GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שלומית ברהנו: אני עורכת דין ויועצת פרלמנטרית של חבר הכנסת יצחק הרצוג שהוא גם חבר בוועדה.
<שלומית ברהנו: אני יושבת כאן כי אני קודם כל אזרחית ממוצא אתיופי ויש לי עניין רב להביע את הדברים בנושא החמור הזה.
<שלומית ברהנו: אני רוצה קודם לפתוח בלציין את זה שעצם הדיון הזה מתקיים בכלל, קודם כל ברכות, ותודה רבה לחבר הכנסת נגוסה שהוא קרא לדיון הזה וקיים אותו.
<שלומית ברהנו: הוא חשוב, אנחנו מדברים פה על אלימות עם נתונים וממצאים מאוד קשים על תלמידים ממוצא אתיופי, אז תודה רבה שלפחות מישהו מדבר על זה כאן בכנסת.
עמר בר-לב: לא רק ממוצא אתיופי.
<שלומית ברהנו: לא רק.
<שלומית ברהנו: נכון.
<שלומית ברהנו: אבל עצם זה שהדיון הזה מתקיים בוועדת קליטה ולא בוועדת החינוך, שהיא הבית והמקום - - -
<קריאה: המחקר הוא על עולים ועל בני עולים.
<שלומית ברהנו: אין בעיה.
<שלומית ברהנו: זה לא סותר אחד את השני ולמיטב ידיעתי ילדים דור שני ואילך הם כבר לא עולים, אבל הדבר הזה פשוט בעיני מתכתב ישירות עם התפיסה של הבניין הזה את האזרחים ממוצא אתיופי, תפיסה של נחלשים, של מסכנים, שזקוקים לסיוע וליווי כל הזמן, שזו המשמעות של קליטה, זה גטו וירטואלי מנטלי שעומד כחוצץ כל הזמן בין ה קהילה האתיופית לחברה הישראלית וצריך לנפץ את הדבר הזה, את הזכוכית הזאת, ולהעביר את הדיון הזה למקום הנכון.
<שלומית ברהנו: הדבר הזה משפיע באופן ישיר על הדימוי העצמי, על ה בטחון העצמי של התלמידים האתיופים בקרב התלמידים האחרים, זו נקודה מאוד חשובה שהייתי שמחה שזה יטופל במקום הנכון.
<שלומית ברהנו: לגבי הדברים שגם את ציינת, סליחה על ההשוואה, זה קצת מזכיר לי את הדיונים שאנחנו מקיימים הרבה פעמים עם המשטרה, שתמיד יש להם תשובות ותמיד יש תכניות ותמיד הכל עובד, רק השטח והמציאות מראים נתונים אחרים לגמרי.
<שלומית ברהנו: חבר הכנסת בר-לב נגע בנקודה שבעיניי היא אחת הקריטיות.
<שלומית ברהנו: יש תכנית שאנחנו יודעים לפחות עליה שהיא נזנחה של משרד החינוך והיא לא לומדה בבתי הספר, שזה חינוך לסובלנות, לקבלת האחר, למיגור הגזענות, ולדבר על גזענות, לא רק למגר.
<שלומית ברהנו: באמת צריך לדבר על המשמעויות של מה זאת גזענות, מה ההשלכות של זה, מה זה אומר.
<שלומית ברהנו: אולי לתת את זה גם כפרויקטים לתלמידים שהם ינברו בתוך העניין הזה, ילמדו את הנושא דרך הרגליים ולא רק דרך האזניים.
<שלומית ברהנו: חשוב מאוד להעביר סדנאות, לא צריך לחכות למשרד החינוך שהוא ירים את הכפפה.
<שלומית ברהנו: בסופו של דבר יש לכם את המשאב הכי חשוב של המדינה בידיים שלכם שזה חינוך ה דורות הבאים.
<שלומית ברהנו: חינוך הילדים ועיצוב החברה הישראלית והמדינה בשנים הבאות.
<שלומית ברהנו: ולא צריך לחכות לאף אחד שיורה מלמעלה ויגיד מה צריך לעשות, צריך לקיים סדנאות, האלימות שחשפתם במחקר שלכם היא אלימות מילולית ופיזית, יש ביטויים נוספים קשים מאוד של אלימות שהם לא זה ולא זה.
<שלומית ברהנו: היא אלימות שקופה, אלימות שמתבטאת בצורה נפשית, פסיכולוגית, התנכלויות, התעמרויות, דחייה, זה דברים שמורים עושים אותם.
<שלומית ברהנו: אני יכולה להעיד באופן אישי שלאחיינית שלי, שהיא תלמידה אתיופית בודדה בכיתה, יש מורה להיסטוריה שהחליט שהוא מכנה את האפרו-אמריקאים כ"כושים" פעם, פעמיים, שלוש, עם טון הדיבור המסוים הזה, עם שפת הגוף המסוימת הזאת, זה עורר בה אי נוחות, היא דיברה איתו על זה אחר כך וביקשה ממנו להימנע מכך אך התגובה הייתה תגובה של זלזול.
<שלומית ברהנו: הוא כינה אותה כמי שסובלת מרגשי נחיתות ושהוא שחור בעצמו ושזה תסביך שלה.
<שלומית ברהנו: הוא חזר אחר כך בשיעורים בהמשך ותיאר את זה שהיא העירה לו, זה הפך להיות נושא של לעג לבריון אחר בכיתה שהצטרף אליו, למרות ששאר התלמידים העדיפו, בחרו מתוך האי נוחות שנוצרה בעניין הזה לכנות אותם אפרו אמריקאים, הוא המשיך לכנות אותם כ"כושים".
<שלומית ברהנו: זה מורה שבעיניי לא צריך להיות בתוך מערכת החינוך .
<שלומית ברהנו: זה לא צריך להגיע לדיון בוועדה הזאת, זה צריך להיות שמנהל בית הספר מעורב מספיק וגם הפיקוח, שמורים לא מתבטאים בצורה שהיא סמי-גזענית, שהיא לא במפורש, אבל היא מתעקשת להגיד את המילה "כושי" ולתת לה את המעמד הנכון בעיניו בכיתה הזאת.
<שלומית ברהנו: אני מאוד מקווה שאתם תעשו משהו עם המחקר הזה באופן שיביא לשינויים מרחיקי לכת בזמן הקרוב ועצה קטנה אולי למחקר לבדוק את הנושא הזה של תיכונים, האם יש קשר לחשיפה לאלימות משטרתית בגילאים האלה.
<שלומית ברהנו: יכול להיות שכל נושא הבטחון האישי מתכתב גם עם החשיפה שלהם בגילאים האלה לחיכוך גם במרחב הציבורי.
<שלומית ברהנו: תודה רבה.
אברהם נגוסה: יכול להיות כי לפי הממצאים אנחנו רואים את זה בגילאים מתקדמים יותר, ז'-ט', ולא ב-ה' ו- ו'.
אברהם נגוסה: אני מבקש מכל הדוברים שידברו בתמצית כי יש דוברים רבים.
אברהם נגוסה: רשות הדיבור לנציגת המועצה לשלום הילד, כרמית פולק- כהן.
<כרמית פולק-כהן: מצויין שאני מדברת אחרי שלומית, כי אני רוצה להתחבר לדברים שהיא אמרה.
<כרמית פולק-כהן: קודם כל כמובן כפי שאמרו חברי הכנסת קודם, אנחנו לא צריכים לקבל אלימות במערכת החינוך, נקודה.
<כרמית פולק-כהן: בין אם זו אלימות מילולית, כי בעיניי לעג הוא אלימות מילולית, או בין אם זו אלימות פיזית שבכלל אי אפשר לדבר על זה.
<כרמית פולק-כהן: בהמשך לדבר האחרון שאמרת, אני חושבת שקטינים נמצאים במערכת החינוך מרבית שעות הערות שלהם.
<כרמית פולק-כהן: אם הם לא ירגישו מוגנים אנחנו נמצא ממצאים כמו שראינו בדו"ח שיצא רק לאחרונה על ידי משרד המשפטים, דו"ח של הוועדה למיגור הגזענות, וראינו שם נתונים מפעימים על קטינים, נתונים שאומרים שכנגד קטינים ממוצא אתיופי, ותודה על תיקוני השיח הזה, כנגד קטינים ממוצא אתיופי בעצם מוגשים יותר כתבי אישום.
<כרמית פולק-כהן: יותר קטינים ממוצא אתיופי נכנסים למאסר בפועל.
<כרמית פולק-כהן: למה אנחנו צריכים בכלל להגיע לקצה הזה?
<כרמית פולק-כהן: לסוף הרצף?
<כרמית פולק-כהן: הרי איך זה קרה, איך הם הגיעו לשם?
<כרמית פולק-כהן: כל השאלות האלה הן שאלות קריטיות ולדעתי הן מתחילות בדיוק בדיון הזה.
<כרמית פולק-כהן: בדיוק, כי ילד שמקבל מכות, ילד שמרגיש לא מוגן, ילד שמזלזלים בו, שרודים בו או שהוא חווה לעג, יוצא אחר כך החוצה מבית הספר, ורק לאחרונה היה לכם פה דיון על מרכזי נועם.
<כרמית פולק-כהן: לאן הוא ה ו לך?
<כרמית פולק-כהן: מי עוטף אותו, מחזיר לו את תחושת ההעצמה?
<כרמית פולק-כהן: מי?
<כרמית פולק-כהן: ואלה שאלות קריטיות כי הן מתקשרות בדיוק לדו"ח ההוא.
<כרמית פולק-כהן: לכן בעיני הזרקור שנורא מתחבר לדברים שאמרת, הוא הזרקור על השיח.
<כרמית פולק-כהן: ואת השיח אפשר לשנות רק בהכשרות.
<כרמית פולק-כהן: אני בכנות אומרת לך הילה, ואני רוצה לומר שאני מכירה שנים את הילה ומעריכה אותה ואת העמדות שלה ואני מכירה את העמדות שלה, בכנות להוסיף את המשפט הזה לחוזר מנכ"ל, זה לא יפתור את הבעיה.
<כרמית פולק-כהן: החוזר מנכ"ל הזה הוא ככה, כזה דבר.
<כרמית פולק-כהן: אני עבדתי עליו גם.
<כרמית פולק-כהן: אני בכנות אומרת שהשיח פה הוא קריטי.
<כרמית פולק-כהן: התראיינתי על זה אצל קרן נויבך ולפני זה ישיאלם, שעובדת איתי במועצה לשלום הילד אמרה לי 'תגידי קטינים ממוצא אתיופי' והיא חזרה על זה שוב ושוב, ובאמת בראיון שלי טעיתי בזה ותיקנתי את עצמי.
<כרמית פולק-כהן: למה?
<כרמית פולק-כהן: כי חשוב לי שהשיח ישתנה וזו עבודה של כולנו, כולנו, אפילו שלומית בדברים שלה וישיאלם פה מהצד תיקנה אותה.
<כרמית פולק-כהן: בסוף כולנו צריכים להתכוונן לשיח אחר כדי שהקטינים האלה באמת לא יגיעו לסוף הרצף ואז יצא דו"ח על רשויות אכיפת החוק.
<כרמית פולק-כהן: לא, בואו עכשיו נטפל בזה.
אברהם נגוסה: מיכל אברה, מנכ"לית עמותת פידל.
<מיכל אברה סמואל: תודה רבה אדוני.
<מיכל אברה סמואל: קודם כל זה דו"ח שחושף את משרד החינוך לצערי, בפן שהוא מאוד - - -.
<מיכל אברה סמואל: מצד אחד אנחנו עובדים שהמשרד יעשה ועושה אבל מצד שני אני חושבת שזה משהו שהילדים חווים את האלימות מתוך מקום שצוות המורים צריך להגן עליהם.
<מיכל אברה סמואל: צריך לעטוף אותם.
<מיכל אברה סמואל: אני בטוחה שגם אם נעמיק במחקר יותר, זה קורה בשכונות ובישובים שיש בהם אחוז גבוה של תלמידים יוצאי אתיופיה והשכונות מאוד חלשות מטבע הדברים ולכן זה גם קורה שדווקא ציפינו שבתי הספר יהיו חממה שתגן על הילדים האלה.
<מיכל אברה סמואל: זה מצב שמבחינתי משרד החינוך צריך לעשות בדק בית מול הצוות שלו.
<מיכל אברה סמואל: דבר נוסף, אני חושבת שהילדים האלה חווים את הפגיעה הזאת מזה שיש להם הורים פחות מעורבים, פחות נגישים במה שקורה בתוך בתי הספר.
<מיכל אברה סמואל: מתעוררים סימני שאלה שההורים האלה מודעים לאלימות שהילדים שלהם חווים, אם יש מישהו מהצוות שדיווח את זה, איזה סנקציות יש למורים שעושים את הדברים האלה?
<מיכל אברה סמואל: כמובן שזו לא הכללה.
<מיכל אברה סמואל: אני חושבת שיש עבודה מאוד איתנה שהמשרד עושה.
<מיכל אברה סמואל: דרך המגשרים אנחנו עושים עבודה נהדרת להגיע, וגם קראתי למגשרים וגם למאיה שניכנס לעומק הדברים כדי להביא את ההורים להיות שותפים אקטיביים ולקיים שיח שילד שמרגיש מאוים או ילד שמרגיש שמזלזלים בו בתוך בית הספר ידווח למערכת ואנחנו נמצא דרך לטפל בזה יחד איתם במשותף.
אברהם נגוסה: יצחק טיים בבקשה.
<יצחק טיים: תודה.
<יצחק טיים: יש לי תשובה מדוייקת וברורה למה משרד החינוך הסתיר את הממצאים.
<קריאה: הוא לא הסתיר.
<יצחק טיים: שניה.
<יצחק טיים: עכשיו אני מדבר.
<יצחק טיים: הקשבתי לך עד עכשיו בשקט גמור.
<יצחק טיים: אני מתעסק בחינוך הבלתי פורמלי ויש נהלים ברורים שכתובים בחוזר מנכ"ל מה עושים במקרי אלימות של אנשי צוות הוראה, מורים, מדריכים פסיכולוגים ויועצים, לא הפעלתם פה שום נוהל שזה כבר דברים שהם לא תקינים וזה גובל בפלילים.
<יצחק טיים: מורה או איש צוות חינוך שמרים ידיים או משתמש באלימות פיזית או מילולית צריך לתת את הדין.
<יצחק טיים: המחקר שראמ"ה עשו מדבר על 5,564 תלמידים מכיתות ה' עד כיתות ט'.
<יצחק טיים: זאת אומרת מתוך ה- 5,564, 1,817 תלמידים יוצאי אתיופיה קטינים חוו אלימות פיזית או מילולית.
<יצחק טיים: זאת אומרת אם היו ממשיכים לבדוק ויורדים גם לתיכונים, יורדים טיפה אחורה, המספרים היו גדלים.
<יצחק טיים: לא ראינו ולא שמענו על אף מורה או איש צוות או מנהל בית ספר שנחקר, לא שמענו בתקופה האחרונה דבר כזה.
<יצחק טיים: אם תלמיד ממוצא אתיופי היה מרים ידיים מתוך הכמות הזאת, אני בטוח שמתוך ה- 1,800, נניח, וזה היה להיפך – תלמידים ממוצא אתיופי קטינים היו מרימים ידיים או פועלים באלימות, הייתם רצים לפתוח להם תיקים במשטרה.
<יצחק טיים: שזה חמור.
<יצחק טיים: זה הכי פשוט.
<יצחק טיים: פנינו לשר נפתלי בנט בתחילת החופש הגדול עם מכתב בנושא האלימות וכל האפליה והגזענות שקורים בתוך משרד החינוך ולא קיבלנו עד היום תשובה.
<יצחק טיים: המסמך הזה קיים ואם את רוצה אני גם אביא לך העתק שלו עכשיו.
<יצחק טיים: אנחנו לא נאיביים ולא תמימים.
<יצחק טיים: לגבי פסק הדין, הילד בפתח תקוה ששלושה בתי ספר לא קיבלו אותו ללימודים, בית ספר 'למרחב' בפתח תקוה, יצא פסק דין של בית המשפט המחוזי שהכריח את בית הספר לקבל את התלמיד, אתם לא ביררתם ואתם לא דאגתם שהילד הזה ייכנס לבית הספר.
<יצחק טיים: זו גם אלימות, כי הילד הזה חווה טראומה.
<יצחק טיים: הילד הזה ילך עם נזק וטראומה כל החיים שלו וזה דבר שיקשה עליו בחיים.
<יצחק טיים: איפה אתם פה?
<יצחק טיים: אנחנו בתור אזרחים מודאגים עושים לכם את כל העבודה הקשה, אוספים לכם נתונים, רצים, בודקים כותבים והכל, אבל אתם, סיפורים, תכניות, סיפורים, תכניות.
<יצחק טיים: כפי שאמרה שולמית, זה אותו דבר כמו השיח עם העניין המשטרתי באלימות, הם מורחים את הזמן.
<יצחק טיים: מורחים ומורחים ומורחים.
<יצחק טיים: ופתרון לא יהיה כרגע כי החקיקה עצמה, הם אגב מנעו גם חקיקה.
<יצחק טיים: היה את החוק מורשת עדות ישראל שהם מנעו.
אברהם נגוסה: אני הגשתי את זה.
<יצחק טיים: הם עשו הכל כדי לסנדל את זה וגם את חוק איסור תקצוב מוסדות חינוך המבצעים אפלייה, שאתה הגשת.
<יצחק טיים: הם מנעו את החוק הזה.
<יצחק טיים: אז עובדים פה על כולם בעיניים?
אברהם נגוסה: גם את זה הגשתי, הם התנגדו לחוק.
<דן פוטרמן: תודה.
<דן פוטרמן: אנחנו אחראים על התכנית יחד עם עמותת פידל ומשרד החינוך, בארבעה בתי ספר יסודיים שיש בהם ריכוז של תלמידים ממוצא אתיופי.
<דן פוטרמן: אני יכול להעיד שאם יש התערבות ישירה אפשר להשפיע ע על עמדות, אפשר לחשוף עמדות, יש דעות קדומות, לא תמיד אנשי סגל מודעים לעמדות של עצמם אבל זה תהליך וזה דורש התערבות ישירה ומבורך שיש תכניות בפיתוח, לדעתי חייבים לעשות את התכנות האלה חובה, לא בהמלצה אלא חובה, גם למורים וגם לתלמידים, כל אחד בפורום משלו.
<דן פוטרמן: דבר נוסף – רוב האלימות, או פיזית או מילולית, לא קורית במרחב הציבורי שכולם רואים את זה, זה קורה בפרוזדור, זה קורה בחוץ, בחצר, במקומות שהילדים לא מרגישים בטוחים, לא מרגישים שיש להם תמיכה, ולדעתי צריכים לפתח מנגנון שילד יכול להרגיש מספיק בטוח לדווח על מה שהוא עובר.
אברהם נגוסה: דן, פה מדובר על כך שמבצע את האלימות זה מורים ומנהלים.
<דן פוטרמן: מקרה של מורים זה סיפור אחר, לדעתי זה כבר נאמר שזה בלתי נסבל וצריכים לבדוק מה מערכת הסנקציות במקרים כאלה, אני חושב שזה מובן מאליו, צריכים לבדוק למה יש את זה ומה אפשר לעשות.
<דן פוטרמן: לדעתי בסופו של דבר מנהלי בתי הספר חייבים לקחת אחריות על מה שקורה בבניין שלהם, ההורים צריכים להיות פעילים יותר ומודעים יותר גם לזכויות של עצמם, איך הם יכולים לדרוש מה שמגיע להם ומה שמגיע לתלמידים שלהם.
<פנטהון אספה: תודה.
<פנטהון אספה: רוב הדברים נאמרו, אבל בכל זאת, תופעות האלימות, נשירות מבתי הספר, תיקים שנפתחים במשטרה, כל אלה יש להם קו ישיר למה שאנחנו נחשפנו לדו"ח שהוסתר, שמוסתר, שלא רצו שיראו, אני חושב שיש קורלציה מאוד ישירה לאלימות.
<פנטהון אספה: מורה, מחנך שהופקד לידיו בטחונם של אותם ילדים חסרי ישע, במקום שיקבלו הגנה, הם הפכו להיות שק החבטות.
<פנטהון אספה: זה מה שיש.
<פנטהון אספה: אז מה הילד הזה יכול לעשות שהוא לא רצוי, שהוא מקבל מכות מהמורה, ואפילו שיש אלימות נגדו בקרב תלמידים, למי הוא יפנה?
<פנטהון אספה: בסופו של דבר אין לו מי שיגן עליו.
<פנטהון אספה: השאלה שנשאלת כאן היא מה משרד החינוך הולך לעשות במקרה הזה.
<פנטהון אספה: ראינו את הדו"ח, יפה.
<פנטהון אספה: עכשיו נחשפנו לזה.
<פנטהון אספה: אני חושב שצריך לעשות חקירה מעמיקה לאותם מקרים של מורים שהיכו, הרביצו, פעלו באלימות נגד אותם תלמידים.
<פנטהון אספה: זה פשע, זאת עבירה, וכל עבריין צריך להיענש על פי חוק.
<פנטהון אספה: לדעתי משרד החינוך צריך לפתוח בתהליך של ביקורת וגם צריך לעשות חקירה מעמיקה ולהגיע לעומק.
<פנטהון אספה: מורה כזה לא צריך להיות בשום מערכת חינוכית.
<פנטהון אספה: לא צריך להמשיך ללמד בשום מערכת חינוכית, כמו שהוא לא היה רוצה שמורה ירביץ לילד שלו, אז מה יוצאי אתיופיה יכולים לעשות?
<פנטהון אספה: הם חלשים, אני לא רוצה להכנס לסיפורים אישיים אבל ממה שאני מכיר מקרוב, כל פעם שיש אלימות של ילד לא יוצא אתיופיה כלפי יוצא אתיופיה, זה בקלי קלות, אין בעיה שם.
<פנטהון אספה: אפילו יש שמאשימים את אותו יוצא אתיופיה שהוא זה שהתחיל, מחפשים את אותה נישה להלביש את הבעיה על אותו ילד יוצא אתיופיה.
<פנטהון אספה: אני מברך על החשיפה הזאת, אדוני היושב ראש, אבל צריך לעשות מעשה.
<פנטהון אספה: המעשה הוא חקירה מעמיקה, להעמיד את אותם פושעים לדין וצריך לנקוט בסנקציות מאוד מאוד קשות ומתאימות לסוגי העבירה וסוגי האלימות כגון אלה.
<פנטהון אספה: תודה רבה.
אברהם נגוסה: הרב יפה.
<הרב יפה: תודה רבה כבוד היושב ראש.
<הרב יפה: אני רוצה לומר שלושה דברים קצרים.
<הרב יפה: לגבי אלימות המשטרה – הדיבורים נשארים בגדר דיבור, ולא יורדים למטה.
<הרב יפה: מהשולחן הזה אני קורא גם, בהרבה מקרים רוב האנשים האלימים בתוך המשטרה הם מעדות המזרח ואני קורא לאנשי המשטרה מעדות המזרח שנמצאים, מה אמרתם לנו?
<הרב יפה: אמרתם שנפגעתם מגזענות בעבר.
<הרב יפה: אם כן למה אתם מתנהגים כגזענים כלפינו?
<הרב יפה: זו שאלה לעדות המזרח, לפעילים שנמצאים בכל מקום, צריך לומר את הדברים על השולחן, אולי זה לא פוליטיקלי קורקט, אבל זו האמת ולכן אני קורא לעדות המזרח שמשרתים במשטרת ישראל לעצור את האלימות בבקשה, אנא, ראיתם מה זו אפלייה בעבר, אם כן עכשיו זה הזמן לעצור ולעשות חשבון נפש.
<הרב יפה: כבוד היושב ראש, אני גם קורא מכאן למי שמתנהג בצורה מבישה, בצורה אלימה, צריך לחוקק חוק שמעניש ענישה אמיתית.
<הרב יפה: כל מה שמדברים נשאר בגדר הדיבורים.
<הרב יפה: עובדה, לא השתנה הרבה, מה שהיה בעבר קיים גם כעת.
<הרב יפה: דבר נוסף שאני רוצה לדבר עליו, הוא נושא החינוך.
<הרב יפה: כולנו יודעים שהחינוך הוא הבסיס לשנות את האדם ולהפוך אותו לאדם מייצר ומוביל, שם קבור הכלב.
<הרב יפה: חינוך במערכת החינוך בישראל נוהג בצורה מוסתרת, אף אחד לא יודע, לעצור את ההסללות שקיימות בכל בית ספר של היום.
<הרב יפה: אני אומר לכם ואולי תגידו שלא הבנתם את זה, יש הסללה מוסתרת שאנשים לא יודעים.
<הרב יפה: חקרתי כשלמדתי במכון מנדל, הלכתי הסתובבתי וראיתי את ה אפליות.
<הרב יפה: האפלייה מתחילה בזה שעושים הסללה.
<הרב יפה: אותו ילד שלומד ברמה נמוכה בוודאי יישאר ברמה של כתיבה ודיבור ולא יותר מזה, ולא מאתגרים אותו.
<הרב יפה: אם הדבר הזה לא ישתנה מהשורש, כל הטיפולים מסביב זה פשוט נשאר בכלום.
<הרב יפה: לכן אני קורא היום, במאה ה- 21 צריך להפסיק את נושא ה הסללה בבתי הספר.
<הרב יפה: ההסללות שקיימות גם היום ממש.
<הרב יפה: אני רואה אותן.
<הרב יפה: שלומית אמרה דבר נכון מאוד, השימוש במילה 'כושי' קיים בתנ"ך אבל בכוונה אחרת.
<הרב יפה: אנשי תקשורת שמשתמשים במילה 'כושי', קודם כל הם מגנים ציבור ענק בארצות הברית.
<הרב יפה: הכושים באמריקה זה גנאי בל יעבור לכן יש להוריד מסדר היום את המילה 'כושי' במדינת ישראל במערכת החינוך.
<הרב יפה: גם אם היא כתובה בספר הקדוש שלנו משום שהיא מפלה לרעה ואנשים נפגעים.
<הרב יפה: אני זוכר באוניברסיטה שהיא אמרה 'כושי' ואז מה אומרת אותה פרופסורית?
<הרב יפה: אני רואה את האנשים שיש להם צבע שחור, הם - - - במחשבתם כשאמרתי את המילה 'כושי', אז למה את לא מפסיקה?
<הרב יפה: למה להכאיב לאנשים האלה?
<הרב יפה: אני מבקש, כבוד היושב ראש, לנושא האלימות, צריך לחוקק חוק ש מעניש ענישה חמורה.
<הרב יפה: זה חייב להיות, במשטרה ובכל מקום.
<הרב יפה: כל אלה שפגעו, הם נשארים.
<הרב יפה: מי יפגע בהם?
<הרב יפה: והמשטרה - - - תמיד לאנשים חלשים, אנשים שאין להם כוח, שם היא מתנפלת, צריך להפסיק את זה.
<הרב יפה: תודה רבה.
אברהם נגוסה: גם פנטהון אספה וגם אתה התייחסתם האם אנחנו יודעים מיהם אותם אנשים, אותם מורים שמפעילים אלימות פיזית?
אברהם נגוסה: אני לא יודע אם מכירים אותם ברמה האישית ואם ניתן להעמיד אותם לדין, אבל אני לא חושב שפה יש - - -
<חגית גליקמן: לא, זה סקר אנונימי.
אברהם נגוסה: בסדר, זה מה שחשבתי.
<הרב יפה: אדוני היושב-ראש, צריך לומר לפעילים חברתיים בכל מקום באשר הם, כשהם רואים אלימות, לצלם.
<הרב יפה: היום יש לנו מכשיר נפלא בלי להראות אפשר לצלם.
אברהם נגוסה: הצעתי הצעת חוק לעניין המשטרה ואז לשמחתי היום יש פיילוט בחמש ערים.
אברהם נגוסה: אנחנו נציע עכשיו הצעת חוק גם בבית ספר?
אברהם נגוסה: כל הורה גם צריך לעשות, צריך להיות שינוי יסודי במערכת החינוך וזה משרד החינוך צריך.
אברהם נגוסה: הוא צריך לדעת את המורים שלו, שהוא נותן את האחריות לילדים.
אברהם נגוסה: הוא צריך לבחון טוב טוב את המורים.
אברהם נגוסה: זה הכישלון של משרד החינוך אם הוא לוקח מורה לא מתאים, זה כשלון של המערכת.
אברהם נגוסה: בבקשה שרה כהן, מנהלת רווחה במשרד הקליטה.
אברהם נגוסה: לאחר מכן נציג המשטרה.
<שרה כהן: יש לי שתי התייחסויות: אני קראתי גם את הדו"ח עצמו באתר ובעצם גם הגעתי לשורה של ההמלצות שמופיעות שם ואני רוצה להתייחס לשני דברים: האחד ברמה של הערה ושאלה, לגבי השוני בקבוצות הגיל הקטנות יותר לבין חטיבת הביניים, מה שאנחנו רואים שדווקא בקרב האוכלוסייה הצעירה יותר המצב טוב יותר והשאלה היא האם אפשר לנתח מהם גורמי ההגנה, מה נעשה טוב שבעצם מביא לכך שדווקא קבוצת הגיל הצעירה יותר אנחנו רואים שיש הצלחה שמתייחסת לכל הרבדים, גם בהקשר של התלמידים והמורים, ובעצם המצב שלהם טוב יותר, ואיך זה גם מתחבר למה שידוע לי לפחות מנתונים קודמים שהיו, לגבי נתוני המיצ"ב שפורסמו בעבר, שעסקו בעיקר בנושא הלימודי בקרב אוכלוסיות עולים וזה מגמות לאורך השנים שראינו שגם ברמה הלימודית המצב של הכיתות הקטנות טוב יותר מאשר כשהם מגיעים לחטיבות הביניים.
<שרה כהן: השאלה אם יש כאן באמת איזה שהוא קשר שאפשר לנסות ולעלות עליו שגם אנחנו רואים שהמצב הלימודי פחות טוב וגם התחושה והאקלים בתוך בית הספר.
<שרה כהן: ההתייחסות השניה שלי היא, להמלצות שלכם שאתם כתבתם כאן שהיא מכוונת לשלושה גורמים.
<שרה כהן: יש לנו את התלמידים עצמם ועבודה עם התלמידים עצמם, עבודה עם המורים ויש לכם גם המלצות שמתייחסות להורים, וראיתי גם שבסך הכל הייתה התייחסות שצמחה מתוך הדיון אבל ההתייחסות כאן מופיעה לגבי מה שכתבו, בנושא של העבודה עם ההורים, אתם כתבתם שהתפיסה שלפיה החינוך נמשך גם מעבר לשעות הלימוד בבית הספר מעלה צורך לפעילות משלימה ותומכת גם בקרב הורי התלמידים, לדוגמה בנוגע להגברת מודעות ההורים ולחשיבות ההשכלה, הקניית כלים שיסייעו להם בשיקולים ובהכרעה לגבי בחירת בית הספר, דרך השימוש במחשב של ההורים וילדיהם כאחד, וגם בקידום המעורבות והשיח בין ההורים בבית הספר.
<שרה כהן: אני מאמינה שאלה כיוונים שאנחנו יכולים כרגע בשיח המשותף שמתקיים כרגע ב'דרך חדשה', אבל לא רק, בין משרדי הממשלה השונים, לתת לזה איזה שהוא זרקור, לפתח אולי איזה שהוא מאמץ מעבר למה שנעשה בתוך המערכת החינוכית עצמה, אבל לפתח מאמץ במה שקשור לנושא של עבודה עם הורים וגם להשקיע בזה ואני בהחלט נכונה כאן שאנחנו נקיים על זה כאן איזה שהוא סוג של שיח שגם יעזור לנו למקד אולי איזה סוג של מאמצים אפשר לקיים בקרב הנושא של ההורים.
אברהם נגוסה: נציגת המשטרה.
<רחל גרביין: אני קצינת מניעה בתחום הנוער במחוז ירושלים במשטרה.
<רחל גרביין: אני מציגה את התפקיד שלי כי הוא באמת תפקיד עם היבט חינוכי.
<רחל גרביין: אני חושבת שעיקר הדיון כאן נוגע להיבטים חינוכיים, והקשרים אחרים שעלו כלפי המשטרה, כמובן שיש את ההרכבים והמקומות שהם נדונו בהם, שנעשית הרבה עבודה בעניין.
<רחל גרביין: רציתי רק לציין נקודה קטנה בהקשר לשיח שהעלית.
<רחל גרביין: אני מרגישה צורך להתייחס לדברים שעלו בהקשר המשטרתי, דווקא בהיבט של השיח שגם שאנחנו מדברים על ביקורת או אמירות או דיונים גם בהקשר לאנשי מקצוע, חשוב בעיני, או אני מציעה, או הייתי רוצה שאנחנו לא נתייחס גם למוצא של אנשי המקצוע אלא אנחנו מדברים על קשיים, אתגרים מול המשטרה או דברים אחרים ולאו דווקא להרכב כזה או אחר של שוטרים ואני חושבת שזה נכון לכל משרד אחר או לכל תחום אחר.
<רחל גרביין: אם זה הנושא שלנו אז הייתי רוצה שהוא ילווה אותנו גם בצורה שאנחנו עוסקים בה.
אברהם נגוסה: קיימנו דיון ובוודאי שאתן לכם זכות להגיב.
אברהם נגוסה: לפני שמשרד החינוך מגיב ומסכם, האם מישהו נוסף רוצה להתייחס?
אברהם נגוסה: אז בבקשה, משרד החינוך.
<דניאלה פרידמן: אני רק אתייחס, וחבל לי שהחבר'ה הצעירים שהיו כאן יצאו, חבטו והלכו מבלי לשמוע את ההתייחסות, כי אני חושבת שחלק גדול משינוי,
אברהם נגוסה: הם יקראו.
אברהם נגוסה: אני מבטיח לך שחברי הכנסת בעיקר, יש ועדות בו זמנית.
<דניאלה פרידמן: לא דיברתי על חברי הכנסת אלא על - - -
אברהם נגוסה: הם יקראו, יש פרוטוקול, הכל מוקלט ויעבור אליהם.
<דניאלה פרידמן: קודם כל זה חשוב כי חלק גדול משינוי נובע מאיזה שהוא שיח והידברות ושמיעה האחד את דברי השני.
<דניאלה פרידמן: הזכרתי שהתפקיד שלי לפחות בתוך נושא של תכנים, אבל הייתי שותפה וגם יושב הראש היה שותף לוועדה של משרד המשפטים של אמי טלמור, ושם בפירוש עלה הנושא של איזו ענישה הולכת להיות לאנשי חינוך.
<דניאלה פרידמן: חלק גדול מהמסקנות של הדו"ח שאומצו על ידי כל השותפים כולל משרד החינוך, הוא שייבנו אמצעים מסודרים לדיווח של בעיות, קשיים, אמירות, התבטאויות, התנהגויות לא תקינות של עובדי חינוך כדי שניתן יהיה לטפל בהם.
<דניאלה פרידמן: זה לא נמצא אמנם בטיפול שלי אבל אני כן יודעת מבירור שעשיתי שגם משרד החינוך נערך לבעל תפקיד שיטפל בנושא ויטפל בזה בצורה משמעותית ורצינית שזה צעד חשוב.
<דניאלה פרידמן: אני רוצה לומר שעדיין התכנית של ההתמודדות עם גזענות לא נזנחה, למרות ההתעקשות לומר את זה.
<דניאלה פרידמן: זה לא שיש לנו את כל הפתרונות.
<דניאלה פרידמן: אם היו לנו את כל הפתרונות אני לא חושבת שהיינו יושבים היום בשולחן הזה.
<דניאלה פרידמן: כולנו מצרים על הדו"ח, כולנו חושבים שצריך ללמוד אותו ולעשות עוד דברים משמעותיים בשטח.
<דניאלה פרידמן: קשה לי מאוד עם האמירה שנאמרה כאן סביב השולחן שלכאורה הדו"ח הזה הוסתר.
<דניאלה פרידמן: הדו"ח לא הוסתר ממה שאני יודעת, וחשוב לי שנאמר את זה מספר פעמים, כדי שזה יהיה לפרוטוקול.
אברהם נגוסה: הוועדה סבורה שממצאי הדו"ח חמורים ומהווים תעודת עניות למערכת החינוך, משרד החינוך ולנו כחברה קולטת.
אברהם נגוסה: על משרד החינוך למגר גזענות ואלימות כלפי תלמידים עולים ולהגביר את תחושת הבטחון לתלמידים עולים ובני עולים בבתי הספר.
אברהם נגוסה: הוועדה קוראת למשרד החינוך לדווח לה בתוך חודש ימים על צעדיה למיגור תופעות הגזענות והאלימות כלפי תלמידים עולים ובני עולים במערכת החינוך, כפי שעולה מהממצאים במחקר הזה.
אברהם נגוסה: להכשיר מורים ומנהלים במערכת החינוך לפעול למניעת האלימות והגזענות כלפי תלמידים, בוודאי גם למנוע כל אלימות פיזית או מילולית כלפי עולים ובני עולים.
אברהם נגוסה: אנחנו ממתינים, תוך חודש תגישו לנו את הצעדים שאתם נוקטים על מנת לצמצם או למגר את התופעה בנושא הזה.
אברהם נגוסה: תודה, הישיבה נעולה.
אברהם נגוסה: ברוכה הבאה כבוד שרת העלייה והקליטה, המנכ"ל וצוות משרד הקליטה וגם הסוכנות היהודית ומשרדים אחרים.
אברהם נגוסה: חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת מוטי יוגב, חבר הכנסת רוברט אילטוב.
אברהם נגוסה: אנחנו היום כאן כדי לקבל דיווח משרת הקליטה על פעילות משרדה ותקציבו.
אברהם נגוסה: במהלך הדיון אני מבקש שניתן לסיים את הדיווח שלהם, וכל אחד ירשום את השאלות שהוא רוצה לשאול, כיון שנרצה לתת רציפות בדיווח ולאחר מכן לעבור לשאלות, בהזדמנות הזאת אני אציין כי בשבוע שעבר חגגנו את חג הסיגד ואני מאוד מודה למשרד ה קליטה שכל שנה מממן את האוטובוסים ומארגן ביחד עם הקייסים וזה מאוד חשוב.
אברהם נגוסה: בו בזמן אני גם רוצה לגנות תופעה שלא מקובלת שהייתה בחורה אחת שצעקה שם וזה לא מקובל, זה לא מייצג את הקהילה ולכן אני מגנה את התופעה הזו.
אברהם נגוסה: זהו חג דתי ואת המחלוקות שמים בצד, כולנו באים ביחד לחגוג את החג.
אברהם נגוסה: לכן זו אינה תופעה בריאה ואני מקווה שהדבר לא יחזור על עצמו.
אברהם נגוסה: חשוב לי להגיד שזה לא מקובל עלינו ואני מגנה זאת.
אברהם נגוסה: השרה תציג לנו ולאחר מכן המנכ"ל ואז הם יחליטו מי יתייחס בנוסף.
אברהם נגוסה: השאלות יהיו אחרי דברי המנכ"ל שיציג לנו בפירוט.
אברהם נגוסה: תודה לכולם, ובבקשה.
סופה לנדבר: בוקר טוב שוב לכולם.
סופה לנדבר: אני רוצה להגיד לך אדוני יושב ראש ועדת העלייה והקליטה, לחברי הכנסת שנמצאים, לעובדי משרד העלייה והקליטה הנהלה בכירה, הסוכנות היהודית, נתיב, אופק ישראלי וסגני וממלאי מקום ראשי הערים ארגוני העולים, למי שהגיע בבוקר הזה לכאן ולמי שאכפת לו מעליה וקליטה במדינת ישראל.
סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שאני חזרתי למשרד, חזרתי עם המון מרץ, העובדים שלי אומרים שעם עודף מרץ, חזרתי אחרי שנה פלוס שלא הייתי, אבל בזמן שלא הייתי שם הייתי בעצם במשרד.
סופה לנדבר: אני פעלתי למען משרד העלייה והקליטה, למען העלייה, למען עידוד עלייה, למען קליטה מוצלחת וגם כאן בוועדת העלייה והקליטה וגם בכל המקומות שנכחתי בהם, ובפעילות פרלמנטרית.
סופה לנדבר: רבותיי, מה שמוביל אותי ומה שהוביל אותי במשך כל הקדנציה כחברת כנסת וכשרה בממשלה זה לשים את העולה החדש במרכז המפה של הפעילות, במרכז הפעילות של כל הגורמים שחייבים לפעול למען עידוד עלייה ולמען קליטה מוצלחת, אני ממשיכה את זה היום כשרת עלייה וקליטה שוב.