GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נגיס מנגשה: כל בית ספר שיקלוט ילדי אתיופיה, כל עוד אין לו משאבים נוספים, כל עוד לא יהיה חיזוק לאותם בתי ספר, העברת הילדים למקום אחר לא תסייע.
נגיס מנגשה: הרמה הלימודית של אותם ילדים שעוברים מבית ספר לבית ספר היא לא ברמה לימודית של אותם ילדים ותיקים בבית ספר.
נגיס מנגשה: להביא את אותם תלמידים לאותה רמה, לתת להם סיוע, דורש משאב נוסף.
נגיס מנגשה: אם לא יהיה משאב נוסף, העברה, נסיעות מהבוקר עד הערב, להעביר ילד ממקום למקום, זה לא יעזור.
נגיס מנגשה: אני פונה למנכ"לית משרד החינוך להביא לידיעתך גבירתי, לתת כסף רק להסעה של ילד אינו מספיק.
נגיס מנגשה: צריך לחזק את אותם בתי ספר שיתנו את המקסימום האפשרי, בסיוע בשיעורי עזר, בסיוע בצרכים המיוחדים של אותם ילדים.
נגיס מנגשה: אני רוצה לתת דוגמא של בית ספר.
נגיס מנגשה: בית ספר רמב"ם בנתניה, זה בית הספר הכי בעייתי.
נגיס מנגשה: היו המון דיונים כאן בנושא זה.
נגיס מנגשה: אפילו מנהלת בית הספר שעמדה לדין, התהליכים היו תהליכים משפטיים.
נגיס מנגשה: בבית הספר הזה לומדים מאה תשעים ותשעה ילדים.
נגיס מנגשה: מתוכם ארבעים ילדים ותיקים, גם הם רובם עולים מקווקז.
נגיס מנגשה: זו קליטה, זו אינטגרציה?
נגיס מנגשה: מאה וחמישים ילדים עולים מאתיופיה.
נגיס מנגשה: בכיתה א' ילדים יושבים, נכנסנו לכיתה וראינו שני ילדים לא יוצאי אתיופיה.
נגיס מנגשה: כולם יוצאי אתיופיה.
נגיס מנגשה: היה דיון עם ההורים, הוקמה ועדה, ועדה במשרד החינוך.
צבי הנדל: סליחה, אני רוצה להבין, את אומרת שאת נגד הסעות, ואת מסבירה לנו שזה לא טוב,
נגיס מנגשה: אני אסביר את עצמי.
נגיס מנגשה: אני אומרת שפיזור ילדים מבית ספר א' לבית ספר ב' אינו פתרון טוטאלי.
נגיס מנגשה: הפתרון האמיתי הינו לאחר הפיזור לתת משאבים הדרושים לבתי הספר.
נגיס מנגשה: אבל אינני פוסלת את הפיזור.
נגיס מנגשה: ההצעה צריכה להיות, כמו באשדוד, משרד החינוך נתן הוראה להשתתפות.
נגיס מנגשה: אלא שהרשות המקומית לא קיבלה את הכסף במחצית השנה והיא ביטלה את ההסעות.
נגיס מנגשה: משפט אחרון, אני פונה לגבי בית ספר רמב"ם בנתניה, תשעים ילדים עולים מאתיופיה שנמצאים בו, התקבלה החלטה על ידי ועד הורים להשאיר את בית הספר ולפזר את הילדים.
נגיס מנגשה: בית הספר הזה קיבל מכתב של קיצוץ.
נגיס מנגשה: אני באתי עם המכתב של ועד ההורים.
נגיס מנגשה: אני מבקשת לקבל החלטה, אני פונה אליך גבירתי המנכ"לית, לקבל החלטה על בית הספר הזה, היום או מחר, מה צריך להיות גורלו כדי שיימצא פתרון לילדים.
חן ליפשיץ: שמי חן ליפשיץ, אני עובדת במכון ברוקדייל.
חן ליפשיץ: הגעתי לכאן בהקשר אחר אבל אני רוצה בכל זאת לתת איזו שהיא מילה מהידע שאנחנו צברנו בנושא זה.
חן ליפשיץ: בתי הספר עתירי העולים, ממחקרים עולה שהם קורסים מסף של אחוז מסויים.
חן ליפשיץ: אחוז נמוך ביותר פחות מתארגן, אחוז הבינוני מתארגן, אחוז הגובה לא מתארגן.
חן ליפשיץ: אני מצטרפת לדעה שאנשים פה הביעו, שבסך הכל המצב הוא סטאבילי.
חן ליפשיץ: רוב המשפחות לא יקבלו עכשיו משכנתאות נוספות כדי לעבור.
חן ליפשיץ: אני חושבת שחייבת להתקבל איזו שהיא החלטה לגבי בתי ספר שהם עתירי עולים, שכיום אין מספיק משאבים כדי לעזור לילדים בהם.
חן ליפשיץ: הייתי נותנת רשימה של המלצות.
חן ליפשיץ: יש שלושה מעגלים.
חן ליפשיץ: תלמיד, הורה וצוות החינוכי של בית הספר.
חן ליפשיץ: ברמה של התלמידים, ואני לא צריכה לספר פה לקהל על המאפיינים של תלמידים ומשפחות יוצאי אתיופיה, ללא עזרה של מועדונית אחרי הצהריים הילדים האלה לא יוכלו להכין את שיעורי הבית, לא ללמוד למבחנים, ולא לעשות כלום.
חן ליפשיץ: ללא ארוחת צהריים חמה הם לא יכולים להישאר במועדונית.
חן ליפשיץ: ללא ציוד לימודי, שהיום הוא ניתן, באמצע שנת הלימודים, רק לילדים שעלו מ91-' ולא לכלל התלמידים, שום ילד לא יכול להצליח.
חן ליפשיץ: וכן ללא שיעורי עזר ותיגבור לימודי.
חן ליפשיץ: כמו כן יש צורך בעזרה להורים, באיזה שהם סדנאות.
צבי הנדל: את חוזרת כמעט על כל מסמך אבוקסיס, והוא ארוך.
חן ליפשיץ: יש צורך בתמיכה גם לצוות החינוכי.
חן ליפשיץ: זה לא קורה היום, באופן גורף.
חן ליפשיץ: חייבת להתקבל איזו שהיא החלטה שבתי ספר עם אחוז מסויים של עולים חייבים לקבל את העזרה הזאת.
צבי הנדל: אני רוצה להעיר הערת ביניים למנכ"לית משרד החינוך, שודאי נכנסה במרץ למשרד.
צבי הנדל: קורה לעיתים, שהמשרד מעביר חלקים גדולים מאוד מהנאמר במסמך אבוקסיס, ובית הספר מקבל את זה, באהבה גדולה, בשעות שבועיות נוספות, והוא עושה עם זה דברים.
רמי סולימני: שמי רמי סולימני, אני ראש אגף חינוך ונוער בג'וינט.
רמי סולימני: אני פועל הרבה מאוד בתחום קליטת עולי אתיופיה, בתחום החינוך בעיקר.
רמי סולימני: אני רוצה לנצל את האתגר שזרקה מנכ"לית משרד החינוך לגבי גיל הרך.
רמי סולימני: לפני שלוש שנים יצאה יוזמה של משרד החינוך והקואליציה החינוכית, להתמקד בגיל הרך.
רמי סולימני: גייסנו מיליון דולר מקהילת קליבלנד והתכנית הזו גדלה.
רמי סולימני: היום יש פוטנציאל לשמונה מיליון דולר נוספים.
רמי סולימני: כך שהרעיון הוא שכל ילד אתיופי, מלידה עד גיל שש, יקבל תכנית, כאשר לוקחים בחשבון את הקהילה ואת ההורים שלו.
רמי סולימני: התכנית הזאת מיושמת בשיתוף פעולה עם משרדי ממשלה ובעיקר משרד החינוך, שזו היתה יוזמתו.
רמי סולימני: בזמנו ניתן מיליון דולר, והקהילה התגייסה לעניין הזה.
רמי סולימני: היום יש הזדמנות להרחיב את הפעולה בעשרת היישובים עתירי העולים, בתנאי שיהיה מצ'ינג לכסף הזה, שכרגע נמצא בידי.
רמי סולימני: אני חושב שזו הזדמנות בשבילנו להענות לאתגר שהועלה כאן.
רמי סולימני: קיימים תקציבים היום לטיפול בגיל הרך יוצאי אתיופיה, ואני חושב שיש מקום לשיתוף פעולה כרגע כדי לממש את הרעיון.
דני תקה: שמי דני תקה, ואני מורה למתמטיקה.
דני תקה: אם היו לי כמה דקות, הייתי יכול ממש להסביר את מה שקורה.
דני תקה: יש בעיות של קליטת מורים עולים מאתיופיה במערכת החינוך.
דני תקה: אני אישית כרגע עובר הכשרת מורים במט"ח, אנחנו עשרים וארבעה, ולעשרים מורים עדיין לא נמצאו מקומות עבודה.
מזור: שמי מזור, חבר מועצת העיר באר שבע, יועץ השר למשרד הדתות.
מזור: שמענו דברים יפים, הכל מקובל, טוב ויפה, אבל דבר אחד פה מציק לי, שנאמר שברשת החינוך התורני לא קולטים את העדה האתיופית.
מזור: אני רוצה לומר שזה לא נכון, ואני רוצה לבוא בהצעה כזאת.
מזור: את העדה האתיופית דוחסים בחינוך הממלכתי דתי, וכמעט נשאר ממלכתי בלי דתי.
מזור: תשעים וחמישה אחוז מהם לא ממשיכים את הדת,לא ממשיכים את הדרך הזאת.
מזור: אנא, תסיקו מסקנה מכך.
מזור: מעין החינוך התורני, ברשותו של הרב עובדיה, שהוא שהביא אותם באחריות מלאה ומוכן לקבל אותם, רק לבוא אליהם בהצעות.
מזור: בחצי מחיר.
צבי הנדל: תודה רבה לדוברים, אני מאוד מתנצל בפני מי שלא הספיק לדבר.
מנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש: אם יורשה לי, בלהט היצרים, ברצוני לברך על הדיון.
מנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש: למרות כל מה שקראתי, החומרים שקראתי קודם לדיון, למדתי כאן רבות, והרושם שנוצר אצלי הוא שיש רצון עז מקרב עולי העדה האתיופית להישאר בחינוך הממלכתי דתי, או כל חינוך דתי שהוא.
מנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש: כמו כן שמעתי היטב את אמירתו של ח"כ זבולון אורלב, שאינו מקבל בברכה את הפתרון שהוצע על ידי בשם המשרד, שאנחנו, למען הפיזור, נסתייע גם במערכת הממלכתית על ידי מורים דתיים.
מנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש: אי לכך, כפי שאני הבנתי את הדיון, אני מבינה שמהות הבעיה היא הפיזור הלא נכון של הילדים והעומסים שאינם מאפשרים לילדים האתיופים להתקדם.
מנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש: לכן, לא דנו כמעט בתכניות.
מנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש: אני מצרה על קיצוץ שנעשה בהיקף של מיליון וחצי שקלים, בכלל נעשה קיצוץ בתקציבי המשרד, וספציפית למשאבים של העדה האתיופית קוצצו מיליון וחצי שקלים.
מנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש: אנחנו עושים מאמצים להחזיר לפחות חלק מהסכום שקוצץ.
מנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש: בגין הקיצוץ הזה גם קוצצו תכניות כמו אתגר ותכניות יפות אחרות.
מנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש: ברצוני לומר שאני בהחלט מבקשת להעזר בתקציב מיוחד, נוסף, רק לנושא ההסעות, כדי שאנחנו, בתיאום עם מרכז הקליטה, נוכל לפזר את הילדים ביותר מקומות, על פי איזה שהוא היגיון של לא יותר מידי קילומטרים על הכביש, דבר שהוכח כמצב שכדאי להימנע ממנו.
מנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש: אנחנו רואים כמה הרוגים יש לנו מדי שבוע.
מנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש: אבל בלית ברירה, עד שתשונה שיטת המשכנתאות ועד שיפזרו את העולים באופן אחר, כרגע כפי שנאמר פה המצב הוא נתון, המצב הוא של ריכוזים וחייבים לטפל במצב הקיים.
מנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש: אני מקבלת את ההמלצה, של עשרים וחמישה אחוז ריכוז בכל כיתה ובכל בית ספר ומעבר לזה לעשות מאמץ אדיר לבזר ולהסיע את התלמידים למקומות דתיים אחרים.
מנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש: אני אקדם בברכה כל נכונות של מוסדות המוכר שאינו רישמי להירתם למשימה הזאת, וזה יקל על הפיזור גם מבחינת ההסעות.
מנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש: חשוב ובצדק לשמוע את דעת ההורים.
מנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש: אנחנו לא בגישה פטרנליסטית של שנות החמישים.
מנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש: אני חושבת שאחם זה נכון לקבוע להורים בעניין הזה.
מנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש: אם יש שני גוונים לחינוך הדתי, בין אם זה הרישמי או המוכר, כדאי גם לשמוע את דעתם של ההורים, ואם הדלתות פתוחות, אז לצד חוות הדעת של ההורים ורצונם, אני חושבת שבתקשורת נכונה צריך לעשות מעשה ולבזר אותם יותר, לפזר אותם יותר.
מנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש: לגבי התכניות, מאחר ויש לנו מסקנות לגבי תכניות טובות יותר ופחות טובות, אלה התכניות שאותם נסייע לבתי הספר לממש.
מנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש: לגבי המשאבים אני מתחייבת שכל משאב שהולך איתו הילד לחינוך הממלכתי דתי ילך איתו גם לחינוך המוכר.
צבי הנדל: מאחר שהבנתי בין השורות שלא ברור לכל מי שעוסק בחינוך בברית-המועצות לשעבר – ואגב, הפרדתי את החינוך של העולים החדשים בישראל, כי על זה נקיים ישיבה נפרדת – שכדאי, צריך וחשוב להכניס ללימודים תודעה יהודית, ציונית ואהבה למדינת ישראל, לכן חשבתי לקיים ישיבה כזאת.
צבי הנדל: אני לא בטוח אם קלטתי נכון, או לא, אני מקווה שאלמד את זה היום פה, אם יש בענין הזה פרובלמטיקה, או אם הדברים עובדים בצורה מתואמת, נכונה וטובה לטובת אותם יהודים שנמצאים במדינות חבר העמים.
צבי הנדל: אין לי ענין בחימום.
צבי הנדל: בשבילי כל מי שמלמד תודעה יהודית ומאדיר ומחזק את שמה של מדינת ישראל, הציונות וארץ-ישראל בעיני כל יהודי בעולם הוא בשבילי צדיק ולא איכפת לי אם הוא מהזרם הזה או מהזרם ההוא.
צבי הנדל: יש לי ענין לתקן, אם יש כאלה שלא מלמדים תודעה יהודית, וזה לא שייך לדתיות.
צבי הנדל: תודעה יהודית – מצדי שלא יהיה דתי בכלל, שיהיה אנטי-דתי, לא קשור בכלל, כדי לנטרל את הוויכוחים האלה.
צבי הנדל: ודאי שבזכות התודעה היהודית אני מה שאני, ואני חובש כפה לראשי, אבל אני לא חושב שאין יהודים מצוינים ונהדרים שכפת שמים לראשם ולא כפה כמו שלי.
צבי הנדל: אני מבקש ממר מגן, ראש "נתיב" להציג לנו איך החינוך עובד, האם יש איזה שהוא פיקוח, האם לפחות באותם מוסדות שאליהם מגיעים כספי המדינה יש תודעה יהודית וכו'.
צבי מגן: זה מספר שנים שבברית-המועצות לשעבר מופעלת רשת חינוך ישראלית.
צבי מגן: רשת זו מורכבת מכמה קבוצות של בתי-ספר, שבחלקם הוקמו על-ידי מערכת ישראלית ובחלקם הוקמו באופן יזום או עצמאי על-ידי גורמים במקום, או נציגים ממדינות אחרות.
צבי מגן: רשת זו מנוהלת על-ידי מערכת ממלכתית של ממשלת ישראל בשילוב משרד החינוך ו"נתיב" בחלוקה מקצועית מסוימת, כאשר משרד החינוך מטבע הדברים הוא הגוף המוביל בתחום התכני, הפדגוגי, המקצועי, ו"נתיב" הוא הגוף שמבצע את המלאכה בשטח מבחינה תיאומית, ארגונית וכו'.
צבי הנדל: גם או כולו?
צבי מגן: הרוב הוא כמובן צוות מקומי, כי בית-הספר הוא לכל הדעות בית-ספר מקומי עם מגמה מסוימת.
צבי מגן: כאלה יש לנו 44.
צבי מגן: בתי-ספר אלה הם מכמה מגמות ו/או זרמים, ואפשר לפרט, אם יהיה ענין, איזה בית-ספר הוקם על-ידי גוף זה או אחר.
צבי מגן: כל המכלול הזה של בתי הספר, אלה שהוקמו על-ידי ממשלת ישראל הם ודאי מטבע הדברים בתוך המסגרת.
צבי מגן: אלה שלא הצטרפו, ויש ביקוש של עוד מספר בתי-ספר שקיימים היום בשטח להצטרף, זה פועל יוצא של יכולות של הרשת הזאת לקלוט, גם תקציבית, ו/או עמידה בקריטריונים.
צבי מגן: בתי-ספר שנקלטים במערכת הזאת אמורים לעמוד בסדרה של קריטריונים שהמערכת הישראלית קובעת, כלומר יהודיים וציוניים, ונלמדת בהם תוכנית שהוכנה ועובדה על-ידי משרד החינוך הישראלי ומועברת על-ידי מורים ישראלים.
צבי מגן: בדרך כלל יש בבתי הספר האלה שני שליחים ישראלים שהם מורים מקצועיים, שמעבירים את המקצועות בממוצע של איקס שעות בשבוע.
צבי מגן: יש פה כל הנתונים ואפשר לפרט.
צבי מגן: בנוסף לרשת הזאת קיימת רשת של בתי-ספר יום א', שהלימודים בהם מתקיימים יום אחד בשבוע במקומות שבהם או אין בתי-ספר אלה או שאין ענין וההורים בכל זאת רוצים להיעזר במערכת הזאת.
צבי מגן: בבתי ספר אלה מועבר החומר על-ידי מדריכים שהוכשרו על-ידינו, וכאלה יש נכון להיום 178.
צבי מגן: בעבר היו 204.
צבי מגן: זה נושא גמיש, נע ונד.
צבי מגן: הלימודים פרוסים כמובן בכל 15 המדינות.
צבי מגן: ברשת הזאת מופעלים בתי-ספר יום עם כ-90 מורים ישראלים.
צבי מגן: הביצוע בשטח נעשה על-ידי שליחי "נתיב", על בסיס שגרירויות ומרכזי תרבות, ופיקוח פדגוגי מבוצע על-ידי נציגי משרד החינוך שמגיעים לשטח.
צבי מגן: תוכנית הלימודים, תכנים, ארגון ותקציבים מנוהלים כפרוייקט משותף על-ידי שני המשרדים הללו, משרד החינוך ומשרד ראש הממשלה – על-ידי "נתיב".
צבי מגן: נכון להיום אין שום רשת חינוך ממשית אחרת בחבר המדינות, למעט חריגים.
צבי מגן: המצב מבחינתנו הוא חיובי.
צבי מגן: אנחנו חושבים שזה אחד ההישגים היותר יפים של מדינת ישראל.
צבי מגן: אוסיף במאמר מוסגר ולא מחייב – הלוואי והיתה לנו יכולת דומה בעוד מקומות בעולם.
צבי מגן: נכון להיום מערכות מקומיות אינן מקיימות רשתות חינוך משלהן.
צבי מגן: אני מדבר על ארגונים יהודיים, למרות שבדרך זו או אחרת חלקם משותפים, משולבים, אבל אינן קיימות.
צבי מגן: אני מזכיר שהמערכת הוקמה בזמנה כשלא היה שום בסיס, לא תכני, לא יהודי ולא לאומי, לא מאורגן מקצועית בשטח, ובעצם ישראל מילאה את הוואקום במובן החיובי של המלה והקימה את בתי הספר.
צבי מגן: זה פחות או יותר המידע הבסיסי, וישירות לשאלתך זו תמונת רקע כללית.
צבי הנדל: אמרת שיש 44 בתי ספר מזרמים שונים.
צבי הנדל: לא מעניין אותי שם של בית-ספר לאיזה זרם הוא שייך.
צבי הנדל: למה אתה מתכוון "זרמים שונים"?
צבי מגן: יש בתי-ספר דתיים מכמה סוגים ויש בתי-ספר חילוניים, ממלכתי-דתי ועוד - כל הצבעים במובן החיובי של המלה, מערכת מאד פלורליסטית.
צבי מגן: המערכת איננה מפלה.
צבי מגן: השיקולים הם מערכתיים, גם הוגנים ויש עבודה קפדנית ולא פשוטה לקבוע את הקריטריונים בהיבטים השונים.
צבי הנדל: בישראל, למשל, הפריסה של חלק מבתי הספר נעשית על-פי החלטת ממשלה.
צבי הנדל: חלק מבתי הספר הם יוזמה מקומית שאחר-כך בדיעבד מקבלים את ברכת הממשלה.
צבי הנדל: רוב בתי הספר שם קמו עם יוזמות מלמטה כשאנחנו מצטרפים, מאשרים ועוזרים, או שאנחנו יוזמים את הקמתם מלכתחילה?
צבי מגן: גם וגם.
צבי מגן: חלק מהם יוזמה של המערכת הישראלית בשטח, חלק יזמו ספונטנית או מגמתית ואחר-כך הצטרפו למסגרת.
צבי מגן: גם היום בכל זמן נתון יש בתי-ספר חדשים ונוספים, או קיימים או נפתחים, והיד עוד נטויה.
סופה לנדבר: אנחנו מאד מרוצים מהצגת הדברים על-ידי ראש לשכת הקשר אבל אנחנו לא מבינים איזה קשר יש לזה עם נושא הישיבה שהוא: הרחבת שיתוף הפעולה עם הקונגרס היהודי ברוסיה לחיזוק החינוך היהודי שם.
סופה לנדבר: אני חושבת שזה נושא כל-כך חשוב שצריך קודם-כל להציג אותו ואחר-כך לדבר על חינוך.
צבי הנדל: לא איכפת לי לדבר על דברים אחרים אבל הנושא הוא "לחיזוק החינוך היהודי שם".
צבי הנדל: סליחה שזה היה לא ברור.
צבי הנדל: לפני שנשמע את חברי הכנסת אני רוצה שנשמע את נציגי המשרד לקליטת העלייה, הסוכנות היהודית ומשרד החינוך, ואחר-כך נרחיב.
צבי הנדל: מר להט, בבקשה.
עמוס להט: על-מנת להשלים את התמונה, הפעילות שלנו, מעבר לתחומי העלייה, הכנה והעלייה עצמה, פעילות קהילתית היא פעילות מאד חשובה בתחום החינוך, כשאני מגדיר מבחינת העיסוק החינוכי זה חינוך בלתי-פורמלי.
עמוס להט: כל מה שנאמר על-ידי צבי מגן מתייחס יותר לחינוך פורמלי של בתי-ספר.
עמוס להט: אנחנו לא עוסקים בפעילות חינוכית בתוך בתי הספר.
עמוס להט: כרגע אנחנו עוסקים בפעילות מאד מקיפה שמוגדרת כפעילות חינוכית בלתי-פורמלית יהודית-ציונית.
עמוס להט: זאת הכותרת מבחינת הפעילות.
עמוס להט: אנחנו מעריכים שבשנה באים בין 80,000 ל-100,000 בני-נוער במגע לתוך הפעילות הזאת.
עמוס להט: תחומי העיסוק שלנו הם בעיקר בקרב בני הנוער והסטודנטים.
עמוס להט: אנחנו מקיימים מועדוני נוער וסטודנטים בכל רחבי ברית-המועצות לשעבר.
עמוס להט: בפעילות קבועה כזאת יש סדר-גודל של 10,000 צעירים שבאים ונוטלים חלק פעם – פעמיים בשבוע ועוסקים בפעילות תכנית שהמחלקה לחינוך מבצעת ומכתיבה.
עמוס להט: דבר נוסף, יש לנו סדר-גודל של 50,000 תלמידים בשנה באולפנים.
עמוס להט: אני חושב שזה מערך שאני לא מכיר כדוגמתו מבחינת הפריסה וההיקף.
עמוס להט: השנה יש קצת ירידה לאור המצב בארץ, שיש לו השפעה, אבל אנחנו מפעילים מערכת של מאות מורים מקומיים עם מערכת של כ-50,000 תלמידים במהלך כל השנה שלומדים עברית ונושאים אחרים, כמו זהות יהודית.
עמוס להט: הזהות היהודית זה פרוייקט שהתחלנו אותו לפני שנה וחצי בערך, ואני יכול לומר שאחרי שנה וחצי הפרוייקט הזה עומד איתן על הרגליים ועובד בהיקף מאד גדול שמתוקצב בכמה מיליוני דולרים מתוך תקציב של הסוכנות היהודית.
עמוס להט: הפרוייקט הזה גובש וסוכם על דעת הרבה מאד זרמים, גם בארץ וגם בתוך חמ"ה, ונכון לעכשיו בכוונתנו להגיע עד סוף השנה הזאת ל-30,000 משתתפים בתוך התוכנית זהות יהודית.
עמוס להט: התוכנית בנויה משלושה נתחים של 100 שעות.
עמוס להט: לא אכנס לפרטים, רק אומר שבסך-הכל זו פעילות מאד-מאד ענפה ומאד-מאד חשובה.
עמוס להט: אנחנו גם שומעים הדים מאנשים שלומדים את התוכנית הזאת ומאד מרוצים, כי היא נותנת להם להבין מה זה מדינת ישראל, מה זה יהודי, יהדות, לאיזו מדינה הוא נוסע, ואני חושב שזה שינוי מאד מהותי ממה שהיה בשנים עברו.
עמוס להט: מפעל נוסף, עצום וגדול, הוא מחנות קיץ לנוער.
עמוס להט: יש לנו במפעל 18,000 בני-נוער.
עמוס להט: אנחנו עושים את המפעל הזה גם בשיתוף-פעולה עם התנועות למיניהן: בני עקיבא, נצר, ועם הרבה מאד תמיכות.
עמוס להט: לדוגמה, אנחנו מסייעים לבית-ספר יהודי במוסקבה לקיים מחנה קיץ, וגם במקומות אחרים.
עמוס להט: כלומר, פעילות הקיץ היא מאד חזקה, מאד ענפה, ובכל קיץ אנחנו מוציאים מאות מדריכים ישראלים.
עמוס להט: לא רק מדריכים ישראלים, אנחנו מוציאים גם מדריכים מהעולם היהודי.
עמוס להט: כרגע נמצאים בחמ"ה מדריכים ממכסיקו, מארצות-הברית ומאנגליה, וכולם מדריכים את הנוער היהודי שם.
עמוס להט: נושא נוסף שהוא מאד משמעותי וחזק והשנה קיבל תאוצה הוא הבאת בני נוער לישראל.
עמוס להט: אנחנו חושבים שזה מהלך מאד חשוב.
עמוס להט: בעבר לא כל-כך עשינו את זה כי העלויות הן מאד גבוהות, אבל אני חושב שמצאנו את הדרך – חלק במסגרת "תגלית", חלק בשיתוף-פעולה, חלק במסגרת הפרוייקטים שלנו, חלק במסגרת הכשרת המדריכים, הכשרת המורים.
עמוס להט: נכון למחצית שנה זו הבאנו כבר 1,200 צעירים לישראל לביקור בכל מיני תוכניות, והצבנו לעצמנו יעד להביא עד סוף השנה עוד 1,000 בני-נוער, אם נמצא לזה משאבים כי זה בסדר-עדיפות מבחינת הפעילות שלנו.
אמנון כהן: את החיבור עם הקונגרס היהודי ברוסיה לא הבנתי.
מיכאל נודלמן: גם אני לא מבין את זה.
מיכאל נודלמן: אתם מדברים על הפעולות שלכם, אבל איזה חיבור יש להן עם הקונגרס היהודי ברוסיה?
עמוס להט: כך שמבחינת הפעילות החינוכית היא מאד ענפה ומאד חשובה.
עמוס להט: לגבי הקונגרס.
עמוס להט: הקונגרס החליף את הנהגתו לא לפני הרבה זמן, ואתה פגשת את ההנהגה החדשה.
עמוס להט: בעבר אני לא יכול לומר שהיה לנו שיתוף-פעולה רחב.
עמוס להט: היה שיתוף-פעולה נקודתי במקום כזה או אחר.
עמוס להט: מתוך השיחות שניהלנו עם אנשי הקונגרס שהיו בארץ, ומתוך השיחות שניהלנו אתם שם, אנחנו על-פי בקשתם ועל-פי רצון שלנו, רוצים להיכנס לפיתוח תוכניות משותפות.
עמוס להט: סוכם שיוקם צוות היגוי מצד הקונגרס ומצד הסוכנות היהודית, כמה אנשים מצדם וכמה אנשים מצדנו, נתיישב ונגבש תוכניות שייכנסו לתוכנית עבודה לשנת 2002.
עמוס להט: אני לא מאמין שהשנה עוד נוכל לעשות משהו, אבל אם נוכל להתיישב בצורה רצינית ומשמעותית, נוכל ליצור שיתוף-פעולה גדול מאד בתחום החינוך, בעיקר כשיש להם בקשות בנושא של הזהות היהודית.
עמוס להט: הם אמרו: אנחנו מעונינים בחיבור חזק מאד בתחום הזהות היהודית.
אמנון כהן: עד היום לא היתה שום פעילות?
עמוס להט: לא אמרתי שלא היתה שום פעילות.
עמוס להט: היתה, ספורדית.
עמוס להט: עשינו אתם פה מחנה ופה הבאנו קבוצה לארץ ופה עשינו איזה שהוא מפעל, או לדוגמה, עשינו יום עצמאות בשותפות אתם, או פסח ביחד אתם.
יצחק גאגולה: איך הקשר שלכם עם חב"ד בכלל בברית-המועצות לשעבר?
עמוס להט: אם אוכל, אני אתייחס לזה אחר-כך.
עמוס להט: יש לנו כרגע תוכנית להתיישב ולהיכנס אתם לפעילות יותר מורחבת.
עמוס להט: יש נכונות מצדם ויש נכונות מצדנו, ואני תקווה שאנחנו נגיע לזה.
צבי הנדל: מר מגן, האם למשרד החינוך ול"נתיב" יש חיבור בפעילות החינוכית עם הקונגרס היהודי שם?
צבי מגן: אני מבקש שנציג משרד החינוך יאמר גם הוא אחר-כך כמה מלים על התוכנית.
צבי מגן: זו תופעה חדשה לחלוטין לכרוך יחדיו את המונח קונגרס וחינוך.
צבי מגן: זה לא קיים.
צבי מגן: נכון להיום הקונגרס במתכונתו, כפי שהוצגה כאן, היא מתכונת חדשה לחלוטין שהתחדשה בחודשיים האחרונים.
צבי מגן: במתכונת הקודמת של הקונגרס הקונגרס היה גוף ציבורי פוליטי יותר מאשר גוף פעיל בשטח בקהילות.
צבי מגן: למעשה זה לא גוף שהפעיל קהילות.
צבי מגן: במובן זה לקונגרס, לא בעבר, גם בהווה, כמעט ואין שום תשתית או פעילות חינוכית משלו.
צבי מגן: היום יש רצון להיכנס לתחום הזה כמנהיגות מסודרת וממוסדת של העם היהודי ברוסיה.
צבי מגן: אני מזכיר שמדובר בקונגרס יהודי רוסי.
צבי מגן: זאת אחת מתוך 15 המדינות שבהן אנחנו פועלים.
מיכאל נודלמן: גם באוקראינה יש קונגרס.
צבי מגן: לכן אני אומר, זה קונגרס רוסי.
צבי מגן: דרך אגב, הקונגרס האוקראיני יותר פעיל.
צבי מגן: הקונגרס היהודי הרוסי, הוא שאמרתי.
צבי מגן: קטונתי מלחלק לו ציונים, אבל אני בסך-הכל מציין עובדה.
צבי הנדל: נראה לך שזה בריא, שזה טוב שהם רוצים להיכנס לתחום הזה?
צבי מגן: לא אנחנו שנקבע אם זה בריא או לא.
צבי מגן: אתה יכול להגיד אם זה טוב לנו, או בריא לנו, או לילדינו.
צבי הנדל: למדינת ישראל, זה מה שמעניין אותי.
צבי מגן: אני חושב שיהיה נכון לומר פה שכך או אחרת הקונגרס הביע ענין והוא ייכנס.
צבי מגן: אם הוא ייכנס עם ממשלת ישראל או עם אחד הארגונים היהודיים, ישראלים, ג'וינט, אורט וכו', אנחנו עדיין איננו יודעים.
צבי מגן: בוודאי שאנחנו מעדיפים לשמר את כל מה שתיארתי קודם לגבי המערכת הישראלית הממלכתית בשטח.
צבי מגן: יש לחצים נוספים.
צבי מגן: הנושא איננו פשוט, והוא בתווך או בממשק בין המערכת הישראלית על פלגיה-זרמיה לבין מערכות בתפוצות לבין היהדות המקומית המתהווה במתכונת הנוכחית ברוסיה ובעוד מדינות, ועדיין מוקדם לדבר על מה יילד יום.
צבי מגן: ברור שיש להם אינטרסים.
צבי הנדל: נציג המשרד לקליטת העלייה, בבקשה.
שמואל אדלר: משרד הקליטה אינו מעורב באופן ישיר במה שקורה בברית-המועצות לשעבר.
שמואל אדלר: יש חלוקה די ברורה בינינו לבין "נתיב" והסוכנות היהודית, ואנחנו עוסקים בעיקר בצד של הקליטה.
שמואל אדלר: אנחנו בוודאי מברכים על כל פעילות שתגביר את המודעות היהודית והזהות היהודית בברית-המועצות שתכשיר את היהודים לקראת עלייתם ארצה, וכמנהל אגף תכנון ומחקר במשרד אני רק יכול להגיד שיש קורלציה גבוהה מאד בין ידיעת העברית לפני העלייה והזהות היהודית לבין הצלחה בקליטה.
צבי הנדל: יוחנן בן-יעקב, נציג משרד החינוך, בבקשה.
יוחנן בן-יעקב: בברית-המועצות, במסגרת התוכנית שנקראת "חפציבה" שירתו השנה 93 מורים-שליחים מישראל, כמחציתם עולי שנות השבעים או ראשית שנות התשעים שעוברים בארץ הכשרה, הכנה מסודרת, בסמינר לוינסקי ברוב השנים, ולאחר-מכן יוצאים לשם לתוכנית של בין שנה עד שלוש שנים, ואלה שמחזיקים מעמד ועושים את זה טוב ממשיכים כחמש שנים.
יוחנן בן-יעקב: במקביל לזה יש בארץ צוות של כעשרה עובדים, רובם אנשי פדגוגיה, שאני ממונה עליו.
יוחנן בן-יעקב: בשוליים, גם קצת אנשי מנהלה.
יוחנן בן-יעקב: גם פה חלק גדול מהם יוצאי ברית-המועצות לשעבר, בחלקם עולים משנות התשעים, שעוסקים בהנחיה פדגוגית בליווי מקצועי של המורים השליחים ושל המורים המקומיים.
יוחנן בן-יעקב: הם אמורים לנסוע לשם לפחות פעמיים בשנה – ואנחנו רוצים להגדיל את זה – לעבור בבתי הספר, לקיים סמינרים למורים ולתת את ההנחיה המקצועית הפדגוגית הרצופה, כאשר אנחנו מלמדים למעשה שלושה נושאים מרכזיים: בעיקר עברית, בנוסף לזה מסורת, זהות, תרבות והיסטוריה יהודית.
יוחנן בן-יעקב: הדגש הוא כמובן על הוראת העברית, ובאמצעות העברית כניסה לתרבות היהודית-ישראלית.
יוחנן בן-יעקב: בנוסף לכך, במערכת החינוך הזאת פועלים כ-250 מורים מקומיים שמלמדים את המקצועות העבריים.
יוחנן בן-יעקב: חלקם מלמדים עברית, חלקם מלמדים מסורת והיסטוריה עברית ברוסית באמצעות התוכניות שבונים פה והן מועברות לשם בסמינרים, בהכשרות וכו'.
יוחנן בן-יעקב: יש שיתוף-פעולה, שלדעתי נכון היה להגדיל אותו, גם עם "אורט".
יוחנן בן-יעקב: היו שנים שבהן היה שיתוף פורה מאד עם הג'וינט – יותר גבוה, יותר נמוך.
יוחנן בן-יעקב: היו שנים שבהן היה שיתוף יותר מבורך עם הסוכנות.
יוחנן בן-יעקב: התוכנית התחילה ב-1991 בוועדה משותפת של הסוכנות, לשכת הקשר ומשרד החינוך, כשחלק גדול מספרי הלימוד ותוכניות הלימוד פותחו באמצעות הפורום המשותף הזה.
יוחנן בן-יעקב: יש עליות וירידות בתוכניות האלה.
צבי הנדל: בערך בתקופה ההיא התחילה המעורבות של החינוך שם?
יוחנן בן-יעקב: המעורבות של החינוך באופן ישיר התחילה ב-1991 ביוזמתו של זבולון המר, זכרונו לברכה, בעקבות ביקור שלו שם ואחר-כך ביקור שלי שם, בעקבות שיתוף-פעולה הדוק בינו ובין מי שהיה אז ראש "נתיב" דוד ברטוב ועם החלטה להיכנס למערכת חינוך פורמלית מאסיבית במרחב של ברית-המועצות לשעבר.
יוחנן בן-יעקב: בשלב ראשון הוקמו חמישה בתי-ספר.
יוחנן בן-יעקב: בין השנים 1992 – 1996 התוכנית גדלה ל-15 בתי-ספר, כשהמר זכרונו לברכה חזר ב-1996 למשרד.
יוחנן בן-יעקב: זו תהיה התעלמות מוחלטת לחשוב שאפשר לבנות בית-ספר ושבזה אתה לא תורם לבניינה של הקהילה.
יוחנן בן-יעקב: אתה תורם באופן ישיר לבניינה של הקהילה המקומית על-ידי הקמת בית-ספר, וכל מי שחושב אחרת, לפי דעתי עוצם עיניים.
יוחנן בן-יעקב: לכן לא הסכמנו לבנות בתי-ספר יהודיים בשנתיים הראשונות כשהעלייה היתה בהיקפים של 180,000 ו-145,000, כי טענו ששדר של בית-ספר עלול לעכב את העלייה.
יוחנן בן-יעקב: כשהיקף העלייה ירד ל-40,000 – 50,000 – 60,000 והיתה התייצבות והיה ברור שמערכת בלתי-ציונית, מערכת מכל העולם מקימה שם בתי-ספר באוריינטרציה אחרת לגמרי, היתה החלטה של המר, יחד עם מי שעמד אז בראש "נתיב" להקים מערכת בתי-ספר, מתוך ידיעה ברורה שזה חיזוק לקהילה.
יוחנן בן-יעקב: לי היו במהלך השנים שאני מתעסק עם התוכנית הזאת, סדרת פגישות עם אנשי הקונגרס.
יוחנן בן-יעקב: הם הבהירו לנו בעבר חד-משמעית שיש להם ענין רב בחינוך באקדמיה, שזה לא היה במנדט של משרד החינוך באופן ברור לגמרי, ולכן לא נכנסנו, למרות שמשרד ראש הממשלה לפני שלוש שנים קיים בענין הזה מכרז ונכנס לפרוייקט מאד רחב.
יוחנן בן-יעקב: הקונגרס, פה ושם גם על-פי התייעצות אתנו, הקצה כמה מחשבים לקבוצת בתי-ספר מסוימים, נתן תקציב מאד מוגדר לציוד כזה או אחר בתוך המערכות.
יוחנן בן-יעקב: אם יש שינוי ויש מגמה של התעוררות בקרב הקונגרס לשתף פעולה אתנו בנושא החינוך היהודי, אני כשלעצמי חושב שזה נכון מלכתחילה.
יוחנן בן-יעקב: אני גם לא חושב שאנחנו יכולים לפעול בארץ זרה בלי היהודים המקומיים.
יוחנן בן-יעקב: אין לזה שום סיכוי.
יוחנן בן-יעקב: מצד שני, אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו ליצור מצב שהאוריינטציה של בתי הספר האלה, במקום שהמרכז הוא מדינת ישראל וארץ-ישראל וציונות ועלייה לארץ, המרכז פתאום יהפוך להיות רק ביסוס הקהילה המקומית.
יוחנן בן-יעקב: בענין הזה היו לנו לא מעט התמודדויות לאורך השנים - - -
צבי הנדל: אני לא מכיר את אנשי הקונגרס היהודי, לא החדש ולא הישן.
יוחנן בן-יעקב: את החדש גם אני לא מכיר.
צבי הנדל: את אנשי הקונגרס היהודי החדש ראיתי פעם ראשונה בדיון כאן, ואי-אפשר ללמוד בשעת פגישה אחת.