GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אברהם יוסף: ישראל לא מחזירה את זה לגיאורגיה, בשום אופן.
<אברהם יוסף: תחשבו על זה.
<אברהם יוסף: ישראל בשום פנים לא מחזירה.
<אברהם יוסף: אולי פה ושם מזמינים איש מכובד, יצטלמו על יד הנשיא שלנו או על יד שר הקליטה שלנו, ובזה זה נגמר.
<אברהם יוסף: אני רוצה לומר לך אדוני היושב ראש, אנחנו כבר נפגשנו.
<אברהם יוסף: אני רוצה שהתקציבים שמכוונים למשרד הקליטה, לקליטת עליה, אנחנו כבר מזמן גמרנו את קליטת העלייה, אבל יש דור חדש, והתקציבים שמגיעים לחינוך ותרבות במיוחד, כשאת שולחת 10 מליון שקלים, זה לא מגיע.
<אברהם יוסף: אני מחיפה, בשביל לעשות פורום או כנס או ישיבה, אין לנו תקציב לכיבוד, אף אחד, עירית חיפה לא נותנת.
<אברהם יוסף: אני יודע מאיזה מוצא את, את בטח מרוסיה, נכון?
אברהם נגוסה: חצי.
אברהם נגוסה: דור תשיעי בארץ, אבל צד שני.
<אברהם יוסף: לא משנה השורשים, אני אומר לכם, 90% הולך לארגוני רוסים.
<אברהם יוסף: אם זה בקריות, אם זה בחיפה, אם זה בנהריה, בצפון ויכול להגיע עד נתניה.
<אברהם יוסף: ליהדות גיאורגיה לא מגיע.
<אברהם יוסף: יש אנשים מאוד מכובדים, מאוד כשרוניים.
<אברהם יוסף: יושבת פה ידידה מכובדת, מה הם מקבלים, מה תקציבי התרבות שלנו?
<אברהם יוסף: אם זה רקדנים, זמרים, משוררים, איזה תקציב?
<אברהם יוסף: האישה הזאת משוררת.
<אברהם יוסף: להוציא ספר אין לה תקציב להוציא, על השירים שלה.
<אברהם יוסף: את הולכת למחלקה לחינוך או לקליטת עליה בחיפה, למזלי אני מושרש שם, הייתי אדריכל ראשי של עירית חיפה.
<אברהם יוסף: אני אומר לכם, התקציבים לא מגיעים.
<אברהם יוסף: מישהו אמר כרגע פה שיהדות גיאורגיה הגיעה להישגים טובים.
<אברהם יוסף: הגיעה, כי אנחנו עם מוכשר.
<אברהם יוסף: זה הישגים אישיים, לא בעזרת המדינה.
<אברהם יוסף: הישגים אישיים שכל אחד ואחד הגיע למשהו, אחרי ארבעים שנה של סבל, של עבודה קשה, של מלחמה.
<אברהם יוסף: כי אנחנו כאלה חרוצים, לא מבקשים כלום מאף אחד.
<אברהם יוסף: אבל המדינה לא דאגה לנו, שלא תגיד, אדוני היושב ראש, שלא תגיד מדינת ישראל שהיא דואגת ליהדות גרוזיה.
<אברהם יוסף: רק לרוסים, פולנים, רומנים, הודים, מרוקאים, רק אלה מקבלים את כל התקציבים.
<בני פרץ: המרוקאים - - -
<אברהם יוסף: אני אומר בדיוק כמוך.
<אברהם יוסף: תחקרו את הנושא הזה ותדעו כמה הרשויות נותנות לעדה הגיאורגית, לא מגיע אפילו.
<בני פרץ: לא מגיע אלינו תאמין לי, וגם לא לאתיופיים.
<אברהם יוסף: לנו זה לא מגיע.
<אברהם יוסף: זה הישגים אישיים שלנו, של כל אחד ואחד.
<אברהם יוסף: תוציא כל גרוזיני תראה אם אתה מקבל 1,000 שקל בשנה, עיתונים, ז'ורנלים, עיתונים אחרים של הרוסים של 20 סוגים הם מקבלים תקציב על חשבון ההקצבות, יש להם - - -
אברהם נגוסה: יש לנו עוד רשימת דוברים.
אברהם נגוסה: הזמן שלנו רץ אז תציגו בתמצית.
אברהם נגוסה: סימה תבדי בבקשה.
<סימה תבדי: אני מברכת את הטקס הזה ומברכת את האנשים שתרמו ועשו את הטקס, אני מודה למרי אמשיקשוילי שאנחנו התכנסנו היו לדבר על העדה שלנו, לדבר על ההישגים ולדבר על הבעיות גם.
<סימה תבדי: אני אישית נציגה של משרד הקליטה של ירושלים, עבדתי 30 שנה במשרד הראשי בירושלים, בקליטת עולים חדשים מכל העולם, ומצפון עד הדרום.
<סימה תבדי: עשיתי לדעתי תרומה גדולה לעם שלנו, לאנשים שלנו, לעדה שלנו, ואנחנו ידענו שהעם שלנו השיג באמת הישגים גדולים.
<סימה תבדי: אצלנו היה דבר אחד שכתוב באנגלית: "WE DON’T PROMISE ROSE GARDEN1515".
<סימה תבדי: באמת אז, בשנות השלושים, אף אחד לא עשה את זה ככה בלי בעיות, אנחנו הגענו למצב מאוד מאוד קשה, בגלל שמדינה הייתה צעירה, המדינה הייתה ממש בשלב הבנייה ואנחנו בנינו את המדינה.
<סימה תבדי: העלייה מגרוזיה שהגיע בשנות השלושים והייתה עליה ציונית ועליה שתרמה מאוד מאוד הרבה לבניית המדינה.
<סימה תבדי: אני מדברת על ההישגים, באמת יש, ואני לא אעבור על זה, כבר דיברו הרבה אנשים על זה.
<סימה תבדי: אני רוצה להגיד כמה דברים על הבעיות.
<סימה תבדי: יש לנו עדיין את הבעיות.
<סימה תבדי: למרות שעברו 40 שנים, כמעט מגיעים ל-50 שנים לעליה, יש לנו בעיות.
<סימה תבדי: אנחנו האנשים המבוגרים, יש לנו אפשרות לעשות משהו למען המדינה ואנחנו רוצים את העזרה מהמדינה.
<סימה תבדי: מה העזרה?
<סימה תבדי: למשל אני אגיד לדוגמה, אני אישית הוצאתי הרבה פרויקטים שאת הפרויקטים אפשרי היה לבצע למען המדינה, למען העם היהודי, למען האנשים מהעדה שלנו.
<סימה תבדי: רציתי מאוד לעשות אנדרטה בחולון, היכן שקיימת אנדרטה מכל הארצות, והגענו לזה כמעט, אבל אז נשיא הקונגרס ז"ל מישקו מירלשוילי, שהוא מאוד מאוד רצה לעשות את הפרויקט, אבל לצערנו הוא נפטר והפרויקט הזה נשאר רק על הנייר.
<סימה תבדי: היינו בבית הקברות, מצאנו את המקום, המקום היה שלנו היה צריך רק להוציא קצת כסף ואין לנו את הכסף הזה.
<סימה תבדי: מתוך השאלה לגברת הזאת, יש גם את השאלה, איפה לפנות, למי לפנות כדי לעשות לעם הגרוזיני שאנחנו השארנו את האבות והאמהות, את הסבים, את השורשים שלנו שם בגרוזיה והם נלחמו במלחמת העולם השניה, 300,000 אנשים נהרגו במלחמת העולם השניה, והם נשארו שם, באדמת רוסיה.
<סימה תבדי: יש אפשרות, הם זכאים שתהיה להם אנדרטה בחולון, האנדרטה הזאת בזמנו אמרו שזה עולה 50,000 שקל.
<סימה תבדי: אנחנו לא רוצים את ה-50,000 שקל, אפשר לעשות אנדרטה יותר מצומצמת, העיקר שיעזרו לנו.
<סימה תבדי: אנחנו רוצים לדעת למי לפנות בשביל זה.
<סימה תבדי: יש עוד דבר, הנשים שהגיעו מגרוזיה בהתחלה, הם עבדו כל כך קשה וזכו לשם של עובדות מצטיינות.
<סימה תבדי: אני עשיתי את הפרויקט לסימפוזיון הגרוזיני ומצאתי 43 גרוזיניות, נשים שעבדו במשרד או בתעשייה, בכל התחומים, וזכו ממדינת ישראל לשם ואות כבוד של עובדות מצטיינות.
<סימה תבדי: צריך לפרסם את זה או לא?
<סימה תבדי: אני פרסמתי את זה בעיתון הגרוזיני בטביליסי.
<סימה תבדי: העיתון הזה, חלק הגיע לישראל וחלק לא, והרבה אנשים לא יודעים על זה.
<סימה תבדי: אני רוצה עזרה אישית, למי לפנות לגבי זה?
<סימה תבדי: אני הוצאתי ספר, אנשים שהשתתפו במלחמת העולם השניה.
<סימה תבדי: חלק אחד, הקונגרס היהודי הוציא לאור, אבל עכשיו יש לנו עוד שאספתי את האנשים, כמעט 560 אנשים שנהרגו, נעלמו ואין אפשרות להוציא את הספר הזה.
<סימה תבדי: למי לפנות לגבי זה?
אברהם נגוסה: יש לנו עוד שני דוברים ונסכם את הדיון.
<ראובן אנוך: אדוני היושב ראש, אני מצטער אבל אני צריך לצאת.
<ראובן אנוך: תודה רבה שוב.
אברהם נגוסה: נשמע עכשיו את ללי מנשירוב.
<ללי מנשירוב: תודה אדוני היושב ראש.
<ללי מנשירוב: ללי בגיאורגית זה אבן יקרה, רובי.
<ללי מנשירוב: זה השם שלי.
<ללי מנשירוב: אתם מכירים אותי גם מהטלוויזיה, מהערוץ השני, השתתפתי במאסטר שף, ואני גאה להודיע לכם שבעקבות זה יצא ספר "רבע עוף" של נעמי אבליוביץ ועופר ורדי, מנהל לאנצ' בוקס.
<ללי מנשירוב: הספר הזה, מתכונים מוצלחים של כל העדות, של חתונות.
<ללי מנשירוב: מתוך 20 מדינות אני גאה שאישה גיאורגית מציגה פה את ההיסטוריה של החתונות ויש פה תמונה של ההורים שלי בשנת 1955.
<ללי מנשירוב: מוכרים את זה בסטימצקי.
<ללי מנשירוב: אחר כך יש מתכונים שלי, שזה מה שמקובל אצלנו הגיאורגים בחתונות.
<ללי מנשירוב: איך נפגשים עם ה- - - שאומרים לנו אם הלחם מוכן לכלה אחרי המקווה, או לחתן והכלה.
<ללי מנשירוב: יש את הפחרבה - - - קוראים לזה, הספר הזה זכה באוסקר בפרנקפורט גרמניה השנה.
<ללי מנשירוב: אני לא מתעסקת רק בתחום הקולינריה וייעוץ קולינרי למסעדות גיאורגיות, אלא אני גם מורה למוסיקה לשעבר ממשפחת אמנים.
<ללי מנשירוב: אבא היה זמר מפורסם, חננאל ג'נאשוילי מי שמכיר, ואח שלי בדרי ג'נאשוילי, ואני לא רוצה לדבר על המוצא שלי.
<ללי מנשירוב: אני רוצה לדבר על הצעירים של היום, מה אנחנו נותנים בארץ ישראל, הדור השני, הבא, שלנו.
<ללי מנשירוב: יש לי שלוש בנות ונכדה שמינית בדרך.
<ללי מנשירוב: שלושת הבנות עובדות כרגע בתור עובדות מדינה, הבת הגדולה חוקרת במשטרת ישראל, הבת השניה סגנית מנהלת מיילדות בבית חולים ברזילי והבת השלישית סטודנטית להוראה.
<ללי מנשירוב: אתם רואים בפייסבוק מי זו סוויטלי נטלי, זו הבת שלי, בר מתוקים שמקשט לכם את האירועים.
<ללי מנשירוב: כל הבנות שלי היו בצבא, הגברת הדתייה שדיברה על הדת - - -
<קריאה: סליחה גם אצלנו כולם היו בצבא.
<ללי מנשירוב: כששלחתי בנות לצבא, בעדה שלנו לא כל כך היה מקובל.
<ללי מנשירוב: אמרו לי "מה, את שולחת בנות לצבא", וכולן היו בתפקידים טובים, מ"כית בנים, מש"קית וכל מיני תפקידים שגם בעתיד המשיכו לבנות קריירה דרך הצבא.
<ללי מנשירוב: אבל יש לי שני חתנים מרוקאים.
<ללי מנשירוב: עכשיו המשפחה שלי מציגה - - - זה לא אומר שהם לא שומרים דת, שני החתנים שלי ממש דתיים.
<ללי מנשירוב: הם שומרים דת, יש לי ארבעה נכדים מהבת הגדולה החוקרת.
<ללי מנשירוב: אני כרגע עובדת על הפרויקט מעמד האישה באשקלון.
<ללי מנשירוב: בשילוב עם שבתאי צור, הנציג שלנו, השגריר שלנו בגיאורגיה.
<ללי מנשירוב: אתמול הייתה לו יום הולדת וכולנו מהכנסת מאחלים לו מזל טוב.
<ללי מנשירוב: בעזרתו אני עובדת על הפרויקט הזה וגם בגלל התקציב זה מתעכב.
<ללי מנשירוב: רק גאווה, מעמד אישה גיאורגית מאשקלון.
אברהם נגוסה: תמסרו לו מזל טוב ודרישת שלום ממני.
אברהם נגוסה: נשמע את רונית חן בבקשה.
<קריאה: היא יצאה.
<מאיה ורדזיאולי: אני יכולה להגיד כמה מילים?
<מאיה ורדזיאולי: בקצרה.
<מאיה ורדזיאולי: אני שחקנית תיאטרון וזמרת של הקהילה.
<מאיה ורדזיאולי: ממש דיברו על העזרה ואני רוצה לציין את זה.
<מאיה ורדזיאולי: דיברו הרבה אבל אני בכל זאת רוצה להגיד.
<מאיה ורדזיאולי: ממש אין לנו תקציב.
<מאיה ורדזיאולי: אני אישית עובדת 12 שעות ולפעמים 14 שעות ובאופן אישי אני עושה את האירועים שלי.
<מאיה ורדזיאולי: בשנה שעברה עשיתי ערב סולנית שלי, 50% אני השקעתי.
<מאיה ורדזיאולי: כן, עזרו לי מהעירייה, ממש עזרו, אבל זה עזרה ממש קטנה.
<מאיה ורדזיאולי: אנחנו עובדים מאוד קשה, אנחנו מבזבזים מהכסף שלנו כדי לקדם את האמנות שלנו שלא ישכחו את השירים הגרוזיניים.
<מאיה ורדזיאולי: הרי אנחנו גרים בישראל, הכל טוב ויפה, אבל אנחנו רוצים את השירים, את השפה שלנו, את התיאטרון שלנו, לעשות לזה דגש.
<מאיה ורדזיאולי: תודה.
אברהם נגוסה: בבקשה רונית חן.
<רונית חן: אני רוצה לתת רקע, בקצרה.
<רונית חן: אני ילידת הארץ בת 43 עוד מעט.
<רונית חן: צברית לכל דבר, אף פעם לא הייתי יודעת איזו תרבות יש לנו וכמה אנחנו עם מדהים, אני מגלה את זה בשנים האחרונות, כי אבי ז"ל נפטר לפני 4 שנים והוא אמר - - -, הוא אמר לי "את היחידה מהילדים שאני סומך עליה שתשמרי את המורשת, תעשי משהו שזה יישמר".
<רונית חן: חשוב לי בכל דרך, אני לא מעורה כל כך בפוליטיקה, חשוב לי לשמוע באיזו דרך אנחנו יכולים להעצים את העדה שלנו, שניה על המפה.
<רונית חן: אנחנו בקטנה במפה, באמת אנחנו צריכים להיות שם בגדול ומגיע לנו.
<רונית חן: אנחנו רוצים לדעת איך אפשר לדאוג לזה.
אברהם נגוסה: עכשיו רשות הדיבור ליוזמת הדיון, יחד עם אינה, מרי.
אברהם נגוסה: אני רוצה התייחסותך לפני שמשרד הקליטה יגיב.
<מרי אמשיקשוילי: תודה רבה דוקטור אברהם נגוסה, תודה רבה גברת אינה, תודה רבה על היוזמה.
<מרי אמשיקשוילי: היום הגענו לחגוג 25 שנה שחבר כנסת יחיד שהתחיל והיה הראשון, אפרים גור, יוזמה של העדה הגיאורגית.
<מרי אמשיקשוילי: אבל את החגיגה בתוך הלב יש לי כאב.
<מרי אמשיקשוילי: היום נפטר בחור מדהים, שחקן, בדרן, מיוחד, אדם מיוחד, היום נפטר בגיל 68, זורי בוטראשוילי, אני מצטערת מאוד וכואבת מאוד, ואני לא יכולה לציין את זה.
<מרי אמשיקשוילי: קודם כל תודה רבה, דוקטור נגוסה, העדה שלנו היא עדה מיוחדת.
<מרי אמשיקשוילי: היום אף אחד מהפוליטיקאים לא יושב פה.
<מרי אמשיקשוילי: זו עדה שמייצגת לעצמה, בתוך העדה, מכל האהבה, יושבת פה פרופסור סימון סימונלשוילי כלכלנית, יושבת קולחידה, דוקטור של כל מיני פסלים וכל התרבות והאמנות, ומשה גגולה, בחור צעיר שיש לו בגיאורגיה מלון ומסעדה כשרים, וזה דור צעיר.
<מרי אמשיקשוילי: גיאורגי בא מחיפה, הוא עולה חדש, מלמד - - - אמנות גיאורגית, מה שהכי הכי חשוב לנו שאנחנו נשארים יהודים עם אהבה לגיאורגיה.
<מרי אמשיקשוילי: בגלל זה זו הייתה המדינה היחידה שלא הייתה בה אנטישמיות.
<מרי אמשיקשוילי: בגלל זה אף אחד לא אמר לנו "מאיפה אתם, אתם חייבים ללכת מפה".
<מרי אמשיקשוילי: זה לא היה.
<מרי אמשיקשוילי: תודה רבה לגיאורגיה, לכל - - - שאנחנו הגענו ואנחנו מפה שולחים תודה רבה.
אברהם נגוסה: נשמע את ההתייחסות של נציגת משרד העלייה והקליטה, גם לשאלות שעלו.
אברהם נגוסה: אני רוצה לחדד את מה שנאמר פה.
אברהם נגוסה: יש כאן עדה מפוארת שעשתה מאמצים ויש לה הרבה הישגים, והשתלבה בתוך החברה הישראלית.
אברהם נגוסה: צריך להוציא את ההישגים האלה לאור, וצריך שיהיו בתכנית הלימודים במדינת ישראל.
אברהם נגוסה: התרבות שלנו, המורשת שלנו, צריכות לצאת לאור ואנחנו רוצים להעביר את זה לדור הבא, ולכן מה שיש פה, תעזרו לנו לקיים פעילות חברתית, תרבותית.
אברהם נגוסה: וגם המוזיקה והתיאטרון, השפה, הריקודים.
אברהם נגוסה: זו תרבות מפוארת שהביאו את זה מגיאורגיה וזה נעלם.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים שזה ימשיך במדינת ישראל עם הדור הצעיר.
אברהם נגוסה: לכן אני רק מחדד כדי שתתייחסי, כשאת אומרת שמעבירים תקציבים לרשויות המקומיות, אולי תסבירי איך הם יכולים לגשת לרשות המקומית כדי לקבל תקציבים, סיוע מהעירייה, לקיים ריקוד גיאורגי, או תיאטרון גיאורגי, תרבות, כל הדברים האלה.
אברהם נגוסה: אני ישבתי עם דוקטור יאקוב אופיר, ראיתי מסמכים ממש מדהימים של התרבות, ההיסטוריה המפוארת של יהדות גיאורגיה.
אברהם נגוסה: אלה דברים שאם מוציאים אותם לאור בספר, אני יכול לקרוא, את יכולה לקרוא, כל אחד יכול לקרוא ולדעת, גם הדור הצעיר מגיאורגיה יכול ללמוד את ההיסטוריה המפוארת.
אברהם נגוסה: כאן את נציגת מדינת ישראל ומשרד הקליטה, לכן אני שואל אותך איך אתם עוזרים לדברים האלה.
<מרי אמשיקשוילי: אולי להציע לכבוד היושב ראש להקים גם צוות מעקב, לא רק להטיל עליה - - -
אברהם נגוסה: אני לא הטלתי, אני רק רוצה לשמוע.
<שרי פייר: תיכף אתייחס לכל השאלות שרשמתי לי.
<שרי פייר: אני איתכם בכל הנוגע, לצורך להכניס את המורשת הכל כך מפוארת והכל כך ייחודית ומיוחדת לתכנית הלימודים, אבל זו לא הטריטוריה שלנו.
<שרי פייר: הטריטוריה הזו שייכת למשרד החינוך.
<שרי פייר: כמובן שאני יכולה להיות שליח של רצון טוב ולהעביר את זה לקולגות שלי במשרד החינוך, אבל אני סבורה שיהיה יותר נכון שהוועדה תקרא למשרד החינוך להכניס את זה לתכנית הלימודים, אני חושבת שזה מאוד ראוי ומאוד נכון.
<שרי פייר: זה דבר אחד.
<שרי פייר: אני מקווה שאענה על הכל ושלא שכחתי כלום.
<שרי פייר: נאמר פה על ההשתתפות במלחמות, גם במלחמת העולם השניה נגד הצורר הנאצי של בני הקהילה, משרד העלייה והקליטה הקים ומקים לפי תבחינים אחידים ושקופים חדרי הנצחה, חדרי גבורה, הנצחה ומורשת של כל הטוראניים בני כל הארצות.
<קריאה: רק לדוברי רוסית.
<שרי פייר: לא לדוברי רוסית.
<קריאה: אנדרטה בנתניה לדוברי רוסית.
אברהם נגוסה: האם את יכולה להתייחס גם בנוגע למה שהוצג על חולון?
<שרי פייר: אני אתייחס.
<שרי פייר: חדרי ההנצחה מיועדים, ואני חוזרת שוב, מיועדים, זה גם חשוף לכולם, אתם יכולים להיכנס לאתר שלנו ולראות את הנוהל שלנו, הם מיועדים לכל הטוראניים שהשתתפו במלחמות.
<שרי פייר: יכול להיות גבירתי, שברשות מסוימת הדברים לא מתנהלים כמו שצריך.
<שרי פייר: יכול להיות.
<שרי פייר: אנחנו נבדוק את העניין הזה, בהחלט.
<שרי פייר: לגבי אנדרטאות, הוצאת ספרים, מתן כספים לאנשים בודדים או פרטיים שרוצים וכולי, אין לנו יכולת, לא לנו ולא לאף משרד ממשלתי אחר, לעשות את הדברים האלה.
<שרי פייר: אנחנו מנועים מזה.
<שרי פייר: אבל מה?
<שרי פייר: הכספים שאנחנו מעבירים לרשויות, שתיכף אני אדבר עליהם ביתר פירוט, הם לא כספי התמיכה היחידים שלנו.
<שרי פייר: יש לנו גם כספי תמיכה בעמותות.
<שרי פייר: במידה שיש פה עמותות, שהן באמת מובילות את המורשת של הקהילה, והן עומדות בתבחינים שלנו,
<קריאה: אולי תפרטי מהם התבחינים שלכם.
<שרי פייר: אני לא יכולה לפרט.
<קריאה: גבירתי יש עמותות - - -
<שרי פייר: הקשבתי לכם כל כך בתשומת לב, אם אתם רוצים שאני אענה, כדאי שתקשיבו.
אברהם נגוסה: חשוב לנו, אמרתי לה קודם שתרשום את הדברים.
<שרי פייר: רשמתי הכל אדוני.
אברהם נגוסה: בואו ניתן לה להגיד לנו ולהסביר לנו בדיוק את הדברים.
אברהם נגוסה: כמו שהיא אומרת, ההיבט החינוכי זה לא במשרד הקליטה.
אברהם נגוסה: אנחנו נחליט מה לעשות בעניין.
אברהם נגוסה: בואו נשמע קודם כל ובסוף נסכם את הדיון.
<שרי פייר: יש לנו גם נוהל תמיכות בעמותות.
<שרי פייר: הנוהל הזה נמצא היום בתיק הפרסומים של משרד המשפטים כי הוא נוהל חדש.
<שרי פייר: הוא נוהל שבעצם פתח הרבה יותר תחומים שמאפשרים לקבל תמיכה.
<שרי פייר: אני מציעה, כשהוא יתפרסם, והוא מתפרסם ברבים, אנחנו גם מפרסמים אותו לכל העמותות שאנחנו מכירים או ששמענו עליהן, או שרשומות, וזה כאמור גם מתפרסם בכלי התקשורת, אני מאוד מציעה שתעיינו בו ותראו האם חלק מהנושאים מתאימים לחלק מהדברים שלכם.
<שרי פייר: לגבי מהות הכספים, הכספים עוברים לפי נוהל שקוף ואחיד שנמצא כאן בנוהל רשויות והוא נמצא גם שקוף לכולכם באתר של המשרד, לפי קריטריונים שחלק מהם מדברים על אחוז, למשל, אני לא אמנה את כולם כי זה ספר עבה כמו שאתם רואים, על אחוז עולים חדשים שעלו ב-15 השנים האחרונות, ולא משנה מאיפה, וחלק שהגיעו מה-1.9.89, ולא משנה מאיפה.
<שרי פייר: כשאנחנו מעבירים כספי תמיכה לרשויות כאחראיות על הציבור של העולים בהן, חדשים וותיקים, אנחנו לא נותנים את זה לעדה מסוימת, אנחנו לא נותנים את זה לקהילה מסוימת, אנחנו נותנים את זה לפעילות לכלל העולים.
<שרי פייר: יחד עם זאת, אנחנו מדגישים בנוהל שלנו – ושוב - הוא פתוח לקהל, שאנחנו מאוד נשמח לראות ברשויות פעילויות שהן באמת מוקירות מורשות מגוונות של עולים, מכירות פעילויות תרבותיות שונות של עולים, ופה היוזמה היא של הרשות, שהיא אמורה להכיר את תושביה.
<שרי פייר: לכן יש גם ועדות היגוי.
<שרי פייר: אני מציעה לכל אחד ואחד מכם, לפנות ברשויות שאתם נמצאים בהן לגורמי הקליטה, ולבדוק את כל הנושאים האלה.
<שרי פייר: אתה מחייך כי אתה לא מאמין לי.
<קריאה: כי הדלתות סגורות.
<שרי פייר: אוקיי, אז אני אעשה משהו מעבר לכך.
<שרי פייר: כל מי שיהיה מעוניין בכך בסוף הישיבה יוכל לבוא אליי, אני אשמח להפגש, אני אשמח לשמוע לפחות ולהעביר לגורמים שמטפלים.
<שרי פייר: דיברתם באנקדוטה על שילוב של הקהילה המפוארת שלכם.
<שרי פייר: יש לנו רק שלושה מחוזות: מחוז צפון וחיפה, מחוז תל אביב והמרכז, ומחוז הדרום וירושלים.
<שרי פייר: מי שמנהלת ברמה את מחוז חיפה והצפון שעליו דיברתם, היא בת הקהילה שלכם.
<שרי פייר: גברת מקסימה.
<שרי פייר: אני בטוחה שזה יושב בראשה, כמו בראשם של כל אנשי המשרד שלנו וראשי כל המחוזות.
<שרי פייר: את דיברת גבירתי על תיאטרון ועל יצירה.
<שרי פייר: יש לנו מדי שנה פרס השרה ליוצרים עולים במגוון תחומים.
<שרי פייר: גם הפרס הזה שהוא פרס גם לאנשים פרטיים וגם לארגונים מתפרסם בכל כלי התקשורת.
<שרי פייר: אני מזמינה אתכם לבוא ולהצטרף לחלק שכבר קיבלו בתחום השירה, בתחום האמנות הפלסטית, בתחומים רבים ומגוונים.
<שרי פייר: דיברתם על עיתונות, אין תקציב למשרד הקליטה והוא לא נותן, ואני מוכנה לחתום על כך – הוא לא נותן לכל תקשורת לא של עדה כזאת ולא של עדה אחרת.
<שרי פייר: זה פשוט אסור, אנחנו מנועים, אנחנו פועלים בשקיפות.
<שרי פייר: דיברתם על עוד קצת על סיוע לפרט.
<שרי פייר: יש לנו הוראת שעה שהיא הוראה שמגדירה, למשל את יוצאי קווקז ויהודים הרריים, בתוכה נכללת גם גרוזיה וטביליסי, כשאנחנו מדברים על כל מיני זכויות שניתנות לעולים וגם לסטודנטים וגם מלגות לסטודנטים.
<שרי פייר: שוב, לא הכל אנחנו יכולים לעשות, אבל אנחנו מנסים, קודם כל אנחנו פועלים בשקיפות, באחידות בשוויון, יכול להיות שיש דברים שאפשר לשפר אותם.
<שרי פייר: אני מזמינה אתכם כאמור, אם משהו לא ברור, לפנות לנציגים שלנו גם במחוזות, גם במרחבים, אני פותחת את דלתי ואני בטוחה שכל הדלתות במשרד העלייה והקליטה פתוחות בפניכם.
<שרי פייר: אני חושבת שעניתי על כל השאלות.
<בני פרץ: יש לי הצעה.
<בני פרץ: כמו למשל שיש את המימונה, יש את כורדיסטן, יש את התימניאדה, אני מציע לכם לקיים יום אחד שיהיה חג של גיאורגיה.
<בני פרץ: גם תהיה מודעות יותר לתרבות, לאוכל להכל.
<קריאה: היה פעם.
<קריאה: היה - - - זה הפך להיות כסף, זה עולה לנו כסף.
<בני פרץ: אבל כמו שנותנים למימונה למזרחים למרוקאים ונותנים לתימניאדה, למה לא יתנו לכם?
<בני פרץ: בפארקים לעשות את זה.
<בני פרץ: זו הצעה שכדאי לחשוב עליה.
<קריאה: --- לעבוד עם משרדים ממשלתיים, משרד הקליטה, ואם יש גם גורמים - - - דרך העמותות.
<קריאה: איפה עמותות?
<שרי פייר: אני לא מדברת על כספים שמקבלים מרשויות מקומיות.
<שרי פייר: יש כספים שמיועדים לעמותות.
<שרי פייר: יש נוהל תמיכות בעמותות.
<בני פרץ: כבודו, באמת צריך לצאת מהישיבה הזאת בסמכותך, בפיקוח שלך, להביא את זה שיהיה להם תקציב לנושא הזה, גם כן נקבע יום אחד.
<מאיה ורדזיאולי: דרך אגב, גם הטלוויזיה לא מכירה בנו.
<מאיה ורדזיאולי: אותי הכירו בזכות הטלוויזיה הרוסית, ערוץ 9.
<מאיה ורדזיאולי: הקהילה שלי הכירה אותי דרך ערוץ 9 וזה כואב.
<מאיה ורדזיאולי: לפעמים אני רואה תכניות בעברית ממש לא מעניינות, ברגע שאפשר להציג את העדה שלנו, את האמנים שלנו, של הארץ.
<מאיה ורדזיאולי: לא של חו"ל שמביאים מגרוזיה ומשלמים להם ים כסף.
<מאיה ורדזיאולי: למה?
<מאיה ורדזיאולי: אנחנו גם מגיע לנו, אנחנו פה.
<מאיה ורדזיאולי: אנחנו מעלים את השם שלנו פה.
אברהם נגוסה: היינו צריכים לסכם ב-11:30 והארכנו את זה עד 12:00.
אברהם נגוסה: יש אנשים שדיברו אפילו פעמיים ושלוש.
אברהם נגוסה: היא גם לא יכולה לענות על כל השאלות, היא נציגה של משרד הקליטה.
אברהם נגוסה: אנחנו הגדרנו את הדיון כדיון חגיגי והישגי, לכן משרדים אחרים לא הגיעו לפה.
אברהם נגוסה: אנחנו לא מתעלמים מהצרכים שעלו בדיון ונפנה למשרדים הרלבנטיים.
<קריאה: אדוני היושב ראש, יש פה נציגה של משרד ממשלתי שהיא רוצה לדבר ואתם לא מאפשרים לה, וזה משהו שרלבנטי לדיון.
<קריאה: ליד שרי יושבת עוד אחת, וחשוב לשמוע אותה לגבי התמיכות.
אברהם נגוסה: מיכל ביאז?
אברהם נגוסה: את רוצה לדבר?
אברהם נגוסה: אם את רוצה להתייחס בנושאים שעלו פה, אנחנו נשמח מאוד.
<מיכל ביאז: אני מרכזת תמיכות ארצית במשרד העלייה והקליטה.
<מיכל ביאז: מה זה אומר?
<מיכל ביאז: זה אומר שיש לנו אפיק, כמו ששרי הסבירה, יש אפיק דרך רשויות.
<מיכל ביאז: כשהיא דיברה על רשויות היא התכוונה לרשויות מקומיות.
<מיכל ביאז: במקרה שאני אחראית עליו, זה עמותות.
<מיכל ביאז: אנחנו תומכים בעמותות שפועלים למען עולים.
<מיכל ביאז: העולים באפיק הזה הוא 15 שנה בארץ, מכל הארצות.
<מיכל ביאז: יש לנו מבחן חדש, הוא עוד לא ממש סופי, הוא נמצא כרגע במשרד המשפטים ואני מאמינה שתוך חודש נצא בפרסום וכל העמותות שפועלות למען עולים, יכולות להגיש בקשה.
<מיכל ביאז: כמובן שיש תנאי סף.
<מיכל ביאז: כל המסמכים אמורים להיבדק על ידי משרד רואה חשבון, ואנחנו פועלים בשבעה תחומים השנה.
<מיכל ביאז: אני אמנה אותם, או שאחר כך מי שירצה יכול לקבל ממני את מספר הטלפון ואנחנו ניפגש.
<קריאה: אולי תתני בקצרה.
<מיכל ביאז: אז זהו, יש לנו ככה: יש לנו בשבעה תחומים שהם העצמת השפה העברית, מתנדבים, זהות יהודית ושייכות ישראלית, פעילות למען ילדים עולים בעלי צרכים מיוחדים, יש לנו מצוינות, מיצוי זכויות לעולים.
אברהם נגוסה: הפרסומים יוצאים באתר של משרד העלייה והקליטה?
<מיכל ביאז: הפרסום על זה יפורסם בעיתון וגם באתר המשרד.
<מיכל ביאז: אני יכולה לתת את מספר הטלפון שלי, אפשר להתקשר אלי.
אברהם נגוסה: אני חייב לתת לאנשים נוספים.
אברהם נגוסה: אתה עדיין רוצה לשאול?
<משה מישלי: מאיה הזכירה לי, שאף טלוויזיה לא מקבלת אותנו.
<משה מישלי: יש לנו ערוץ טלוויזיה משלנו.
<משה מישלי: GTV.
<קריאה: אבל אני מקבלת אתכם, מה אתם רוצים?
<מאיה ורדזיאולי: רק את מקבלת אותנו.
<משה מישלי: לא נותנים לנו חדשות, לא מרשים לנו לשים פרסומות.
<משה מישלי: בגלל זה הטלוויזיה נהיה מאוד - - - יש שם צנזורה שלא נותנים לנו חדשות.
<משה מישלי: אנחנו רוצים טלוויזיה משלנו ואין לנו את זה.
<משה מישלי: עכשיו זה פרטי, אוקיי.
<משה מישלי: לא נותנים לנו?
<משה מישלי: לא נותנים לנו.
<משה מישלי: אבל שיתנו לנו - - - משלנו כמו שלכולם נתנו.
<משה מישלי: לכולם נותנים תקציב.
<מרי אמשיקשוילי: אפשר לדרוש, לעשות מכתב.
<משה מישלי: אנחנו שלחנו, קיבלנו תשובה שלילית.
<משה מישלי: בגלל זה עכשיו אני אומר, לפחות - - - אני מבין שזה פרטי, עכשיו את אומרת שזה פרטי.
<משה מישלי: אז שיתנו לנו לפחות איזה שהוא תדר.
<משה מישלי: לכולם יש.
<משה מישלי: לכל עדה יש.
<משה מישלי: לנו אין כלום.
אברהם נגוסה: נציג הצעירים בבקשה.
<בנימין קבסושיוילי: שלום לכולם.
<בנימין קבסושיוילי: קודם כל אני רוצה להגיד תודה להשם כי אנחנו נמצאים בירושלים.
<בנימין קבסושיוילי: בשבילנו זה היה חלום לפני כמה זמן.
<בנימין קבסושיוילי: שמעתי אתכם, אני פעם ראשונה אתכם, אני עשיתי עליה לפני 5-6 שנים, אשתי עשתה עליה לפני 4 חודשים.
<בנימין קבסושיוילי: אנחנו התחתנו לפני.
<בנימין קבסושיוילי: יש כמה בעיות שאני רוצה להגיד, כשאני למדתי באולפן ראיתי שבגיל 50-60 שבאים לארץ, לא כולם יודעים רוסית, אנגלית או כאלה.
<בנימין קבסושיוילי: אפילו שהם נמצאים בקליטה, אין לנו בכלל בגרוזינית את ה - - - את כל הדברים.
<בנימין קבסושיוילי: אז זה מאוד כואב.
<בנימין קבסושיוילי: היו הרבה אנשים שאני אישית עזרתי להם.
<בנימין קבסושיוילי: וזה מאוד כואב.
<בנימין קבסושיוילי: אפילו אולי אני כן יודע ואנשים כן יודעים אנגלית, אבל כשאתה רואה את - - - זה מאוד מאוד, נותן לך מוטיבציה.
<בנימין קבסושיוילי: מה שאני רואה שאנשים צעירים באים לפה וקשה לנו, למה?
<בנימין קבסושיוילי: כי המנטליות אחרת, ואנחנו נמצאים בעיר אחרת.
<בנימין קבסושיוילי: כמה שיכולים אנחנו עשינו במשך שנתיים, עיתונים, שיעורי תורה, את כל הדברים, חיבוקים אחד לשני, אחדות.
<בנימין קבסושיוילי: עכשיו אני ואשתי יש לנו בפייסבוק בערך 2,500 גרוזינים שאנחנו שמים שיעורי תורה, וחיזוקים גם, יש לנו חברה MBK, מייקו קוראים לאשתי ולי בנימין ואנחנו קבסושוילי, השם מאוד עזר לנו כי אנשים לא יודעים לפעמים עברית, קשה להם בגיל 60, 80 כשהם עולים, ואני מבקש דבר כזה פשוט, אני לא חושב שזה יעלה הרבה כסף.
<בנימין קבסושיוילי: כשבאים אנשים בגילאים יותר מבוגרים, שלא יודעים רוסית אנגלית או אפילו רק כדי שהם יראו משהו, שהם יעשו כמה דברים, יש לי הרבה תכניות שנעשה הרבה ביחד, גרוזינים, נשב ביחד, נעשה כמה דברים ביחד כי אנחנו יכולים.
<שרי פייר: ללמוד עברית אפשר באולפן תמיד.
<מאיה ורדזיאולי: אני רציתי ללמד את המבוגרים ברדיו אבל לא היה לי זמן.
<מאיה ורדזיאולי: 15 דקות זה אקטואליה וחדשות וקצת עדה.
<מאיה ורדזיאולי: אין לנו - - -
<בנימין קבסושיוילי: תודה לכולם, אנחנו עושים מה שאנחנו יכולים.
<בנימין קבסושיוילי: אם אתם תעזרו לנו כולם ביחד, רק לחיות ביחד, אנחנו לא מבקשים שום דבר.
אברהם נגוסה: אני מאוד מודה בשם הוועדה לגברת מרים וגם לאינה, שפנו אלינו כדי לקיים את הדיון הזה.
אברהם נגוסה: זה היה מאוד חשוב, זה בזכותם ומגיע להן.
אברהם נגוסה: דבר שני, אני מאוד מודה לכולם שהגעתם לפה, לוועדת העלייה הקליטה והתפוצות להשתתף בדיון הזה.
אברהם נגוסה: זה דיון חגיגי, אנחנו שמענו את ההישגים וגם את האתגרים הקיימים.
אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכל האנשים שדיברו ושיתפו אותנו בניסיון שלהם, וזה מאוד חשוב.
אברהם נגוסה: אני למדתי שזאת באמת עדה מפוארת, באמת מודל לחיקוי לקליטה ולשילוב של העולים החדשים בתוך החברה הישראלית.
אברהם נגוסה: כפי שאמרתם, את ההישג תמיד קובע האדם באופן אישי.
אברהם נגוסה: האדם שהוא עושה את המאמצים.
אברהם נגוסה: נכון, שוויון ההזדמנויות חשוב מאוד, אם אנשים מקבלים הזדמנויות, הם יכולים להוכיח את יכולתם, את כישוריהם, ולכן זה מאוד מאוד חשוב שאתם מודל לחיקוי עם ההישגים שלכם.
אברהם נגוסה: אני מקווה שכל העולים, גם מאתיופיה, מרוסיה ומארצות אחרות נלמד מההישגים שלכם לעשות את זה.
אברהם נגוסה: מה שהבנתי מדברי כולכם, סוד ההישגים שלכם הוא ההשכלה.
אברהם נגוסה: כמו שנאמר פה, גם אם מישהו רוצה להיות איש עסקים או איש תיאטרון, בבסיס שלו הוא הולך ללמוד, לקבל תואר.
אברהם נגוסה: אחר כך מכוונים את זה.
אברהם נגוסה: הסוד הוא השכלה ולכן זה מאוד חשוב לנו להדגיש את העניין של ההשכלה, שהיא המפתח לשילוב של העולים החדשים בחברה הישראלית, לא משנה מאיפה הם באו, ההשכלה היא הכלי כדי לשלב את העולים החדשים.