GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צבי הנדל: לצערי הגדול, עברנו תקופה שהיינו זקוקים לו, שהיינו בשעת חירום.
צבי הנדל: המידע שבידי אנשים הוא כמעט שווה-ערך לביטחון הפיזי.
צבי הנדל: כשבן אדם אינו יודע נתונים, או אם חסרים לו נתונים, יש בלבול, והרגשת חוסר הביטחון גורמת לנזק גדול מאוד.
צבי הנדל: גם בזמן מלחמה, כל בעלי המקצוע יודעים שהמידע לציבור, התקשורת, הם חיוניים בצורה בלתי רגילה, בוודאי ובוודאי בחיים המתמשכים.
צבי הנדל: היום, בישיבה הזאת, אני רוצה להטיל זרקאור על התחום הזה, לראות במה אנחנו כחברי כנסת, כוועדה, יכולים להועיל, איך אנחנו יכולים לעשות שהשידורים - גם ברדיו וגם בטלוויזיה - יהיו בהיקף הראוי והרצוי, אלא אם כן נשתכנע שיש די, ואולי צריך לקצץ - מה שאינני מאמין.
צבי הנדל: ננסה להגיע לסיכומים ככל שהזמן יאפשר.
צבי הנדל: אני מציע למנהל הרדיו לפתוח את הדיון.
אמנון נדב: "קול ישראל" משדר היום בשני כיוונים.
אמנון נדב: בתוקף המסורת הוא משדר ב- 12 שפות לחו"ל - אולי לא הרבה - 5 שעות ביום, ובמשך השנים זה יצטמצם, אבל במסגרת היכולות: זה מה שיש.
אמנון נדב: התפקיד העיקרי שלו בתחום הזה של הקשר עם היהדות, עם העולים הקיימים והפוטנציאליים, מתקיים בעיקר באמצעות רשת "רק"ע" (רשת קליטת עלייה), שממלאת תפקיד חיוני בנושא הזה של קליטת עלייה.
אמנון נדב: אם, בשעתו, השידורים לחו"ל היו נרחבים יותר והגיעו ל- 12 שעות ביממה, עיקר המאמצים היו מופנים ליהדות שנמצאת מעבר למסך הברזל.
אמנון נדב: אבל בגלל שבמשך הזמן חלק גדול ממנה, אם לא רובה, נמצא בארץ, נרתמה רשת "רק"ע" כדי לסייע במשימה הזאת של ההטמעה של כל אותה עלייה גדולה שהגיעה בעשור האחרון.
אמנון נדב: למעשה, בשעתו, "רק"ע" נוסדה
אמנון נדב: אני זוכר שהיו לא מעט ויכוחים על הנושא הזה, מפני שהתפיסה במדינה - של כור ההיתוך - דיברה על זה שאין צריכים לתת לעלייה את השידורים בשפתה.
אמנון נדב: הם צריכים ללמוד עברית.
אמנון נדב: באיזושהי הבנה או אינטואיציה קלטנו שזאת עלייה מסוג מיוחד, שאינה דומה לאותה עלייה מלפני שנות ה- 90'.
אמנון נדב: חלק לא מבוטל מהעלייה לא ידע לאן הוא נוחת ומה זה בכלל ישראל, ציונות ועברית.
אמנון נדב: נוסף לזה זה די בסמוך למלחמת המפרץ, שבמהלכה למדנו (על סמך מחקרים שעשינו) שבגיל מבוגר, ברגעי לחץ, האנשים חוזרים לשפת האם.
אמנון נדב: כששידרנו הודעות במהלך מלחמת המפרץ, טרם הייתה רשת "רק"ע", והתבקשנו לשדר ב- "רשת ב'" הודעות ברוסית ובאמהרית ובנוסף לזה גם בספרדית ובאנגלית.
אמנון נדב: הוצפנו בדרישות ובבקשות לשדר את ההודעות האלה בגרמנית וגם בהונגרית.
אמנון נדב: האנשים האלה ידעו עברית, אבל ברגע של לחץ הם נזקקו לשפת האם, ולכן עברנו ל- 10 שעות ברוסית.
אמנון נדב: שלא יהיו טעויות.
אמנון נדב: כשאני אומר: "שידורים בשפה הרוסית", אלה תכנים ישראליים לכל דבר.
אמנון נדב: יש שידורים דו-לשוניים בתוך "רק"ע", זאת אומרת: שידור ברוסית מתורגם לעברית, או שידור בעברית מתורגם לרוסית.
אמנון נדב: אחת הדוגמאות היא, הפעוטה ביותר, מאחר שאין די שידורים בטלוויזיה, או אז - בזמן ש- "מבט" משודר מ- 9:00 עד 9:30 - יושב צוות מתורגמנים ב- "רק"ע" ומתרגם סימולטנית את שידורי "מבט" לרוסית.
אמנון נדב: אינני יודע עד כמה זה עוזר, אך שמעתי שלא אחד ולא שניים נזקקים לשירות הזה.
צבי הנדל: זה 5 שעות מתוך כמה שעות?
אמנון נדב: לחו"ל זה 5 שעות בגלים קצרים.
אמנון נדב: בארץ, מתוך 15 שעות שידור, יש 10 שעות ברוסית, והשידורים נקטעים על ידי שידורים באמהרית ועל ידי 2 שעות של שידורים בכל יתר השפות, בהן אידיש ולדינו, גרוזינית, בוכרית, והונגרית (בחו"ל, לא בארץ).
אמנון נדב: באילוצים של רשות השידור כרגע, כשהיא נזקקת להתייעלות ולצמצום כוח אדם, אנחנו מנסים אל תוך זה להכניס את העניין של הרחבת השידורים ברוסית, כשאחד הרעיונות הוא להוציא את כל השידורים בשפות שאינן אמהרית ורוסית לרשת אחרת ולהשאיר - לטובת השידורים ברוסית בעיקר וגם לאמהרית - את רשת "רק"ע".
אריה ווחנובסקי: אנחנו התחלנו שידורים ברוסית ביוזמה של מר יוסף מנדילביץ בתום מלחמת המפרץ, תוך תחושה שציבור דוברי הרוסית, שלא התאקלם עדיין, זקוק לשידורים בשפה הרוסית.
אריה ווחנובסקי: התחלנו במתכונת של שעתיים; עם הזמן השידורים הורחבו.
אריה ווחנובסקי: עכשיו אנחנו משדרים 19 שעות ליממה.
אריה ווחנובסקי: לפי הסקרים של "גיאוקרטוגרפיה" אנחנו הגענו למצב של 28-30% מכלל האוכלוסייה שמאזינים לנו 19 שעות ביממה - שידורים בעברית, בצרפתית ובאנגלית.
אריה ווחנובסקי: כל השידורים שלנו מועברים גם ברשת האינטרנט.
אריה ווחנובסקי: הישגינו היום באינטרנט הם הרבה מעבר לזה.
אריה ווחנובסקי: מר ברוך גורדון, שהינו גם אחראי על האינטרנט, יכול לתת סקירה על השידורים באינטרנט.
אריה ווחנובסקי: תוך כדי שידורים חיים, אני מקבל פניות ממאזינים מכל העולם.
אריה ווחנובסקי: יש 19 שעות רק לרוסית; שידורים באנגלית ובצרפתית משלימים את זה ל- 24 שעות.
אריה ווחנובסקי: השידורים באינטרנט נותנים לנו תמיכה ואפשרות לשוחח, ולקרב גם מאזינים שיושבים בתפוצות.
אריה ווחנובסקי: לא הופתעתי כשקיבלתי דואר אלקטרוני ממאזין שיושב קרוב לקוטב הצפוני ברוסיה, ויש לו דודה באשקלון, והוא מאוד מבקש לאחל לה יום הולדת שמח ולהשמיע לה איזשהו שיר.
אריה ווחנובסקי: אנחנו מקבלים גם פניות ושאלות מרחבי העולם מקהילות יהודיות רוסיות.
דורית גולנדר: אני רוצה להוסיף מספר דברים למה שאמר המנהל, מר אמנון נדב.
דורית גולנדר: רדיו "רק"ע" זה לא רק רדיו - זה 'מוסד'.
דורית גולנדר: נכון שאין לנו אתר באינטרנט כדי לכתוב לנו, אבל בהחלט מאזינים לנו גם מחוץ לישראל.
דורית גולנדר: פניות של האנשים למעשה הן מערכת שניה שאנחנו חייבים להפעיל ברדיו "רק"ע", כדי לענות על כל השאלות שנשאלות מחוץ לתחום השידור.
דורית גולנדר: כאן אנחנו בהחלט נענים לכל עזרה אפשרית באותם הכוחות המועטים שיש לנו.
דורית גולנדר: רק עכשיו התחלנו להבין, בעזרת המחקרים שקיימים - וגם המחקר האחרון מראה - ש- 65% מקרב העולים מחבר העמים בכל זאת נשארים במסגרת שלהם ואינם נקלטים בשום תרבות אחרת.
דורית גולנדר: לכן אני רואה בחשיבות רדיו "רק"ע" יעד לאומי.
דורית גולנדר: אלה אינן מילים בעלמא, כי אנחנו היינו ונשארים רדיו ממלכתי - רדיו מאוזן - ומביאים מידע באותה צורה ותדירות ש- "רשת ב'" מביאה אותו.
דורית גולנדר: למרות הקשיים של הפסקות בשידור, אנו לא פעם מבטלים את כל השידורים והופכים להיות גל פתוח.
דורית גולנדר: אני רוצה גם לומר שההפסקות בשידור האלה בהחלט מביאות למתח מיותר.
דורית גולנדר: באותו זמן שיש הפסקה בשידור, אנחנו איננו יכולים להעלות את החדשות האחרונות.
דורית גולנדר: המחקר האחרון שנעשה באוניברסיטת 'בר-אילן' מראה ש- 65% מהאוכלוסייה של העולים רוצים להישאר במסגרת התרבות שלה.
דורית גולנדר: לכן החשיבות של רדיו "רק"ע" - ומר אמנון נדב אמר שזה רדיו ישראלי בשפה הרוסית, עם כל מגוון התוכניות - זה דבר שנחוץ לעלייה כדי לקרב אותם לישראל ולתת להם מושגים לאן הם מגיעים.
דורית גולנדר: יש לנו מאזינים ותיקים מאוד ומאזינים שהגיעו לפני זמן קצר, ואם יש הפרעות בשידור זאת "פאניקה טוטאלית".
דורית גולנדר: אני טוענת ואומרת שוב שהשירות ברדיו "רק"ע" הוא שירות לאומי לקהילת העולים מחבר העמים.
שמואל בן-צבי: אני רוצה לדבר רק על האסטרטגיה של השידורים.
שמואל בן-צבי: אלה אינם שידורים שבונים את הגטו, ששומרים את התרבות, את השפה וכוליה - זאת תחנת ביניים.
שמואל בן-צבי: אנו תמיד אומרים שאם אנחנו נתחיל לאבד את המידרוג שלנו, אנחנו נשמח - סימן שכולם עברו לעברית.
שמואל בן-צבי: חשובה מאוד העובדה שקהל היעד שלנו אלה הם המאזינים שמקבלים מידע מרבי על מה שקורה במדינת ישראל ובמזרח התיכון.
שמואל בן-צבי: יעדנו הוא להגיע למצב שההתקרבות של העולים מכל העולם תהיה כמה שפחות כואבת וכמה שיותר יעילה, כדי לדעת לאן ללכת, כדי לדעת לאן לפנות, כדי לדעת להביא את כל הכאב שכל עולה עובר מכל העולם.
שמואל בן-צבי: "קול ישראל" זה רדיו ממלכתי ששואף וחייב להיות מאוזן, וזאת בעצם גם הטקטיקה שלנו.
סווטלנה ברליאנט: אני מנהלת שיווק למגזר הרוסי של טלוויזיית YES בלווין.
סווטלנה ברליאנט: החברה עלתה לשידור ב- 15.7.00, ומאז היתוספו בהדרגה ערוצים מתורגמים וערוצי השפה הרוסית, שמספרם 24.
סווטלנה ברליאנט: מתוך כ- 100 ערוצים שהטלוויזיה בלווין מעבירה בשידור לתחום ישראל, 24 ערוצים הם, כך או אחרת, ברוסית.
סווטלנה ברליאנט: הם ערוצי מקור מרוסיה; הם ערוצים מדובבים מהעולם וערוצי בית שלנו המתורגמים לשפה הרוסית בכתוביות.
צבי הנדל: בערוצים, האיזון בין ערבים ליהודים הוא רחוק מאוד.
סווטלנה ברליאנט: בחדשות של ערוצים רוסיים, כמו ערוצים ערביים כגון "אל ג'זירה", שגם כן משודרים בכל הפלטפורמות, כולל הכבלים, תמיד זווית הראיה מורגשת בהגשת החדשות.
סווטלנה ברליאנט: לכן הערוץ המסחרי בשפה הרוסית שיקום ויהיה בפלטפורמה שלנו יאזן את זה.
צבי הנדל: האם "אל ג'זירה" משודר ברוסית??
סווטלנה ברליאנט: נוצר מצב שרצינו להביא לידיעת הציבור את כל הז'אנרים האפשריים - הסרטים, התיעוד, כל מה שניתן לתרגם.
סווטלנה ברליאנט: לכן יש לנו ערוצי הבית, כמו ערוץ "בריזה" - ערוץ ישראלי ים-תיכוני, שיש לו אחוזי חדירה מאוד יפים.
סווטלנה ברליאנט: הוא מתורגם בכתוביות בשפה הרוסית.
סווטלנה ברליאנט: הוא זוכה לאהדה, מכיוון שהקהל הרוסי, יחד עם זאת שהוא עדיין צורך, ויצרך לפחות במהלך דור אחד, את התקשורת בשפה הרוסית, עדיין הוא רוצה להיות חלק מהחברה הזאת.
סווטלנה ברליאנט: לכן החדירה לערוצי "בריזה" מאוד גבוהים, ואנשים שואפים לראות את התכנים האלה ולהבין אותם - בפרט שמדובר בבידור ובתרבות, בפנאי ובענייני צעירים בישראל.
צבי הנדל: אבל האם אין לכם שידורים ברוסית מישראל?
סווטלנה ברליאנט: אין לנו.
סווטלנה ברליאנט: יש לנו מעט ערוצי בית שלנו, של YES - אבל לא ערוצים שבמקור הם רוסיים.
סווטלנה ברליאנט: יהיה ערוץ ישראלי בשפה הרוסית לאחר המכרז שהמחוקק קבע לפיו שהזוכה הוא קבוצת "לוויס".
סווטלנה ברליאנט: כמו כל הפלטפורמות הרב-ערוציות, הערוץ הזה יצטרך לעבור דרכנו.
סווטלנה ברליאנט: בנוסף לכך, בשנה הבאה אנחנו נתרגם עוד מספר ערוצים.
סווטלנה ברליאנט: שליש מלקוחות החברה הם רוסיים.
יוסף בראל: אנחנו התחלנו את השידור ברוסית בסיוע בת-ברית שנמצאת כאן היום, יושבת ראש הוועדה הזאת לשעבר.
יוסף בראל: אני אדלג על כל השלב המקדמי של הדיונים, אם צריכים לשדר רק בעברית או לא.
יוסף בראל: עברנו את השלב הזה, נכנסנו לנושא של השידור, והגענו ל- 4 פעמים בשבוע מהדורת חדשות ואקטואליה שמשודרת בשעה 19:30 בערב; שידרנו בימי ראשון, שלישי, רביעי וחמישי.
יוסף בראל: המימון, שהוא היה הבעיה המרכזית, התחלק 50% השקעה מרשות השידור (ערוץ 33) ו- 50% ממשרד הקליטה.
יוסף בראל: זאת הייתה שותפות שפעלה יפה מאוד עד 1999, כשהתקבלה החלטה במשרד הקליטה להפסיק את המימון ולשקול חלופות.
יוסף בראל: אז ירדנו עם השידור הזה לפעמיים בשבוע, ימי ראשון וחמישי, כל פעם חצי שעה.
יוסף בראל: יש לנו צוות רוסי, אנשי מקצוע - אני חושב שהם אנשים מעולים.
יוסף בראל: ראש הצוות עזבה אותנו לפני כחודש ועברה ל- "ווסטי" כעורכת ראשית.
יוסף בראל: הנושא צומצם, כאמור, ולפני שנה חזרו בהם והציעו לרשות השידור לממן, אבל התקופה הייתה מאוד סוערת ברשות השידור, ולכן התמהמה המשא ומתן.
יוסף בראל: כשהרוחות שקטו ברשות השידור, התחלף הצוות במשרד הקליטה, וחזרנו לשיתוף פעולה ומצאנו שהקופה ריקה ושהסכום שהוקדש לעניין הזה הוצא על דברים אחרים וכבר איננו.
יוסף בראל: שתי הבעיות האלה עומדות היום על הפרק.
יוסף בראל: אם הן ייפתרו: גם המימון - ויש הבטחות לעזור לנו להשיג את הכסף הזה - וגם פינוי הרצועה בימי שני ושלישי (ששם הבעיה המרכזית), אני חושב שנוכל לשדר כל יום מהדורה קבועה בשעה 19:30 בערב.
שמואל בן-צבי: אתה פתחת את השידור הזה במילה לזכרה של הגברת אסתר סופר ז"ל.
שמואל בן-צבי: נשארה פינה קטנה בערוץ 1 בימי שישי, ואנחנו משדרים את התוכנית "קליידוסקופ" בשפה הרוסית.
שמואל בן-צבי: בעצם מנסים להמשיך את זה לפי המסורת שהגברת אסתר סופר ז"ל התחילה בה.
צבי הנדל: דרך אגב, שואלת אותי קודמתי:
צבי הנדל: מה קורה עם התוכנית שעשתה בזמנו הגברת אסתר סופר ז"ל?
שמואל בן-צבי: היא ממשיכה.
שמואל בן-צבי: הגברת אסתר סופר ז"ל הייתה עורכת ראשית ומפיקה ראשית, והתפקיד חולק לשניים - יש מפיק, ויש עורך ראשי.
סיגל ביטון: אנחנו הרשות השניה שמפקחת גם על הרדיו האזורי וגם על ערוץ 2 ועל ערוץ 3.
סיגל ביטון: נכון להיום, התחנה היחידה שמשדרת למגזר הרוסי נמצאת בשפלה: "לב המדינה".
סיגל ביטון: התחנה משודרת לאזור אשדוד וסביבותיו.
סיגל ביטון: היא משדרת מ- 7:00 בבוקר עד לשעה 18:00 למגזר הרוסי בשפה הרוסית.
סיגל ביטון: זה בגלל שיש לה תדרים כפולים שהיא יכולה להקצותם לשפה אחרת.
סיגל ביטון: נכון להיום, הבעיה היחידה ברדיו היא שמשרד התקשורת איננו מקצה לנו עוד תדרים, ולכן הרדיו האזורי איננו יכול לפצל את השידורים שלו לשפות אחרות במקביל לשפה העברית.
סיגל ביטון: ברשות השניה החוק והכללים של זכייני ערוץ 2 מחייבים לתרגם 5% מסך השידורים שלהם במשך השבוע לשפה הערבית ו- 5% לשפה הרוסית.
סיגל ביטון: יש תוכניות מקור שמיועדות לדוברי השפה הערבית.
סיגל ביטון: כל זכיין מחויב בתוכנית כזו פעם בשבוע.
סיגל ביטון: נכון לעכשיו, הזיכיון מחייב את הזכיינים החדשים לשדר חצי שעה תוכנית מקור בשפה הערבית וחצי שעה בשפה הרוסית, כשבהמשך הזמן יחויבו גם הטלוויזיה החינוכית וגם ערוץ החדשות, ערוץ 3, בחצי שעה לכל אחד מהם.
צבי הנדל: האם בערוץ 2 יש שפות זרות - ערבית ורוסית?
סיגל ביטון: ערבית ורוסית.
סיגל ביטון: יש גם, לטלוויזיה החינוכית, מגזין באמהרית - שהיא משדרת ביום שישי.
צבי הנדל: כמה זמן?
סיגל ביטון: 5% מסך השידורים מתורגמים לרוסית ו- 5% לערבית.
סיגל ביטון: שעה וחצי בשבוע יחויבו בהפקות מקור גם ברוסית וגם בערבית - שעה וחצי כל שידור.
סיגל ביטון: כשערוץ 2 יסיים את המכרז הנוכחי ויתחיל את המכרז החדש שלו, גם שם יחויבו באותם כללים.
גרשון גרשון: הטלוויזיה החינוכית שידרה עד סוף שנת 1998 רצועת שידור בשפה הרוסית, והמימון שלה התחלק בין משרד החינוך, משרד הקליטה ותקציב הטלוויזיה החינוכית.
גרשון גרשון: בעקבות ירידה בהשתתפות משרד הקליטה במימון התוכניות האלה, ירדו מהשידור, ועד עצם היום הזה השידורים לא חודשו.
גרשון גרשון: היו פה דיונים בנושא הזה עם מנכ"ל משרד הקליטה, והעניין לא הסתיים.
גרשון גרשון: המתכונת של המימון לא בדיוק נשמרה, והטלוויזיה החינוכית איננה יכולה לממן תוכניות בשפה הרוסית מתקציבה השוטף.
גרשון גרשון: עוד דבר שחשוב לציין בפורום הזה, שהטלוויזיה החינוכית משדרת את התוכנית היחידה בשפה האמהרית.
גרשון גרשון: היא תוכנית הטלוויזיה היחידה שמשודרת בימי שישי, זה כבר השנה הרביעית.
גרשון גרשון: גם שם העומס התקציבי הוא לא פשוט ומקשה מאוד על הטלוויזיה החינוכית לקיים את התוכנית הזו.
גרשון גרשון: אחת הסיבות לקשיים היא שהטלוויזיה החינוכית משלמת תמלוגים מההכנסות למדינה - 20% - כולל על תוכניות (כולל התוכנית באמהרית) שאין מהן הכנסות.
גרשון גרשון: זה מאוד מכביד על המשך קיומה של התוכנית הזו, אבל בינתיים נשמר רצף השידורים למעלה מ- 4 שנים.
צבי הנדל: באילו תוכניות - רדיו או טלוויזיה - במסגרת השידורים ברוסית או באמהרית יש גם לימוד עברית?
גרשון גרשון: ב- "רק"ע".
גרשון גרשון: יש עוד תוכנית אחת שהטלוויזיה החינוכית הפיקה: "הלו, פנינה".
גרשון גרשון: מדובר בסדרה של 18 פרקי דרמה בני 10-12 דקות ללימוד עברית ולשיפור רמת העברית של עולים קצת יותר ותיקים.
גרשון גרשון: היא משודרת עדיין בשידורים חוזרים.
גרשון גרשון: אין הגבלה של שידורים חוזרים בתוכניות האלה.
גרשון גרשון: זו לטעמי התוכנית היחידה בטלוויזיה שעוסקת בדיוק בתחום הזה.
צבי הנדל: כמה פעמים בשבוע יש לימוד עברית ב- "רק"ע", והאם יש לכם בדיקות האזנה?
דורית גולנדר: בוודאי.
דורית גולנדר: יש לנו בדיקות כלליות.
דורית גולנדר: לשיעורים בעברית מאזינים אנשים מבוגרים יותר, לתת להם מושגים בפוליטיקה ובחדשות.
דורית גולנדר: למעשה, המחלקה "עברית קלה" ב- "קול ישראל" כבר איננה קיימת, ואנחנו איננו משדרים את המהדורה הזאת.
דורית גולנדר: בעצם, המון פניות היו כשהופסקה המהדורה הזאת.
דורית גולנדר: אנחנו ממשיכים לשדר שיעורים, וזאת תוכנית מאוד פופולרית.
דורית גולנדר: אנשים מטלפנים בשידור חי ושואלים שאלות שהיתוספו אצלם למעשה במשך כל השבוע על אודות אותו חומר שהם למדו.
דורית גולנדר: מלבד זה, יש הרבה שאלות איך למלאות שאלונים, מה המשמעות של המילים - וזה הם מקבלים ביום שישי במשך שעה.
שמואל בן-צבי: שיעור המאזינים לשיעורים בעברית היה 18% לפי המדגם.
שמואל בן-צבי: אני רוצה לציין כי זה היה מאבק די גדול כאן בוועדת העלייה והקליטה.
שמואל בן-צבי: אנחנו לא סתם צייננו את זה שהפסקנו את החדשות בשפה העברית הקלה, כי מדובר בשיטה שעברה מן העולם.
שמואל בן-צבי: היו תלונות שהילדים מדברים עם ההורים כאילו הם 'מפגרים'.
דורית ענבר: אני אחראית על השידורים המסחריים למנויים בשידורי כבלים ולווין.
דורית ענבר: למעשה, חלק הארי של הצופים בטלוויזיה במדינת ישראל, כולל בערוצים הפתוחים 1, 2, 33, 23, צופים בהם דרך שידורי המנויים.
דורית ענבר: היום יש, גם בכבלים וגם בלווין, מספר בלתי מבוטל של ערוצים שמשודרים ישירות מרוסיה - ORT, RTR, TV6, וכן הלאה; יש כ- 5, 6 שידורים כאלה - תלוי באזורים.
דורית ענבר: כפי שאמרה הגברת ברליאנט, יש בטלוויזיה הדיגיטלית, דהיינו בטלוויזיה בלווין ובחלק השידורים הדיגיטלי בכבלים, גם תרגומים בכתוביות למספר ערוצים נוספים.
דורית ענבר: חלק מהערוצים הללו נרכשים מתורגמים לרוסית, כמו EUROSPORT למשל, וישנם ערוצים מתורגמים בישראל לכתוביות.
צבי הנדל: בקשר ל- 6 הערוצים הבאים מרוסיה, שמעתי ממספר כיוונים שהם מאוד לא בעד ישראל, בלשון המעטה.
דורית ענבר: יש ויש.
דורית ענבר: חלק מתוך 6 הערוצים האלה אינם מתעסקים באקטואליה - למשל ערוץ "משקינו"; זה ערוץ סרטים בלבד.
דורית ענבר: יש כאן כל מיני שליטות על הערוצים האלה, חלקם שייכים לגוסיסקי, לברזובסקי.
דורית ענבר: החלטת הממשלה דיברה על ערוץ בשפה הרוסית וערוץ בשפה האמהרית.
דורית ענבר: הייתה משכבר הימים מחשבה שיהיו שידורים ברצועות שונות.
דורית ענבר: אנו סברנו שאין זה נכון, ממגוון של טעמים, בראש ובראשונה מאחר שמדובר בערוץ מסחרי.
דורית ענבר: ערוץ כזה איננו יכול להרשות לעצמו רצועות שהן עדתיות מבחינת צופים, מכיוון שברגע שהצופים משלטטים בטלוויזיה רב-ערוצית, הרבה פעמים הם אינם חוזרים, והדבר הזה יכול להזיק להיתכנות הכלכלית של הערוץ.
דורית ענבר: ממילא אנחנו חששנו, והיו בדיקות על ידי אנשי מקצוע שהראו שלרצועה האמהרית אין היתכנות כלכלית מבחינת פרסומות.
דורית ענבר: זאת אוכלוסייה שמבחינה סוציו-אקונומית אינה זהה לאוכלוסייה הרוסית, ויכולים להיות קשיים לבסס זאת כלכלית.
דורית ענבר: צריך לזכור שוב שמדובר בעסק פרטי ולא בשידורים ציבוריים.
דורית ענבר: אנחנו בהחלט חשבנו שלשפות האמהרית והטיגרית, המדינה חייבת לתת מענה במסגרת השידור הציבורי.
דורית ענבר: היו שיחות על כך בזמנו, ואנשים המעורבים בעניין הופנו לרשות השידור.
דורית ענבר: צריך גם לזכור לגבי היקפי האוכלוסייה - את הפרופורציות.
דורית ענבר: מתוך 6 מיליון תושבי מדינת ישראל, יש למעלה ממיליון עולים המדברים רוסית.
דורית ענבר: האוכלוסייה שדוברת רוסית היא אוכלוסייה שבקלות אפשר למנות אותה בלמעלה מ- 1.5 מיליון איש.
דורית ענבר: יש שפות נוספות בישראל בכל מיני שיעורי היקף.
דורית ענבר: למשל האוכלוסייה הדוברת רומנית נאמדת בישראל ב- 400,000 איש.
דורית ענבר: האוכלוסייה האמהרית מונה כ- 80,000 איש.
דורית ענבר: בין 80.000 ל- 1.5 מיליון איש הצרכים הם שונים, הדחיפות היא שונה, סדר גודל של הבעיה הוא שונה - והמענה צריך להיות בסדרי גודל שונים.
דורית ענבר: לכן סברנו שהדבר הזה לא יועיל אלא רק יזיק, ושאין מקום לרצועה אמהרית בתוך ערוץ מסחרי פרטי - כשמישהו יצטרך להתמקד בתכנים מסוימים ולצבור כמה שיותר מידרוג כדי למכור פרסומות, כי זה "צינור החמצן" שלו.
ברוך גורדון: אני מנהל את חברת Isranationalnews.com שהיא החברה המארחת את השידורים של ערוץ 7 ומוציאה אותם לאינטרנט.
ברוך גורדון: אני נרגש מאוד להיות פה, משום שאני גורס שזאת הוועדה הכי חשובה בכנסת ישראל.
ברוך גורדון: אינני אומר זאת בצחוק.
ברוך גורדון: רוב עם ישראל נמצא שם ולא פה, ועלינו להפוך את הנתונים ולהביא את העם הנה - זאת המשימה שלכם.
ברוך גורדון: אנחנו "שוברים את הראש" יומם ולילה איך להפוך את המציאות ולהביא את האנשים.
ברוך גורדון: רוב הדיון התמקד ביוצאי חבר העמים.
ברוך גורדון: אני רוצה להתייחס לדוברי האנגלית והצרפתית - וקצת לדוברי הרוסית.
ברוך גורדון: מעבר לזה, אני בדעה שמאז 11.09.01 התחילו לקרות האירועים ההיסטוריים הללו, ויש בשלות שלא הייתה עד כה בציבור בארצות הברית להתחיל לחשוב על רעיון העלייה.
ברוך גורדון: אמריקה השלווה והבטוחה היא לא כל כך כפי שהייתה.
ברוך גורדון: אני מבסס את זה לפי מה שאני שומע מאנשים שמתקשרים לתוכניות שלנו באנגלית וממכתבים שאנו מקבלים.
ברוך גורדון: אם אנחנו מדברים על עלייה מארצות הברית, אין ספק שרוב אלה שחושבים ברצינות לעלות היום הם דתיים.
ברוך גורדון: הקהל שלנו זה הקהל שלנו - הדתיים הם אלה שחושבים ברצינות לעלות מארצות הברית, והם "שלנו"; הם מאזינים לנו.
ברוך גורדון: יש בתי כנסת רבים שנמצאים בארצות הברית, וכל שבת מדפיסים ומחלקים בתוך בית הכנסת חדשות.
ברוך גורדון: אני לא בדעה שצריך לקרוא חדשות בשבת, אולם כנראה שהם כן.
ברוך גורדון: קשה לתאר עד היכן זה מגיע, אבל האנשים האלה שחושבים לעלות הם קהלנו העיקרי.
ברוך גורדון: דיברנו על לימוד עברית.
ברוך גורדון: יש לנו כל יום באינטרנט חדשות בעברית קלה, בעברית, גם בטקסט וגם בחוזי - שומעים וקוראים.
ברוך גורדון: שבוע אחד היינו מוכרחים להפסיק את לימוד העברית.
ברוך גורדון: התקשרה אלינו אישה מאנגליה באוניברסיטה, שאמרה שהכיתה שלה איננה יכולה להמשיך כך - "אנא, החזירו את התוכנית, ומהר!".
צבי הנדל: שמענו את התקשורת, הרדיו, הטלוויזיה וכוליה.
צבי הנדל: נשמע את ארגוני העולים - הצרכנים של המדיה.
רחימי מרדכי: אני יושב ראש ארגון "בית כורש", עולי איראן בישראל.
רחימי מרדכי: שמעתי פה על התוכניות באמהרית, על התוכניות ברוסית, והייתי שמח לו הייתי שומע גם על הרחבת השידורים בשפה הפרסית.
רחימי מרדכי: התוכנית ב- "קול ישראל" שמשדר מנשה אמיר היא דבר ידוע, טוב ומוערך, ושומעים את זה גם בחוץ לארץ.
רחימי מרדכי: קודמי דיבר על זה ששם היהודים מאזינים לכל זה.
רחימי מרדכי: באיראן הרבה יהודים מקשיבים לשידורים הללו.
צבי הנדל: אבל הקהל הזה כבר מדבר עברית ברובו הגדול.
מרדכי רחימי: אם תבוא ותסייר אתי, אעבור אתך יום-יום בכל מקום, ואתה תשמע שהם מקשיבים לרדיו בשפה הפרסית.
מרדכי רחימי: אתה בעצמך אמרת שהאנשים אוהבים מאוד את השפה שלהם, את המנטליות - כל זה נשאר.
צבי הנדל: לא, אני לא נגד.
צבי הנדל: לא הייתי מקיים ישיבה לו הייתי נגד.
צבי הנדל: אני רק אומר שהרצון שלי הוא שכולם ירגישו 'הכי טוב בעולם', אך הפער בין "רצוי" ל"מצוי" (בגימטריה) הוא "כסף".
מרדכי רחימי: אותו הדבר בשידורי הטלוויזיה - אין! אנו זקוקים לזה; גם אנחנו בני אדם.
נעמי בלומנטל: קודם כל, תודה רבה לחבר הכנסת הנדל, שאני באמת מאוד מעריכה ומוקירה, ואני שמחה מאוד שאתם מארחים אותי בצורה כל כך יפה.
נעמי בלומנטל: אני היום בתפקיד חדש, אבל אני מנסה לשמור על קשר גם כחברה בוועדה כאן.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שהדיון הזה הוא חשוב מאוד.
נעמי בלומנטל: אנחנו הלא קיימנו כאן בעבר דיונים, וניסינו לקדם את העניין.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שעברנו איזשהו תהליך, שבהתחלה עוד ישב כאן מר מוטי קירשנבאום שאמר שהם צריכים ללמוד עברית ואין צריכים כל מיני שפות זרות.
נעמי בלומנטל: אנחנו עברנו את השלב הזה, ונדמה לי שאנו כולנו תמימי דעים שצריך שיהיו ערוצים פתוחים בשפות הזרות השונות, כי לא צריך ישר להפוך את כל אחד ל"ישראלי מצוי" - ואנחנו גם איננו יודעים מה זה ישראלי מצוי בדיוק.
נעמי בלומנטל: כולנו יודעים שצריך שיהיו תדרים ורצועות פתוחות הן ברדיו, הן בטלוויזיה והן באינטרנט בשפות השונות.
צבי הנדל: המשטרה אסרה עליהם לשבת יחד!
נעמי בלומנטל: הם יושבים יחד בוועדה, שזה תמיד מבורך, וזה המקום.
נעמי בלומנטל: אם אין ברירה, אזיי שיישבו כאן, אולם צריך שנראה באמת מה העולה החדש מרוסיה לדוגמה מקבל, ומה הוא היה רוצה.
נעמי בלומנטל: למשל אנחנו יודעים פחות או יותר מה אנו רוצים.
נעמי בלומנטל: העולים מאתיופיה מקבלים שידור באמהרית בימי שישי; אולי הם רוצים גם בימי שני?
נעמי בלומנטל: או אז, אנחנו כוועדה, יש לנו איזושהי עצמה של "ללחוץ", בעיקר בכיוון של השירות הציבורי, אבל גם במועצה לשידורי כבלים אני בטוחה שיש קול ציבורי.
נעמי בלומנטל: מה נראה לנו שהיה הטוב ביותר?
נעמי בלומנטל: לכן כדאי לעשות הפרדה בין הטלוויזיה, הרדיו, או האינטרנט - וגם הפרדה כלפי יהדות התפוצות: מה אנחנו רוצים לשדר או מה שאנחנו היינו רוצים שהציבור יקבל ומה הוא רוצה לקבל.
נעמי בלומנטל: נראה לי שיש התקדמות; שומעים דברים.
נעמי בלומנטל: בסך הכול, הדברים נראים לי לא שליליים, אולם הבה נראה במה אנחנו יכולים, בעזרת הוועדה, לקדם את מה שהם צריכים.
נעמי בלומנטל: ולכן היה צמצום רציני בשידורים שלהם.
נעמי בלומנטל: הכסף בוזבז במשרד הקליטה לצרכים אחרים.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שצריך לבקר את הדבר, ואסור לנו להרשות שיקרה דבר כזה.
נעמי בלומנטל: אנו דאגנו לכך שיהיה הכסף "צבוע" לערוץ שישדר בשפה הרוסית, והכסף לא הגיע ליעדו.
נעמי בלומנטל: צריך לדאוג לכך, לפחות ב- 2002, שהוא יגיע ליעדו - ואולי לנסות לקבל עודפים מהתקציב של 2001.
צבי הנדל: אני שמעתי שכולם רוצים יותר שידורים: 'אין די בשידורים היום'; 'אנחנו מקופחים', וכוליה.
צבי הנדל: אני רוצה שתתייחסו גם לתחושה של הצורך בין הרצון שלנו להשתלב וללמוד עברית וכוליה לבין הצורך (לפחות בתקופת מעבר) בקשר עם התרבות שממנה באו העולים.
צבי הנדל: איזה מינון צריך?
צבי הנדל: האם באמת חושבים שהמימון אינו מספיק, או שהוא מספיק?
צבי הנדל: "לרקוד על שתי החתונות" יחד, ולא אוטומטית לבקש יותר, כי כולנו מבינים גם את הצרכים האחרים.
צ'לצ'ו מנגיסטו: ראשית, אני באמת מברך על הדיון, שהוא מאוד חשוב.
צ'לצ'ו מנגיסטו: אני רוצה לדבר על הטלוויזיה.
צ'לצ'ו מנגיסטו: קהילת יוצאי אתיופיה מונה היום 80,000 נפשות, בעוד בכל יום שישי משודרת תוכנית "דרך העיניים שלנו" בשפה האמהרית מהשעה 12:00 למשך חצי שעה - ליתר דיוק 27 דקות.
צ'לצ'ו מנגיסטו: נעשה סקר שהראה שאחוז הצורכים עולה על כ- 85%.
אירמה אמשיקשווילי: חבל שאין עדיין תוכנית בגרוזינית, ולו לדקות מספר בשבוע.
צבי הנדל: האם הם אינם מבינים רוסית?
אירמה אמשיקשווילי: רובם מבינים, אבל יש שאינם מבינים רוסית או עברית.
אירמה אמשיקשווילי: אשמח מאוד אם תעשו דבר-מה בנידון.
מארק בר-און: ב- 1999, לפי הוראת השרה יולי תמיר, כדי להגדיל את שעות השידורים ברוסית, הועברו 4.5 מיליון שקל לרשות השידור, לערוץ 33.
מארק בר-און: זה ארך קצת זמן, וקיבלנו תשובה טלפונית שהם לא השתמשו בכסף.
מארק בר-און: יש לי מסמכים.
מארק בר-און: אנחנו בדקנו את זה.
מארק בר-און: אינני אומר זאת סתם כך.
מארק בר-און: אני התחלתי ב:-"איפה נכנס הכסף?
מארק בר-און: ".
מארק בר-און: יש לי טענות לערוץ 1,2, ו- 33.
מארק בר-און: אני יודע שהם קיבלו 4.5 מיליון שקל בשנת 1999, והם לא השתמשו בכסף.
צבי הנדל: יכול מאוד להיות שהיה מקרה חד-פעמי, אבל אין זה יכול להיות שזה קורה כל שנה.
צבי הנדל: זה "שווה בדיקה".
צבי הנדל: בעצם מה שאמרת פה, ששתי תוכניות האקטואליה של חצי שעה בערוץ 33 אינן תוכניות טובות, או שמא לא הבנתי אותך כהלכה?
מארק בר-און: אני אומר שהרמה לא הכי טובה, ובפרט שהיום מסוגלים לעשות תוכניות הרבה יותר טובות.
פלורינה לוין: אני קודם כל רוצה לציין מה משרד הקליטה נתן בשנת 2001 ולהעמיד את הדברים על דיוקם.
פלורינה לוין: לערוץ 33, למגזין אקטואליה שמשודר פעמיים בשבוע בשפה הרוסית, בשנת 2001 המשרד התחייב לתת 1.584 מיליון שקל.
פלורינה לוין: בערוץ הכבלים משרד הקליטה משתתף במימון של ערוץ קהילתי, ערוץ 9, גם כן בשפה הרוסית, שמשדר באזורים שונים.
פלורינה לוין: המימון הוא 612,000 שקל.
פלורינה לוין: על תוכנית של הטלוויזיה החינוכית בשפה האמהרית, "דרך העיניים שלנו", קיבלנו הדים מאוד טובים - ואנו רוצים להמשיך בזה.
פלורינה לוין: המימון שלנו: 600,000 שקל.
פלורינה לוין: סגן השר מאוד ביקש להבהיר את המסר הזה: כולנו יודעים את הבעיות התקציביות.
פלורינה לוין: המשך ההשתתפות של משרד הקליטה במימון כל התוכניות האלה, לצערנו הרב, מאוד תלוי בשאלה אם אנו נצליח להשפיע על גודל הקיצוץ.
סווטלנה ברליאנט: אני רוצה להסב את תשומת לב הוועדה לעניין הזה: מחודש דצמבר, בטלוויזיה בלווין, יפותח השירות שבמקרה של חירום נוכל להעביר הודעות לציבור דרך הטלוויזיה בשפה הרוסית.
גנדי ריגר: מה יותר חשוב מחינוך ומתרבות?