GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דליה עופר: הוא תכנן גניבה ממחסן המזונות שבאנייה.
<דליה עופר: כל הלילה עקב אחרי חילופי המשמרות, כדי לדעת כיצד לכלכל את מעשיו.
<דליה עופר: ואמנם, באחד הלילות הצליח לגנוב תפוז.
<דליה עופר: הוא נתפס ונשפט בחומרה.
<דליה עופר: אדם אחר לקח את תפוזו של ילד שישן, והתפוז היה לידו.
<דליה עופר: גם הוא נתפס, כשהוא מלווה בצעקות היסטריות "יש לתלות את האיש", שוב הוקם בית דין והאדם נענש בכך שלא יזכה עוד בתפוזים עד שיגיעו לארץ ישראל.
<דליה עופר: ילד ניסה לגנוב דג מלוח בזמן העברת המזון מהספינה התורכית אל סטרומה וגם הפעם הורכב בית דין והילד נשפט ונענש בחומרה.
<דליה עופר: יום אחד היה ניסיון למרד נגד חברי הוועד.
<דליה עופר: אחד מהם נאשם בניצול מעמדו על ידי אכילת דג מלוח שלם.
<דליה עופר: " אירועים אלה ממחישים לנו המתבוננים בסטרומה היום את גודל הייאוש והתהום שנפערה בפני נוסעי האנייה.
<דליה עופר: רציתי לקחת אתכם בדמיון אל רומניה, אל ארץ ישראל, אל תורכיה ואל האנייה בקטע הקטן הזה ואני מבקשת לקחת אתכם בדמיון לכאן, עכשיו, לזירה שלנו.
<דליה עופר: אנו יושבים בבית הזה, אנו יודעים ומודים שאין עוד ספינות עם פליטים יהודיים הנודדים בימים ומחפשים מקלט.
<דליה עופר: אבל מסביבנו ואף בשערינו בימים וביבשות, תנועה בלתי פוסקת של פליטים ומחפשי מקלט.
<דליה עופר: הם נעים בייאוש, נרדפים ומנוצלים בידיהם של הרפתקנים רודפי שלמונים והשערים נעולים.
<דליה עופר: מה האחריות שלנו, קרוביהם של טבועי הסטרומה שמספרים את סיפורם הטראגי ואת סופם המר?
<דליה עופר: אנחנו שמבקשים לא לאבד את הזיכרון, האם נדע לעבד את הניסיון ההיסטורי שלנו למהלך הומני אנושי ואוניברסלי.
<דליה עופר: תודה רבה.
אברהם נגוסה: אני מזמין את גברת מינה קלמן, חברת מועצת העיר באר שבע.
<מינה קלמן: צהריים טובים לכולם.
<מינה קלמן: נשיאות נכבדה, תודה עמוקה ליושב ראש ועדת הקליטה על ארגון של יום מרגש זה.
<מינה קלמן: באופן מאוד פרדוקסלי או סמלי הייתי אומרת, סיפרתי כרגע לחברי נתן כהן, היום לפני 55 שנה בחודש פברואר, אבי זכרונו לברכה השתחרר מהכלא הרומני, וכל חטאו היה שהוא לימד עברית במחתרת ורצה לעלות לארץ ישראל, למדינת ישראל.
<מינה קלמן: זה היה החטא שלו.
<מינה קלמן: וזה כל כך מתחבר, כי לאורך הילדות שלי לימדו אותי על סטרומה, לימדו אותי על הגבורה, על האומץ, ועל השאיפה והכמיהה הבלתי נלאית של אותם יהודים פליטים לברוח מהתופת שברומניה.
<מינה קלמן: והדברים מתחברים יחד.
<מינה קלמן: כיום, כאשר אני לא ילידת הארץ, אבל הגעתי לארץ בגיל 11, הגעתי לעיר באר שבע, עיר שמאוד אהובה עליי.
<מינה קלמן: אנחנו רואים, הן במועצת העיר והן על ידי ראש עיריית באר שבע, שכולנו מכירים אותו, רוביק דנילוביץ, אשר הופך את העיר הזאת לא רק לעיר מטרופולין, עיר עם הרבה מאוד פרויקטים עתידיים אלא גם לעיר שמנציחה, ומכבדת את זיכרונה של סטרומה.
<מינה קלמן: העיר באר שבע זכתה לבית כנסת מדהים בשכונה א', אגב, השכונה הראשונה בעיר באר שבע, בית כנסת מדהים שהוקם לפני 52 שנה בזכות חברינו, מפעל חייך, אריה רייטר היקר, והשותפים, ולפני 11 שנה למוזיאון שאני עדה עד כמה עשרות אלפי אנשים, נערים ונערות, בני נוער מכל רחבי מדינת ישראל וכל ילד וילדה מבאר שבע, וחיילים וחיילות מגיעים בחרדת קודש ושומעים את הסיפורים באופן בלתי אמצעי.
<מינה קלמן: זה לא עוד מוזיאון, זה לא עוד אנדרטה, זה לא עוד כיכר.
<מינה קלמן: זה משהו חי, תוסס, משהו חי ואמיתי שבו ילדי ישראל לומדים את ההיסטוריה שלהם על מנת לא לשכוח.
<מינה קלמן: בירת הנגב מנציחה את סטרומה, בירת הנגב מנציחה את מייסדיה, בירת הנגב מנציחה את השואה כי זו בעצם אחריותנו, זו בעצם חובתנו, של ראש העיר, של הנהלת העיר ושל המועצה, למעננו ובעיקר למען הדורות הבאים.
<מינה קלמן: אני רוצה לסיים בציטוט לזכרם של 272 נשים, ציטוט לזכרם של 393 גברים, ציטוט לזכרם של 103 ילדים.
<מינה קלמן: בסך הכל 768 פליטי סטרומה שנרצחו בעצם, שנטבחו, וזה כבר נאמר, על ידי אדישות של אומות העולם.
<מינה קלמן: לזכרם אני רוצה להגיד: אני מאוד מבקש לזכרם לקום לדקת דומייה לזכר 75 שנות טביעתה של סטרומה, ואני אסיים במילים ש"במקום בו אני עומד בפניכם, שופטי ישראל, ללמד קטגוריה על אדולף אייכמן, אין אני עומד לבדי, אין אני עומד יחידי.
<מינה קלמן: עמדי ניצבים כאן בשעה זו 6 מיליון קטגורים" ולזה אני אוסיף, בתוכם 768 יהודים ויהודיות, ילדים נשים וגברים יקרים, שמביטים עלינו מלמעלה כרגע" גדעון האוזנר במשפט המפורסם אדולף אייכמן.
<מינה קלמן: מי ייתן ותמיד נזכור ולא נשכח, כי זו חובתנו המוסרית להם.
<מינה קלמן: תודה רבה.
אברהם נגוסה: לפני שאני אסכם את הדיון, כפי שהתחלנו את הישיבה עם קטע מהסרט, נראה כעת עוד קטע מהסרט ולאחר מכן אני אסכם את הדיון.
אברהם נגוסה: בבקשה להציג את הסרט.
אברהם נגוסה: אני רוצה לסכם את היום לציון 75 שנים שאנחנו היום ציינו, אנחנו נמשיך לזכור אותם, הם הגיבורים שלנו ולא נשכח אותם.
אברהם נגוסה: אני רוצה להודות לכל המשתתפים, גם ליוזם מר ברוך טרקטין על היוזמה שהוא פנה אלינו, על העזרה בארגון של מר מיכה חריש וגברת קולט אביטל, שעזרו בארגון.
אברהם נגוסה: אני רוצה להודות לראש הממשלה ששלח את דבריו בנושא הזה, אני מודה גם לדוקטור סמי ברקוביץ שהביא לנו את דבר ראש הממשלה.
אברהם נגוסה: אנחנו בוועדת העלייה והקליטה רואים בזה נושא שצריך לזכור אותו, צריך גם ללמדו במערכת החינוך.
אברהם נגוסה: הדור הצעיר צריך ללמוד אותו.
אברהם נגוסה: הועדה תפנה לוועדה הממשלתית לסמלים וטקסים בבקשה לקיים בכל שנה טקס לזכרם והנצחתם של קורבנות הסטרומה.
אברהם נגוסה: הוועדה תפנה אל שר החינוך בבקשה כי מערכת החינוך תכלול את אסון הסטרומה וגבורתם של המעפילים שהוטבעו בתכנית הלימודים.
אברהם נגוסה: אני רוצה להודות לחברי הכנסת שהצטרפו לדיון, לחבר הכנסת אילן גילאון, שנשאר מתחילת הישיבה ועד סופה.
אברהם נגוסה: תודה רבה לכם, תודה לכל המשתתפים.
אברהם נגוסה: הוא צודק, זה דיון ועדה רשמי, יש לנו פרוטוקול.
אברהם נגוסה: אנחנו מאוד שמחים להיות פה, חבריי חברי הכנסת, חברי הוועדה, לא יכלו להגיע לפה כי היום זה יום ראשון וכבר פעם אחת דחינו, אי אפשר לדחות עוד פעם ולכן אנחנו החלטנו לקיים בכל זאת, גם אם היום לא נוח לחברים.
אברהם נגוסה: אז איתי נמצאים מנהלת הוועדה, דנה גורדון שושני, יגאל אמיתי, דובר הוועדה, אורי פרדניק וישמבל קפלה, העוזרים שלי ונמצאים פה גם נציגי ארגונים ומשרדים, משרדי הממשלה, שיציגו את עצמם ואנחנו שמחים לקיים את הדיון הזה היום פה.
אברהם נגוסה: היום הביקור שלנו בבית שמש מתחלק לשניים, החלק הראשון זה הביקור פה, הדיון והסיור פה במכללה, והחלק השני זה ישיבה עם ראש העיר ולכן זה מאוד - - -
<קריאה: איפה, אדוני?
<קריאה: הישיבה תתקיים פה?
אברהם נגוסה: לא, בלשכת ראש העיר, זה החלק השני.
אברהם נגוסה: אנחנו מאוד מאוד מודים לכם שקיבלתם אותנו ואנחנו נשמח מאוד ללמוד מכם בעניין של פעילות המכללה וההכשרה והעניין, בעיקר, של הרב תרבותיות, בכיוונים האלה, איך לקבל את השונה, איך לקבל ולחבק את העולים החדשים.
אברהם נגוסה: אלה כיוונים שאנחנו רוצים ללמוד מהעשייה שלכם.
אברהם נגוסה: תודה רבה, אני מעביר את רשות הדיבור.
<איקו שחר: אז נתחיל, ברשותך, חבר הכנסת בסבב היכרות קצר.
<איקו שחר: קוראים לי איקו שחר, אני מפקד הכשרות הנגדים בכל קורסי הבסיס במכללה.
<איקו שחר: (המשך סבב ההיכרות)
<חיים בלומנפלד: אני אגיד כמה מילים.
<חיים בלומנפלד: לצערי הרב אני לא אוכל ללוות אתכם לכל אורך הסיור, איקו פה יחד איתכם, שהוא למעשה עוסק בעיקר העשייה שלנו בנושא של קליטת השוטרים החדשים והיפוך המחשבה של מי שמגיע לפה כאזרח, להפוך אותו לשוטר שיודע לתפקד בחברה רב תרבותית.
<חיים בלומנפלד: אז קודם כל ברוכים הבאים למכללה הלאומית לשוטרים.
<חיים בלומנפלד: אני חושב שבסוף היום הזה גם אלה שנמצאים איתנו, ורוב האנשים שיושבים פה בחדר נמצאים איתנו בקשר, הייתי אומר רצוף וחלקם אפילו קשר יומיומי, אני רוצה לקוות שישנו את הדעה שלהם, כי אתם תראו כל מיני דברים אחרים ושונים, כי אנחנו נמצאים כל הזמן בתהליך של התפתחות.
<חיים בלומנפלד: אני יכול להגיד כמה דברים בשם המשטרה כולה.
<חיים בלומנפלד: המשטרה עברה תהליך של הבנה שהדברים הם לא כרגיל.
<חיים בלומנפלד: הפיצוץ הגדול ביותר היה אחרי האירוע עם החייל יוצא קהילת אתיופיה בחולון, שאנחנו הבנו שכנראה כל מדינת ישראל לא נמצאת בכיוון הנכון וצריך לעשות הרבה יותר כדי לחבק את הקהילה, אבל אנחנו לקחנו את זה עוד כמה צעדים קדימה, זה להבין שאנחנו צריכים לעשות שינוי גם בשיטות ההדרכה שלנו, גם בשיטות החינוך שלנו כדי שאנחנו נוכל להתאים את עצמנו להיות משטרה בחברה רב תרבותית.
<חיים בלומנפלד: חלק מהדברים היה מאוד מאוד אינטנסיבי למול הקהילה ואתה יודע כמה אנחנו היינו מעורבים בנושא הזה, אבל בהחלט יש אוכלוסיות נוספות ומיעוטים שאנחנו מטפלים, איקו יפרט על זה בהמשך, אנחנו מטפלים בזה במכללה ואנחנו הופכים את פנינו.
<חיים בלומנפלד: אפשר לחלק את זה לכמה וכמה דברים, אבל עיקר הדברים נוגעים לקליטה והשמה של יוצאי הקהילה וכל מיני קבוצות שאנחנו מעוניינים לשמר ולהעצים את הקשר איתם, שהחלק שלהם בתוך משטרת ישראל יהיה זהה לחלק שלהם באוכלוסייה.
<חיים בלומנפלד: זה מאוד מאוד חשוב.
<חיים בלומנפלד: אחת.
<חיים בלומנפלד: שתיים, באמת לתת העדפה מתקנת במקומות שאפשר לתת העדפה מתקנת כדי שנוכל להציב את עצמנו במקום שיש לנו נגישות ושיח רצוף כל הזמן ולצמצם את תחושת הקיפוח בקרב העדה, בין אם היא נובעת כתוצאה מעובדות שבאמת מתרחשות ובאמת אם היא נובעת כתוצאה מתחושות, ועם תחושות נורא קשה להתווכח, אבל אנחנו בהחלט פועלים על הדברים האלה.
<חיים בלומנפלד: זאת הייתה נקודת המוצא שלנו כשאנחנו התחלנו לפעול, בעיקר מולכם, כי הטריגר לפעילות שלנו, לשינוי דפוס המחשבה הזה היה באמת אותו אירוע גדול שהוקמו בעקבותיו צוותים משותפים ובאמת תודה לכל מי ששיתף פעולה.
<חיים בלומנפלד: אני אגע בכמה פעולות מאוד מאוד מרכזיות שאנחנו עושים כדי להכשיר את השוטרים שלנו.
<חיים בלומנפלד: אני אגיד כבר מהתחלה, שלמרות שזה איקו שנמצא פה, הפעילות הזאת חוצה את כל המכללה, החל מהיום הראשון של שוטר במשטרת ישראל וכלה בקורסים הבכירים ביותר, שדנים על הדברים האלה.
<חיים בלומנפלד: יש לנו פה מודל להכשרה מנטלית והתייחסות לנושא של רב תרבותיות, בין אם זה מתבצע על ידי פאנלים, בין אם מתבצע על ידי שיעורים פרונטליים, בין אם זה מתבצע על ידי תרגולים פיזיים, תרגולים של סימולציות ובין אם זה מתבצע על ידי תרגולים תיאורטיים ומשחקי תפקידים שנעשים בתוך הכיתה.
<חיים בלומנפלד: מעבר לזה יש סיורים שאנחנו מקיימים, יש פעילויות שאנחנו מקיימים ברמה הערכית, שאנחנו מאמצים אוכלוסיות מסוימות.
<חיים בלומנפלד: אני מדבר בכלליות ואחר כך יירדו יותר לפרטי פרטים.
<חיים בלומנפלד: אנחנו מקיימים פעילויות ערכיות, מאמצים אוכלוסיות מסוימות כדי להציג את הצד שלנו, כדי להראות שהשוטרים בסך הכול באו, וזה ברור לחלוטין, זו נקודת המוצא, לשרת את האוכלוסייה.
<חיים בלומנפלד: הגישה השירותית והגישה שבה אנחנו, כמשטרה, מתייחסים אל עצמנו ככאלה שהם לא אדוני הציבור, אלא משרתי הציבור, היא גישה שאנחנו מקפידים ומדגישים אותה בכל אחת ואחת מהפעילויות שלנו במכללה.
<חיים בלומנפלד: אני לא אכנס לפרטי פרטים, אני אגע רק בכמה פעילויות מרכזיות.
<חיים בלומנפלד: אז דיברתי על נושא של פאנלים, על שיעורים, על סימולציות.
<חיים בלומנפלד: אני אדבר על פרויקט שאנחנו ממש מתחילים אותו בימים אלה, פרויקט שנקרא תחקור ללמידה.
<חיים בלומנפלד: יש לנו פה קרית אימונים, אתם תסיירו בה בהמשך ואנחנו עושים סימולציות על ידי שחקנים של מצבים שהם נתקלים בהם בשטח.
<חיים בלומנפלד: למשל, כשאתה בא לטפל, אתן דוגמה, באוכלוסייה, בואו ניקח לדוגמה ממה שאנחנו מדברים, מיוצאי קהילת אתיופיה, אם אדם לא מסתכל לך ישר בעיניים זה לא אומר שהוא מסתיר משהו, אלא זה אומר שהוא מכבד אותך.
<חיים בלומנפלד: אנחנו עובדים על הדברים האלה כל הזמן.
<חיים בלומנפלד: אם יש שחקנים, כשאנחנו שוכרים שחקן ממוצא אתיופי אנחנו ניתן לו לתרגל בדיוק את הדברים האלה, כדי שהשוטרים שיגיעו לשטח לא יפרשו את זה לא נכון.
<חיים בלומנפלד: ואנחנו כל הזמן אומרים להם את הדברים האלה.
<חיים בלומנפלד: זו דוגמה אחת.
<חיים בלומנפלד: אנחנו משקיעים בזה גם מאמצים וגם כסף.
<חיים בלומנפלד: אנחנו כמשטרה נותנים גם העדפה מתקנת, או הזדמנות נוספת לשוטרים שמתקשים, ולאו דווקא עם אוכלוסיית יוצאי אתיופיה, אתם נמצאים פה במקרה, אבל גם אוכלוסיות אחרות שמתקשות בעברית ומתקשות בלימוד וכל מיני דברים כאלה.
<חיים בלומנפלד: אנחנו נותנים מעין שיעורים פרטיים ועוד דברים שעוזרים להם לא להיפלט מהמערכת, אלא להיפך, זה אתגר.
<חיים בלומנפלד: כי בסוף כשאתה לוקח שוטר כזה ואתה מטמיע בו את הערכים ואתה עוזר לו לצלוח את המכשולים שיש לכל עלייה פה במדינת ישראל אנחנו מקבלים משטרה הרבה יותר טובה.
<חיים בלומנפלד: זו תפיסת העולם שלנו, זה במצוותו של המפכ"ל.
<חיים בלומנפלד: אני מציע שלגבי יתר הדברים, איקו, אתה תתחיל, ואני באיזה שהוא שלב אפרד מכם.
<חיים בלומנפלד: אז, בבקשה.
<איקו שחר: בסדר גמור.
<איקו שחר: אני אעמוד, ברשותכם, גם כדי שאני אראה את כולם.
<איקו שחר: בוקר טוב ובאמת ברוכים הבאים.
<איקו שחר: הכנו מצגת מתכללת, קצרה, עניינית, שתיגע באופן כללי ואפילו נרד לרזולוציות מסוימות פרטניות.
<איקו שחר: כמובן שניתן לשאול שאלות.
<איקו שחר: בסוף המצגת שלי קצינת החינוך של המשטרה תעלה ותיתן תמונה קצת יותר רחבה על פעילויות נוספות.
<איקו שחר: גם לגבי התמונה שאתם רואים היה לנו דיון.
<איקו שחר: התמונה הזו מלווה את העשייה של המכללה, משהו כמו שנה במצגת - - -
<איקו שחר: שנתיים, סליחה.
<איקו שחר: אז הייעוד של המכללה הלאומית, שאתם הגעתם אליה הנה היום זה אחריות להכשרה, הסמכה, פיתוח מנהיגות לשיפור המקצועיות בתחומי השיטור, הניהול והפיקוד בכלל משטרת ישראל.
<איקו שחר: בכל יום נתון יש לנו כ-1,600-1-700 איש, יש לנו פה בית מלון שמלין 1,050 שוטרים כל לילה, יש פה כ-80-90 מסגרות בכל יום שרצות בכל הרבדים, החל מאזרח שהיום הופך להיות שוטר ועד לקצין בכיר שמגיע הנה, וימי קהילה ופורומים וכו'.
<איקו שחר: החזון שלנו, כמכללה, הוא להיות בית יוצר שמעצב תרבות ערכית של מקצוענות ומצוינות במשטרת ישראל.
<איקו שחר: המכללה הזאת, אני רק אגיד בהקשר הזה, ריכזה לתוכה 28 בתי ספר מכלל מחוזות המשטרה שהיו פרוסים בכל מיני מקומות, מרחבים, מחוזות.
<איקו שחר: כולם אוגדו הנה למכללה אחת שכבר אוטוטו חוגגת שנתיים ופה אנחנו בעצם הכול, החל מקבלת אזרח והפיכתו לשוטר ועד לקצין בכיר וכו'.
<איקו שחר: אנחנו מתייחסים בהכשרות שלנו לארבעה מצבי תודעה, ואני אומר את זה כמובן באופן מאוד מאוד כללי.
<איקו שחר: האחד זה האזרח.
<איקו שחר: אזרח שאנחנו מקבלים אותו אלינו הנה, כאזרח שמגיע עם תפיסה, עם ערכים, עם חינוך, עם מסורת, עם מוצא, ואנחנו הופכים אותו להיות שוטר שיודע לתת שירות לאזרח.
<איקו שחר: אנחנו תיכף נדבר על סוג השירות ועל ההתאמה בהקשר של רב תרבותיות.
<איקו שחר: לאחר מכן שוטר שמתמודד באירוע, או באירוע שבו הוא אמור לאתר חשוד, או שוטר שנלחם בתחום הפח"ע.
<איקו שחר: אלה ארבעת מצבי התודעה שאליהם מוכוונת כלל העשייה בהכשרות שלנו.
<איקו שחר: רצף ההכשרה.
<איקו שחר: כמו שאמרנו, בדיוק אנחנו עובדים בקורסים הבסיסיים, אזרחים שהופכים אותם לשוטרים, שוטרים שהופכים אותם לשוטרים מקצועיים, מוסמכים, לאחר מכן קורס הקצינים, לאחר מכן קצינים מתקדם וקורסי הקצינים הבכירים, שזה פו"ם, קורס נצ"מים וכו'.
<איקו שחר: צירי ההכשרה וההסמכה המרכזיים אצלנו הם כאלה.
<איקו שחר: כשירות מנטלית, איפה שאנחנו רואים את הלב האדום מצד ימין למטה, תרבותיות, חוסן, מנהיגות, כשכל הרב תרבותיות, שתיכף אני אדבר עליה בהרצאה שלי, היא פלח מסוים בתוך מה שאנחנו קוראים לו כשירות מנטלית.
<איקו שחר: הכשירות המקצועית, לקחת שוטר ולהפוך אותו למומחה ידע בתחום העיסוק שלו, תנועה, בילוש, חוקר וכו'.
<איקו שחר: כשירות מבצעית, שהיא הכשרת רוחב שיודעת להכשיר בכל דרג את הרמה המבצעית אליה הוא נדרש וכמובן מנהיגות ופיקוד, שבחלק מהקורסים זה מובנה לאורך ובחלק מהקורסים זה נכנס כהכשרות רוחב.
<איקו שחר: כשירות תרבותית.
<איקו שחר: אני רוצה לומר רק מילה אחת בנושא של כשירות תרבותית, שחשוב לומר שזה לאו דווקא - - - אנחנו פה מתכנסים ואנחנו מדברים על אוכלוסייה של יוצאי קהילת אתיופיה, אנחנו מדברים בכשירות רב תרבותית באופן מאוד מאוד כללי.
<איקו שחר: אני אומר את זה, להתאים במפגש של שוטר ואזרח את ההתנהלות ואת ההתנהגות של השוטר אל אותו אזרח שעומד מולו.
<איקו שחר: זה יכול להיות אזרח מבוגר, אזרח צעיר, זה יכול להיות עולה חדש, זה יכול להיות יהודי, זה יכול להיות ערבי, זה ממש לא משנה, אנחנו רוצים, באופן כללי, להתאים את ההכלה ואת ההבנה של השוטר במפגש כזה, איך הוא מתאים את סוג ההתנהגות שלו לאותו אדם שעומד מולו.
<איקו שחר: זה ככה אני אומר באופן מאוד מאוד כללי.
<איקו שחר: אמון הציבור במשטרה, כאשר האתגר הוא כמובן השפעה על אמון הציבור, זה הנושא שאולי מתכנסת אליו כלל העבודה שלנו.
<איקו שחר: בסופו של דבר אמון הציבור במשטרה הוא אולי אחד מאבני היסוד המשמעותיים ביותר של משטרה בחברה דמוקרטית.
<איקו שחר: לשם אנחנו מכווינים ולשם אנחנו שואפים ואנחנו עושים כל שלאל ידינו על מנת באמת להגביר את האמון של הציבור במשטרה.
<איקו שחר: אנחנו פה מדברים על שלושה מעגלים, של אפקטיביות, של לגיטימציה ציבורית ושל הוגנות בתהליכים.
<איקו שחר: אני לא אכנס פה לכל נושא ולכל עניין, כולנו פה מבינים בדיוק על מה מדובר ואני אכנס לזה יותר בהמשך.
<איקו שחר: המשטרה מוכוונת לפתרון של בעיות האזרח הנורמטיבי בטריטוריה מוגדרת.
<איקו שחר: ההסתכלות, אני אגיד בשנים האחרונות, מבחינת המשטרה, מבחינת העשייה של המשטרה, היא לטפל ולפתור את הבעיות של האזרח הנורמטיבי, האזרח שבסופו של דבר רוצה לישון בשקט ורוצה שלא יגנבו לו ורוצה שלא יתקפו אותו, האזרח הנורמטיבי, שזה פחות או יותר 97%-98% מהאוכלוסייה במדינה הזאת, ולשם אנחנו מכווינים את כלל העשייה שלנו.
<איקו שחר: עבודת השוטר מתבצעת במפגש עם חברה רב תרבותית כל הזמן.
<איקו שחר: שוטר שמגיע לאירוע אלמ"ב, אלימות במשפחה, הוא פוגש את זה פעם במשפחה כזאת ופעם במשפחה אחרת, ופעם בשכונה כזו ופעם אזרח ותיק ופעם אזרח חדש, והוא כל הזמן צריך להתנהל בתוך הדבר הזה כשהוא מתאים את ההתנהגות שלו לסיטואציה.
<איקו שחר: גם אם זה אותו אירוע בכותרת, ההתנהגות של השוטר היא כזו.
<איקו שחר: ברירת המחדל בעבודת השיטור, טריטוריות ודפוסי התנהלות ושירות מותאם.
<איקו שחר: בסוף בסוף בסוף, כמו שאמרתי, שירות מותאם לסיטואציה.
<איקו שחר: את לא כועסת שאני מקצר, נכון, מירב?
<איקו שחר: יש פה יועצת ארגונית, היועצים אוהבים קצת ככה להרחיב, אני עושה את זה קצר ותכליתי.
<איקו שחר: מרכיב בכשירות המנטלית של השוטר והקצין בהתאם לתפקיד ולדרג.
<איקו שחר: כשאנחנו מדברים על בנייה או על כשירות מנטלית של שוטר או על סדנאות או על עשייה, אנחנו מדברים בהתאם לתפקיד ולדרג.
<איקו שחר: שוטר שמתגייס, אתמול הוא היה אזרח והוא מתגייס אליי לקורס שוטרים יקבל ברמה מסוימת של דילמות, ברמה מסוימת של התעסקות וככל שהוא יתפתח בארגון אנחנו נעשה התאמות בכשירות המנטלית שאותו שוטר, ולאחר מכן אולי גם מפקד או שוטר בכיר, צריך לעבור.
<איקו שחר: ביטוי של עקרונות תפיסת האמון, צרכי האזרח הנורמטיבי, דיפרנציאציה, מניעה מצבית, כל הכותרת הזאת, בסוף אנחנו כמשטרה רואים שלנו יש חלק גדול מאוד בזה שאנחנו צריכים להגיע לא תמיד אחרי שהעבירה בוצעה אלא לפני ולעסוק במניעה מצבית.
<איקו שחר: איך אנחנו גורמים לזה שאזרח נורמטיבי ימשיך להיות אזרח נורמטיבי, לא ייתקל איתנו.
<איקו שחר: אני יכול לתת דוגמה שהמפכ"ל מציין אותה, זה הנושא שאזרח, חייל, מגיע בסוף שבוע הביתה, יוצא לפאב לשתות.
<איקו שחר: בעבר יכול מאוד להיות שהוא היה פוגש אותנו כשהוא היה מסיים את הבילוי באותו פאב והוא היה נתקל בנו במחסום זה או אחר עם בדיקת ינשוף.
<איקו שחר: אנחנו עושים היום הרבה מאוד פעילויות מנע שיגרמו לאותו חייל שכשהוא יוצא לפאב לשתות עם החברים שלו, אז לשתות באופן כזה שלא יהפוך אותו להיות שיכור ולא לנהוג, והוא יפגוש אותנו לפני.
<איקו שחר: הוא יפגוש אותנו לפני, בפרסומות, בתשדירי שירות, אולי בחלוקת פלאיירים, אולי במחסום מניעה שיהיה בטרם הבילוי ולא אחרי הבילוי ועוד הרבה מאוד דוגמאות שכאלה.
<איקו שחר: שלוש רמות שאנחנו מתייחסים אליהן, זה הרמה האישית, הרמה המקצועית והרמה הארגונית.
<איקו שחר: כשירות תרבותית היא לאו דווקא חשיפה לתרבויות.
<איקו שחר: היא כמובן היכרות וחשיפה גם, אבל היא בעיקר בעיקר עבודה על האדם עצמו, לצקת אליו תכנים ואפשרויות לקבל את האחר, לקבל את השונה, להכיל את השוני.
<איקו שחר: יש לנו כמובן את כל הנושא של הטיות ודעות אישיות ומשמעותן.
<איקו שחר: ברור לנו שכשמגיעים אלינו שוטרים לארגון, או כשכבר חיים פה שוטרים בארגון והם יוצאים לקורס כזה או קורס אחר, לכולם יש לצורך העניין את הדעות שלהם ולכולם יש את המסורת שלהם ולכולם יש את האופי שלהם, זה ברור לנו וזה פועל יוצא, ואנחנו בתוך ההכשרות שלנו מנסים להגיע לרמה מסוימת בכל הכשרה ולהתאים, יחד עם זה שכל אחד מגיע ממקום אחר, מקום שונה, להתאים איזה שהיא עשייה שהיא תהיה ברורה לאיש משטרה, שככה צריך להתנהל וככה צריך להתנהג.
<איקו שחר: אני לא אפרט, אבל אנחנו רואים פה איזה שהוא רצף על פני דרגים של כשירות תרבותית.
<איקו שחר: מה אנחנו מעניקים בשער הכניסה לארגון, מה אנחנו מעניקים במעבר מנגד לקצין, לאחר מכן בקצונה הבכירה ולאחר מכן באימוני יחידות שאנחנו עושים כאשר אנחנו רואים, מתפיסת התפקיד בתחום הכשירות התרבותית דרך מתן כלים להתמודד באתגרי התפקיד, אנחנו ממש יודעים לצקת תוכן לכל אחת מהרמות שאנחנו מתעסקים איתן.
<איקו שחר: סטטוס 2016.
<איקו שחר: מה שאנחנו רואים פה זה מדגם.
<איקו שחר: אם אנחנו מסתכלים על צד שמאל של הסקלה, אז אתם תראו שהרבה מאוד אירועים, שזה סדנאות, שזה הרצאות, שזה דיונים, שזה הרבה מאוד עשייה סביב כל מה שאנחנו קוראים לו כשירות תרבותית, גם בנגדים, גם בקצינים, גם בבכירים.
<איקו שחר: מה שאתם רואים מצד ימין זה המקצועות של המשטרה, זה בית ספר שלם של מקצועות שנמצא פה אצלנו ואנחנו רואים שהרבה מאוד תכנים בתחום הכשירות התרבותית אנחנו מכניסים לתוך הקורסים האלה.
<איקו שחר: קורס קצינים ייעודי.
<איקו שחר: אנחנו בחרנו לציין פה שני קורסים, שזה קורס קצינים ייעודי ולאחר מכן פו"ם, שאלה קורסים שעוסקים בעיקר בערכים.
<איקו שחר: כשאנחנו מדברים על רב תרבותיות אז אנחנו משייכים אותה באופן מיידי לנושא של ערכים, ואלה קורסים שמושתתים בעיקר על ערכים.
<איקו שחר: אם אני אקח רק את קורס הקצינים הייעודי, שזה בסופו של דבר ייצוג תפיסת הקצין כמוכוון התנהגות בין אישית אפקטיבית במרחבים חברתיים ותרבותיים שונים כלפי אזרחים וכלפי צוות, אז אנחנו בתרגילי הפיקוד שלו נכניס סימולציות שיודעות לדמות אירועים שקשורים לרב תרבותיות ולהפעלת שיקול דעת כזה או אחר.
<איקו שחר: אנחנו ניתן לו הרצאות תוכן בתחום הזה, אנחנו עושים פאנלים מסודרים בעניין הזה עם אנשי קהילה ועם אנשי משטרה כדי לשמוע ולהשמיע.
<איקו שחר: פו"ם, אותו דבר בדיוק.
<איקו שחר: כל הפו"ם עם עבודת הגמר שלו, כולו הוא בתחום של רב תרבותיות.
<איקו שחר: מתעסקים בזה המון שם.
<איקו שחר: אנחנו נפגשים עם קהילה, עם גורמי קהילה, אנחנו מאמצים מקומות מסוימים ומובילים אותם לאורך כל הקורסים בתחומים האלה.
<איקו שחר: לדעתי זה השקף האחרון שלי.
<איקו שחר: ברשותכם, עשיתי את זה קצר, אתם גם תעשו פה איתנו סיור אז אתם תחוו את הדברים ותראו אותם בעין, איך אנחנו עושים את זה.
<איקו שחר: באופן כללי אני רק יכול לומר שאנחנו משקיעים המון המון המון בלימוד השוטרים ובדיבור עם השוטרים וגם שמיעה מהשוטרים עצמם את הקשיים שהם נתקלים בהם ואת הציפייה.
<איקו שחר: ואני אעביר את השרביט לקצינת החינוך.
<חיים בלומנפלד: ברשותכם, אני אעזוב, אני אנסה לחבור אליכם יותר מאוחר.
<חיים בלומנפלד: תודה רבה, לכבוד לנו שאתם הגעתם ואני אשמח שאתם תביאו את כל הוועדה, את כל חברי הכנסת.
<הדס מדמוני: שוב בוקר טוב.
<הדס מדמוני: כמו שהצגתי את עצמי קודם, שמי הדס, אני קצינת החינוך של המשטרה ואנחנו מתעסקים בתחום הרב תרבותיות, תיכף אני אנסה להמשיג.
<הדס מדמוני: אנחנו משתמשים במינוח של כשירות תרבותית, אנחנו חושבים שזה נכון יותר בהיבט של נתינת כלים לשוטרים, ואני אחזור לזה גם אחר כך, איקו השתמש בזה הרבה פעמים, מתוך איזה שהיא תפיסה, מתוך איזה שהוא רעיון מסדר ועל בסיס זה אנחנו יוצרים את תכנית העבודה.
<הדס מדמוני: שיטור בחברה מרובת תרבותיות תורגמה באגף משאבי אנוש לתכנית עבודה רב שנתית.
<הדס מדמוני: בשנת 2014 אנחנו התחלנו עם התכנית הזאת כפיילוט בשבע תחנות משטרה והרחבנו אותה לאחר מכן, בשנת 2015, ל-26 תחנות, כשאותן תחנות התמקדו בתכנית לעבודה עם הקהילה, עם יוצאי אתיופיה.
<הדס מדמוני: שי מכיר את זה, אני חושבת שזה גם הוצג בדרך כזו או אחרת לחלק מהיושבים פה.
<הדס מדמוני: התכנית, כמו שנכתב, התמקדה בחיזוק האמון של הישראלים יוצאי אתיופיה בעבודת המשטרה, זאת אומרת זה דו צדדי, גם מצד הקהילה וגם מצד המשטרה.
<הדס מדמוני: לגבי המכללה, שזה החלק השני פה, הוא הוצג על ידי איקו בפירוט רב מה היא העבודה במכללה.
<הדס מדמוני: אני רוצה להתמקד במה אנחנו עושים השנה.
<הדס מדמוני: השנה למעשה הרחבנו את התכנית לכלל תחנות המשטרה.
<הדס מדמוני: כלל השוטרים במשטרת ישראל שנמצאים בתחנות עוברים סדנאות בנושא של רב תרבותיות, שוב, שאנחנו מגדירים את זה ככשירות תרבותית, מתוך כוונה לתת לשוטר כלים להתמודד עם אוכלוסיות ייחודיות בתחום התחנה ואנחנו מדברים על אוכלוסייה שנבחרה כאוכלוסייה הדומיננטית במתחם התחנה.
<הדס מדמוני: זה יכול להיות מוסלמים, זה יכול להיות חרדים, זה יכול להיות קהילת יוצאי אתיופיה, זה יכול להיות להט"בים, זה יכול להיות עובדים זרים.
<הדס מדמוני: זאת אומרת באמת מה המגזר הדומיננטי שנמצא בתחנה ואותו שוטר צריך להתמודד עם האוכלוסייה.
<הדס מדמוני: כשאמר פה איקו, בצורה מצוינת, שבדיוק מתאימה למדיניות שאנחנו כארגון מגדירים אותה, הרעיון הוא לתת כלים להתמודד עם אוכלוסייה שונה.
<הדס מדמוני: לא רק להכיר את מאפייני אותה אוכלוסייה, אותה עדה ולדעת מה הם המנהגים, אלא להבין באופן כללי איך אני רוצה שהשוטר ינהג בצורה שוויונית כלפי כולם.
<הדס מדמוני: אז אנחנו הגדרנו את התכנית הזאת כחלופות.
<הדס מדמוני: שוב, בגלל השונות והאוכלוסיות השונות, לתת לכל תחנה את מה שמוגדר לה והרעיון הוא להתאים את עבודת השיטור לבעיות ולצרכים שנמצאים בתחום התחנתי.
<הדס מדמוני: אמרתי, לספק לשוטרים ידע וכלים בתחום הכשירות התרבותית, הן במישור המעשי, זאת אומרת מה אני עושה מחר כשיש הפגנה או כשיש משהו אחר, אבל גם וכמובן לא פחות חושב במישור המנטלי, במישור הערכי, ודיבר איקו על חיזוק אמון הציבור שמבחינתנו הוא הבסיס לדבר הזה.
<הדס מדמוני: מה אנחנו עושים?
<הדס מדמוני: במסגרת הזו נבחרו שתי עמותות, שאחת מהן יושבת פה, שהם מעבירים את הסדנאות בכלל תחנות המשטרה, תיכף אתם תראו את המספרים.
<הדס מדמוני: השלב המקדים הוא ישיבה לצורך תיאום ציפיות בין פיקוד התחנה לבין המנחים ויום סדנה שלם לכלל שוטרי התחנה, כמובן על פי קבוצות.
<הדס מדמוני: כל יום כזה מונה בערך 30 שוטרים, עם פתיחה, עם הצגת הנושא, עם ניתוח תרחישים.
<הדס מדמוני: גם פה אני מחברת למה שאמר איקו, בהיבט של סימולציות בתוך הקורסים, אז גם אצלנו בסדנאות בתחנות מתקיימות סימולציות שרלוונטיות לתחנה.
<הדס מדמוני: דנים בסימולציה.
<הדס מדמוני: הרבה פעמים אנחנו מבקשים מהמת"חים שיביאו אירועים שקרו במסגרת התחנה, גם אם הם היו אירועים טובים וגם אם היו אירועים פחות טובים, כמו סוג של ניתוח אירוע, לראות איך אנחנו יוצרים שיח סביב הדבר הזה, מה נכון לעשות, מה היינו מצפים מהשוטרים לעשות בפעם הבאה בצורה טובה יותר, וכמובן סיכום.
<הדס מדמוני: בכלל התחנות יש אופציה לקיים הרצאה של נציג האוכלוסייה.
<הדס מדמוני: חלק מהתחנות עשו את זה וחלק בחרו שלא.
<הדס מדמוני: המשובים שקיבלנו על הסדנאות הם טובים מאוד.
<הדס מדמוני: הרבה פעמים בתחילת הדרך יש התנגדויות ואנחנו כשוטרים יודעים לעשות את הדבר הזה ומתמודדים עם אוכלוסייה כל הזמן, כל הזמן, וכל אירוע שלנו הוא במגזר אוכלוסייה אחר.
<הדס מדמוני: לאט לאט הם מבינים את הצורך, הם נפתחים, הם משתפים פעולה.
<הדס מדמוני: אחר כך יכולים פה הנציגים לספר על הצד השני, אנחנו עושים אחרי זה פיקוח ובקרה.
<הדס מדמוני: הם ממלאים משובים, גם השוטרים עצמם וגם המפקדים.
<הדס מדמוני: עשינו הליך כל הזמן השתפרות במהלך הדרך, איפה שראינו שיש בעיות, איפה שהסימולציות לא התאימו לאותה תחנה, ממש תוך כדי עשינו כל הזמן שיפורים.