GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חגית גליקמן: הדו"ח מראה גם דברים חיוביים, לא רק דברים שליליים, אם אתם יכולים להסתכל למשל על 'קבלת הערכה ומשוב מקדמי למידה מהמורים', אנחנו יכולים לראות שתלמידים עולים מאתיופיה ולא רק מאתיופיה, בכיתות ה'-ו' מדווחים על יותר קבלה של הערכה ומשוב מקדמי למידה מהמורים.
<חגית גליקמן: 84%, כלומר סדר גודל של 13% יותר מאשר חבריהם ילידי ישראל.
<חגית גליקמן: זה נכון גם בחטיבת הביניים בקרב העולים וגם בקרב בני העולים.
<חגית גליקמן: בנושא תחושה כללית כלפי בית הספר, אנחנו רואים שבתחושה כללית כלפי בית הספר אין באמת הרבה שינוי בין התלמידים העולם ובני העולים ילידי ישראל ודור שני בארץ, קצת פחות בקרב העולים ובני העולים בחטיבת הביניים.
<חגית גליקמן: לסיכום, תלמידים עולים ותלמידים בני עולים מציגים תפיסות אקלים וסביבה פדגוגית שונות מאשר אלה של תלמידים ילידי ישראל ודור שני בישראל.
<חגית גליקמן: ההבדלים האלה מעידים על השתלבות שונה של התלמידים במערכת החינוך.
<חגית גליקמן: תלמידים עולים מארצות מוצא שונות דומים בתפיסות בתחומים מסוימים ושונים בתחומים אחרים, וזה נכון גם לגבי קבוצות בני עולים.
<חגית גליקמן: אנו רואים בכך חומר, השלכות על עיצוב תכניות ממוקדות לטפול בקשיים העומדים בפני התלמידים, כלומר המחקר הזה, מאגר המידע והנתונים שהוא מציג יסייעו בפני משרד החינוך וגורמים נוספים בחברה הישראלית לטפל באופן ממוקד בקשיים שעומדים בפני התלמידים.
<חגית גליקמן: התחום של מוגנות ובטחון הוא התחום המרכזי בו התלמידים העולים והתלמידים בני העולים מציגים קושי ביחס לתוצאות ההשוואה.
<חגית גליקמן: יש לתת את הדעת מהו הגורם לכך ולבחון דרכי התערבות וטיפול.
<חגית גליקמן: מרבית התלמידים העולים ובני העולים, למעט עולים מצפון אמריקה, מדווחים על שיעורים גבוהים משמעותית של לעג בגין צבע עור, מוצא או דת.
<חגית גליקמן: ממצא זה מעיד במידה רבה על בעיות השתלבות וקושי בקליטה גם בדור השני של העלייה.
<חגית גליקמן: כלומר, זה לא רק העולים, זה גם בני העולים.
<חגית גליקמן: מבחינת הפער הבין גילי, תלמידים עולים מאתיופיה מציגים פערים שליליים יותר באופן משמעותי.
<חגית גליקמן: זהו ממצא שמעיד על קושי מיוחד של קבוצת עולים זו במעבר לחטיבת הביניים, מבחינת האקלים והסביבה הפדגוגית והתפיסה שלהם.
<חגית גליקמן: אנחנו כאן חשבנו שיש להמשיך לנטר ולחקור את הנתונים אודות תפיסות האקלים והסביבה הפדגוגית בקרב העולים, אפשר לפקח, להסתכל גם על מצב חברתי-כלכלי, על גיל עלייה, שעות שהייה וכן הלאה.
<חגית גליקמן: חשוב גם לבדוק כמובן את הקשר שבין תפיסת האקלים הבית ספרי לבין ההישגים הלימודיים, האם באמת תפיסות שליליות יותר גם בקרב קבוצה זו של אוכלוסייה, אנחנו יודעים שזה נכון לגבי כלל האוכלוסייה, אבל האם בקרב עולים ובני עולים זה נכון בעוצמה גדולה יותר, וגם כמובן להמשיך ולבדוק את זה גם מנקודת מבט של האוכלוסייה הקולטת, התלמידים המורים והמנהלים.
<חגית גליקמן: תודה רבה.
אברהם נגוסה: הממצאים האלה הועברו למשרד החינוך?
<חגית גליקמן: כן.
<חגית גליקמן: הם עברו למשרד החינוך.
<חגית גליקמן: היה עיכוב גם בפרסום הדו"ח כי אנחנו גם עבדנו על עריכה, עריכת לשון ובדיקה, כל הדברים האלה היו חלק מזה, אז היה עיכוב בהעברה.
<חגית גליקמן: אבל כן, אני חושבת שהגברת מאיה שהיר והגברת הילה סגל יוכלו לתאר את התהליך.
<חגית גליקמן: הם עברו ונדונו במשרד החינוך.
אברהם נגוסה: חברי הכנסת רוצים להתייחס בשלב הזה ואחר כך נחזור למאיה.
אברהם נגוסה: בבקשה חברת הכנסת קסניה סבטלובה.
אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו חבר הוועדה חבר הכנסת יואל רזבוזוב וגם חבר הכנסת עומר בר-לב.
קסניה סבטלובה: תודה לך כבוד היושב-ראש, חברי הוועדה.
קסניה סבטלובה: עצוב מאוד ומקומם ומכעיס שאנחנו נמצאים יום לפני הציון של יום העלייה, אנחנו נאלצים לדון בדו"ח כל כך קשה ובעיקר לא מפתיע.
קסניה סבטלובה: אנחנו נמצאים בוועדה הזאת ודנים פעמים אינספור במקרים של גזענות כלפי ילדים קטנים שמגיעים למערכת החינוך במדינת ישראל.
קסניה סבטלובה: בין אם הם עולים או בין אם דור שני בני עולים.
קסניה סבטלובה: לא ייתכן שבמדינת ישראל שהיא כולה מדינת עולים, שהיא מדינה שמבוססת על העקרון של קליטת עליה, אנחנו נסבול מצב בו ילד בן 6 מכל מוצא שהוא, אבל נדגיש שבמקרה הזה זה מוצא אתיופי, לא יכול להתקבל לבית הספר.
קסניה סבטלובה: אם הוא לא יכול להתקבל לבית הספר איך הוא ירגיש מוגן ואיך ירגיש שווה כמו כל אחד אחר, אם ברגע כל כך קריטי בחייו, כיתה א', שזה גם לרוב הילדים לא מעבר קל, המעבר בין גן לבית ספר, הוא כבר חש גזענות כל כך קשה.
קסניה סבטלובה: אם אנחנו מדברים על ילד בן 8 שזה מקרה שקרה לנו רק השנה, ילד שהגיע מחבר העמים שקורא בהפסקה בית ספר וקורעים את הספר מידיו ואומרים לו 'אתה לא תקרא בבית הספר שלנו בשפה הרוסית שזו שפת אמך', איך ילד כזה אחרי זה ירגיש שווה עם כולם, איך הוא לא ירגיש נחות ואיך הוא לא ירגיש את הכאב הזה שילווה אותו, אולי למהלך כל חייו?
קסניה סבטלובה: גבירותיי ורבותיי, אנחנו עומדים פה בפני ממצאים מאוד מאוד קשים, ואנחנו בעצם מדברים על כך שבית הספר שזה מקום שכל ילד או ילדה ראויים להרגיש שם הכי מוגנים שבעולים והכי רצויים שבעולם, הם צריכים להרגיש שרוצים אותם, שהם מגיעים לשם ושהם מתנה, כמו שאנחנו שרים בשיר הזה 'מתנות קטנות', כך הם צריכים להרגיש ולא שמשפילים אותם או חס וחלילה מרביצים להם.
קסניה סבטלובה: כאימא לשתי ילדות קטנות דור שני, גם כמוך וגם כמוך יואל חברי, אנחנו כולנו נמצאים בסירה הזאת, אנחנו כולנו שם וגם כאלה בינינו שלא עולים, כאלה שהם נכדי עולים והסבא רבא שלהם היה עולה גם הם אמורים להזדהות עם הכאב הכל כך קשה הזה.
קסניה סבטלובה: ויש תרופה, אנחנו יודעים שתרופות נמצאות וזה לא דבר שאי אפשר לפתור אותו, פותרים דברים כאלה גם על ידי ערנות, גם על ידי הדרכה של המורים וגם על ידי חקיקה.
קסניה סבטלובה: הצעות חקיקה רבות הונחו על שולחן הכנסת כבר במושב הזה, לפחות על חלק נכבד מהם אתה חתום, כבוד היושב ראש, על חוק לימוד התפוצות שהוא חיוני וחשוב שאי אפשר להדגיש יותר עד כמה זה חשוב, כי כולם צריכים לדעת מאיפה כל אחד בא.
קסניה סבטלובה: כולם צריכים לדעת שלכל אחד יש מקום שווה בחברה שלנו, שאנחנו פאזל, שאנחנו מוזאיקה, שאנחנו משלימים אחד את השני, שאנחנו לא נוגדים אחד את השני.
קסניה סבטלובה: צריך להבליט את השווה בינינו ואת המאחד בינינו ולא את השני.
קסניה סבטלובה: החוק השני שלצערי הרב גם הוא הופל וקשה לי להבין למה, זה חוק לימוד חובה נגד גזענות, שזה חוק שקידמנו אותו בסיעת המחנה הציוני, לצערי הרב הוא נדחה על ידי הקואליציה.
קסניה סבטלובה: קשה לי מאוד עדיין, למרות שהפתרונות ישנן ואנחנו יודעים איפה הם ולא צריכים לחפש יותר מדי, רק צריכים להחיל את זה עכשיו, ועדיף היום ולא מחר, ולא לדחות את זה עד שעוד ילד ייפגע ועוד ילדה תהיה מצולקת מהמפגש הזה עם מערכת החינוך.
קסניה סבטלובה: זו תעודת עניות למדינה שלנו לכנסת שלנו ולהתמודדות שלנו עם נושא כל כך חשוב כמו קליטת עליה.
קסניה סבטלובה: אני קוראת לך כבוד היושב-ראש ואני יודעת עד כמה אתה כואב את הנושא הזה וחי אותו וחש אותו ופותר מדי יום בעיות של עולים רבים שאנחנו ביחד נפעל לקידום גם חקיקה בנושא, שתעזור לנו להתמודד בבתי הספר, ולא נרפה עד שמשרד החינוך ימצא פתרונות הולמים ואנחנו נדע שכל ילד וכל ילדה מקבלים את המענה שלהם וכל מורה שמעז להרים יד, מעז להעיר הערות גזעניות לא ימצא יותר את מקומו במערכת החינוך.
קסניה סבטלובה: זה בלתי נסבל ואני חושבת שזה צריך להיות בכותרות של החדשות היום בשמונה, זה צריך להיות, הדו"ח הזה צריך להיות שם, עם כל הכבוד לבעיות הרבות כל כך שיש לנו במדינה שלנו, אנחנו לא יכולים להפקיר את הילדים הקטנים.
יואל רזבוזוב: הדו"ח הזה לא הפתיע אותי, אני חושב שחברי הוועדה שחוו כאן עליה ומי שלמד בבית הספר, אנחנו יודעים מה זה ילדים, ומה שהפתיע אותי דווקא הדור השני של עולים מברית המועצות שהם גם כן נמצאים כאן באחוז גבוה ואני חושב שמערכת החינוך והמורים צריכים להיות מודעים, צריכים לעבור הכשרות מיוחדות בשביל זה, צריכים לתת יחס לכל תלמיד במיוחד שיש לך תלמידים עולים בכיתה או כל מי שמופיע כאן בדו"ח, ואנחנו כבר לא פעם דיברנו על זה וקיימנו דיוני ועדות על תכנים פוגעניים שנכנסו איך שהוא למערכת החינוך, לתוך ספרי הלימוד שהם יכולים להוות פגיעה.
יואל רזבוזוב: אני בצד של החקיקה, ההתערבות במערכת החינוך, דעתי האישית, אני לא בעד אבל אנחנו חייבים למגר את הגזענות.
אברהם נגוסה: אלימות.
יואל רזבוזוב: גזענות, אלימות, אני מסכים עם חברת הכנסת סבטלובה צריכים להיות הכי בטוחים במערכת החינוך ובבתי הספר, שם הם נמצאים רוב היום ודווקא מכיוון שאני מגיע מבית שבו אשתי מורה, אימא שלי מורה, שתיהן מחנכות, כל מורה במדינת ישראל צריך לדעת את תפקידו, צריך ממש לעבור הדרכה, מבחינתי שתהיה פרטנית של מנהלי בתי הספר, שידעו, שישימו לב ידעו ויזהו את קבוצת הסיכון שמופיעה בדו"ח הזה ויתנו את הדעת על כך.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת עומר בר-לב, בבקשה.
עמר בר-לב: חברת הכנסת קסניה הזכירה שהייתה הצעת חוק שניסינו להעביר בנושא חינוך לגזענות.
עמר בר-לב: ואני שואל את נציגי משרד החינוך מה הם עושים בנושא חינוך נגד גזענות כמובן, לא לגזענות, כי אם נגד גזענות, למורים ולמנהלים.
עמר בר-לב: אני באמת שואל האם יש במשרד החינוך תוכנית, סדנה, למורים ומנהלים כנגד גזענות מכל סוג שהוא ובפרט לילדים ישראליים יוצאי העדה האתיופית.
עמר בר-לב: וזה מחבר אותי לאירוע שהיה בתחילת השנה, זה פשוט רק דוגמה, אירוע באשקלון שכיתה שלמה סיימה בית ספר יסודי ועברה לחטיבת הביניים, כל התלמידים והתלמידות התקבלו לבית ספר אחד מסוים, זה היה באשקלון, חוץ מנערה, ילדה מהעדה האתיופית.
עמר בר-לב: לשמחתי יחד עם הגורמים המקומיים באשקלון הצלחנו לפעול נגד ה עיוות הזה ובסופו של דבר ממש בדקה ה- 89 היא הצטרפה לכיתה שלה, אבל זו גזענות של מנהלים, זו גזענות של מורים, ולכן, אני לא יודע אם אנחנו צריכים להגיש הצעת חוק כזאת אבל אני שואל את נציגי משרד החינוך – מה אתם עושים מעבר לדיבורים יפים בוועדה, מה אתם עושים בשביל לחנך מורים ומנהלים במערכת החינוך שיפעלו כנגד גזענות וכמובן, בכלל אין מה לדבר על זה שאסור להפעיל אלימות על אף אחד ובוודאי שהתופעה הזאת של אלימות כנגד ילדים יוצאי העדה האתיופית היא עוד ביטוי קשה ובלתי מתקבל על הדעת שאנחנו לא יכולים לקבל אותו לאותה גזענות.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת זוהיר בהלול, בבקשה.
זוהיר בהלול: אני עקבתי אחרי המחקר המאלף שלכם, אבל כמעט זעקתי באמצע הפרזנטציה.
זוהיר בהלול: אל תבלבלו אותי עם העובדות, כי העובדות הן כל כך ידועות והמציאות כל כך שקופה.
זוהיר בהלול: המצב הגזעני, המציאות הגזענית כלפי האתיופים הפכה להיות כמעט יום –יומית והסכנה הגדולה ביותר טמונה בעובדה שיש כבר בציבור הישראלי קהות חושים כלפי גזענות שהופכת להיות די רגילה כלפי האתיופים.
זוהיר בהלול: אני לא רואה שהציבור בישראל עולה על בריקדות או נסער או תוסס מחאתית נגד גילויי הגזענות כלפי חבריי האתיופים, ודיברת על צבע העור, אני שמח - - -
<קריאה: אם אפשר לא להשתמש במונח "אתיופים", האתיופים נמצאים באתיופיה ואנחנו יהודים ישראליים ממוצא אתיופי.
זוהיר בהלול: עלא ראסי, מקבל.
זוהיר בהלול: איך את רוצה שאני - - -
אברהם נגוסה: 'יוצאי אתיופיה'.
זוהיר בהלול: אז אני שמח שצבע עורי הוא כצבע עורם של יוצאי אתיופיה.
זוהיר בהלול: זה כבוד גדול, ואין לי שום דבר נגד בהירי העור, אבל באמת שיכבדו את אלה שצבע עורם שונה.
זוהיר בהלול: עומר, לא הייתי בתחילת דבריך אך נגעת ממש בסיפא, יש לי כינוי אחד למה שאמרת וזה "גזענות ממוסדת".
זוהיר בהלול: ברגע שמורים מתייחסים אחרת לילדים, זה עניין ממסדי.
זוהיר בהלול: אגב, במאמר מוסגר, אני חושב שצריך לכונן ועדת חקירה, יושב ראש הוועדה החשובה הזאת חבר הכנסת נגוסה, כדי שתבדוק מדוע משרד החינוך הסתיר, פעל בהסתרה כדי לגלות את המערומים של היחס הזה ולהתעלם גם מאותו מחקר.
זוהיר בהלול: הדבר המרכזי בעניין הזה, שאם בית ספר לא יוכל להכיל את יוצאי אתיופיה אז אנחנו נכשלנו כשלון חרוץ במה שנקרא קליטתם של יוצאי אתיופיה במדינת ישראל.
זוהיר בהלול: ואם זה לא אתגר מרכזי ומהותי בעיני משרד החינוך או בעיני הממסד הישראלי, אז אני חושב שהדבר הזה אומר דרשני.
אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לשמוע מנציגת משרד החינוך.
אברהם נגוסה: הממצאים האלה שראינו מאוד כואבים.
אברהם נגוסה: 34% שסובלים מלעג, לעג לילד שהוא גדל, גרוע יותר מאלימות פיזית.
אברהם נגוסה: זה יותר גרוע כי מלווה אותו כל הזמן הטראומה האישית.
אברהם נגוסה: זה פוגע בהתפתחותו גם מבחינה קוגניטיבית וגם מבחינה חברתית.
אברהם נגוסה: יותר קשה אלימות הפיזית על ידי המורים, הלעג הוא יותר פוגע.
אברהם נגוסה: לכן אתם קיבלתם את הממצאים, ואנחנו רוצים לשמוע מה עשיתם על מנת לשנות את המצב.
אברהם נגוסה: בדרך הזאת אני רוצה לברך את אתר 'וואלה' שפרסמו והביאו את זה למודעות שלנו.
אברהם נגוסה: עשו את עבודת העיתונות שלהם.
אברהם נגוסה: דווקא משרד החינוך צריך להסתיר את הממצאים האלה?
אברהם נגוסה: במקום לתקן ולשנות.
אברהם נגוסה: מאיה שהיר מנהלת אגף תלמידי עולים, בבקשה.
<מאיה שהיר: אני אתן להילה לענות.
<מאיה שהיר: אני עובדת עם תלמידים עולים והכוונה בתכניות האלה של יציאה נגד גזענות היא עבודה עם כלל האוכלוסייה הקולטת ואני שמחה שהשנה באמת עשינו מהלך מאוד משמעותי של שבוע עליות שהתחיל אתמול בכל מערכת החינוך בהצלחה רבה מאוד, מחר אנחנו בסיור בדרום, כדי באמת להוקיר את העליות, לראות את החשיבות של העולים למדינת ישראל, לראות בעולים הון אנושי, משאב למדינת ישראל וכך אנחנו עובדים.
<מאיה שהיר: אז אני אבקש משפ"י לענות.
<הילה סגל: בוקר טוב.
<הילה סגל: אני אגיד שלא קל לשבת בכיסא של משרד החינוך הבוקר הזה.
<הילה סגל: הנתונים האלה הם נתונים קשים מאוד, יש דברים שהיו ידועים לנו בהערכה לפני שהדו"ח הזה יצא אבל למעשה זו פעם ראשונה שיוצא דו"ח כזה שראמ"ה מוציאה עם פירוט כזה, וכבת לעולים, אימא מארצות ערב ואבא מארצות אשכנז, הדו"ח הזה הוא דו"ח קשה מאוד.
<הילה סגל: אני רוצה להגיד מה אנחנו עושים, אנחנו שלושתנו ממשרד החינוך, דניאלה פרידמן שתיכף תדבר על הנושא של גזענות בכלל, אני רוצה לשתף כאן בכיוונים ולהגיד שאנחנו צריכים לשבת ולראות איזה עוד כיוונים אנחנו יכולים לעשות.
<הילה סגל: תשובה מלאה לדו"ח הזה כמו שהוא מראה לנו כרגע, זה לא יהיה רציני.
<הילה סגל: זה דורש מאתנו עוד הרבה עבודה ומאמץ.
<הילה סגל: היחידה שאני אחראית עליה מטפלת בכל נושא האקלים והאלימות באופן כוללני בבתי הספר.
<הילה סגל: יש שני מהכלים שאני רוצה להתייחס אליהם בהקשר הזה- אחד שהוא בעצם פיתוח שיש לשירות הפסיכולוגי הייעוצי שנקרא קש"ר, וזה פיתוח שבעצם עובד על שיח קונפליקטואלי גם בהקשרים של גזענות, אבל בעצם איך אנחנו מנהלים קונפליקטים שקיימים בקרב הילדים ואיך אנחנו מסוגלים לעשות אותם וההכשרה נעשית ליועצים ואנשי צוות.
<הילה סגל: זה כיוון אחד, והכיוון הנוסף שאני רוצה להתייחס אליו הוא חוזר מנכ"ל שמתייחס ל-איך מייצרים אקלים בית ספרי, איך מתמודדים עם אירועי אלימות, הוא מתייחס חד משמעית לכל הנושא של פגיעה והעלבה בין ילדים ובטח של מורים כלפי תלמידים.
<הילה סגל: במסגרת התיקונים והשינויים שאנחנו עושים, כבר היום יש הנחיות מאוד ברורות מה צריך לעשות עם מורה שפגע מילולית ובוודאי עם מורה שפוגע פיזית.
<הילה סגל: כשקורה כזה דבר יש הליך מאוד ברור בעניין הזה, אנחנו נוסיף, במסגרת ה תיקונים שלנו, זה כבר תיקונים שכבר נעשו אבל עוד לא פרסמו, ספציפית באמת כשנעשית פגיעה מילולית שהיא על רקע גזעני - - -
אברהם נגוסה: חוזר מנכ"ל התייחס לממצאים האלה?
אברהם נגוסה: הממצאים של רמ"ה, או שאת מדברת באופן כללי?
<הילה סגל: חוזר מנכ"ל מנחה את מערכת החינוך איך היא צריכה לפעול כדי לקיים אקלים מיטבי, זה אומר התייחסות כל תלמידי בית הספר בצורה שנוכל לראות כאן גם את הסביבה הפדגוגית וגם את האקלים הבית ספרי, נוכל לראות תלמידים שמרגישים מוגנות, מרגישים שייכות, והחלק הנוסף של החוזה הוא חלק שמתייחס למצבים שבהם יש חשד לאלימות בין תלמידים, ואלימות של אנשי צוות.
אברהם נגוסה: האם הוא ידע לפני שהוא הוציא את חוזר המנכ"ל, על הממצאים הללו?
<הילה סגל: חוזר מנכ"ל יצא באפריל 2015, אבל אנחנו עושים לו כל הזמן תיקונים ומפרסמים אותו שוב עם התיקונים.
<הילה סגל: זאת אומרת אנחנו עכשיו נכניס בדגשים, שוב, אלה תיקונים שנעשו ועוד לא פורסמו, את האמירה 'פגיעה מילולית שיש בה לעג, העלבה או השפלה על רקע מוצא דת ורקע גזעני', אנחנו נוסיף את זה כדי שבאמת הדברים יהיו ברורים שהם גם בהקשר הזה, ובתוך החשיפה וההטמעה של חוזר מנכ"ל נתייחס גם לחלקים האלה.
עמר בר-לב: אתם חושבים שזה יפתור את הבעיה?
עמר בר-לב: שורה בחוזר מנכ"ל?
<הילה סגל: אני בטוחה שלא, בזה התחלתי את הדברים שלי, שישנם כמה כיוונים שאנחנו עושים היום.
<הילה סגל: אני לא יודעת על מה מדובר כאן מבחינת הסתרה, אנחנו לא מכירים אותו חודשים על חודשים,
עמר בר-לב: אני שואל מה לגבי השאלה שלי, האם אתם עושים איזו סדרת חינוך למורים ומנהלים בנושא מלחמה נגד גזענות?
<הילה סגל: אני אומרת, יש לנו פיתוח שנקרא "קש"ר" הוא מיועד למורים ויועצים, נעשית הכשרה כזאת למורים ויועצים, אני לא יכולה להגיד שהיא נעשית לכל המורים - - -
אברהם נגוסה: נושא הדיון מוגדר, אני לא רוצה לשמוע עכשיו באופן כללי חוזר מנכ"ל שמוציאים כל שנה.
אברהם נגוסה: אנחנו מדברים פה ספציפית על התוצאה, על הממצאים של המחקר הזה, מה אתם עשיתם.
אברהם נגוסה: אתם ידעתם על הממצאים האלה, קיבלתם את הממצאים האלה,
<הילה סגל: קיבלנו אותם בחודשים האחרונים.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע מה עשיתם בנוגע לזה.
אברהם נגוסה: אל תתני לנו את כל העבודה של משרד החינוך.
<הילה סגל: נתתי רק מה שחשבתי שהוא רלבנטי.
אברהם נגוסה: אני רוצה לנושא שמוגדר.
<דניאלה פרידמן: אני רוצה להתייחס בדבריי לשני דברים: 1 – הבחנה בין אוכלוסיית המורים לבין אוכלוסיית התלמידים כי הדו"ח מתייחס לשני הערוצים, ואני רוצה לפחות להציג מה כן נעשה.
<דניאלה פרידמן: 2 – לשאלה האם כשמתייחסים לגזענות כלפיי יוצאי אתיופיה, אנחנו צריכים להתייחס כלפיי הקהילה בנפרד או שבכלל להתייחס לנושא הגזענות.
<דניאלה פרידמן: אני אתחיל קודם כל מהנושא של מה כן נעשה.
<דניאלה פרידמן: אני מנהלת המטה לחינוך אזרחי בחיים משותפים.
<דניאלה פרידמן: אני חלק מתוך המזכירות הפדגוגית, אגף במשרד שביחד עם כל השותפים עובד בשיתוף פעולה, אבל במקביל אנחנו מפתחים ועוסקים בין היתר בתכנים ופיתוח מקצועי.
<דניאלה פרידמן: בקיץ האחרון נבנתה תכנית רב גילאית, תכנית עומק של יחידות הוראה שעוסקות בקהילה או ביוצאי אתיופיה ובאים להציג את הפעילויות בתוך תחומי דעת מנקודת המבט החיובית ולא מנקודת המבט של קיפוח או כל היבט אחר ויש הקפדה מאוד גדולה בעצם על לראות את הקהילה מנקודת המבט החיובית.
<דניאלה פרידמן: מערכים רבים כבר הועלו לתוך סביבה דיגיטלית, כל בית ספר התבקש לבנות השנה תכנית שבה הוא מטמיע בכל אחת משכבות הגיל שתי יחידות לימוד שעוסקות בנושא הזה.
<דניאלה פרידמן: המערכים גם עוברים דיגיטציה וגם יורחבו ויועשרו במהלך השנה הקרובה.
<דניאלה פרידמן: כדי שזה לא יישאר ברמה של, "כתבנו מערכים תרצו תשתמשו לא תרצו לא תשתמשו", המנהלים מתבקשים להגיש תכנית עבודה מסודרת בנושא והדבר השני, בקיץ האחרון בתחילת יולי התקיים יום עיון גדול שבו נחשפה התכנית הזאת לכל המדרכים, הצוות החינוכי שנכנס לבתי הספר בתחומי הדעת שכבר נכתבו בהם מערכי שיעור, פעילויות בנושא הזה, כדי שבשיטת המניפה הם ייכנסו לבתי הספר ויוכלו להדריך את המורים.
<דניאלה פרידמן: הנחת העבודה שלי היא שזה גם מרכיב שמשפיע על האווירה ועל האקלים אבל יש פה עוד צד שגם אם הוא לא המכוון הוא בהחלט רלוונטי, וזה שכשאני מכשירה מורה להתייחס לנושא, באופן טבעי אני בעצם מבקשת ממנו לבדוק את העמדות שלו, לבדוק את ההתנהגות שלו ולבדוק את ההתייחסות שלו.
<דניאלה פרידמן: כמובן שהמדריכים מעבירים את זה בשיטת המניפה.
<קריאה: מדריכים אזוריים?
<דניאלה פרידמן: כן.
<דניאלה פרידמן: מדריכים בתחומי הדעת בכל המחוזות בכל הארץ הגיעו ליום העיון הזה, מאותם תחומי דעת שבעצם עשינו - - -
<קריאה: אנחנו עוקבים אחרי הפעילות.
<דניאלה פרידמן: המדריכים מכל תחומי הדעת האלה חויבו, בכלל לא הייתה אופציה לא להגיע, הם חוייבו להגיע כדי להעביר את זה למורים בתוך המחוז שלהם ולבתי הס פר בצורה מסודרת.
<דניאלה פרידמן: זה צעד אחד.
עמר בר-לב: זה מכסה את כלל המורים?
<דניאלה פרידמן: זה מכסה קודם כל מורים בתחומי הדעת שכבר היה רלבנטי ונכתבו בהם מערכי שיעור ואני רואה בזה שני צדדים.
<דניאלה פרידמן: הצד האחד זה שכשאני מנהלת שיח, שיח של שווים, שיח שבו בעצם אין קורבנות, אני קודם כל מנהלת אותו בכיתה ומשפיעה על קהל היעד שהוא התלמידים והתלמידים בכל שכבות הגיל נדרשים לעסוק בנושא.
<דניאלה פרידמן: שזה הצד האחד שגם מופיע בדו"ח והוא הנושא של התלמידים.
<דניאלה פרידמן: בצד השני זה המורים.
<דניאלה פרידמן: אז קודם כל נגיעה אחת בקהל המורים היא באמצעות א ותם מערכים והכשרה ודיון בנושא.
<דניאלה פרידמן: הדבר השני שכבר אני יכולה לספר - - -
עמר בר-לב: במקומות האלה שהייתה אלימות על פי הדו"ח, המורים עברו את ההדרכה, את הסדנה, את המערך הזה?
<דניאלה פרידמן: המורים בכל הארץ בתחומי הדעת האלה אמורים להעביר - - -
עמר בר-לב: אם כך זה אומר שאין לזה השפעה.
עמר בר-לב: אני שואל מה הקורלציה בין המקומות שבהם הייתה אלימות.
<דניאלה פרידמן: לא שמעתי, אתם מדברים ביניכם.
עמר בר-לב: אני שואל האם בדקתם את הקשר בין המקומות שבהם הייתה אלימות של מורים כנגד תלמידים לבין ההכשרות שהיו או לא היו לאותם מורים באותם בתי ספר.
<דניאלה פרידמן: המהלך הוא מהלך מערכתי כך שהוא על כל האזורים, בלי יוצא מן הכלל.
<דניאלה פרידמן: גם אזורים שבהם יש אלימות וגם אזורים שבהם אין אלימות.
<דניאלה פרידמן: אנחנו פחות מתעסקים עם בתי הספר - - -
עמר בר-לב: אולי לאור המחקר הזה ראוי שתיכנסו, את יודעת, אפשר לקחת את זה לשני הכיוונים.
עמר בר-לב: הכיוון השלילי זה שיש מערך אבל עובדה שהוא לא משפיע.
<דניאלה פרידמן: אתה לא יודע אם הוא לא משפיע כי הוא רק השנה מיושם.
עמר בר-לב: אני אמרתי שאפשר לקחת את זה לשני כיוונים.
עמר בר-לב: שלילי וחיובי.
עמר בר-לב: לכן מאוד חשוב בשביל לדעת אם הוא משפיע ואם הוא מגיע לבחון את המקומות שעל פי הדו"ח הייתה אלימות כנגד ילדים ישראלים יוצאי אתיופיה לבין המורים שהיו שם, בהדרכה.
<דניאלה פרידמן: אני אענה כללית.
<דניאלה פרידמן: אנחנו נבחן את הדברים ונראה אותם טיפה יותר לעומק.
<דניאלה פרידמן: התחלנו אותם השנה ונצטרך לראות אותם.
<דניאלה פרידמן: אני לא יכולה - - -
עמר בר-לב: הייתי מציע שיבואו - - -
<דניאלה פרידמן: אל תקטע אותי, תן לי לסיים את הדברים.
עמר בר-לב: אני מציע שבעוד חודש-חודשיים שלושה-ארבעה, יבואו עם בדיקה של שני הדברים האלה.
אברהם נגוסה: בוא ניתן לה להשלים את העניין.
<דניאלה פרידמן: בשמחה.
<דניאלה פרידמן: תן לי רק להשלים את הדברים כי אני לא סיימתי, אבל תודה על ההערות המאוד חשובות שהעלית כי הן שוות בדיקה וחשיבה נוספת.
<דניאלה פרידמן: דבר נוסף שאני רוצה להתייחס אליו, זו תכנית שהמשרד הכין.
<דניאלה פרידמן: שאלת אם יש תכנית אז כן יש תכנית, שבעצם מדברת על סובלנות ומניעת גזענות.
<דניאלה פרידמן: היא רואה את מניעת הגזענות כמהלך גדול ומקיף שאינו כולל רק קהילה כזאת או אחרת, המהלך הזה בעצם מתייחס להכשרה של מפקחים, מנהלים ומורים קודם כל כי הם אלה שנמצאים בתוך המערכת ואם אנחנו רוצים ליצור שינוי בעמדות ובדעות הקדומות אני לא אביא רק איזו סדנה לחדר מורים כזה או אחר.
<דניאלה פרידמן: יש מקומות שצריך לעשות איזה שהוא טיפול עומק, כפי שאתה אומר, במקומות שלאלימות, אבל מעבר לזה אני רוצה שהמורים ייקחו איזו שהיא אחריות על העשייה שלהם ויגבשו עמדות יותר חיוביות וסובלניות כלפי כלל ציבור התלמידים לסוגיהם.
<דניאלה פרידמן: התכנית הזאת עוסקת בהכשרה של המורים, המפקחים, המנהלים, וכמובן עובדת גם על פעילויות של הפגשה וסדנאות של תלמידים.
טלי פלוסקוב: איך היא נקראת?
<דניאלה פרידמן: מסובלנות למניעת גזענות וחיים משותפים.
<הילה סגל: סליחה שאני קוטעת.
<הילה סגל: רק לאחרונה היו פרסומים שהתכנית הזאת דווקא נזנחה ולא נלמדה במערכת החינוך.
<דניאלה פרידמן: היא לא נזנחה, אני לוקחת אחריות מלאה על הדברים שלי.
עמר בר-לב: עכשיו יצא דו"ח המבקר.
<דניאלה פרידמן: דו"ח של המבקר חושב שצריך היה לעשות את זה בשנה אחת, כאשר הובהר למבקר המדינה וגם בתגובות של המשרד, שמבחינתנו מדובר על תהליך עומק שייקח לפחות שלוש שנים ומשום מה המבקר בחר להתעלם מהנקודה הזאת בתשובות שלנו.
<דניאלה פרידמן: דבר נוסף שאני רוצה לומר ואסיים את דבריי בהקשר הזה, גם התכנית האסטרטגית של משרד החינוך לשנים 2016, תכנית אסטרטגית של כלל מערכת החינוך.
עמר בר-לב: אבל יש גם תכנית ספציפית ייעודית ליוצאי אתיופיה שמדברת על מלחמה בגזענות.
עמר בר-לב: איזו התייחסות יש לתכנית הזאת?
<דניאלה פרידמן: אל תקטע אותי.
<דניאלה פרידמן: אני לא אקטע אותך וכדי שתבין תן לי לסיים את דבריי כי זה חלק מהעניין.
<דניאלה פרידמן: אני אכבד אותך, אבל תן לי לסיים.
<דניאלה פרידמן: במסגרת הדרך החדשה אגב, כל הנושא של הפעילויות שניבנו שדיברתי עליהם קודם, הן חלק מהמהלך של הדרך החדשה.
<דניאלה פרידמן: התכנית האסטרטגית של משרד החינוך לשנים 2016-2019 מציבה כיעדים לא רק את היעדים של הישגים לימודיים, אלא גם מטרות שהן מטרות ערכיות של ס ובלנות, של מניעת גזענות וכדומה, הן באות כבר לידי ביטוי והחלו לקבל ביטוי בקיץ האחרון בפרסומי התמונה החינוכית שפרסם משרד החינוך על מוסדות החינוך כאשר מוסדות חינוך לא נמדדים יותר אך ורק בהישגים שלהם ובדברים ה אלה אלא גם בהיבטים של סובלנות ומניעת גזענות.
<דניאלה פרידמן: אני מאמינה שהתכנית המערכתית, ספציפית, התכנית של הדרך החדשה, יחד עם התכנית האסטרטגית והמטרות המאוד מעודכנות שלמשרד החינוך ופרסום התמונה החינוכית, יתחילו להשפיע.
<דניאלה פרידמן: יכול להיות שאנחנו נצטרך לחכות קצת, יכול להיות שנצטרך להיות סבלניים, אבל אני מאמינה שהמהלך הזה הוא מהלך שאין ברירה, יש לו השפעה, בית ספר לא ירצה להיות גזען, בית ספר לא ירצה להתפרסם במקומות השליליים.
<קריאה: בתי הספר העל יסודיים נמדדו גם על זה.
אברהם נגוסה: את יכולה להסביר לנו מה השיקולים שלכם לא לפרסם את הדו"ח הזה, לא לוועדת השרים, שאני לא שמעתי שם את הנתונים האלה, לא בוועדת החינוך של הכנסת ולא בוועדת עליה וקליטה.
אברהם נגוסה: מה היו השיקולים שלכם?
<דניאלה פרידמן: אין הסתרה.
<דניאלה פרידמן: אני חושבת שחגית צריכה לענות על זה.
<דניאלה פרידמן: היא התחילה לומר שבעצם הדו"ח שפורסם במאי, לקח זמן עד שהוא פורסם כי עשו עליו עיבוד.
<דניאלה פרידמן: אבל חגית, אני חושבת שאת צריכה לענות.
<חגית גליקמן: לא היה תהליך של הסתרה.
<חגית גליקמן: הרבה מאוד מהמחקרים שלנו עולים לאתר הראמ"ה כמו שהם, ללא הודעה לעתונות, זה לא משהו חריג.
אברהם נגוסה: אני לא מדבר על העתונות, אבל לא שמעתי בפורומים המקצועיים.
<חגית גליקמן: בפורומים המקצועיים אכן נעשה על זה דיון.
<חגית גליקמן: למעשה אתר 'וואלה' פרסם את הכתבה, הדו"ח עלה ביום חמישי, ביום ראשון הוא פרסם את הכתבה, זאת אומרת זה לא שזה ישב באתר הראמ"ה במשך הרבה זמן, לא היה ניסיון להסתרה.
<חגית גליקמן: היו פורומים בקרב מפקחים של אגף קליטת תלמידים עולים, היה דיון יחד עם אנשי שפ"י וכן הלאה.
<חגית גליקמן: כלומר כן היה תהליך של עבודה.
<חגית גליקמן: לא היה ניסיון, גם אם זה אולי נראה כך אבל זה לא היה מכוון, להסתיר.
<חגית גליקמן: זה פשוט תהליך שלקח עד שזה התפרסם.
<חגית גליקמן: מרגע שהוא עלה לאתר הראמ"ה, וכל התקשורת יודעת איפה המקום שהם רואים שיש פרסומים חדשים, ושזה מעניין אותם, אז הם יודעים.
<חגית גליקמן: ועובדה שגם שלושה ימים אחרי זה הדבר קיבל תהודה.
<חגית גליקמן: אז לא היה ניסיון הסתרה.
אברהם נגוסה: האם משרד החינוך לאחר שהוא ידע על הממצאים האלה, האם התקיים דיון מקצועי במשרד החינוך?
<מאיה שהיר: כן.
<מאיה שהיר: קודם כל, כמו שאמרה ד"ר חגית גליקמן, אנחנו מיד התחלנו בעבודה גם ביקשנו מהם להציג את הממצאים, את המחקר, בכנס שלנו וגם בעבודה שלנו עם מגשרים ומיד קיימנו ישיבות עבודה עם שפ"י, השרות הפסיכולוגי הייעוצי של המשרד.
<מאיה שהיר: ביקשנו עוד נתונים, עוד פילוח והעבודה החלה מיד.
<מאיה שהיר: יש לזכור שזה היה בסוף שנת הלימודים שעברה וכמובן התחילה השנה ואנחנו עובדים על זה.
<מאיה שהיר: תהליכים של חינוך בעבודה דורשים מאתנו ללמוד, כפי שהילה אמרה, לעומק, לחקור לראות את הנתונים המעמיקים, עוד לבקש פילוח על מקומות, דברים ספציפיים, אבל מיד התחלנו בעבודה בנושא ולא הייתה כאן שום הסתרה, להיפך, מיד פרסמנו את זה בכל הפורומים של אנשי המקצוע.
אברהם נגוסה: שלומית בבקשה.