GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ישעיהו יחיאלי: הם באו מאיטליה, באו מגרמניה, הם באו מכל מיני מקומות בעולם אבל הם יצרו ביניהם שפה משותפת של אנגלית והיום הם אפילו אטרקציה בשביל ילדים מכל מיני מדינות לבוא לישראל וללמוד גם עברית וגם אנגלית, בו זמנית.
<ישעיהו יחיאלי: לכן הכיתה הזאת היא כיתת אם מהסיבות שמניתי.
<ישעיהו יחיאלי: לכל כיתה כזאת יש צוות שאחד מהם לפחות הוא דובר שפה, הוא חוליית הקשר עם ההורים.
<ישעיהו יחיאלי: גם את הזכרת את זה.
<ישעיהו יחיאלי: ההורים מטבע הדברים, זה לא משנה אם הם כאן או שם.
<ישעיהו יחיאלי: לפעמים הם כאן ולא פנויים לזה, לא רק שהם לא מבינים את זה.
<ישעיהו יחיאלי: כשהם במקום אחר בעולם לפחות הם סקרנים, הם פנויים מחשבתית להתעניין בילד שלהם, אז אם בתוך הצוות אחד המחנכים הוא דובר השפה של העולים, ויושבות פה שתי דוגמאות כאלה, גם דוד וגם דנה, אנשים שהם בעצמם יכולים לתקשר עם ההורים, עם כל בעיית הפרשי השעות, הבדלי התרבות וכיוצא בזה.
<ישעיהו יחיאלי: את תיארת מצב שכיתת נעל"ה מרוחקת משאר הכיתות.
<ישעיהו יחיאלי: אני לא חושב שיש סיבה לזה, אני מציע לעשות הפוך, דווקא לקרב אותם ולהרחיק קבוצה, אם צריך להרחיק פיזית.
<ישעיהו יחיאלי: אז קבוצה ישראלית מכיתה י"ב תלמד בשנה האחרונה קצת יותר רחוק, אני חושב שאפשר לתקן את זה.
<ישעיהו יחיאלי: אני מציע לך לדבר על זה עם מנהלת בית הספר, איך שאת רואה את זה ואת לא מדברת פה בשם עצמך, את שליחת ציבור.
<ישעיהו יחיאלי: תעלו את הבעיה ואני מניח שימצאו לה פתרון.
<אורי מורד: יש עוד מישהו שרוצה להוסיף משהו?
<ויקטור מורד: אני קודם כל רוצה לציין שאני הסבא של אורי.
<ויקטור מורד: אני גאה להופיע פה כאורח בכנסת ישראל בוועדת העלייה והקליטה.
<ויקטור מורד: הגעתי לארץ בגיל 10, נקלטתי בארץ עם כל הקשיים שעברנו, והיום אני פשוט גאה להיות בכנסת ישראל בוועדת העלייה והקליטה בראשותה של נכדתי שנולדה בארץ, עברה לארצות הברית, שהתה שם 14 שנים וחזרה להיות פה בארץ בכור מחצבתה.
<ויקטור מורד: אני פשוט רוצה להודות לתכנית הזאת נעל"ה, שהחזירה לי את הנכדה הביתה, וגם לבית הספר שנתן לה את הדברים הכי טובים שיכולים להיות והיום היא דוברת עברית בצורה יוצאת מן הכלל.
<ויקטור מורד: אני מאחל לכם הצלחה ותודה.
אברהם נגוסה: אני מצטרף לברכות שהיא תהיה חברת כנסת בעתיד.
<ויקטור מורד: אני רוצה להיות יחד איתך.
<אורי מורד: עוד מישהו רוצה לומר משהו?
אברהם נגוסה: אני קודם כל מצטרף לסב, מאוד מרגש לראות שאורי ניהלה את הישיבה משהו, והיא באמת מיועדת להיות חברת כנסת בעתיד.
אברהם נגוסה: אני מודה לכולם, לכל מי שהגיע והשתתף, נציגי המשרדים, משרדי הממשלה, הסוכנות היהודית, משרד הקליטה, משרד החינוך, נעל"ה, וגם התלמידים והמנהלים שהגעתם לפה, סטודנטים כמובן, מדריכים והגעתם לפה כדי לחגוג את "כנסת צעירה".
אברהם נגוסה: שמחנו לשמוע בדיון גם את הדעות שלכם.
אברהם נגוסה: בתום הדיון ועדת העלייה הקליטה והתפוצות ממליצה לאור מה ששמענו:
אברהם נגוסה: לבנות מעגלי תמיכה בשפת האם סביב התלמידים העולים, דוגמת מעגלי התמיכה בתכנית נעל"ה לאורך שנות התיכון ועד תום השירות הצבאי לפחות.
אברהם נגוסה: לצרף תלמידים עולים לכיתות נעל"ה על בסיס שפת האם בארץ המוצא.
אברהם נגוסה: לפנות אל משרד העלייה והקליטה ולצה"ל, לבקש שיתנו תשומת לב מיוחדת למעברים בדגש על המעבר מכיתה י"ב לחיים האזרחיים.
<קריאה: זה כבר ניתן, אדוני היושב ראש.
אברהם נגוסה: אם ניתן – אנחנו מברכים, אם צריך לחזק – לחזק אותו.
אברהם נגוסה: לקרוא למוסדות להשכלה גבוהה לקיים ימים פתוחים לתלמידים עולים.
אברהם נגוסה: לעודד עולים להצטרף לתנועות הנוער.
אברהם נגוסה: זה חשוב מאוד, אמרתם פה, כדי לקדם את ההשתלבות העולים גם צריכים להעלות את המוטיבציה גם בקרב הצעירים העולים, ולתת להם גם הזדמנות להשתלב בתוך תנועות הנוער הקיימות.
אברהם נגוסה: שוב תודה לכל המשתתפים.
אברהם נגוסה: שלום רב לכולם וברוכים הבאים לישיבה החגיגית לציון 25 שנים לתכנית נעל"ה.
אברהם נגוסה: אני מברך את חבר הכנסת אלעזר שטרן שהוא יזם וארגן את האירוע היום בכנסת.
אברהם נגוסה: אני מאוד נרגש לארח בוועדה כל כך הרבה אנשים שתכנית נעל"ה יקרה לליבם.
אברהם נגוסה: אני שמח לקיים ישיבה זאת, ואני הרי מכיר את התכנית נעל"ה ואת מינהלת נעל"ה כבר שנים רבות, הרבה לפני שנבחרתי לכנסת.
אברהם נגוסה: פעמים רבות במשך השנים השתתפתי בישיבות הוועדה כפעיל למען יהדות אתיופיה ופגשתי את מנהל נעל"ה מר ישעיהו יחיאלי, שתיאר את התפתחות התכנית במקומות שונים בעולם.
אברהם נגוסה: צר לי שלא יצא לפעול ביוזמה לשלב גם בני נוער מאתיופיה בתכנית נעל"ה.
אברהם נגוסה: אין לי ספק ששילובם היה משפר משמעותית את קליטתם בחינוך העל יסודי.
אברהם נגוסה: אני לא מוותר על החלום, בעתיד אני מקווה שנעשה את זה.
אברהם נגוסה: לא פעם השתתפתי בדיונים בהם תיאר ישעיהו את העוול הנגרם שנה אחר שנה למינהלת נעל"ה בגין הליכי המכרז.
אברהם נגוסה: אף יזמתי תיקון לחוק חובת המכרזים, כדי ששר החינוך יוכל להחריג מחובת המכרזים תכניות חינוכיות ייחודיות.
אברהם נגוסה: חשבתי, ואני עדיין חושב, שתכנית נעל"ה צריכה להיות הראשונה בתור כדי לאפשר לתכנית הנפלאה הזאת להמשיך ולהתפתח.
אברהם נגוסה: לצערי, התיקון עוד לא הגיע לדיון בוועדת השרים לחקיקה ואני מקווה שהבעיה תיפתר בזמן הקרוב בלי חקיקה שתיקח זמן רב.
אברהם נגוסה: מגיע למינהלת נעל"ה באגודה לקידום החינוך להמשיך לפעול במצב וודאות ועל קרקע בטוחה.
אברהם נגוסה: זה יבטא מעט מהערכה, כולנו מעריכים את המינהלת כגוף יעיל ומעורר השראה.
אברהם נגוסה: הוועדה שלנו תתמקד בשני נושאים: בחלק הראשון נדון בפעילות נעל"ה בחו"ל.
אברהם נגוסה: בעניין זה נשמע את נציגי הסוכנות היהודית, משרד העלייה והקליטה ונתיב וגם משרד התפוצות, וכמובן נציגי משרד החינוך ונציגי ארגונים נוספים שירצו להשתתף בדיון.
אברהם נגוסה: בחלק השני נרצה לשמוע על ההישגים של בוגרי נעל"ה בארץ.
אברהם נגוסה: ידוע לי שבתכנית נעל"ה קיימת תופעה ייחודית של המשך פעילות עם בוגרי התכנית אחרי כיתה י"ב, וזה מעוגן בחוזה העבודה של מינהלת נעל"ה.
אברהם נגוסה: אני מברך על כך, והלוואי שכך היו נוהגים בכל התלמידים העולים בישראל.
אברהם נגוסה: כשהבוגרים הגדולים מתקרבים לגיל 40, אני מניח שאפשר כבר להצביע על רבים מהם שהגיעו להישגים מרשימים.
אברהם נגוסה: באנו היום לחגוג אך לבקש להציב בפני הבאים גם בעיות ואתגרים בשני הנושאים.
אברהם נגוסה: אני מזמין את יוזם הדיון היום, את חבר הכנסת אליעזר שטרן, ולאחר מכן נזמין גם את מנהל התכנית מר ישעיהו יחיאלי.
אברהם נגוסה: בבקשה, נמצאים כאן גם חברי הכנסת מוטי יוגב וחבר הכנסת חיליק בר, חברת הכנסת קסניה סבטלובה וחברת הכנסת יוליה מלינובסקי.
אברהם נגוסה: נמצא גם מנכ"ל משרד התפוצות וגם מר דביר כהנא, וגם מנכ"ל משרד העלייה והקליטה מר אלכס קושניר.
אברהם נגוסה: וכמובן נציגי משרדים אחרים.
אלעזר שטרן: תודה ליושב ראש הוועדה ותודה לכל הנוכחים שיושב ראש הוועדה כבר ציין וגם אלה שהוא לא ציין.
אלעזר שטרן: אנחנו אחרי דיון בוועדת החינוך וכאן אנחנו בדיון בוועדת העלייה והקליטה, ואני חושב שאולי שני הדברים שמאפיינים את נעל"ה, אחד זה הכמות, ואנחנו מדברים על כ-17,000 נערות ונערים שעלו במסגרת הזאת, והדבר השני שמאפיין אותם זה האיכות.
אלעזר שטרן: והאיכות יש לה שני מרכיבים: איכות בסיסית בנקודת ההחלטה לעלות ואיכות נרכשת כאן לאורך התהליך, ובצדק לדעתי, קונן חברי חבר הכנסת נגוסה על הצורך שגם העולים שבאים מאתיופיה יזכו, לפחות חלקם, לאותה סוג של מעטפת וחום.
אלעזר שטרן: אני בטוח שלו היה הדבר תלוי במינהלת נעל"ה הם היו נענים בחפץ לב לאתגר הזה.
אלעזר שטרן: אבל כמו שאמרת קודם, זה דיון חשוב שעוד צריך להיות כאן.
אלעזר שטרן: כשאתה מסתכל על הדברים האלה, אמר לי פעם איזה רב חשוב, "מה אתה צריך להתעסק, תראה כמה עשית בנושא הגיור, כמה כבר התגיירו", אמרתי לו "הרב, אני אגיד לך מה ההבדל בינינו.
אלעזר שטרן: אתה רוצה שאני אקום בבוקר, אבוא למשרד ואני אגיד, או-אה, כבר גיירנו 9,762 אנשים, ואני קם בבוקר ושואל למה רק 9,762 אנשים".
אלעזר שטרן: אני חושב שתכנית נעל"ה, אנחנו כאן חוגגים את ההישג הגדול וכשאנחנו מדברים על 17,000 ובדיון בוועדת העלייה והקליטה צריך לומר שאנחנו מדברים על אולי כ-70,000, כיון שחלק גדול מבוגרי נעל"ה הגשימו את הייעוד של הנוער עולה לפני הורים, ובעקבותיהם באו גם המשפחות שלהם לארץ, ולא רק שהם באו לארץ, אלא הם באו כשיש להם כאן עוגן של בת או בן שהם כבר בתוך עולם העשייה הישראלי, בהקשרים האלה, לא רק שהם באו, לא משנה מי סחב את מי, אלא הם גם יצרו להם פה עוגן משיכה.
אלעזר שטרן: ולכן אני חושב שפעם שאנחנו רואים, וזה כמובן המחמאות לישעיהו ולכל העוסקים במלאכה, בתור מינהלת נעל"ה וגם בתוך כל השותפים, כפרי הנוער, מערכות החינוך, העמותות, כל מי שעוטף אותם בהקשרים האלה, אז צריך באמת לשאול אם זה עובד ככה, איך אנחנו הולכים ליותר.
אלעזר שטרן: אני אומר את האמת, אני פוגש מזה שנים את בוגרי נעל"ה בתוך הצבא, משתדל ולא מצליח, אומר לכם את האמת, להבין את הקשיים העצומים כל כך של נערה ונער, הרי אנחנו יודעים כמה קשה להיות חייל גם כשהמשפחה שלך כאן, על אחת כמה וכמה כשאתה חייל בודד כאן, או אתה חייל שהמשפחה שלו באה בעקבותיו, הזכרנו פה אנשים, אני חושב שנכון להזכיר פה גם דווקא בימים האלה את צביקה לוי, ואני אעשה את זה גם אחר כך, שלפחות טיפל הרבה מאוד ומטפל גם ממיטת חוליו בחיילים בודדים ובקליטה שלהם בכלל, בליווי שלהם, וחלקם הגדול מהחיילים הבודדים שהוא מטפל הם חיילי נעל"ה.
אלעזר שטרן: אני לא רוצה לנצל את הזמן, אני חושב שבאמת זה יום של חג, 25 שנים, אני מציע לנו שלא נדון היום באיך פותרים את האתגרים אלא נסמן אותם, את האתגרים שנכונים לנו, ובאמת ניתן טפיחה על השכם, קודם כל למשתתפי נעל"ה עצמם שהם אלה שעשו את הצעד של התנתקות מהמשפחות ועליה, ולאחר מכן כמובן לכל העוסקים במלאכה, ואני צריך לומר, תראו, יושב פה יושב ראש ועדת קליטה שמנהל את הדיון על עליה בעיקר מחבר העמים, אבל בעוד מכ-40 מדינות בעולם אבל הוא עצמו עולה חדש, עלה לארץ, עשה את אותו ניתוק.
אלעזר שטרן: אני חושב שאחד הניצחונות הכי גדולים של הציונות וגם של ממשלות ישראל לדורותיהן, זה הדיון הזה שאנחנו חווים כאן.
אברהם נגוסה: מר ישעיהו יחיאלי בבקשה.
<ישעיהו יחיאלי: תודה לך אדוני היושב ראש, חברי הכנסת שמשתתפים איתנו, מנכ"לים למיניהם וכל הקהל המכובד הזה שהתאסף כאן סביבנו.
<ישעיהו יחיאלי: אם מותר אדוני היושב ראש, אפשר לבקש מכל בוגר נעל"ה שיושב כאן שיצביע?
<ישעיהו יחיאלי: ויש עוד כמה בחוץ כנראה.
<ישעיהו יחיאלי: באנו לוועדה הזאת כדי לשים על השולחן, אנחנו לא חוגגים, אנחנו מציינים 25 שנה לנעל"ה, להעלות על נס את בוגרי התכנית, דווקא בוועדה שעוסקת בקליטת העלייה.
<ישעיהו יחיאלי: הנה דוגמה איך מהמקום הרחוק ביותר, לבוא לכאן כילד לבד, הגיעו אנשים למה שהגיעו, ביקשנו מצה"ל מדגם, אישרו לנו גג 15, וכל לובשי המדים שאתם רואים פה הם בוגרי נעל"ה שחלקם מחמת תפקידם אסור לצלם אותם, אבל מותר להם להיות כאן ואפילו לדבר כאן.
<ישעיהו יחיאלי: צריך לומר בשבח האכסניה, ועדת העלייה הקליטה והתפוצות הייתה והינה ותהיה בית חם לתכנית נעל"ה ולמינהלת נעל"ה, גם ברגעים של שמחה וגם ברגעים של בעיות, תמיד ידענו שיש לנו כאן למי לפנות והוועדה הזאת על כל יושבי הראש שלה הקודמים, כמובן בקדנציה שלך, אנחנו נפגשים כאן מעת לעת, הפעם האחרונה הייתה לפני שבוע כאשר במסגרת "כנסת צעירה" ישבה ליד היושב ראש תלמידת נעל"ה מכיתה י' בבית ספר מוסינזון וניהלה את הישיבה, אפילו נתנה לי רשות דיבור.
<ישעיהו יחיאלי: זו הייתה חוויה מאוד מיוחדת לשבת בכנסת ולקבל רשות דיבור מילדה בת 15 שהגיעה בשנה שעברה לנעל"ה.
<ישעיהו יחיאלי: גם ניסים כאלה קורים.
<ישעיהו יחיאלי: אכן ציינת שאנחנו הפרדנו השנה את הנושאים בוועדת החינוך, עסקנו בעיקר בעבודת נעל"ה בארץ, אנחנו פה נתמקד כאמור בבוגרים ובעבודת נעל"ה בחו"ל.
<ישעיהו יחיאלי: מכל מה שנשמע כאן שום דבר אינו מובן מאליו, הכל הוא פרי עבודה מאומצת, קודם כל של התלמידים עצמם, שבאים משום מקום ומתחילים במינוס ותוך שלוש-ארבע שנים צריכים להגיע למצב שהם מתחרים על מקום בחברה הישראלית עם כל אחד שנולד כאן, הן על תפקידים בצבא, הן על תפקידים בהשכלה גבוהה, מקומות בהשכלה גבוהה, ומאוחר יותר במקומות התעסוקה.
<ישעיהו יחיאלי: אמר לי פעם מנהל חברת כח אדם "כשאני רואה קורות חיים וכתוב בוגר נעל"ה, הוא מיד עובר לשלב הבא, כי מיון כמו שאתם עושים אף אחד לא עושה, ואם הוא הגיע עד הלום כנראה שהוא בסדר גמור".
<ישעיהו יחיאלי: אנחנו עובדים יד ביד עם המינהל לחינוך התיישבותי, בראשות דוקטור בני פישר, ורואים בנעל"ה ממש התגשמות חזון הנביאים בתהליך קיבוץ הגלויות שכולנו מתפללים אליו, וגם רואים אותו בעיניים מתרחש.
<ישעיהו יחיאלי: גורלן של תכניות חינוכיות קשור לעתים באווירה או באופנה מתחלפת, וכן בגורמים שלחלוטין לא בשליטתנו.
<ישעיהו יחיאלי: תהליכים פוליטיים, תהליכים כלכליים שקורים בכל מיני מקומות בעולם משפיעים על הגרף של העלייה ובתוך זה על הגרף של נעל"ה.
<ישעיהו יחיאלי: ובכל זאת צריך לומר, שדווקא התכנית הקשה ביותר למשתתפיה, לא ביקור 10 ימים בחינם ולא חצי שנה בחינם כשאתה בן עשרים, אלא שלוש-ארבע שנים לבד בארץ, דווקא התכנית הזאת סובלת לפעמים מהצורך להסביר למה היא.
<ישעיהו יחיאלי: למה כל שנה צריך לדון מחדש מי יפעיל אותה, כאשר אנחנו מטפלים בילדים שש עד שמונה שנים ותיאורטית פעמיים-שלוש בתוך המהלך הזה הגורם המפעיל יכול להתחלף.
<ישעיהו יחיאלי: הדבר הזה חייב לבוא לידי תיקון, ויפה שהזכרת אדוני היושב ראש, את ההצעה שלך לתיקון החוק, שהיא נתמכת על ידי כמעט כל סיעות הבית, וכבר כנסת שלישית שמנסים לתקן את זה, ואפשר גם לתקן בלי חקיקה.
<ישעיהו יחיאלי: יש דרכים לביצוע העניין.
<ישעיהו יחיאלי: צריך לומר לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, הנפגשת היום באולם ירושלים, יש קשר ישיר בין ירושלים לבין תהליך העלייה לארץ.
<ישעיהו יחיאלי: אנחנו אומרים בספר תהלים "בונה ירושלים השם נתחי ישראל יכנס" לכן אחרי איחוד ירושלים, לפני כמעט 50 שנה, התחיל גל עליה עצום, התעוררות גדולה ביהדות ברית המועצות, וחלק מהגלים האלה הגיעו גם בתכנית נעל"ה לפני 25 שנה.
<ישעיהו יחיאלי: זכינו להביא עד היום לישראל 17,000 ילדים וילדות, יש לנו היום בנעל"ה 1,700 תלמידים מ-44 מדינות ב-26 מוסדות חינוך מצפת ועד קיבוץ אילות בדרום.
<ישעיהו יחיאלי: 17,000 הגיעו עד היום מ-1992, ויושבים פה כאלה שהגיעו במחזור הראשון של נעל"ה והם מה שקראנו קודם, הגיעו לגיל 40.
<ישעיהו יחיאלי: עתיד נעל"ה תלוי במידה רבה בפעילות נעל"ה בחו"ל, ובעניין זה נוצרה בשנים האחרונות אי בהירות באשר לגורם האחראי.
<ישעיהו יחיאלי: אני מברך את מנכ"ל משרד העלייה והקליטה שכינס לפני יומיים צוות בין משרדי לתכנית נעל"ה ושם הנושא הזה עלה על השולחן ומקווים שהגופים השונים יביאו את תשובתם.
<ישעיהו יחיאלי: פורמלית, זאת אחריות הסוכנות היהודית להפעיל את נעל"ה בחו"ל בכל העולם.
<ישעיהו יחיאלי: בפועל, אחריות זאת מתקיימת בעיקר בשטחי ברית המועצות לשעבר, ואנחנו רואים את הפירות של העבודה הזאת.
<ישעיהו יחיאלי: אנחנו השנה לראשונה מזה שנים נעקוף את המספר של 1,000 מתמיינים בברית המועצות לשעבר, הדבר הזה לא קרה כבר המון שנים.
<ישעיהו יחיאלי: אבל פחות מכך מתקיים ביתר העולם, ונשמח אם הוועדה בראשותך תדרוש הבהרות בעניין זה מהמוסדות הלאומיים ומהממשלה, ובמיוחד מהמנכ"לים החשובים שיצטרפו אלינו לדיון הזה.
<ישעיהו יחיאלי: צריך לומר שוועדת שרים לעליה וקליטה ב-1 לאוגוסט, בישיבתה הראשונה בממשלה הזאת קיימה דיון על תכנית נעל"ה.
<ישעיהו יחיאלי: הנושא הזה עלה על סדר היום וכעת הצוות הבין משרדי אמור להפיק החלטת ממשלה שתיתן מענה לעניין הזה.
<ישעיהו יחיאלי: אני רוצה לשבח את משרד העלייה והקליטה, שהעלה בצורה משמעותית את הסיוע לבוגרי נעל"ה המשתלבים בהשכלה הגבוהה באמצעות מינהל הסטודנטים, מהלך מאוד חשוב במקום שנתיים, זה יכול להגיע לשלוש-ארבע שנות שכר לימוד חינם, והדבר הזה יש לו משמעות אדירה, לא רק לבוגרים של נעל"ה, אלא גם לתלמידי נעל"ה העתידיים והוריהם, שמתעניינים במה יקרה איתם בתום לימודיהם התיכוניים.
<ישעיהו יחיאלי: אני מאחל לכולנו ישיבה מועילה.
מרדכי יוגב: ראשית אני מוכרח לומר שגם אותי הדברים מרגשים ואני ממש מתנצל, אני בדרך כלל חבר קבוע בישיבות האפורות, במקלט של ועדת העלייה והקליטה, ודווקא מישיבה חגיגית כזאת אני אאלץ לעזוב בתום דבריי, אבל מכיר את התכנית נוער עולה לפני הורים, אני מברך פה גם את היושב ראש וגם את היוזם, חברי חבר הכנסת אלעזר שטרן.
מרדכי יוגב: במילה אחרת למה שהוא אמר, כדי לא לחזור על מילותיו, הוא אמר שאתם בוגרי נעל"ה, אתם הסיירת שמסמנת את הדרך למשפחות שלכם.
מרדכי יוגב: אני שמח גם שהוא יזם את היום הזה, לעלות מכל התפוצות, ואין ספק שזה פרויקט דגל של העשורים האחרונים, ואני מבקש באמת גם להצדיע לחברי יחיאלי, גילוי נאות, לא הכרתי אותו, ההיכרות הראשונה שלי איתו כשהוא היה כלייזמר, הוא ניגן באקורדיון בחתונה שלי.
מרדכי יוגב: זה היה לפני יותר מ-25 שנים.
מרדכי יוגב: זה מה שהוא עשה כשהוא היה נער.
<ישעיהו יחיאלי: מאז שאני בנעל"ה אני לא מנגן בחתונות.
מרדכי יוגב: אז גילוי נאות לנעל"ה, תגידו לו שינגן, שיעשה שמח.
מרדכי יוגב: באמת להצדיע לו על כל שנות הפעילות ולכל משרדי הממשלה שנרתמו לפרויקט לאורך השנים, חינוך, קליטה, תפוצות בשנים האחרונות, משרד הביטחון לאורך השנים, האגף לחינוך התיישבותי וכפרי הנוער ועוד.
מרדכי יוגב: אני רוצה לברך גם את הנציגים שנמצאים פה ואת כל היתר שהם לא נמצאים פה, את רובם, את ה-17,000, מספר מדהים לכל פרויקט, שהשתלבו בצורה שהיא מעבר, רואים פה גם את הדרגות בצה"ל, מאחורי יש סגנית אלופה, ומולי רבי סרנים וכך באקדמיה וכך בכל תחום משקי ואחר, וכל זה כאשר מנתבים פה את דרכם לבד, זה דבר מדהים.
מרדכי יוגב: אני אומר רק דבר אחד לפני שאני אסכם, בעיני, ואני אומר ליושב הראש וגם לך חברי, חבר הכנסת אלעזר, בין אם אתה חבר בוועדה, או קבוע או לא, אני חושב שבתחום אחד, ואני לא מדבר על נעל"ה חו"ל שאני מרגיש פחות מבין בו, נעל"ה ארץ - יש פה נציגת משרד חינוך?
מרדכי יוגב: – אני חושב שאתם חייבים, ואני מבקש ממנהלת הועדה וממך שננהל על העניין הזה ועדת מעקב, כשייגמר העניין ביניכם לבין האוצר, לעצור את חובת המכרזים הזו, לפני שנה ניסינו ופעלנו והצלחנו בנעל"ה ולא הצלחנו ב - - - של עולי אתיופיה, הצלחנו בנעל"ה למשוך את זה קדימה.
מרדכי יוגב: זה ארגון ייחודי, הוא מחויב גם, יש פה צ'ק חתום לכל מי שבקנה ולכל מי שעלה, לתמיכה ההמשכית, ואת כל זה אין לו איזה מתחרה שמחר יזכה ויוכל ליצור את אותו קשר בין אישי בין בחו"ל, לאלה שכבר הבטיחו להם, ובין לאלה שבארץ, ועל כן אני חושב שהגיע הזמן שנקיים על זה ישיבת מעקב, ונזמן את האוצר, את מי שצריך, לקבל את ההחלטה יחד ולגמור עם הסאגה הזאת כדי שהאנשים ירגישו כולם בטוחים יותר.
מרדכי יוגב: הסוגיה של חו"ל, יש פה את האנשים שיודעים לדבר טוב ממני, מנכ"ל משרד הקליטה ומנכ"ל משרד התפוצות.
מרדכי יוגב: אני רק אסיים.
מרדכי יוגב: "ואתם תלוקטו אחד לאחד בני ישראל", זה פרויקט, זה לא קל, אבל באמת כך אנחנו חווים את כל השנים המבורכות האלה, השנתיים האחרונות מבורכות בעליה וגם בבוגרי נעל"ה ושנמשיך ככה יחד.
מרדכי יוגב: עלה נעל"ה וירשנו גם את הפרויקט וגם את האתגר הגדול הזה, ויכול נוכל לה.
אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד לכל הדוברים, כולל חבריי חברי הכנסת, לדבר בתמצית כי יש רשימה גדולה של דוברים.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.
יוליה מלינובסקי: חברים, מה שאני עומדת עכשיו לספר זה משהו מאוד אישי.
יוליה מלינובסקי: אני אמנם לא בוגרת נעל"ה, אבל איפה שהוא שם באוקראינה, בשנות התשעים, 1996, אחותי הקטנה יחד עם חברה שלה תפסה, אני לא יודעת מאיפה זה בכלל הגיע אליה, שהיא רוצה ללמוד בנעל"ה.
יוליה מלינובסקי: תבינו שוק של משפחה.
יוליה מלינובסקי: לשלוח ילדה לבד לאן שהוא שם לישראל?
יוליה מלינובסקי: איך זה יעלה על הדעת?
יוליה מלינובסקי: הסבתות והסבים, לדעתי זה היה אירוע מכונן.
יוליה מלינובסקי: אבל מה כן?
יוליה מלינובסקי: היא השיגה את שלה, ויחד עם חברה עברו את כל המבחנים, אני זוכרת, זה היה בדונסק, אימא נסעה איתם לשם, למיונים.
יוליה מלינובסקי: וב-1997 הגברת עלתה לישראל, לקיבוץ גן שמואל.
יוליה מלינובסקי: היא הייתה בת 15, אמא שלי לדעתי לא ישנה לילות באותה שנה, וכל המשפחה הייתה על הרגליים האחוריות כי הקשר עוד לא היה כזה קשר כמו שהיום, הם קיבלו טלכרארטים ולנו היה מאוד יקר להתקשר לשם.
יוליה מלינובסקי: בקיצור, אחרי שנה, בצו גיוס 8 אני עליתי לישראל, ואחרי שנה אמא שלי יחד עם כל החבורה, כל המשפוחה, אפרופו מה שאמרת, כבר היינו פה.
יוליה מלינובסקי: אז כל מי שלא מרוצה מהפעילות שלי כחברת כנסת, אנא בטענות לאחותי, שהיום היא בכלל גרה בקליפורניה בסן חוזה, אחרי המון שנים פה בארץ היא לפני מספר שנים עזבה לשם.
יוליה מלינובסקי: כשאני דיברתי איתה וסיפרתי לה שעוד מעט יהיה 25 שנים לנעל"ה ואולי יהיה פה איזה שהוא אירוע, מפגש עם כל הבוגרים, היא אמרה "יוליה, אני קונה כרטיס.
יוליה מלינובסקי: מתי?
יוליה מלינובסקי: מתי?" היא כבר התכתבה עם כל החברות שהן עדיין פה בארץ, אבל מה כן?
יוליה מלינובסקי: הבעיה שאין כסף לעשות כזה אירוע.
יוליה מלינובסקי: עם כל התמיכה, ועם כל הרצון ועם כל האנשים, אני מבינה שיש קושי עצום להרים כזה אירוע, כי כולם, כפי שבדרך כלל קורה, כולם אוהבים עלייה, ואף אחד לא אוהב עולים.
יוליה מלינובסקי: כולם אוהבים את נעל"ה, ואף אחד לא רוצה לעזור.
יוליה מלינובסקי: כפי שאני מבינה יש קצת כסף ממשרד הקליטה שהוא עוזר עכשיו, אפילו ידוע לי על איזה שהוא תורם שתרם כסף לאירוע הזה, אבל איפה משרד התפוצות?
יוליה מלינובסקי: איפה משרד החינוך?
יוליה מלינובסקי: איפה כל שאר אוהבי נעל"ה?
יוליה מלינובסקי: אני יודעת שהתכנית הזאת, ואני מרשה לעצמי לדבר על זה, כי היינו שם, כשאני עליתי ארצה אחותי עוד הייתה בקיבוץ, אז כל שבת היא הייתה חוזרת אליי, וכמה היא עזרה לי, כי היא הייתה ותיקה.
יוליה מלינובסקי: אני רק עליתי, והיא כבר הייתה יותר משנה, והיא כבר ידעה טיפה עברית, היא למדה בבית הספר.
<קריאה: שלא תשכח את העברית.
יוליה מלינובסקי: לא, הכל בסדר.
יוליה מלינובסקי: הם מעדכנים אותי על חדשות בארץ יותר ממה שאני מעודכנת פה.
יוליה מלינובסקי: זה המאפיין.
יוליה מלינובסקי: התכנית היא מצויינת.
יוליה מלינובסקי: הילדים מקבלים שם טיפול וכולם מבינים את גודל האחריות שאני כאמא, ואז אמא שלי שלחה את הילדה לשם, אז ברור שיש פה אחריות, מי שמקבל את הילדים.
יוליה מלינובסקי: ברור שהילדים האלה מתבגרים בקצב שבשום מקום אחר הם לא היו יכולים להתבגר כי הם צריכים להסתדר ולמצוא את עצמם ואין את האמא שתגיד "תאכלי, תאכלי".
יוליה מלינובסקי: יש גם את מפתח האחריות.
יוליה מלינובסקי: אני יודעת שיש טייסים בוגרי נעל"ה, אני יודעת שיש כיתה שלמה של קצינים, יש אנשי הייטק, האנשים האלה השתלבו והביאו לפה משפחות וציון והערכה, אבל מה שכן, שוב פעם, אחרי 25 שנה צריך להחליט מי אחראי על התכנית, אסור לקצץ כל שנה בתקציב, כפי שידוע לי, כל שנה אני יודעת שיש סיפור עם התקציב, וסוף סוף בואו נרים אירוע גדול, כי זו באמת חגיגה.
יוליה מלינובסקי: ודאי כשיהיה כזה אירוע אחותי קונה כרטיס, מגיעה לפה, כל בוגרות נעל"ה, כל החברות שלה יגיעו, ואני כמובן גם כן אשמח מאוד, אבל מחגיגות למעשים.
יחיאל חיליק בר: אני אהיה קצר.
יחיאל חיליק בר: כשנכנסתי יוליה שאלה אותי "מה אתה עושה פה?, עלית?" אמרתי לה "קודם כל כן.
יחיאל חיליק בר: אני עליתי מעיר הקודש צפת שבה נולדתי וגדלתי לעיר הקודש ירושלים" וזו בהחלט עליה חשובה, אבל לא כל מי שהוא בוגר נעל"ה או שעלה רק הוא, יודע להעריך את התכנית המדהימה הזאת, ישעיהו, שהיום אנחנו חוגגים לה 25 שנה ואני באמת מברך עליה ומלווה אותה ומסייע איפה שאפשר.
יחיאל חיליק בר: אבל יוליה, איליה העוזר שלי, איליה דובובסקי הוא עלה במסגרת נעל"ה, וכשהוא ראה את האירוע הזה בלוח הזמנים - הוא היום במקרה נמצא באיזה שהוא טיפול רפואי ולכן הוא לא בכנסת - הוא התרגש, הוא אמר לי למסור גם לך ישעיהו, וגם למנהלי התכנית, הרבה, הוא גם סיפר לי כמה הוא קיבל מהתכנית הזאת, ולצד זאת, כמו שדיברו כולם הוא גם אמר לי מה הקשיים של עולה וכמה אפשר עוד לעשות במסגרת התכנית הזאת שהיא באמת הגשמת הציונות האולטימטיבית.
יחיאל חיליק בר: אבל חשוב לזכור שתהליך העלייה הוא לא סוף התהליך.
יחיאל חיליק בר: לפעמים אנחנו חושבים "העלינו אותם, יופי, בואו נראה את מי עוד מעלים", אלא זה תחילת התהליך.
יחיאל חיליק בר: כי הרבה פעמים באים האנשים האלה שעצם זה שהם עולים הם מוחלשים, הם לא מכירים את השפה, הם לא מכירים את הבירוקרטיה.
יוליה מלינובסקי: אתה מספר לי את זה?
יחיאל חיליק בר: את דווקא הסתדרת טוב נראה לי.
יחיאל חיליק בר: באמת, הם לא ישראלים ואנחנו הישראלים, זה זן מאוד בעייתי להיקלט בו ולכן אנחנו צריכים להבין שהעלייה היא תחילת הדרך, ואם נשנה את התפיסה שלנו ונבין שלא העלינו, זבנג וגמרנו ובואו נראה את מי עוד מעלים, אלא שהתחלת החובה והזכות שלנו כמדינה להעלות אנשים זה מרגע שהם באים ועד שאנחנו רואים שהם נקלטים, אם אנחנו את זה נדע לעשות אז עשינו את שלנו.
יחיאל חיליק בר: אני מצטרף אליך אדוני היושב ראש וגם אליך, יחיאל ישעיהו, בסיפור הזה של התקצוב השנתי, חייב לוודא שהתכנית הזאת לא נאבקת, אני לא רוצה שהתכנית הזאת תילחם כל שנה על קיומה, כי זה גם מראה, מומחים בלעשות משהו ואחרי זה לא ללוות אותו.
יחיאל חיליק בר: בהצעת החוק שלך אדוני היושב ראש, כולנו נתמוך, אני רוצה להגיד יישר כח לנעל"ה, מזל טוב גם לבוגרים והבוגרות.
יחיאל חיליק בר: אנחנו לרשות
יחיאל חיליק בר: כם בסיפור הזה, אני מאחל לכולנו עוד שנות עליה רבות ולא פחות מזה, עוד שנות קליטה נכונה רבות ובהצלחה ומזל טוב לכל הבוגרות והבוגרים.
אברהם נגוסה: עכשיו נשמע ממשרד העלייה והקליטה.
אברהם נגוסה: מר אלכס קושניר.
אלכס קושניר: אני רוצה רגע להחזיר אתכם אחורה, לשנת 1991, 1992 כשאין אינטרנט, והשיחות טלפון עולות הון תועפות, והמכתב מישראל- ברית המועצות לשעבר הלוך חזור לוקח איזה חודשיים, ויושבת אמא באותה עיר בברית המועצות וחושבת "שמע ישראל", ובכלל, היא בקושי יודעת מה זה, היא יודעת בערך, שיש שם צבא שכובש כל מיני דברים מסביב כי זה המסר שהיו מעבירים שם, ומחליטה לשלוח את הילד שלה לבד.
אלכס קושניר: אני חושב שמי שחשב על הרעיון הזה מלכתחילה, קודם כל הוא מאוד מאוד אמיץ, כי זה רעיון אמיץ, ואני חושב שזו דוגמה לתעוזה ודוגמה לציונות כי אם שואלים מה זה ציונות, אז זו התכנית שמגלמת את הציונות.
אלכס קושניר: אני מאוד שמח שבמשך כל השנים האלה גם משרדי הממשלה וגם המוסדות הלאומיים נרתמים לתוך הפעילות הזאת, הסוכנות ו"נתיב" ומשרד החינוך וכמובן משרד העלייה והקליטה, פועלים ועושים את המקסימום על מנת שהתכנית הזאת תמשיך לפעול.
אלכס קושניר: אתמול הייתי בטקס סיום של קורס עברית במחו"ה אלון של חיילים.
אלכס קושניר: אז נכון, הם לא בתכנית נעל"ה, אבל כשאתה רואה את כל העולים ביחד, 500 איש, חטיבה שלמה בצה"ל, עומדת וצועדת והולכת להתגייס, ואיכשהוא, אני לא יודע איך, בגלל שהיום אנחנו מציינים 25 שנים לנעל"ה, אז קישרתי את זה לנעל"ה.
אלכס קושניר: ודמיינתי לעצמי בראש, אם אנחנו ניקח את כל החבר'ה האלה, מי שהיום בצבא, ומי שכבר השתחרר מהצבא, ונעמיד אותם ביחד, נלביש אותם במדים ונעמיד אותם איפה שהוא, אני חושב קודם כל אצטדיון טדי יהיה מלא, נכון?
אלכס קושניר: 17,000 בערך?
<קריאה: זה רק התלמידים.
אלכס קושניר: אני מדבר על תלמידים.
אלכס קושניר: אצטדיון רמת גן של חיילים ששירתו כאן בצבא שירות משמעותי במשך 25 השנים האחרונות.
אלכס קושניר: זה לא רק צה"ל.
אלכס קושניר: אני מכיר אנשים בוגרי נעל"ה שהשתלבו במערכת הביטחון, אני מכיר בוגרי נעל"ה שהשתלבו בשירות המדינה, אני אישית יום יום נהנה לעבוד עם היועצת שלי, אלונה, תקומי רגע.
אלכס קושניר: אלונה שמיר, בוגרת תכנית נעל"ה, יועצת בכירה למנכ"ל והיא עושה עבודה מצוינת, וגם בשוק הפרטי, והרבה בכל תחומי העשייה.
אלכס קושניר: אנחנו במסגרת החלטת ממשלה חידשנו את הפעילות של הועדה המשרדית וקיימנו את הישיבה הראשונה, ישיבת ההתנעה, לפני יומיים בשיתוף עם משרד החינוך כמובן, הנציגים של הסוכנות, הנציגים של נתיב כמובן, מינהלת נעל"ה עצמה והעלינו הרבה מאוד אתגרים שבהם צריך לטפל.
אלכס קושניר: קודם כל זה הפעילות בחו"ל, צריכים לראות איך אנחנו מגבירים את הפעילות, מגדילים את השיווק.
אלכס קושניר: תבינו, לנסוע לחו"ל, לקחת ילדים שאף אחד לא מכיר, לעשות להם מיון, והמיון הזה הוא לא רק האם הילד מתאים ללמוד או לא מתאים ללמוד, זה האם הוא בשל לעלות ולהתנתק מההורים, האם המשפחה בשלה להתנתק מהילד.
אלכס קושניר: זה מאוד מאוד מורכב, והאנשים האלה עושים את זה כבר במשך 25 שנה, ועושים את זה בהצלחה.