GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אבי רט: מכיוון שאף אחד לא יודע היום מה יהיה מחר, קשה לקבל החלטות ולזרוק באוויר עוד תקן, פחות תקן, כשאף אחד מחברי המועצה לא יודע אם מחר הוא יהיה חבר מועצה והמנכ"ל לא יודע אם מחר הוא יהיה מנכ"ל, והיושב ראש לא יודע אם מחר הוא יהיה היושב ראש.
<אבי רט: בואו נשים את הדברים על השולחן.
<אבי רט: במצב של חוסר ודאות שאף אחד לא יודע, לכן התשובה תהיה תשובה לא אחראית לזרוק משפטים באוויר.
<אבי רט: מה שכן, כל הטענות נכונות אבל הטענות צריכות להיות מופנות לכיוון הנכון.
<אבי רט: זאת אומרת, ברגע שהמדינה, המחוקק קבע שיהיה תאגיד, הוא קבע לו גם מה התקציב השנתי וקבע לו גם כמה תקנים.
<אבי רט: הרי אם רשות השידור הייתה - - - הממשלה החליטה לקצץ בתקנים ובתקציב.
<אבי רט: אז לתאגיד החדש היא אמרה "התקציב שלכם יהיה X, ומספר התקנים יהיה Y".
<קריאה: לפי מה מחליטים?
<קריאה: אז החלטתם שהשפות יהיו הקורבן?
טלי פלוסקוב: רגע, אתם לא מעלים שאלות נכונות לאדם הנכון.
טלי פלוסקוב: מה שאני רוצה כן להפנות לתשומת לבך, מי שמחלק את התקציב זה אתם.
טלי פלוסקוב: אז אתם צריכים לראות את כל מה שיש פה ולא לשים את כל הכסף בסל אחד אלא לפזר את זה בצורה נכונה, ועל זה אנחנו מדברים כאן.
<יעקב משיחוב: לכל קהילה יש גם נציג.
<יעקב משיחוב: אפשר להזמין אותם.
<יעקב משיחוב: לנו לדוגמה יש את קונגרס יהודי בוכרה.
<יעקב משיחוב: להם יש קונגרס.
אברהם נגוסה: אני חושב שגם הם שמעו את הקולות.
אברהם נגוסה: ניתן לו להשלים.
<אבי רט: עוד משפט אחרון.
<אבי רט: הדברים נכונים אבל גם אתם מבינים כפי שאני מנסה להבין, זה לא עימות, זה לא נגד.
<אבי רט: זה בעד.
<אבי רט: שהרי תיאורטית במצב הכי אופטימלי היה אפשר שכל שפה תקבל 24 שעות, אבל אתה תמיד נמצא במצב של תמרון בין שפות, או בין ציבורים, והמדינה מקציבה X, בכל דבר.
<אבי רט: מה שאני אומר, ואני רוצה שתדעו, אמרתם מקודם, אנחנו בחוסר ודאות הזה, במצב של חוסר ודאות היום, ההחלטה האחרונה של המועצה הייתה שמשמרים, כפי ששמעון אמר, את המצב הקיים, משמרים אותו עד שתהיה ודאות א.
<אבי רט: מבחינת הקיום של התאגיד, מבחינת הידיעה שהולכים על פרופורמה חדשה ואז ברגע שתהיה ודאות בנושא הזה, יהיה אפשר גם לשבת בשיקול דעת ובבטחון ולבדוק את הדברים, אמרתם נכון שהדברים - - -
<קריאה: למעשה מה שאתה אומר, אתה בעצם סותר את כל מה שדיברנו.
<קריאה: כי אם הודאות תהיה ב-30.4 - - - שהשידורים האלה לא קיימים.
אברהם נגוסה: אני חושב שאנחנו חוזרים על אותן שאלות.
<קריאה: כבוד היושב ראש, אני רוצה להגיד משהו.
<קריאה: החוסר ודאות שקיים היום זה חוסר ודאות פוליטית.
טלי פלוסקוב: אדוני, זה לא עובד ככה כאן.
טלי פלוסקוב: קצת כבוד ליושב ראש.
אברהם נגוסה: אין מחלוקת במישור העובדתי.
אברהם נגוסה: הם גם מסכימים למה שאתם מתארים.
אברהם נגוסה: יש מצוקה וצריך להגיע לפתרון.
אברהם נגוסה: מה שהוא מסביר לנו, שזה לא תלוי בהם, אבל אנחנו רוצים להקשות עליהם כדי שימצאו פתרון.
אברהם נגוסה: אז אם אתם נכנסים לכל משפט לא נגיע לפתרון.
אברהם נגוסה: הם כבר שמעו.
אברהם נגוסה: אם הם היו מתנגדים, היה ויכוח, אבל אין כאן מחלוקת.
אברהם נגוסה: בבקשה אדוני.
<קריאה: הוא אמר ש- - - קיים, נכון?
<קריאה: אז איפה החוזים?
<קריאה: מדוע לא נחתמו עם העובדים הקיימים חוזים?
<אבי רט: אני רוצה להזכיר, התאגיד קיים על פי חוק.
<אבי רט: את החוק קובעים בבניין הזה, לא חברי המועצה.
<אבי רט: חברי המועצה מקבלים חוק מוכן ותקציב מוכן.
<אבי רט: לכן הטענה על תקציב ותקנים לא מופנית למועצה שמקבלת מצב נתון.
<אבי רט: אם אני אומר לך שהמשכורת שלך X, זה מה שיש לך, אתה - - - למעסיק.
<אבי רט: המחוקק קבע כמה תקנים, ואגב, אתמול הודיע חבר כנסת מהבית הזה, יושב ראש הקואליציה, שהוא רוצה לקצץ את התקנים ב-50%.
<אבי רט: מ-800 עובדים ל-400 עובדים.
<אבי רט: אז אני רק אומר שנדע שאנחנו - - -במצב נתון.
<אבי רט: אם אני יושב בתאגיד ואני שומע את הדרישות הצודקות שלכם, ובאוזן השניה אני שומע את יושב ראש הקואליציה אומר שמחר רוצים לקצץ ב-50% מהתקנים, אז מה התשובה שאני יכול לתת לך, הרצינית?
<קריאה: אתה שמעת מה הוא אמר עכשיו?
אברהם נגוסה: הוא מתאר מה שקיים, מה שיש היום.
אברהם נגוסה: והוא בקיצור אומר לך, "אני לא בא עכשיו להתחייב ולהגיד לך כי יש מצב שהכנסת חוקקה וגם אפילו את זה, הייתי אומר שאפילו זה בגדר איום, כי זה לא בא להצבעה לכנסת לכן לא הייתי לוקח את העניין הזה.
אברהם נגוסה: אז הוא אומר לך "קשה לי להתחייב עכשיו בגלל שהחוק מחייב אותי לעשות א, ב, ג".
אברהם נגוסה: בואו נשמע עוד אנשים.
<קריאה: לא חתמו חוזים לא גרוזינית ולא בוכרית.
<קריאה: מה הסיבה?
<קריאה: אני רוצה לדבר לגבי הלדינו.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את מר ליאור אברבך.
אברהם נגוסה: תתייחס למה ששואלים.
<ליאור אברבך: הרוסית זה משהו אחר, אבל אני כן יכול להגיד.
<קריאה: למה זה משהו אחר?
טלי פלוסקוב: אל תפריעו רבותיי.
טלי פלוסקוב: יש לנו ועדה שעומדת בחוץ להכנס לכאן.
<ליאור אברבך: אני מסביר.
<ליאור אברבך: אני מנהל השידורים ברוסית, אני לא מנהל השידורים בשפות ולכן אני לא יכול להתייחס לשידורים בשפות, אני כן יכול להגיד שמאחר ואנחנו חולקים יחד את רדיו רק"ע, זה מאוד חשוב לי ומעניין אותי שאנשים יקבלו חוזים, אנחנו נדע במהירות ולא ברגע האחרון.
אברהם נגוסה: רגע, אתם קיבלתם או לא קיבלתם חוזים?
<ליאור אברבך: אני יכול להגיד לך שאנחנו כצוות המקצועי, אני לא מדבר עכשיו על החוזים בפועל.
<ליאור אברבך: אני מדבר על לדעת את התמונה.
<ליאור אברבך: להבין את התמונה בהקדם האפשרי.
<קריאה: אף אחד לא נותן תשובה.
<קריאה: חתמו חוזה או לא.
<ליאור אברבך: בסוגיית החוזים יענה שמעון.
<שמעון אלקבץ: אני רוצה משפט אחד לגבי סוגיית החוזים.
<שמעון אלקבץ: עם כל הכבוד שיש לי, ויש לי המון כבוד לכל מי שדיבר כאן, על כל אחת ואחת מהחשיבות של השפות, אני האחרון שצריך לשכנע אותו, את אותם הדברים שאמרתם, שלושת האנשים שיושבים פה אמרו את אותם דברים במועצה.
<קריאה: אז למי אנחנו - - -
אברהם נגוסה: סליחה, אני לא אוהב להוציא אנשים, אל תכריחו אותי.
<שמעון אלקבץ: אני לא מתכוון לנהל עם אף אחד מכם משא ומתן על חוזה כזה או אחר.
<שמעון אלקבץ: אמר פה חבר המועצה שהשפות לא תיפגענה ויהיה שימור של המצב הקיים.
<שמעון אלקבץ: הנגזרת של מה שחבר המועצה אמר, זה שיבוא לידי ביטוי גם בחוזים.
<שמעון אלקבץ: לא אכנס איתך עכשיו לפרטים מי הולך לקבל את החוזים, באיזה היקפים.
<קריאה: אנחנו לא שם בכלל.
<קריאה: לא שאלנו לא מה יהיה השכר - - -
אברהם נגוסה: אתם רוצים להשאר?
אברהם נגוסה: אני לא יכול לקבל את ההתנהגות הזאת.
אברהם נגוסה: שאלתם שאלה הוא מסביר, אתם לא נותנים לו להשלים משפט.
אברהם נגוסה: איזו מן התנהגות זו?
<שמעון אלקבץ: אני אומר שכל הנושא הפרקטי, הביצועי, אחרי ההצהרה והאמירה המאוד ברורה של חבר המועצה שאין פגיעה בשפות, אנחנו אנשי המקצוע יודעים לתרגם לעבודה.
אברהם נגוסה: היינו צריכים לסיים ב-11:00 והארכנו בחצי שעה.
<קריאה: אתה מבין את האפלייה פה?
<קריאה: עם ה - - - הם חתמו, עם - - - לא חתמו.
<קריאה: כסף שאנחנו מכניסים הולך לקבוצה אחת ולנו שום דבר לא מגיע.
אברהם נגוסה: יש לנו התחייבות שאין שום פגיעה בשפות שונות.
<קריאה: וגם בשעות.
אברהם נגוסה: גם בשעות.
אברהם נגוסה: אפשר להמשיך להתווכח עד הלילה אבל זה לא פתרון.
אברהם נגוסה: בואו נלך לכיוון שיהיה פתרון.
אברהם נגוסה: אנחנו יודעים כרגע, עצם הנושא שהתכנסנו, שהייתה טענה שאומרת שיש פגיעה בשפות שונות, במיוחד, אני מדגיש את זה, כי פנו אלי לגבי השפה הגיאורגית ולדינו.
<קריאה: גם אני שלחתי לך.
אברהם נגוסה: כל השפות.
אברהם נגוסה: ברור לנו שאין פגיעה בזה.
אברהם נגוסה: עכשיו עלו שאלות, השאלה לגבי התקן הקיים שלא מספיק ויש להגדילו, ודבר שני שיש טענה שלחלק חתמו חוזה ולחלק לא חתמו חוזה, שיש איפה ואיפה.
אברהם נגוסה: אלה השאלות ששאלו.
אברהם נגוסה: הבנתי מהאנשים שמייצגים את התאגיד החדש או את רשות השידור שאומרים "אנחנו קיבלנו הנחיה, יש לנו חוק שהכנסת נתנה, אנחנו הולכים לפי החוק ואיך אנחנו מנהלים ברמה המקצועית, תנו לנו לחלק את זה, ולנהל את העניין.
אברהם נגוסה: אבל אנחנו אומרים שלא תהיה פגיעה בשום שפה".
אברהם נגוסה: כך הבנתי את הדברים.
אברהם נגוסה: עד הבחינה של העניין.
אברהם נגוסה: אני מסכם את הדיון, יש גם עוד נקודה לדעתי שהולכים להקים ועדה שיכולה לצרף את נציגי משרד הקליטה, והלמ"ס.
<ארקדי אליגולשווילי: צריך לצרף גם את הנציגים של השפות הללו.
<ארקדי אליגולשווילי: אנחנו חייבים להיות חלק מזה כדי שהלמ"ס לא יציג עוד פעם נתונים מגוחכים שלא קשורים למציאות.
אברהם נגוסה: השאלה האם אתם מוכנים שיצורף גם נציג מכל השפות לוועדה הזאת?
<אבי רט: אני לא יכול לתת לך תשובה מוחלטת, זה תלוי בהחלטת מועצה.
<אבי רט: אין לי סמכות לתת תשובה לשאלה הזאת.
אברהם נגוסה: אבל אתה מבטיח לנו להביא את זה למועצה?
<ארקדי אליגולשווילי: מתי הבחינה תהיה?
<אבי רט: אמרתי שכבר עכשיו יושבים צוותים עם משרד הקליטה ועם הלמ"ס.
<אבי רט: כבודו אמר בעצמו מקודם שהנתונים שהגיעו לא מעודכנים.
<אבי רט: אז בהמשך לדבריך, כדי שהנתונים יהיו מעודכנים אנחנו צריכים לעשות שיעורי בית רציניים.
<ארקדי אליגולשווילי: אז תשבו איתנו גם.
<ארקדי אליגולשווילי: אנחנו נציג לכם את הנתונים.
אברהם נגוסה: יש לנו הבטחה שאין פגיעה בשפות השונות.
אברהם נגוסה: יש לנו הבטחה לבדוק את האפשרות של הגדלת המצב הקיים, מבחינת השעות ומבחינת התקנים.
אברהם נגוסה: יש לנו הבטחה שהם הולכים להקים ועדה שתכלול גם את נציג משרד הקליטה וגם את הלמ"ס, וגם נציגים מכל השפות, הוא הולך לבדוק את זה ולקבל אישור מהמועצה.
<ארקדי אליגולשווילי: הלמ"ס עם המספרים שהוא הציג לא רלבנטי.
אברהם נגוסה: אני אגיד לך, זה רלבנטי כי הוא עוקב במציאות מבחינת השימושים.
אברהם נגוסה: זה לא מזיק לנו שיהיו שם.
<ארקדי אליגולשווילי: אבל הוא מציג נתונים נכונים שגורמים לנו נזק.
אברהם נגוסה: אתה תתווכח כשנציגי השפה שיהיו שם, הם יתווכחו.
<ארקדי אליגולשווילי: הלוואי ויקרה.
<ארקדי אליגולשווילי: הלוואי וזה יקרה כשאנחנו שם ולא כשאנחנו רק מגלים את זה בדיעבד חודשים אחרי.
אברהם נגוסה: בסדר .
אברהם נגוסה: אז אנחנו הולכים לתהליך בכיוון הזה ולכן אנחנו נסכם בצורה כזאת שנביא את הנושא הזה לדיון במושב הבא ונקבל את הדברים האלה.
אברהם נגוסה: אם יהיה תאגיד או לא יהיה תאגיד, בכל זאת המועצה תפרסם את הדברים, את ההחלטות שלה ואנחנו נקיים דיון המשך במושב הבא.
אברהם נגוסה: אני רוצה לומר ברוכים הבאים, חברי הכנסת וגם אורחים שפה, אנחנו היום מציינים 75 שנה להטבעת אניית המעפילים סטרומה וטביעת 769 מעפילים.
אברהם נגוסה: זה היה האסון הגדול בתולדות ההעפלה לארץ ישראל ואחד האסונות הגדולים של טביעת אנייה אזרחית במהלך מלחמת העולם השניה.
אברהם נגוסה: האנייה, שאורגנה במסגרת מפעל ההעפלה, הוטבעה על ידי צוללת סובייטית.
אברהם נגוסה: כל המעפילים למעט אחד, ואנשי הצוות, טבעו.
אברהם נגוסה: הניצול היחיד דוד סטוליאר נפטר בשנת 2014.
אברהם נגוסה: לרבים מכם שנמצאים איתנו כאן
אברהם נגוסה: היום היה קרוב משפחה על אנייה זו שטבעה.
אברהם נגוסה: הובא לידיעתי שאחיו של ברוך טרקטין היה על אנייה זו.
אברהם נגוסה: בהחלט מצאתי לנכון להיענות לבקשתו של מר ברוך טרקטין לציין 75 שנה לסטרומה ולאחר מכן הובהר לי כי הוועדה הזאת ציינה כאן לפני 5 שנים 70 שנה לסטרומה.
אברהם נגוסה: אני מקווה שיגיע גם יושב-ראש האופוזיציה חבר הוועדה חבר הכנסת יצחק הרצוג, ואני מבקש לאחל לו החלמה מהירה ושלמה.
אברהם נגוסה: מכבד אותנו כאן גם ממלא מקום שגריר רומניה בישראל, מר מיראה וירג'יל סרג'ו מיניסטר קונסולר, כמו כן גם קונסול כבוד של רומניה דוקטור צבי ברקוביץ נמצא איתנו, מכבד אותנו בנוכחותו הרב ישראל מאיר לאו, הרב הראשי לתל אביב יפו, יושב ראש מועצת יד ושם, לשעבר הרב הראשי של מדינת ישראל.
אברהם נגוסה: מר אוריאל ויינר, נשיא הפדרציות היהודיות ברומניה, עד לא מזמן חבר הפרלמנט הרומני, התכוון להגיע במיוחד מרומניה לדיון, אך נבצר ממנו להגיע והוא שלח את ברכתו והתנצלותו.
אברהם נגוסה: הגיע יושב-ראש האופוזיציה חבר הוועדה, חבר הכנסת יצחק בוז'י הרצוג, אמרתי קודם ושוב אגיד, אני מבקש לאחל לך החלמה מהירה ושלמה.
אברהם נגוסה: נמצאים איתנו גם השר לשעבר וחבר כנסת בהרבה כנסות, מר מיכה חריש.
אברהם נגוסה: ומי שהייתה גם יושבת ראש ועדת העלייה והקליטה חברת הכנסת לשעבר גברת קולט אביטל, היום היא יושבת ראש מרכז הארגונים לניצולי שואה.
אברהם נגוסה: אני גם צריך לציין שמר חריש גם הוא יושב ראש אמי"ר ופעיל בארגון ניצולי השואה.
אברהם נגוסה: אנחנו נתחיל ונפתח בקטע מהסרט בנושא האנייה סטרומה.
אברהם נגוסה: אני מבקש להקרין את הסרט.
אברהם נגוסה: (מוקרן סרט)
אברהם נגוסה: תודה רבה לגברת קולט אביטל על קטע הסרט.
אברהם נגוסה: אני מזמין את ראש האופוזיציה וחבר הוועדה, חבר הכנסת יצחק בוז'י הרצוג בבקשה.
יצחק הרצוג: בוקר טוב לכולכם מכובדי, יושב ראש הוועדה ידידי חבר הכנסת אברהם נגוסה, ממלא מקום שגריר רומניה בישראל, מכובדי מורי הרב ישראל מאיר לאו שליטא, יושב ראש מועצת יד ושם והרב הראשי, השר וחבר הכנסת לשעבר וחברי הטוב מיכה חריש יושב ראש ארגון אמי"ר ויושב ראש החברה להשבת ואיתור נכסי השואה, ואני חייב גם להודות למיכה על פועלו לקראת האירוע הזה היום, חברת הכנסת לשעבר ידידתנו קולט אביטל, יושבת ראש ועדת העלייה בעבר וכיום יושבת ראש מרכז הארגונים של ניצולי השואה ומר ברוך טרקטין, הממונה על הנצחת סטרומה באמי"ר, מוזיאון סטרומה בבאר שבע, תודה רבה לכולכם.
יצחק הרצוג: האמת שהאירוע הזה הוא אירוע שחייב היה לבוא לעולם, כי הסיפור של סטרומה חייב להיות מסופר מדור לדור, וביום שישי האחרון התפרסמה כתבה על אדם בשם רולף מוסקביץ, שהיה איש מודיעין יהודי בצבא הבריטי, חלק מחבורה שפיענחה את מכונת הצופן אניגמה של הנאצים, ובין היתר מסופר שהוא זה שהצליח לפענח את הדיווח הראשון על טביעתה של הספינה סטרומה.
יצחק הרצוג: אתה שואל את עצמך למה זה עלה במודיעין?
יצחק הרצוג: הרי לכאורה, טביעה של ספינה, זה לא היה חלק מהמלחמה, לכאורה.
יצחק הרצוג: אבל האמת ניתנת להיאמר היום שאנחנו יודעים שסטרומה היא קורבן של מאבק בין מעצמתי נוראי, סטרומה והנספים שילמו מחיר בגלל המלחמה, ובשל העובדה שככל הנראה סיפורה של סטרומה היה סיפור של אסון גדול שנבע מכשל, הייתי אומר מוסרי עמוק, שכמו שאנחנו מבינים היה חלק מהכשל הנורא של השואה והאסון הנורא של השואה.
יצחק הרצוג: אח של סבתא של אשתי, ששמו היה יעקב רודצקי, הוא אחד מהטובעים בסטרומה.
יצחק הרצוג: יעקב רודצקי נמלט לרומניה, ברח מפולין לרומניה, ועלה על גבי האנייה בניסיון להציל את עצמו מרומניה, ממשטרו של אנטונסקו, וגם הוא טבע בסטרומה ואנחנו מנציחים אותו מדי שנה בשנה.
יצחק הרצוג: אשר על כן, אני חושב שסיפורה של סטרומה הוא מיקרוקוסמוס של האסון הנורא של השואה, ואני חושב שבמלאת 75 לאסון הזה, טוב שהעולם כולו, לא רק ברומניה ולא רק בישראל, ילמד את הלקח ויפנים זאת.
יצחק הרצוג: אני מודה לוועדת העלייה והקליטה של הכנסת, ליושב ראש ולצוות, על כך שפעלו לעשות ולקיים את האירוע הזה, אירוע האזכרה, ונתפלל כולנו שלקחה של הטרגדיה הזאת יילמד מדור לדור.
אברהם נגוסה: אני מזמין את ממלא מקום שגריר רומניה בישראל, מר וירג'יל סרג'ו מיראה.
<וירג'יל סרג'יו מיראה: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי) משתתפים יקרים.
<וירג'יל סרג'יו מיראה: בשם השגרירות הרומנית, אני שמח להצדיע לכם ואני מודה לוועדת העלייה הקליטה והתפוצות של הכנסת על יוזמה זו.
<וירג'יל סרג'יו מיראה: יש לי את הכבוד להיות כאן באירוע לציון 75 שנה של טביעת האנייה סטרומה.
<וירג'יל סרג'יו מיראה: טביעת האנייה הייתה האסון האזרחי הגדול ביותר במלחמת העולם השניה, ואחת מהאסונות הגדולים בהיסטוריה של יהודי רומניה.
<וירג'יל סרג'יו מיראה: 768 גברים נשים וטף קיפחו חייהם באסון נורא זה, כשרק אחד הצליח להינצל.
<וירג'יל סרג'יו מיראה: סיפור טביעתה של האנייה משמעותי ביותר, בהתייחס למצב שבו יהודי אירופה מצאו עצמם במהלך השואה.
<וירג'יל סרג'יו מיראה: האנשים שהיו על האנייה סטרומה היו בעיקר יהודי רומניה אמידים, שהשקיעו את כל כספם בקניית כרטיס עלייה לאנייה והם הסכימו לעלות על סיפון אוניה רעועה במצב גרוע, דבר שמראה את רמת היאוש ששררה בקהילה היהודית, שבאותו זמן כבר הכירה מה זאת גזענות והחל הגירוש לטרנסניסטריה.
<וירג'יל סרג'יו מיראה: אף אחת מהארצות שהכירו את הסיפור של הסטרומה, לא הפגינה שום תמיכה באנשים שהיו על סיפון האנייה.
<וירג'יל סרג'יו מיראה: לא רומניה, שהייתה בת בריתה של גרמניה הנאצית באות העת, לא תורכיה אשר לא איפשרה להם לרדת מהאוניה ולא הסכימה לאפשר להם את המשך המסע, ואפילו לא אנגליה שהיתה אויבתה של גרמניה וסירבה להנפיק להם אשרות כניסה, כמו גם ברית המועצות שלבסוף היתה זו שנתנה את האות לצוללת סובייטית לשגר את הטורפדו לעבר הספינה.
<וירג'יל סרג'יו מיראה: מצב זה ממחיש איך יהודי אירופה נלכדו בין הפוליטיקה של גרמניה הנאצית ובעלות בריתה, ובין אדישותן של יתר הארצות.
<וירג'יל סרג'יו מיראה: מאוד חשוב להבין שזו חובתנו לספר מאורעות אלה לדורות הבאים, לחנך אותם ברוח הסובלנות וההבנה, כדי להבטיח שזוועות מעין אלה לא תחזורנה על עצמן.
<וירג'יל סרג'יו מיראה: אני רוצה לציין שרומניה הייתה מעורבת במהלך 15 השנים האחרונות במאמץ חשוב להחלים מההיסטוריה של עצמה ומורשת העבר.
<וירג'יל סרג'יו מיראה: צעדים חשובים כמו הקמת בית אלי ויזל, מוזיאון ויזל לזכרון השואה ובשנה שעברה ב-2016, התקבלה ההחלטה להקים מוזיאון לזכרון השואה בבוקרשט.
<וירג'יל סרג'יו מיראה: אנו נמשיך בתמיכה ובהתחייבות שלנו כלפי החברה גם בדורות הבאים, שאותם אנו חייבים לגדל ולחנך להקניית ערכים וכיבוד האמת.
<וירג'יל סרג'יו מיראה: לסיום, אומר רק שאנו אסירי תודה על הסיוע העצום שאנו מקבלים מישראל, בהדרכה והכשרת המורים מרומניה בארגון "יד ושם".
<וירג'יל סרג'יו מיראה: ברצוני לברך את הוועדה על יוזמה זו, מאחר וכאן מדובר בלי שום ספק ב- "חגיגת החיים".
<וירג'יל סרג'יו מיראה: אלה ששרדו את השואה עלו לישראל ובכך הגשימו את חלומם של אלה שנספו על האונייה סטרומה.
<וירג'יל סרג'יו מיראה: תודה רבה.
אברהם נגוסה: אני מזמין את כבוד הרב, הרב ישראל מאיר לאו, יושב ראש מועצת יד ושם רבה הראשי של תל אביב יפו והרב הראשי לשעבר.
<ישראל מאיר לאו: כבוד היושב ראש ועדת העלייה והקליטה, כבוד נציג שגרירות רומניה, חבריי הנכבדים, איש-איש ברום מעלתו ותפקידו, קרובי הנספים של סטרומה, מורי ורבותיי קהל נכבד.
<ישראל מאיר לאו: 768 אנשים שעלו על הסיפון, שניים מהם קפצו, אחד מהם ניצל, גם הוא כבר הלך לעולמו, דוד סטוליאן, והעם היהודי איבד באותו אסון ימי אולי הגדול ביותר בתולדות ההעפלה, ודאי הגדול ביותר, קורבנות רבים כל כך, בהם 103 ילדים.
<ישראל מאיר לאו: אתם זוכרים ובצדק את התמונה המזעזעת לפני כשנה של ילד קטן, פליט סורי שניסה לברוח עם משפחתו מסוריה ולהגיע אל חופי תורכיה.
<ישראל מאיר לאו: מזכיר לנו משהו, הניסיון להגיע לתורכיה.
<ישראל מאיר לאו: הילד הזה טבע.
<ישראל מאיר לאו: התמונה שלו על חוף, על צוק, על אדמת תורכיה, ילד מת שטבע, פליט סורי, התמונה הזאת בצדק, הרעידה את נימי הלב, אני חושב של כל יושבי תבל, וכל מי שלב פועם בקרבו.
<ישראל מאיר לאו: שם היו 103 ילדים ו-272 נשים וקרוב ל-400 גברים שפשעם האחד היה רצונם לשוב הביתה, למולדת, מסיבה מאוד פשוטה, יש שליט, שלטון פשיסטי ברומניה של אז, בשיתוף פעולה הדוק מאוד עם הפיהרר, וצריך לברוח, הביתה.
<ישראל מאיר לאו: הם עולים על האנייה הרעועה הזאת שיש לה הסטורה מאוד גדולה, רעועה לגמרי, מתאימה למחצית מהאוכלוסין שעלו עליה, מספר העולים היה כפול ממה שהיא יכלה לשאת, וסוף סוף מגיעים, לא אחרי 11 שעות אלא אחרי ארבעה ימים עם כל התקלות שבדרך, מגיעים כבר לאיסטנבול ולא נותנים להם לרדת.
<ישראל מאיר לאו: מרחיקים אותם מהגבול, ואז גם את המים והמזון אין, והתרופות אין, והם נמצאים בלב ים, חורף, ינואר פברואר, עד ה-24 לפברואר, היום שבו הספינה טובעה על ידי טורפדו שעד היום עוד לא ברור של מי הטורפדו.
<ישראל מאיר לאו: נוטים לומר שזה נשלח מרוסיה, נוטים לומר שזה נשלח בטעות, יש אומרים שזו הייתה צוללת גרמנית שיירטה את הסטרומה ויש אומרים שידם של הבריטים בעניין, אני לא האיש שעשה את המחקר ואינני יודע, האצבעות מופנות בעיקר כלפי רוסיה של אז, ועל אנגליה של אז, זה לא העכבר שגונב, זה החור של המאורה שמאפשרת את האסון הזה, כשלא אפשרו להם לעלות, אפילו שהסוכנות היהודית ביקשה שכל אנשי סטרומה יהיו עולים עם סרטיפיקטים לגאליים לארץ ישראל פלשתינה א"י, במכסה השנתית של סרטיפיקטים שמוענקים ליהודים שרוצים לעלות לארץ ישראל.
<ישראל מאיר לאו: היו כ-5,000 סרטיפיקטים שמיניסטר החוץ של בריטניה, בווין, אישר.
<ישראל מאיר לאו: הם היו 768 מתוך ה-5,000, על החשבון.
<ישראל מאיר לאו: לא, לא רצו ליצור תקדים.
<ישראל מאיר לאו: יהדות שבה כל הקבוצה הזאת ברומניה, גם אם היו שם חלק כפי שהזכיר כבוד חבר הכנסת יצחק הרצוג, היו ביניהם יהודים שבאו ממקומות אחרים באירופה הגיעו לרומניה בראשית המלחמה ועלו על סיפונה של הסטרומה, גם ממקומות אחרים, אבל יהדות רומניה זו היהדות הציונית הגדולה.
<ישראל מאיר לאו: מכל קהילות אשכנז, הקהילה היהודית הגדולה ביותר שעלתה לישראל עד לקריסת מסך הברזל היא יהדות רומניה.
<ישראל מאיר לאו: מ-1882 מהעלייה הראשונה, מדברים על תרמ"ב, הביל"ויים, מקורם מרומניה.
<ישראל מאיר לאו: המושבות הראשונות, יהודים מרומניה.
<ישראל מאיר לאו: נכון, הברון רוטשילד יש לו מנה היסטורית אדירה במפעל התקומה של העם היהודי בארצו, אבל בלי אנשים כל ממונו של הברון לא היה מספיק והאנשים באו בעיקרם, רובם ככולם, מאותה ארץ, מאותה תפוצה, רומניה.
<ישראל מאיר לאו: והם היו אלה שהבינו בפרוץ המלחמה שמקומם לעזוב את אירופה, לא לחפש שום מקלט ושום מפלט ולא לקבל שום עצות אחיתופל אלא לשוב הביתה, לקיים "ושבו בנים לגבולם", ולא זכו.
<ישראל מאיר לאו: ולכן חשוב כל כך, אנשים שקבר ישראל אין להם, אין מצבה אינדיבידואלית.
<ישראל מאיר לאו: יש מצבות בחולון, בבאר שבע, בית כנסת, באשדוד.
<ישראל מאיר לאו: והאודיטוריום הזה של כנסת ישראל ראו שבמלאת החודש פברואר 75 שנים לאסון הגדול הזה, לקיים עצרת זיכרון לזכרם ולכבודם וללימוד הלקח, כי חסד נעורים חטאת.
<ישראל מאיר לאו: אין על מי לסמוך, אין על מי להשען, ואנחנו בשיבה שלנו הביתה לארץ המכורה, למדינת ישראל היום, זו הזכות והחובה הבסיסית של כל יהודי, היום ובעתיד.
אברהם נגוסה: אני מזמין את מר מיכה חריש, שר וחבר כנסת לשעבר, יושב ראש ארגון אמי"ר.
<מיכה חריש: חבריי לנשיאות, קהל נכבד.
<מיכה חריש: אני ברשות
<מיכה חריש: כם קודם כל רוצה להודות ליושב ראש הוועדה, על שמארח את האירוע הזה, ומקדיש ישיבה מיוחדת של ועדת העלייה והקליטה, זכר טביעת האנייה סטרומה לפני 75 שנים.
<מיכה חריש: טביעת האנייה סטרומה ב-23 לפברואר 1942 עם 769 אנשים שהיו על האנייה, הוטבעה לאחר שהיטלטלה במשך שבועות מאז שהיא יצאה מנמל קונסטנצה.
<מיכה חריש: המנוע התקלקל, האנייה נכנסה לנמל איסטנבול, וכבר הרב לאו ציין את התפקיד המכוער, קיצוני, של המנדט הבריטי.
<מיכה חריש: הנציב העליון הרולד - - - לא רק שדאג לסגור את שערי ארץ ישראל לאנייה שלא היה לה לאן לנסוע, אלא גם - - - לחץ על התורכים כדי שיוציאו את האנייה הפגועה הלא מתפקדת מהנמל של איסטנבול אל הים, כי גם לולא היא נפגעה על ידי צוללת שעד עכשיו לא לגמרי ברור אם זה הרוסים או הגרמנים, אבל לא היה לה לאן לנסוע וזה היה נגמר באסון בכל מקרה.
<מיכה חריש: הטביעה של סטרומה היא האסון הגדול ביותר של מפעל ההעפלה שהתחיל בזמן מלחמת העולים השניה, ונמשך אחרי המלחמה עד להקמת מדינת ישראל, ובעצם נמשכה גם כמה שנים לאחר מכן, עם עליות אחרות שאני עוד אציין אותן, אבל היא הפכה גם לסמל.
<מיכה חריש: מלבד זה שזה האסון הגדול ביותר, זה הפך לסמל של הדבר הנורא הזה שקרה.
<מיכה חריש: מפעל ההעפלה היה מאמץ אדיר של יהודים להגיע לארץ ישראל.
<מיכה חריש: התחיל בזמן מלחמת העולם השניה בעיקר באירופה, אבל פחות ידוע שהוא התחיל בזמן מלחמת העולם השניה גם מעירק ומסוריה.
<מיכה חריש: מפעל ההעפלה כבר היה גם במזרח.
<מיכה חריש: והוא נמשך אחרי קום המדינה, ממקומות שבהן היו תנאים פוליטיים מדיניים כאלה שאי אפשר היה לצאת משם לארץ ישראל בלי סיכון.
<מיכה חריש: זה קודם כל בצפון אפריקה, במרוקו, אנחנו זוכרים את האנייה "אגוז" שטבעה בדרך, עוד אחת מהאסונות שליוו את מאמצי העלייה לארץ ישראל, ואחר כך העליות הגדולות מתימן ואתיופיה, גם כן בתנאים מיוחדים במינם.
<מיכה חריש: הסיפור הזה הוא סיפור מרכזי מאוד בתולדות הציונות וארץ ישראל.
<מיכה חריש: ואני חושב שזה שוועדת העלייה והקליטה, כבוד היושב ראש, יכולה למלא פה תפקיד חשוב מאוד כדי להוריש את המורשת הזאת לדור הצעיר בישראל, לחינוך הישראלי.
<מיכה חריש: מכלול המאמץ הזה של עליה לארץ ישראל, אגב, רק בהעפלה עלו כ-115,000 איש.
<מיכה חריש: אלה לא היו מספרים קטנים.
<מיכה חריש: כשהדלתות סגורות.
<מיכה חריש: אני מציין את הנקודה הזאת, כי הדור הצעיר, ואני מדבר גם על הילדים שלי ועל הנכדים שלי, לוקחים באופן טבעי את קיומה של מדינת ישראל כדבר מובן מאליו.
<מיכה חריש: הם נולדו פה, חיים את החיים, בעצם זו הייתה השאיפה של הקמת מדינת ישראל, הציונות.
<מיכה חריש: אבל הדבר הזה הוא לא מובן מאליו.
<מיכה חריש: לא מובן מאליו גם היום, בתנאים של היום.
<מיכה חריש: אני רואה פה את דוקטור ברקוביץ וחושב לעצמי, הוא הביא פה איגרת מראש הממשלה, אני אגלה את סודך, שראש הממשלה חזר היום ממפגש עם ראש ממשלת בריטניה.
<מיכה חריש: קיומה של מדינת ישראל מראה את הנצחון הגדול של הציונות דווקא במפגש הסמלי הזה עם ראש הממשלה הבריטי, הפרו ישראלי ביותר שהיה אי פעם בתולדות בריטניה.
<מיכה חריש: את הסמליות הזאת, את הדברים האלה, צריך לבוא לדור הצעיר ולהגיד להם "זה לא מובן מאליו".
<מיכה חריש: דבר האחרון, שלחתי אתמול סמס ליושב ראש האופוזיציה, בוז'י הרצוג, לוודא מה מצבו, אם הוא מגיע היום הנה, ואמרתי לברוך טרקטין, קיבלתי סמס חזרה שהוא יגיע וידבר.
<מיכה חריש: אז אני רוצה לציין גם את אבא שלו בהקשר הזה.
<מיכה חריש: כי חיים הרצוג בתוך כל המאבק הזה, היה לו תפקיד מאוד מרכזי בתולדות מדינת ישראל ואני מאוד שמח לראות אותך פה.
<מיכה חריש: תודה רבה.
אברהם נגוסה: אני מזמין את קולט אביטל, יושבת ראש הועדה לשעבר וחברת כנסת.
קולט אביטל: כבוד יושב ראש הועדה לעליה וקליטה, כבוד הרב לאו, כבוד הרב גוטמן שהצטרף אלינו, חברי כנסת, ממלא מקום שגריר רומניה בישראל, קונסול הכבוד של רומניה בישראל, קהל נכבד.
קולט אביטל: הסופר הנודע ניצול השואה אלי ויזל אמר פעם ביד ושם "מה עלינו לעשות, לבכות?
קולט אביטל: אנחנו לא מספרים את הסיפור כדי שאנשים יבכו.
קולט אביטל: אם רצינו לספר את הסיפור, זה מפני שרצינו שהעולם יהיה טוב יותר" בסיפוריו של קפקא יש משהו מפחיד, השליח העביר את המסר אך דבר לא השתנה.
קולט אביטל: מה התפקיד שלנו?
קולט אביטל: להיות השליחים של השליחים.
קולט אביטל: אנחנו כאן היום כשליחים של שליחים, אנחנו היום כעדים של עדים.
קולט אביטל: חובתנו היא לזכור את המתים ללא קבורה, קורבנות ההיסטוריה.
קולט אביטל: לפני כמה ימים הגיע לידי סרט שאת תחילתו ראיתם היום, על גורל שטובעה בים השחור ב-24 לפברואר 1942.
קולט אביטל: על גורלה, על האנשים שהיו שם, על הסבל שהם סבלו, על מספרם, על האנייה הרעועה שבעצם נבנתה ב-1868 והמנועים שלה כבר לא היו בסדר והיא יכלה להכיל רק 400 איש, כולנו יודעים.
קולט אביטל: מה שחשוב אולי גם לזכור שאנשים שהיו על האנייה הזאת רצו לברוח מתופת, מהשואה שהתחילה ברומניה בהשראתו ובפיקודו של המרשל אנטונסקו, הרבה לפני שההוראה הגיעה מגרמניה.
קולט אביטל: האנשים אלה נהרו למשרדי התנועה הרביזיוניסטית עם מיטב כספם, הם רכשו שם כרטיס בכסף האחרון שלהם, כדי להצטופף על האנייה שיצאה לדרך ב-11 לינואר הגיעה עם מנוע מקולקל ב-12 לינואר לאיסטנבול ואז בעצם הכל התחיל.
קולט אביטל: ובעצם האנייה הזאת שישבה בנמל שישה שבועות והרב לאו סיפר מה קרה לאותם אנשים בלי מזון, בתנאים קשים, ברעב, שישה שבועות.
קולט אביטל: האנייה נגררה מחוץ לנמל על ידי התורכים, והיא בעצם הושארה שם לגורלה כשהיה ברור מה יהיה גורלה, שהמנוע אינו פועל.
קולט אביטל: וכאן בעצם אנחנו רוצים לדבר גם על המאבק הפוליטי מול השלטון המנדטורי בפלשתינה, שהתעקש, למרות הלחצים שהופעלו, לא לאפשר לפליטים להגיע לארץ, וגם שלטונות תורכיה נהגו כלפי הפליטים באכזריות רבה.
קולט אביטל: הם הוחזקו באנייה בתנאי הסגר כשישה שבועות, והניצול היחידי שנשאר, דוד סטוליאר, מספר איך בעצם הם גם ביקשו אולי לרדת לחוף, להיות בחוף במחנה הסגר, וגם זה לא אושר.
קולט אביטל: אז אחרי היציאה מאיסטנבול, אנחנו יודעים שיום אחרי זה, טיל נורה והיא הוטבעה.
קולט אביטל: שנים רבות טביעתה נשארה מסתורין.