בארנונה ובאגרת רשות-השידור שהיו להם קודם לכן.
יואל אייזנברג: גם בתרופות - - -
נטשה כשר: בתרופות – רק אנשים מבוגרים.
נטשה כשר: אנחנו חושבים שכדי לפתור את הבעיה הזאת, אפשר להחזיר לאנשים שהיו זכאים קודם להשלמת הכנסה, כלומר לאלה שרמות ההכנסה שלהם נמוכות, את אותן ההנחות, מתוקף חוק אסירי ציון.
נטשה כשר: "מניית הזהב", כך קוראים לזה בז'רגון.
נטשה כשר: זהו, זאת ההצעה שלנו.
צבי הנדל: הביטוח הלאומי.
כרמית נאור: בעקבות הדיונים שהתקיימו בוועדה, אנחנו מבקשים להציע עוד מספר תיקונים.
כרמית נאור: ראשית, עלתה פה טענה לגבי הרנטה, שלא נחשבת כהכנסה לצורך הבטחת הכנסה - - -
סופה לנדבר: הרנטה מגרמניה?
כרמית נאור: הרנטה מגרמניה, שלצורך גימלת הבטחת הכנסה אינה נחשבת כהכנסה, אבל לצורך החוק של אסירי ציון נחשבה כהכנסה.
כרמית נאור: אנחנו מוכנים להשוות את המצב, כך שהרנטה לא תיחשב כהכנסה גם במה שנוגע לחוק אסירי ציון, ויש לזכור שזה יכניס אוכלוסייה נוספת לתוך המכלול של החוק.
אורה יוגב: זה יכול להכניס עוד עשרות מקרים, כי יש לנו עשרות אנשים שמקבלים את הרנטה.
יואל אייזנברג: עוד כמה מקרים של מוניטין, זה טוב.
אורה יוגב: לא, יש עשרות מקרים שמקבלים.
סופה לנדבר: זה לא בדיוק עשרות, כי מדובר באנשים שהיו גם בגטו וגם אסירי ציון, ואלה ממש מקרים מעטים.
אורה יוגב: יש עשרות מקרים.
אורה יוגב: יש מקרים של אסירי ציון שבני זוגם מקבלים רנטה.
כרמית נאור: עוד שני תיקונים שאנחנו ביקשנו להכניס הם – 1.
כרמית נאור: לגבי תשלום גימלה בשיעור נמוך מסכום של 15 ש"ח, אנחנו מבקשים שגימלה כזו לא תשולם, כאשר בשאר הגימלאות הסכום הוא ארבעים ש"ח.
כרמית נאור: גם פה רצינו להיטיב עם האוכלוסייה הזאת, מתוך הכרה בחשיבותה, והוחלט על 15 ש"ח במקום ארבעים ש"ח כמו בשאר הגימלאות - - -
סופה לנדבר: סליחה, על מה מדובר?
כרמית נאור: תשלום גימלה מינימלית.
כרמית נאור: על-פי הצעתנו, רק גימלה שהיא בסכום נמוך מ-15 ש"ח לא תשולם.
אורה יוגב: שיהיה מינימום, שלא יהיה מצב שנשלם גימלה בסך שקל.
צבי הנדל: שלא יכינו הרבה ניירות ששווים עשרים ש"ח ולא ייצא מזה כלום.
אורה יוגב: נכון.
צבי הנדל: זה הדבר היחיד שבקשר אליו אפשר להשיג הסכמה מקיר לקיר.
רבקה פריאור: אז חבל שלא אמרנו עשרים.
כרמית נאור: דבר נוסף – 2.
כרמית נאור: על-פי חוק אסירי ציון הקיים, יש להתחשב בהכנסה גם מפקדונות כספיים בבנקים.
כרמית נאור: ניסינו למצוא הנחיות מינהליות כלשהן, מאחר שהחוק אינו קובע בדיוק את הכללים שבהם יתחשבו בפקדונות האלה.
כרמית נאור: ניסינו לעשות השוואה למצב בהבטחת הכנסה תוך התחשבות באוכלוסייה שבה מדובר, ולכן הוחלט, כמו בהבטחת הכנסה, שסכום ששווה לארבע פעמים השכר הממוצע במשק, 28 אלף שקלים, לא ייחשב כהכנסה, כאשר מפקדונות נתחשב רק בארבעה אחוזים ריבית ביחס ליתר, בשעה שבהבטחת הכנסה מתחשבים בשמונה אחוזים.
כרמית נאור: זה למעשה מחצית הסכום שמתחשבים בו לצורך הבטחת הכנסה.
אורה יוגב: כלומר, אם יש לאדם מאה אלף ש"ח בבנק, את 28 האלף הראשונים לא ניקח בחשבון, ומתוך היתר נחשיב רק ארבעה אחוזים, ולא שמונה אחוזים כמו בהשלמת הכנסה.
נטשה כשר: זאת כאילו הכנסה שנתית.
נטשה כשר: ארבעה אחוזים מהיתר זה כמו מהכנסה שנתית.
צבי הנדל: אפשר לקבל את הכתובות של אלה שיש להם את המאה אלף בבנק?
אורה יוגב: יש כאלה שיש להם, נתקלתי.