GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: מי האזרח הזה שיכול לשפוט את האחר?
אלי אלאלוף: חברים, יהדות רוסיה, ברית המועצות לשעבר, תרמה בצורה בלתי תאומן ואין לנו מספיק דמיון לחשוב איזו מדינה הייתה לנו אם הם לא היו כאן וחלקם זקוקים להשלמת גיור.
אלי אלאלוף: חלקם לא רוצים אבל הם מרגישים שייכים למדינה.
אלי אלאלוף: כמו שמתייחסים אליהם, כך צריך להתייחס.
אלי אלאלוף: אותה טרמינולוגיה שאנחנו רוצים, אין שום צורך בהחלטות ממשלה מיוחדות כדי להביא את יהדות אתיופיה.
אלי אלאלוף: אם היא רוצה שיבואו, כל אחד לפי החלטתו האישית, אנחנו, הממשל, הממסד, לשירותם.
אברהם נגוסה: תודה רבה לחבר הכנסת אלי אלאלוף, יושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אברהם נגוסה: נתן שרנסקי, יושב ראש הנהלת הסוכנות היהודית, בבקשה.
נתן שרנסקי: כבוד יושב ראש הכנסת, כבוד יושב ראש הוועדה, סופה, כבוד השר, ידידים, מנהיגים של קהילה, רבנים, שופטים.
נתן שרנסקי: אחרי נאום כל כך נרגש אני רוצה לחזור להיסטוריה.
נתן שרנסקי: בדקתי עכשיו כמה עולים באו מאתיופיה במשך כל השנים.
נתן שרנסקי: כל אחד ואחד שנכנס, רשום לנו במחשב.
נתן שרנסקי: נכון להיום 92,997 עולים מאתיופיה.
נתן שרנסקי: עשרים אלף הגיעו בשנת מבצע שלמה, 14 אלף הגיעו בלילה אחד.
נתן שרנסקי: עבורי העלייה מאתיופיה מתחילה בצורה מאוד מוזרה במבצע משה, עת הייתי בבית הסוהר בבית המועצות.
נתן שרנסקי: ישבתי שם וקורא עיתון "פרבדה", הדבר היחיד אז יכולתי לקרוא.
נתן שרנסקי: מאמר נגד ישראל בעיתון סובייטי רשמי.
נתן שרנסקי: איך ישראל כבשה את המרחב האווירי של קניה, נכנסה לנמל התעופה, תפסה אזרחים, נתנו להם את השם פלאשים והכריזו שמעכשיו הם יהודים ומביאים אותם בכוח לישראל.
נתן שרנסקי: כך ממשלת ישראל ממשיכה ומגייסת חיילים לצה"ל.
נתן שרנסקי: זה מה שהיה כתוב באותו עיתון.
נתן שרנסקי: כמי שיודע לקרוא עיתון סובייטי, וכולנו ידענו לקרוא אותו, הבנתי שקרה משהו גדול, שמדינת ישראל הגיעה גם ליהודים באפריקה.
נתן שרנסקי: לא ידעתי בדיוק פרטים ולא ידענו מספיק היסטוריה שלנו אלא רק כאשר השתחררתי, שנתיים לאחר מכן, גיליתי איזה נס קרה ואיך יהודים חוזרים אחרי 3,000 שנים מאתיופיה למדינת ישראל ואיזה מאמצים מדינת ישראל עושה לשם כך.
נתן שרנסקי: כמה שנים אחרי כן הייתה שמועה שבלילה יקרה משהו וכי הסוכנות היהודית מביאה עוד יהודים מאתיופיה, וזה סוד גדול.
נתן שרנסקי: באתי ליושב ראש הסוכנות דאז ואמרתי לו שאני חייב להשתתף בזה ובגלל עברי, אני רוצה לראות את זה.
נתן שרנסקי: אמרו לי שלא יכולים להכניס אותי כך, אבל אם אני יכול להעמיד פנים שאני עיתונאי יוכלו לקחת אותי.
נתן שרנסקי: התקשרתי לג'רוסלם פוסט שם עבדתי.
נתן שרנסקי: אחר כך אשתי אמרה לי שאני לא יכול לנסוע בשבת כעיתונאי כי זה חילול שבת וכי אני צריך לעבוד ואכן לצורך כך סידרו לי עבודה ואהיה שם מלצר.
נתן שרנסקי: זה היה בטח מראה מאוד מאוד מרגש באותו לילה.
נתן שרנסקי: אנחנו נוחתים, ואתם יודעים איך?
נתן שרנסקי: אנשי מצב ואנשי סוכנות ומובילים קבוצות אנשים מבוגרים, בני עשרים, בני שלושים וארבעים, מחזיקים ילדים, בני 15 מחזיקים בני חמש ותינוקות וכולם נכנסים למטוס בשקט גמור.
נתן שרנסקי: אחד אחד, מטוס אחרי מטוס, מאות ואלפי אנשים ואחר כך יושבים במטוס ושותקים שתיקה מוחלטת.
נתן שרנסקי: רק כאשר אומרים ירושלים, פתאום מתחילים צעקות, תרועות וריקודים.
נתן שרנסקי: אתה מבין איך שברנו קיר של אלפי שנים.
נתן שרנסקי: אנחנו היינו מנותקים לגמרי אבל הם חלמו על ירושלים.
נתן שרנסקי: כך נמשך קיבוץ גלויות.
נתן שרנסקי: ידידים, מאז הייתי הרבה פעמים באתיופיה כשר בישראל ויושב ראש הסוכנות.
נתן שרנסקי: גם היום, כמו שאמרו, הסוכנות מוכנה כל רגע, ברגע שיתקבל אישור הממשלה, להביא את כל מי שנשאר שם.
נתן שרנסקי: נושא של קליטה במדינת ישראל, זה לא רק נושא של ממשלת ישראל אלא זה גם נושא של כל אחד ואחד מאתנו.
נתן שרנסקי: אנחנו יודעים את זה מניסיון של יהדות ברית המועצות.
נתן שרנסקי: ברגע שנציגי העלייה מתחילים להוביל תהליכים של אינטגרציה, האינטגרציה באמת קורית.
נתן שרנסקי: הייתי מאוד גאה כיושב ראש הסוכנות היהודית במרכזי הקליטה ובבתי הספר וקבוצות חינוך ליוצאי אתיופיה.
נתן שרנסקי: אני יכול להגיד שיש לנו הרבה שליחים בעולם אבל השליחים הכי מוצלחים שלנו, שנאבקים כל יום ברגע זה באמריקה, הם יוצאי אתיופיה.
נתן שרנסקי: ילדה שעלתה במבצע שלמה, היום היא השליחה הכי מוצלחת שלנו בוושינגטון וקהילת וושינגטון לא רוצה לוותר עליה ומבקשת ממני לתת לה אישור להישאר עוד שנים.
נתן שרנסקי: רק עכשיו חזרה ממחנות קיץ בדרום אפריקה שליחה שעלתה ארצה במבצע שלמה.
נתן שרנסקי: היא עמדה במאבק נגד האשמות כלפי ישראל כמדינת אפרטהייד ועמדה בגאווה גדולה.
נתן שרנסקי: אנחנו לא רק צריכים לעזור ליהדות אתיופיה שמובילה תהליכים של מאבק בעד ישראל נגד אויבי ישראל.
נתן שרנסקי: יש לנו, וגם לכם, חובה כלפי הקהילה ואנחנו נמשיך לעשות הכול שכל מי שרוצה יגיע לארץ ישראל וייקלט בה.
אברהם נגוסה: אני מתכבד להזמין את יושב ראש הכנסת, חבר הכנסת יולי (יואל) אדלשטיין.
יולי יואל אדלשטיין: כמנהג בכנסת, אני לא אחזור על כל רשימת הנכבדים.
יולי יואל אדלשטיין: אני מברך את כל יוזמי האירוע ואת כל המשתתפים בו.
יולי יואל אדלשטיין: אני חייב לומר שכאשר פנה אלי יושב ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות חבר הכנסת נגוסה לגבי האירוע הזה - ויש לא מעט אירועים, ואני חושב שהיום במקביל יש לנו ארבעה-חמישה אירועים גדולים שמתרחשים בכנסת ועוד מעט גם ניפגש עם חלק מן המשתתפים בכנס גדול שאנחנו עושים יחד עם הסוכנות היהודית ומשרד החוץ בנושא של תפוצות – אני מאוד שמחתי על קיום האירוע הזה ואני אומר לכם למה.
יולי יואל אדלשטיין: לפני הרבה מאוד שנים הייתי חבר כנסת באופוזיציה והגשתי הצעת חוק שלאחר מכן חברי כנסת רבים הצטרפו אליו לגבי מרכז מורשת יהדות אתיופיה.
יולי יואל אדלשטיין: כאשר כל מיני גורמים שכרגיל ניסו להסביר למה לא צריך את החוק הזה, כי הכול ישנו, הכול בסדר ומי יבוא אליו, אמרתי בתגובה כמעט אינסטנקטיבית – אבל אני עומד מאחורי התגובה הזאת – שיוצאי אתיופיה אולי פחות צריכים את זה אבל החברה הישראלית צריכה את זה.
יולי יואל אדלשטיין: לכן כל האירועים שאנחנו רואים לאחרונה - גם הפעילות של חבר הכנסת אברהם נגוסה כאן בכנסת לצד חברי כנסת רבים, גם יוזמות שנחשפנו אליהן של החברה למתנ"סים ועוד גופים רבים אחרים - אני חושב שהם משנים קצת את התמונה.
יולי יואל אדלשטיין: גם התערוכה בבית התפוצות ועוד כהנה וכהנה.
יולי יואל אדלשטיין: הם חושפים, וגם מר שרנסקי דיבר על כך, את המציאות האמיתית בכל מה שנוגע ליוצאי אתיופיה בישראל וגם את התרומה של יוצאי אתיופיה למדינה שלנו ולחברה שלנו.
יולי יואל אדלשטיין: יש עוד אתגרים רבים אבל מיסודי אני אדם אופטימי ויש לי גם איזושהי פרספקטיבה היסטורית כמו גם לרבים שיושבים כאן.
יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה לומר לכם שכאשר לפני עשרים ומשהו שנים, בשנת 1996, נכנסתי בפעם הראשונה למשרד הקליטה, אמרתי שלדעתי בראש אגף לקליטת יוצאי אתיופיה – זה שהוא אגף נפרד זאת גם כן שאלה אבל הוא קיים – צריך לעמוד יוצא אתיופיה.
יולי יואל אדלשטיין: פחות או יותר אמרו לי בשיחות סגורות שאני משוגע ושזה פופוליזם זול וזה רק כדי לקבל כותרת בעיתון.
יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שאם מישהו היום יגיד את המשפטים האלה, כנראה פשוט לא ימשיך לעבוד במשרה שלו.
יולי יואל אדלשטיין: אז אלה היו משפטים לגיטימיים.
יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, אני לא רוצה לומר שאנשים רעים אמרו את המשפטים האלה אלא אמרו אותם אנשים טובים, מביני עניין שהשקיעו המון בקליטת יוצאי אתיופיה.
יולי יואל אדלשטיין: יכול להיות שאפילו גרגר של צדק היה בדברים שלהם מה גם שלא היו יותר מדי מועמדים לתפקידים בכירים.
יולי יואל אדלשטיין: היום, מכאן עוד להודעה חדשה.
יולי יואל אדלשטיין: אני זוכר שיום אחד באותן שנים, לפני כעשרים שנים, בא דובר משרד הקליטה, היום אפילו חבר כנסת יהודה גליק, ואמר שיש לו רעיון נהדר.
יולי יואל אדלשטיין: הוא שמע שיש מישהו שהוא בוגר רפואה שהוא יוצא אתיופיה ומישהו שהוא בוגר משפטים יוצא אתיופיה שגם עמד במבחני לשכת עורכי הדין וצריך להביא אותם ללשכת השר ולתת להם איזו מתנה, איזה סטטוסקופ לרופא ואיזו מזוודה כזאת יפה של עורכי דין לעורך הדין ואז זה ייכנס לכל אמצעי התקשורת.
יולי יואל אדלשטיין: הוא צדק.
יולי יואל אדלשטיין: הזמנו אותם ללשכה, נתנו להם מתנה, הצטלמנו וזה נכנס לעיתונים.
יולי יואל אדלשטיין: נו, אני שואל את השרה לנדבר, כמה יוצאי אתיופיה עורכי דין ורופאים את צריכה להביא היום להצטלם אתם כדי שזה ייכנס לעיתון?
יולי יואל אדלשטיין: יאמרו שאלה לא חדשות אלא זה מובן מאליו.
יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי, לצד זה יש גם אתגרים לא מעטים.
יולי יואל אדלשטיין: יש נוער בסיכון, יש את כל מה שקשור להמשך העלייה וקליטה, אבל אני חושב בגדול אנחנו רואים את השינוי.
יולי יואל אדלשטיין: השינוי הזה לא חל מעצמו.
יולי יואל אדלשטיין: השינוי הזה חל אודות לפעילות המתמדת של יוצאי אתיופיה עצמם, שלא רק הסתפקו בכך שאחד הפך קצין, השני עורך דין והשלישי עובד סוציאלי אלא עשו את כל המאמץ למשוך אחריהם עוד רבים אחרים.
יולי יואל אדלשטיין: השינוי חל גם אודות – ולפעמים יש הזדמנות לומר מילה טובה – לכל חברי הכנסת, שופטים שיושבים אתנו כאן, אנשי אקדמיה ופעילי ציבור למיניהם שלילות כימים פעלו על מנת שאנשים יצליחו, על מנת שהקהילה תצליח ובסופו של דבר החברה הישראלית ומדינת ישראל יצליחו.
יולי יואל אדלשטיין: אפשר גם להזכיר גורמים רבניים מסוימים שלמרות המכשולים שלפעמים היו קיימים, ידעו גם לתת כתף ולקדם עניינים.
יולי יואל אדלשטיין: רב אחד כזה נמצא אתנו היום.
יולי יואל אדלשטיין: הדרך עוד ארוכה אבל אם אתם שואלים אותי, אנחנו בכיוון מאוד מאוד נכון.
יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לכל היוזמים ולכל המשתתפים.
יולי יואל אדלשטיין: בעוד כמה שעות ניפגש גם במליאת הכנסת בדיון מיוחד סביב הנושא.
יולי יואל אדלשטיין: תודה לכם.
אברהם נגוסה: תודה רבה ליושב ראש הכנסת.
אברהם נגוסה: אני מתכבד להזמין את הרב הראשי של ירושלים, לשעבר הרב הראשי, הראשון לציון שלמה עמר.
<הרב שלמה עמר: ברשות כל הנכבדים וכל המשתתפים, בפרט יהודי אתיופיה, יוצאי אתיופיה.
<הרב שלמה עמר: נמצאים כאן אנשים שטיפלו ועמלו בעשר אצבעותיהם מחוץ לממשלה ועשו לילות וימים ללא הרף, נטשו את עצמם ואת בני ביתם בשביל העלייה של יהדות אתיופיה.
<הרב שלמה עמר: בתורה נאמר "ושב ה' אלוהיך את שבותך ורחמיך ושב וקיבצך מכל העמים אשר הפיצך ה' אלוהיך, שם אם יהיה נידחך בקצה השמים, משם יקבצך ה' אלוהיך ומשם יקחך".
<הרב שלמה עמר: דברים מפורטים ומפורשים, מכל קצות תבל.
<הרב שלמה עמר: השם מבטיח לנו אחרי כל הנדודים, אחרי כל הרדיפות, מבטיח לנו לשוב, לקבץ אותנו ולהביא אותנו לארצנו הקדושה.
<הרב שלמה עמר: בכל פעם שפוגשים עולים מכל מקום, ההתרגשות היא גדולה ועצומה.
<הרב שלמה עמר: בפרט אנחנו שבאנו גם כן כעולים חדשים, יודעים מה הייתה הכמיהה והציפייה לבוא לארץ וזה היה נראה לנו כל כך רחוק כי אבותינו ואבות אבותינו, דורות על גבי דורות, התפללו, ציפו, בכו ולא זכו ולא האמנו.
<הרב שלמה עמר: נער הייתי עת באתי לארץ.
<הרב שלמה עמר: ירדנו מהמטוס אחרי שהיינו כמה ימים בצרפת, עלינו ממרוקו, והגענו שבוע לפני פסח.
<הרב שלמה עמר: בשעה 12:00 בלילה ירדנו בלוד.
<הרב שלמה עמר: אנחנו יורדים מהמטוס, אבא עליו השלום היה כבר יהודי מבוגר ואני רואה אותו משתטח על הארץ, וחשבתי שהוא התעלף מהתרגשות.
<הרב שלמה עמר: ניגשתי להרים אותו – הייתי בן 13 וחצי – ואני אומר לו, אבא, והוא רומז לי בידו, תניח לי.
<הרב שלמה עמר: אני רואה שהוא בוכה ומנשק את העפר.
<הרב שלמה עמר: כי רצו עבדיך את אבניה.
<הרב שלמה עמר: מרטיב אותו בדמעתה.
<הרב שלמה עמר: כילד אני אומר לו, אבא, זה לא יפה, יש כאן הרבה אנשים.
<הרב שלמה עמר: הוא לא ענה לי אבל אחרי כרבע שעה אמר לי, באמת אתה אומר לי שזה לא יפה?
<הרב שלמה עמר: זאת ארץ ישראל, זו הארץ שחיכינו לה, זו הארץ שציפינו לה, אבות אבות אבותינו ואנחנו זוכים לדרוך בה ואתה אומר לי זה לא יפה?
<הרב שלמה עמר: הוא נשא את עיניו למרום והתפלל.
<הרב שלמה עמר: אמר לו, ריבונו של עולם, להודות לך שזיכית אותנו לבוא לארץ.
<הרב שלמה עמר: אני מתחנן, הוא אומר, תן לי להיות כאן לפחות שבת אחת, שאני אעשה קידוש אחד בליל שבת וקח את נשמתי.
<הרב שלמה עמר: ברוך השם הוא חי כאן עשרים שנים אבל המחזה הזה בלתי נשכח.
<הרב שלמה עמר: אני אומר לכם שכאשר התחילה העלייה של יהדות אתיופיה, ההתרגשות הייתה רבה.
<הרב שלמה עמר: השמחה שיש, מרגישים שהשם לא עבר על שום גלות.
<הרב שלמה עמר: יהדות אתיופיה, מי שמעיין בדברי הרדב"ז לפני למעלה מ-500 שנים – אז הגיעו גויים ומכרו שפחה והתברר בסוף שהיא יהודייה – הוא כתב בהלכה שבע תשובות ענקיות.
<הרב שלמה עמר: האדם הגדול בענקים, הרב דוד בן זמרה, היה יותר גדול ממר"ן בעל השולחן הערוך.
<הרב שלמה עמר: כשהגיע בסוף ימיו לארץ וישב בצפת עם מר"ן, ישבו בבית דין אחד ומר"ן כיבד אותו לחתום בראש כי הוא היה יותר גדול בשנים ושניהם היו גדולים בחכמה.
<הרב שלמה עמר: אלמלא אותן תשובות, לא מצאנו ידינו ורגלינו בדת להוכיח את יהדותם האמיתית של יהדות אתיופיה.
<הרב שלמה עמר: הראשון בקודש היה עוד בזמנו של ראש הממשלה מנחם בגין זיכרונו לברכה.
<הרב שלמה עמר: הוא פנה למר"ן הרב עובדיה יוסף עליו השלום, אז הוא היה הרב הראשי לישראל, והוא כתב פסק ברור שהם יהודים ועיקר סמיכתו על הרדב"ז בתשובות שלו.
<הרב שלמה עמר: אחרי שנים רבות, עת דיברו על העלייה, אחרי שלושים שנים, של הפלאשמורה, אני הייתי רב ראשי לישראל וראש הממשלה אריק שרון זיכרונו לברכה פנה אלי ושאל מה לעשות.
<הרב שלמה עמר: עשינו בירור ומחקר במשך שנתיים.
<הרב שלמה עמר: הייתי מסיים את עבודתי עוד לפני שהייתי רב ראשי, עת הייתי אב בית דין בפתח תקווה, והייתי יושב שעות על גבי שעות, שלושה וארבעה ימים בכל שבוע, קיבלתי עדויות, נכתבו פרוטוקולים עד שהגענו למסקנה שמדובר ביהודים אמיתיים.
<הרב שלמה עמר: ביררנו, שמענו כל התנגדות, שמענו את הדעות המנוגדות והכול נסתר עקב תשובותיו המקובלות והמעמיקות מאוד של רבנו הרדב"ז.
<הרב שלמה עמר: אז נסעתי לאתיופיה עם עוד אנשים וחקרנו מקרוב וראינו וכתבתי אחר כך את הפסק ההוא.
<הרב שלמה עמר: ברוך השם, זכינו שהיהודים נמצאים אתנו כאן.
<הרב שלמה עמר: אולי עוד לא באו אל המנוחה ואל הנחלה, לא הם ולא אנחנו, עוד לא התקיימו דברי הנביא ישעיהו "ופדויי אדוני ישובון ובאו ציון ברינה, ושמחת עולם על ראשם.
<הרב שלמה עמר: ששון ושמחה ישיגון נסו יגון ואנחה".
<הרב שלמה עמר: פדויי ה' ישובון, זה התקיים.
<הרב שלמה עמר: הם שבו.
<הרב שלמה עמר: ובאו ציון ברינה, צריך עוד לעשות.
<הרב שלמה עמר: שמחת עולם על ראשם, אנחנו מתפללים ומקווים ששמחת עולם תהיה על ראש כל בית ישראל בארץ ישראל.
<הרב שלמה עמר: ששון ושמחה ישיגון נסו יגון ואנחה, עוד נסיג כולנו.
<הרב שלמה עמר: גם אם יש דברים שמצערים, בפרט כאשר בחינוך יש מקומות שלא רוצים לקבל ילדים ונערים יוצאי אתיופיה אבל נלחמנו בזה מלחמות גדולות יחד עם שרים, חברי כנסת וראשי ערים שונים.
<הרב שלמה עמר: הדבר לא הושלם ואנחנו עדיין מצווים להיאבק על הדברים האלה.
<הרב שלמה עמר: לרומם את בני העדה הקדושה הזאת, לתת להם שיהיו עטרת תפארת מדינת ישראל.
<הרב שלמה עמר: אז ששון ושמחה ישיגון.
<הרב שלמה עמר: בסוף הפסוק, ונסו יגון ואנחה.
<הרב שלמה עמר: לא תישמע אנחה ולא יישמע שוד ושבר אלא רק ששון ושמחה.
<הרב שלמה עמר: כולנו מצווים להשתדל גם ליהדות של כל הנערים והבחורים.
<הרב שלמה עמר: עשיתי כמה פעמים כנסים של בני ישיבות יוצאי אתיופיה.
<הרב שלמה עמר: פעם ראשונה עשיתי בבית כנסת וראיתי שאין מקום.
<הרב שלמה עמר: אחר כך עשינו כנס אחר באולם של 400 אנשים וגם שם ראיתי שהעומדים רבו על היושבים.
<הרב שלמה עמר: אחר כך עשינו כנסים באולמות גדולים.
<הרב שלמה עמר: ברוך ה', המספר הולך וגדל.
<הרב שלמה עמר: יש היום רבנים רבים ובעלי מקצועות שונים והם מכבדים לא רק את העדה אלא את כל בית ישראל.
<הרב שלמה עמר: יש רבנים צעירים מבריקים שהצלחנו בחסדי ה' למנות אותם לרשמי נישואין כדי להקל על בני העדה.
<הרב שלמה עמר: יש רב ראשי לעדה, הרב יוסף הדנה ועוד.
<הרב שלמה עמר: זה הולך ומתרחב ואנחנו הולכים ומתלכדים יחד.
<הרב שלמה עמר: על הפסוק שפתחתי – ושב ה' את שבותך – הגענו לומר והשיב ה' את שבותך.
<הרב שלמה עמר: ושב ה' – שיבה לעצמו.
<הרב שלמה עמר: הרש"י הביא את זה.
<הרב שלמה עמר: הוא נותן שני פירושים ששניהם מדהימים ומפליאים.
<הרב שלמה עמר: לא רק אנחנו שבים, לא רק בני מרוקו, בני אתיופיה, בני מצרים ובני טוניס, אמריקה ופולין אלא ה' שב.
<הרב שלמה עמר: ושב ה'.
<הרב שלמה עמר: ה' שב.
<הרב שלמה עמר: כביכול הוא שב כי כל זמן שאנחנו בגלות, השכינה בגלות.
<הרב שלמה עמר: שאנחנו שבים, השכינה שבה לארצנו הקדושה.
<הרב שלמה עמר: ועוד אומר רש"י בשם חז"ל כי "גדול יום קיבוץ גלויות, כי לו ה' מחזיק בידו של כל אחד ומשיב אותו לארץ".
<הרב שלמה עמר: כמה גדול היום הזה, כמה אהוב היום הזה.
<הרב שלמה עמר: אבל יש כאן קושי.
<הרב שלמה עמר: צריך להחזיק בידו.
<הרב שלמה עמר: יש כאלה שצריך להחזיק בידם לאור ההתנגדות של המשטר במקום בו הם נמצאים וסיבות אחרות.
<הרב שלמה עמר: לפעמים אולי בגלל התנגדות כאן.
<הרב שלמה עמר: יש כאלה שצריך להחזיק בידם בגלל שהם חיים בשפע גדול ונראה בעיניהם דבר זול ואולי אפילו פחיתות לבוא לארץ.
<הרב שלמה עמר: אז צריך להחזיק בידם.
<הרב שלמה עמר: אלו ואלו צריכים לתחזק בידו של ה' וה' מחזיק אותם והוא מחזק אותם.
<הרב שלמה עמר: יבורכו כל המשתתפים.
<הרב שלמה עמר: תבורכו על הבנים ועל השתדלנים, השרים וחברי הכנסת שנלחמו וראו יריעה רחבה, לא מצומצמת, את העתיד הנפלא של יהדות אתיופיה.
<הרב שלמה עמר: ובעזרת השם שידעו שאהבתנו לקהילה הזאת היא מיוחדת והשם אוהב אתכם והשם שמח בכם, ועם ישראל מתגאה בכם.
<הרב שלמה עמר: כשם שזכינו למעמד הזה לראות את יהדות אתיופיה בהמוניה ומכל העולם, נזכה לראות בביאת המשיח ובניין בית המקדש במהרה בימינו, אמן ואמן.
אברהם נגוסה: תודה רבה כבוד הרב.
אברהם נגוסה: אני מתכבד להזמין לשאת דברים את שרת העלייה והקליטה, סופה לנדבר.
סופה לנדבר: יושב ראש ועדת העלייה והקליטה דוקטור נגוסה, נשיאות נכבדה מאוד, בזכותכם הגיעו לכאן, בזכותכם התאספנו באולם הזה בכנסת ישראל.
סופה לנדבר: אני רוצה לומר שלא תמיד בן אדם זוכה לתקופה מאוד מיוחדת.
סופה לנדבר: אנחנו, אתם בני העדה והעם כולו זכה עכשיו לתקופה מאוד מאוד מיוחדת וראינו שילוב יוצאי אתיופיה וזאת אחריות כל המדינה.
סופה לנדבר: אנחנו במשרד העלייה והקליטה הקמנו ועדה סביב שולחן עגול אתכם וביחד עם נציגי משרד העלייה והקליטה ומשרדים אחרים כמו משרד החינוך, משרד הכלכלה, משרד הרווחה וכולי.
סופה לנדבר: אתם בני העדה החלטתם שקליטה צריכה להסתיים בשלב מסוים והאחריות על קהילת יוצאי אתיופיה היא אחריות כל המדינה וכל משרדי הממשלה.
סופה לנדבר: כך החלטנו וכך זה נעשה.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שצבר שנולד כאן במדינה נמצא בטיפול של משרד העלייה והקליטה.
סופה לנדבר: במה הוא שונה מילד אחר שנולד במדינת ישראל.
סופה לנדבר: התעקשנו, ואני צריכה כאן לציין שבני הקהילה שהשתתפו בשולחן העגול – והיום חבר הכנסת מסיעת ישראל ביתנו, אז היה מנכ"ל משרד העלייה והקליטה – החלטנו שטיפול ביוצאי אתיופיה במדינת ישראל שייך למדינה כולה ולמשרדי הממשלה כולם.
סופה לנדבר: זאת אחריות לקבל קהילה במדינת ישראל כשווה בין שווים.
סופה לנדבר: זה שינוי שאנחנו היום רואים אותו ובעצם החברה עוברת את השינוי הזה.
סופה לנדבר: עדיין יש תופעות, אחרי 25 שנים יש תופעות של גזענות, אבל עם זה שיש לנו הרבה עבודה, אני רואה שינויים.
סופה לנדבר: אני רוצה להצביע כאן על קהילה חזקה ומאוחדת.
סופה לנדבר: אתם הייתם חזקים כאשר יצאתם מאתיופיה והגעתם לכאן.
סופה לנדבר: אתם הייתם במשך 25 שנים חזקים מאוד כדי לעבור את השלבים של קליטה ואת קבלת הפנים שלא תמיד הייתה כל כך חיובית אבל היום כשרת העלייה והקליטה אני רוצה לומר שהשאיפה שלי, יחד עם בני הקהילה, היא להשתלב בחברה הישראלית, להיות ביחד.
סופה לנדבר: לא תמיד אנחנו צריכים להגיד על החברה הישראלית שיש בה תופעות גזענות ולא רק כלפי יוצאי אתיופיה אלא כלפי עולים אחרים וכי החברה שלנו לא חיובית.
סופה לנדבר: לפני כמה ימים קיבלתי SMS ובו נאמר: "היי סופה, מה שלומך?
סופה לנדבר: זה זאב שנארסון, הבן שלי גיא הכיר בקורס הקצינים בצבא צעיר יוצא אתיופיה שעלה ארצה מזמן עם משפחתו, למד הנדסה ועכשיו חזר לשרת בצבא.
סופה לנדבר: אח שלו עדיין באתיופיה ואם אפשר לעזור לו לעלות ולהתאחד כאן עם המשפחה שנמצאת בישראל".
סופה לנדבר: כאן אני אומרת, באירוע הזה של חגיגה ל-25 שנים, אני יחד עם יושב ראש ועדת העלייה והקליטה אברהם נגוסה, יחד עם חברי כנסת אחרים, יחד עם השופט שמגר ויחד עם כולם, נלחמנו כדי לאחד את כולם, את מי שנשאר שם עם מי שנמצא כאן.
סופה לנדבר: מי שנשאר שם חייב להגיע למדינת ישראל ומדינת ישראל מחויבת להביא אותו.
סופה לנדבר: כדי לא לחזור על מה שנאמר כאן, אני מחבקת אתכם, אוהבת אתכם וצריכה לומר כאן שאני מנצלת את האפשרות שאני עליתי ואני מדברת מעל במה זאת ופונה לכל החברה הישראלית.
סופה לנדבר: אנחנו מחויבים אחד כלפי השני, כולנו יהודים, כולנו עם אחד, אנחנו צריכים להיות סבלנים אחד כלפי השני, אוהבים אחד את השני, מחבקים אחד את השני כדי לבנות עם מאוחד, עם של מדינת ישראל.
סופה לנדבר: ישראלים כולנו.
סופה לנדבר: תהיו ברוכים, תהיו חזקים וביד שלי כאן
סופה לנדבר: אני מחבקת אתכם ותדעו תמיד שאני כשרת העלייה וקליטה, הדלת שלי תמיד פתוחה.
סופה לנדבר: הייתי באתיופיה, המשכתי את המאבק ואני אמשיך אותו יחד אתכם כדי לשבור את תקרת הזכוכית, כדי להיות שווים בין שווים במדינת ישראל.
סופה לנדבר: אני מאחלת לכם הצלחה רבה.
אברהם נגוסה: תודה רבה לשרת העלייה והקליטה.
אברהם נגוסה: כמו שאמרתי בהתחלה ואמר גם חברינו חבר הכנסת אלי אלאלוף שהבוקר חזרה משלחת חברי הכנסת מאתיופיה.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת מאיר כהן השתתף במשלחת זאת והוא נמצא אתנו.
אברהם נגוסה: אני מזמין אותו לשאת דברים.
אברהם נגוסה: אני רוצה לציין שנמצא אתנו דוקטור דוד אפרתי שהיה ראש מינהל האוכלוסין במשרד הפנים וגם יושב ראש ועדה לשארית יוצאי אתיופיה בשנות ה-90.
מאיר כהן: שלום לכולם.
מאיר כהן: חבר הכנסת נגוסה, כבוד השופט, כל אחד על פי כבודו ומעלתו.
מאיר כהן: אם הכול בסדר, אז מה לא בסדר?
מאיר כהן: אין לו לדיין אלא מה שעיניו רואות.
מאיר כהן: היה חשוב שניסע לשם.
מאיר כהן: אני בסיכום הנסיעה המטלטלת הזאת – ובאמת הייתה לנו זכות להצטרף אליך, נגוסה – אמרתי שמה שצריך לעשות זה לקחת עוד ועוד חברי כנסת ועוד ועוד אנשים שנמצאים בצומת של קבלת החלטות כדי שיראו מה קורה שם.
מאיר כהן: אנחנו יכולים להתברבר עד מחר בבוקר ולקשקש וכל אחד יספר בשבחם של אחרים ואכן אי אפשר להתעלם מכך שהמדינה עשתה הרבה במבצעים יוצאים מן הכלל, אבל אי אפשר להתעלם מכך שמישהו כיבה את האור.
מאיר כהן: כשאומרים מקבץ נבכי עמו ישראל - ואני אתיר את חרצובות לשוני, מי שלא מכיר אותי, אני אומר את מה שאני חושב – אם צבא עורם היה אחר, הם היו כאן כבר מזמן.
מאיר כהן: שאף אחד לא יסתתר ויקשקש.
מאיר כהן: אני ניהלתי בית ספר כאשר 45 מתלמידיי היו לא יהודים ובכיתה י', י"א ו-י"ב עברו תהליך של גיור.
מאיר כהן: האם מישהו בדק אותם?
מאיר כהן: אמרו מזרע ישראל, תעלו.
מאיר כהן: מה קרה?
מאיר כהן: מי כיבה את האור?
מאיר כהן: הציונות נגמרה?
מאיר כהן: אנחנו יכולים לשבת ולהתברבר ולהתחבט ולהגיד שהכול בסדר, אבל הכול לא בסדר.
מאיר כהן: יש אלפי ילדים יהודים שנמצאים במצב הקשה ביותר שאפשר לתאר.
מאיר כהן: אני לא האמנתי.
מאיר כהן: הייתי שר הרווחה וראיתי מראות של העוני אבל כאלה אין, שנמצאים בסכנה תמידית.
מאיר כהן: פגשנו את האנשים שאמורים לבצע את החלטת הממשלה שעמלו עליה קשה.
מאיר כהן: - אברהם, דודי אמסלם ודודי ביטן.
מאיר כהן: עמלו קשה מאוד על ההחלטה הזאת.
מאיר כהן: היו צריכים כבר ביולי 2016 להתחיל אבל אתם לא תאמינו.
מאיר כהן: ראיתי את האנשים שלך מהסוכנות, הם דווקא היו הכי בסדר ואני חייב לציין זאת.
מאיר כהן: אבל שאלנו את הבחור ממשרד הפנים – תקשיב טוב יהודה - למה הוא מעכב ומה קורה.
מאיר כהן: שאלנו למה הוא לא התחיל לקרוא להם.
מאיר כהן: ומה הוא אמר?
מאיר כהן: אין מזגן בחדר.
מאיר כהן: תגידו, השתגעתם?
מאיר כהן: אין מזגן בחדר?
מאיר כהן: זה מה שיש לך להגיד למשלחת של חברי כנסת?
מאיר כהן: למה אתה לא הולך לאנשי הקהילה?
מאיר כהן: לא, שהם יבואו.
מאיר כהן: אנשי הסוכנות אמרו שהם מחכים, שאם כל יום יאמרו להם שלוש משפחות, הם מוכנים וכי הם יודעים לעשות את זה.
מאיר כהן: מישהו החליט לכבות את האור.
מאיר כהן: מישהו החליט שהציונות נגמרה.
מאיר כהן: מה זאת החלטה שהמשך העלייה שלהם, אנחנו נדון ב-2019 על פי תקציב?
מאיר כהן: אני עליתי בן שמונה ממרוקו.
מאיר כהן: מה, ב-1962 מישהו חשב על תקציבים?
מאיר כהן: העלו אותי בגלל שהיה תקציב או לא היה תקציב?
מאיר כהן: איזה מין דבר זה?
מאיר כהן: אני שוב אומר, חברים, אנחנו יכולים לומר שהכול בסדר אבל הכול לא בסדר.
מאיר כהן: אסור לשתוק, אסור לישון בשקט.
מאיר כהן: אני לא ידעתי את זה ושוב, אברהם, התמזל מזלי, שלי, של אלי וחיליק שנסענו אתך.
מאיר כהן: חזרנו אנשים אחרים.
מאיר כהן: אני חייב להגיד לכם שחזרנו אנשים אחרים.
מאיר כהן: אי אפשר לראות ילד שבא ואומר אתה כהן, תברך אותי וכשאני שואל אותו מה החלום שלו, הוא אומר לי שני דברים: לעלות לארץ ישראל ולהיות חייל בדובדבן.
מאיר כהן: באיזה עוד מקום אתם נתקלים בדבר כזה?
מאיר כהן: הוא עם כיפה על הראש ומתפלל.
מאיר כהן: ואנחנו כאן מתעסקים בשטויות, להביא אותם או לא להביא אותם.
מאיר כהן: אנחנו לא ניתן שזה יקרה.
מאיר כהן: יש לנו הרבה עיסוקים אבל היום זה העיסוק הראשון ואני חס וחלילה לא אומר את זה לא מפאת פוליטיקה ואין בזה לא קואליציה ולא אופוזיציה.
מאיר כהן: אנחנו כל יום מדברים על מקבץ נדחי עמו ישראל.
מאיר כהן: בשום מקום לא כתוב מה צבעם של נדחי ישראל.
מאיר כהן: קומו ותגידו את זה, וקומו ותיאבקו על זה.
מאיר כהן: אברהם, כל החבר'ה שקשורים בנימי העצמות שלכם שם, בטבור, אנחנו חיילים שלכם.
מאיר כהן: נעשה הכול, אבל הכול, נרעיש עולמות אם צריך כדי שהילדים האלה עם העיניים היפות האלה שהסתכלו עלינו, ילדים יחפים עם כיפה על הראש, לא יישארו במקומות המסוכנים האלה, לא בגונדר ולא באדיס אלא הם יהיו כאן במרכזי הקליטה, בבתי הספר, בצבא, במפעלים כחלק מהמפעל הציוני.
אברהם נגוסה: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר כהן.
אברהם נגוסה: אני מזמין את פרופסור ארווין קוטלר, לשעבר שר המשפטים הקנדי שהרבה שנים מקדיש את חייו להצלת יהודי אתיופיה.
<ארווין קוטלר: אני אקצר בדבריי.
<ארווין קוטלר: אני חושב שהמסרים שאנחנו שמענו עכשיו ממאיר כהן ולפני כן מאלי אלאלוף, אלה המסרים המעידים על החשיבות בצדקת המאבק.