GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דניאל וייס: זאת אומרת שאם יישב אדם בתוך ועדה, בודד, לצורך העניין, במקצוע X, זה לא נשמע טוב וזה לא נראה טוב לעניות דעתי.
<דניאל וייס: אז אני חושב שאו שיורידו את שני האורתופדים בוועדה כי זה לא התחום המקצועי שלהם וישימו את הפודולוגים במקומם, ורופא נוסף, שזה נשמע לי יותר הגיוני גם.
<דניאל וייס: אבל אני חושב שחובה שיהיו שניים משתי הדרגות שמופיעות בתוך הפודיאטריה.
<מרב תורג'מן: אני אומר בקול רם מה שאמרתי עכשיו בלחש.
<מרב תורג'מן: אני חושבת שזה בעייתי לתקן את החקיקה ולהוסיף חברי ועדה, להרחיב את הוועדה רק לצורך ההכרה במקצועות הפודולוגיה.
<מרב תורג'מן: החוק הוא הרבה יותר רוחבי והוא מתייחס לכל מקצועות הבריאות, ואני לא רואה סיבה למה הועדה המייעצת לעניין פודולוגיה תמנה שבעה אנשים לצורך העניין, ולעניין אחר היא תמנה חמישה אנשים.
<מרב תורג'מן: אני חושבת שצריך למצוא את האיזון הראוי לחברי הוועדה בתוך הפורמט הקיים, אלא אם מחליטים להרחיב את הועדה לכלל מקצועות הבריאות.
<דניאל וייס: אז לשנות את ההרכב.
<דניאל וייס: תורידו את האורתופדים.
עודד פורר: לפי החוק לא צריכים להיות אורתופדים.
עודד פורר: תוכלי לומר לפי החוק מי היום צריכים להיות בוועדה?
<מרב תורג'מן: בוועדה המייעצת יהיו חמישה חברים ואלה הם: 1.
<מרב תורג'מן: בעל תעודה במקצוע הבריאות שהוא עובד המדינה.
עודד פורר: אין כאלה.
<מרב תורג'מן: שני חברי הסגל האקדמי במוסד מוכר להשכלה גבוהה שתחום התמחותם במקצוע הבריאות.
אברהם נגוסה: בוועדה אין כאלה?
<מרב תורג'מן: לא.
<דניאל וייס: אין בישראל אקדמיה בתחום.
<מרב תורג'מן: ושני בעלי תעודות במקצוע הבריאות.
<מרב תורג'מן: הוא מדבר רק על פודולוגים.
עודד פורר: לא, גם על פודיאטרים אני מדבר.
עודד פורר: אין בישראל היום בעל תעודה בפודיאטריה.
עודד פורר: לא פודיאטריה ולא פודולוגיה.
עודד פורר: כך שממילא הוועדה הזו היום לא בדיוק לפי החוק.
אברהם נגוסה: היעד שלנו הוא שהם יוכרו, להכיר בהם כתואר פה במדינת ישראל, הפודולוגים.
אברהם נגוסה: הבעיה שישנה כרגע, לפי החוק הקיים הם לא מוכרים.
<מרב תורג'מן: נכון, אבל ברגע שהתיקון ייכנס לתוקף והם יהיו מוכרים, אז הם יוכלו להיות חברי ועדה.
<מרב תורג'מן: אז מה הרעיון בלתקן את החוק, להמתין מספר מצומצם של זמן, שהתיקון לעניין ההכרה במקצועות הפודולוגיה ייכנס לתוקף, ואז בעצם תיקון החקיקה שנעשה לצורך הועדה המייעצת כבר לא יהיה רלבנטי?
<אריאלה מילר: אני מבינה מה שאת אומרת, ואני גם רוצה לדעת מה אני אוכל לעשות.
<אריאלה מילר: אם אני יכולה - - - ברגל ימין ולא ברגל שמאל, זה לא יעבוד.
<מרב תורג'מן: כשזה יגיע לוועדת העבודה הרווחה או שזה יגיע לכאן, אני יותר מאשמח, אדוני, אפשר יהיה לחשוב על איזו שהיא הוראת מעבר שקובעת שעל אף אותן הוראות של סעיף 18 לתקופה מסוימת שהוועדה תקבע, חברי הועדה יהיו גורמים אחרים שאתם ממליצים עליהם.
<מרב תורג'מן: זה אפשרי.
אברהם נגוסה: אוקיי זה פתרון טוב, ונראה לי שהוא מקובל על כל הצדדים.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת עודד פורר, זה מקובל עליך גם?
אברהם נגוסה: אז אנחנו הולכים בכיוון הזה שברגע שהחוק יתוקן, ותהיה תקופת מעבר, במהלך כזה שהפודולוגים יוכרו ואז הם יוכלו להצטרף לוועדה המייעצת בהכנת התקנות.
<אביטל אגמון: זה לא יהיה ביחד.
עודד פורר: הם יכולים לשבת בינתיים כמשקיפים בוועדה.
עודד פורר: במהלך עיצוב התקנות.
עודד פורר: זה העניין בסוף, אם הם יהיו שם - - -
אברהם נגוסה: כמה זמן תהיה תקופת המעבר להערכתכם?
<מרב תורג'מן: גורמי המקצוע צריכים לבוא ולאמר כמה זמן נדרש לוועדה המייעצת לקבוע את אותן הוראות.
<מרב תורג'מן: אני לא יודעת.
אברהם נגוסה: מה היא הערכתך?
עודד פורר: שעתיים.
אברהם נגוסה: בוא נהיה ריאליים.
עודד פורר: אני מאוד ריאלי.
עודד פורר: העבודה נעשתה.
<מרב תורג'מן: אפשר לקבוע זמן סביר שהוא בין חודש לשלושה חודשים.
עודד פורר: אדוני, חודש זה מעל ומעבר, זה צריך להסתיים במושב הזה.
עודד פורר: שלושה חודשים זה דוחה אותנו כבר - - -
אברהם נגוסה: נקבע שתקופת המעבר תהיה 30 יום.
אברהם נגוסה: בזה נסכם, זמננו תם.
<דניאל וייס: אני מבקש שיצרפו אותי גם כן, אני הובלתי את הנושא הזה משנת 1998, מהראשונים.
<דניאל וייס: למרות שאני לא רופא, באיכילוב ולניאדו בנתניה ובמאיר בכפר סבא.
<דניאל וייס: עשיתי את הניתוחים האלה ביחד עם פרופסורים, שילבתי אותם ביחד איתי והובלתי את הנושא הזה בכל האמצעים ה- - - האלה ואני רוצה לתרום כאן לבניה של התקנות ושל ה- - - כל יום נכרתים ידיים ורגליים במדינה ואין מענה לבתי החולים בנושא הזה.
<דניאל וייס: צריכים לסיים את זה, לאפשר את התקנות האלה.
עודד פורר: אדוני היושב ראש תודה ויישר כח.
אברהם נגוסה: התקדמנו, תקופת המעבר תהיה 30 יום ואז שני פודולוגים יצטרפו לוועדה המייעצת ויכינו את התקנות.
אברהם נגוסה: מקובל על כולם.
אברהם נגוסה: אני שמח שהגעתם ואנחנו נועלים את הדיון.
אברהם נגוסה: איתי חברת הכנסת קסניה סבטלובה חברת הועדה.
אברהם נגוסה: אנחנו היום התכנסנו לדון בנושא קבלת צעירים עולים למוסדות להשכלה גבוהה, למרות קשיים בשפה העברית.
אברהם נגוסה: אנחנו דנים היום בקשיים העומדים בפני צעירים עולים בבואם להירשם למוסדות להשכלה גבוהה.
אברהם נגוסה: אנחנו מבינים ומכבדים את העובדה שכל מוסד להשכלה גבוהה בארץ קובע תנאי קבלה משלו, אולם חשוב לנו להבהיר כי תנאי קבלה אשר במסגרתם מועלה רף הרמה בשפה העברית, במבחן יע"ל, מהווה פגיעה קודם כל באוכלוסיית הצעירים העולים.
אברהם נגוסה: האם קיימת באוניברסיטה כל שהיא בארץ דרישת פטור מעברית כתנאי קבלה?
אברהם נגוסה: זו שאלה שאני שם אותה, ואנחנו נשמע מנציגי האוניברסיטאות שנמצאים פה.
אברהם נגוסה: אנחנו שמענו וקיבלנו גם פניות על מצוקת הנוער להשתלב, כמחסום להשתלבותם בתוך ההשכלה הגבוהה.
אברהם נגוסה: שהרי עולים חדשים לומדים עברית במהלך לימודיהם עד לקבלת הפטור.
אברהם נגוסה: בזמני כעולה חדש פניתי להתקבל לאוניברסיטה העברית.
אברהם נגוסה: אני למיטב זכרוני לא התבקשתי כתנאי קבלה, להביא להם אישור שאני עברתי פטור בעברית.
אברהם נגוסה: נכון שעשיתי אולפן לפני זה, אבל לא התבקשתי לפטור.
אברהם נגוסה: אני רוצה להבין אם יש שינוי עכשיו.
אברהם נגוסה: נתנו לי הזדמנות להשתלב, והצלחתי להתמודד עם הלימודים בשפה העברית.
אברהם נגוסה: למרות שהשפה היא לא שפה קלה, היא קשה.
אברהם נגוסה: אבל אם לא ניתן את ההזדמנות לזרום ולהשתלב, זה ממש מחסום לעולים.
אברהם נגוסה: אנחנו גם רוצים לשמוע ממינהל הסטודנטים לעולים חדשים גם את תרומתם לעניין זה כמשרד מסנגר למען העולים, מול האוניברסיטאות.
אברהם נגוסה: מה הם עושים בנושא הזה, האם יש להם גם תכניות הכנה לפני שהצעירים האלה הולכים לאוניברסיטאות ומבקשים להתקבל, האם יש גם צעד של מינהל הסטודנטים שמכין אותם לקראת ההתמודדות בתנאי הקבלה שלהם.
אברהם נגוסה: אלה הדברים שאנחנו רוצים לשמוע היום בדיון, גם כמובן נציגי האוניברסיטאות, אנחנו נשמע מכם מה אתם נותנים, את האפשרות לתת הזדמנות לעולים להשתלב, להתמודד בתוך המערכת האקדמית.
אברהם נגוסה: זה מה שאנחנו רוצים, הרי קליטת עליה היא משימה לאומית לכולנו ולכן גם ראשי האוניברסיטאות צריכים לקחת את זה כמשימה לאומית, לתת הזדמנות על מנת לשלב את הצעירים, כי ההשכלה היא המפתח לשילובם של עולים חדשים לתוך החברה הישראלית.
אברהם נגוסה: אם לא תהיה השכלה, העולים יישארו מאחור ולא תהיה השתלבות לחברה.
אברהם נגוסה: לכן אתמול דנו פה על השתלבות בתעסוקה, בעיקר בתחום הבריאות.
אברהם נגוסה: היום אנחנו רוצים לבדוק פה את האפשרות, אנחנו לא מחפשים אשמים, אנחנו רוצים לבדוק את הדברים האלה, אם יש דברים שלא תלויים בכם, בית המחוקקים פה צריך למצוא את הפתרון ולתקן כדי להקל עליכם גם על מנת למנוע את החסמים הבירוקרטיים הקיימים או בחוק או בהוראות, בתקנות.
אברהם נגוסה: תרגישו חופשי בדיון להביא לנו את כל האתגרים כדי שכולנו ביחד נחפש דרך איך להתמודד עם האתגרים האלה.
אברהם נגוסה: אני מציע שקודם נשמע את נציגי הארגונים שפנו אלינו בנושא הזה, ויישר כח שאתם מפעילים אותנו, זה חשוב מאוד.
אברהם נגוסה: לאחר מכן נשמע התייחסות של נציגי האוניברסיטאות.
אברהם נגוסה: נשמע גם את נציגי מינהל הסטודנטים.
אברהם נגוסה: רשות הדיבור לסם קדוש, ארגון C.N.E.F בבקשה.
<סם קדוש: בוקר טוב.
<סם קדוש: תודה אדוני היושב ראש, תודה קודם כל על הפתיחה שלך כי אני חושב שזו הפתיחה שהייתי חותם עליה ונראה לי שזה הנושא, זה איפה אנחנו מתכנסים כאן כדי לראות את האוכלוסייה שאנחנו מטפלים בה, ופה אני בתור מנהל ה-C.N.E.F שמטפל בצעירים עולים וגם כן בתפקיד שלי כחבר הנהלה של מועצת ארגוני העולים, זו לא בעיה של דוברי צרפתית, זו בעיה של עולים ושל צעירים, הצעירים שכולם וראשוני חברי הכנסת אומרים שזה הציבור שאנחנו צריכים להשקיע בו כדי שיבוא לארץ.
<סם קדוש: ופה זה הנושא, פה אנחנו נמצאים איפה אנחנו פותחים את הדלתות שלנו ולא רק דלתות של בן גוריון אלא הדלתות של האקדמיה כדי שהצעירים שנמצאים בחו"ל יכולים לבוא, ושזה יהיה ברור, אנחנו רוצים רמה בעברית, אנחנו רוצים רמה באקדמיה, אבל צריך לדעת איפה אנחנו נמצאים.
<סם קדוש: אתמול והיום היה יום קשה לכולנו.
<סם קדוש: יום אחרי הפיגוע וצריך עוד לא לשכוח משהו, זה היה יום השנה לפיגוע בהיפר כשר ולמה אני אומר את זה?
<סם קדוש: כי זה צריך להיות בתודעה שלנו.
<סם קדוש: אנחנו צריכים לדעת איפה היום נמצאות הקהילות היהודיות ודווקא הקהילה הצרפתית, אבל כולם איפה נמצאים.
<סם קדוש: אנחנו לא יכולים להיות אקדמיה בצד אחד כאילו הם נמצאים באיזה ארמון ולא מה קורה בחו"ל ועם הצעירים שלנו.
<סם קדוש: אני לא רוצה להאריך, מה שאנחנו רוצים היום שכל ההחלטות של כל אחת מהאוניברסיטאות והממסד, הם ריבוניים, אבל בסופו של דבר מה אנחנו רוצים?
<סם קדוש: אנחנו רוצים לשדר להורים ו לצעירים שאנחנו רוצים אותם או שלא רוצים אותם.
<סם קדוש: פה כולם היו בכל מיני ירידים שכל הזמן יש ירידים בצרפת, ויש עוד כל מיני פעילויות, מסע, תגלית, אנחנו אומרים לצעירים "תבואו לארץ", אנחנו נמצאים מול ההורים ואנחנו אומרים להם את הקושי.
<סם קדוש: פה יש כבר קושי אחד וצריך להגיד את זה, מבחינת הצעירים יש את הפסיכומטרי שעד היום הממוצע של העולים החדשים יותר נמוך משל הציבור הישראלי וזה קושי, כל העולים לא יכולים ללמוד מה שהם רוצים בגלל הפסיכומטרי שזה מכשול אחד.
<סם קדוש: אז עוד פעם אנחנו מסבירים להורים, "יהיה פסיכומטרי, זה קשה, אבל פה בארץ צריך" אז או קיי, ואנחנו משכנעים את ההורים.
<סם קדוש: ופתאום יש עוד משהו, פתאום אנחנו, כמו שאמרת כבוד היושב ראש, פתאום העברית צריכה להיות מחסום.
<סם קדוש: אני לא מבין את זה.
<סם קדוש: עוד פעם - צריך איזה גבול, נכון – מי שלא יודע עברית צריך ללמוד עברית וברוך השם כל המוסדות נותנים מה שהם רוצים, נותנים אולפנים, נותנים הכנה.
<סם קדוש: אבל באיזה גבול?
<סם קדוש: יש לכם את הטבלה, לא צריך לפרש את הטבלה.
<סם קדוש: כשמבקשים 113 או 120 באיזה מבחן, זו אמירה, אני לא אומר שזה מה שצריך לצאת, אבל זו אמירה שאנחנו לא רוצים, ושיהיה ברור, אנחנו פה כארגונים בפרונט, כי אנחנו אומרים למוסדות ולארגונים ולממסד אנחנו צריכים להילחם על הסטודנטים ועל ההורים.
<סם קדוש: אבל שזה יהיה ברור, מישהו היום בצרפת ביריד, וכבר שומעים לפחות בצרפת שעוד פעם יש עוד קושי על המבחן הזה והיום זה במוסד הזה ומחר זה יהיה במוסד אחר, אז לא יעלו.
<סם קדוש: ילכו לסורבון, ילכו לכל האוניברסיטאות, ילכו ללונדון.
<סם קדוש: אם זה מה שאנחנו רוצים, אני מבקש שיגידו לנו שאנחנו נפסיק להיות בפרונט, נעשה כמו כל הארגונים של הסוכנות היהודית, להגיד שזה הבית שלנו אבל בסופו של דבר לא רוצים את הצעירים.
אברהם נגוסה: נשמע את אריה אבוטבול.
<אריה אבוטבול: אני עובד בחוויה הישראלית, חברת בת של הסוכנות היהודית.
<אריה אבוטבול: אנחנו אמונים על להביא לכאן אלפי צעירים לארץ, אנחנו מביאים בעיקר צעירים בתכניות מסע ותגלית, אני אחראי על אגף אירופה שם, בעצם אנחנו מביאים מעל 700 צעירים מאירופה בשנה, שחלקם הגדול משתלבים ברוב המוסדות שנציגיהם הנכבדים נמצאים כאן.
<אריה אבוטבול: כמו שסם הסביר ותיאר כאן, יש לנו קושי גדול מאוד עם נושא מבחן יע"ל.
<אריה אבוטבול: מבחן יע"ל הוא מבחן שלא משקף את הנושא של רמת העברית.
<אריה אבוטבול: רמת שפה, ואולי יש פה אנשים שיותר מבינים ממני, אבל הבאתי לכאן אדוני היושב ראש, מכתב של מנהלת אגף במשרד החינוך שמסבירה כאן שמבחן יע"ל הוא לא מבחן שמשקף את רמת העברית ואני אסביר בצורה פשוטה: מבחן יע"ל מבוסס על שאלות מאוד קצרות של לא יותר מדקה.
<אריה אבוטבול: שום מבחן בשום מדינה בעולם, ותאמינו לי שאני מכיר את זה כי אני מסתובב בכל אירופה ורואה את האוניברסיטאות ובונה שיתופי פעולה עם האוניברסיטאות, ויש הרבה תלמידים מחו"ל, יש את תכנית ארסמוס, שבה באים ללמוד ממדינה למדינה ושם שום מבחן שפה נמדד בזמן.
<אריה אבוטבול: כלומר המחלה שנקראת מחלת הפסיכומטרי כנראה הדביקה עוד מחלה שנקראת מבחן עברית.
<אריה אבוטבול: מבחן עברית, אדוני היושב ראש, אני בטוח שאתה עברת מבחן, שאלו חיבור, נתנו לך 20 דקות כדי לעבור את המבחן וכתבת חיבור.
<אריה אבוטבול: אבל לא ייתכן שמבחן יהיה מבוסס על הקצבה של זמן מאוד נתון.
<אריה אבוטבול: יש כאן בחורה בשם מרים שתספר את הסיפור שלה ואתם תבינו את האבסורד של המבחן הזה שאפשר להתקבל במבחן פנימי של אוניברסיטה מכובדת כמו טכניון במבחן אדריכלות, לקבל במבחן 85 שזה ציון מצטיין ולא לעבור את מבחן יע"ל.
<אריה אבוטבול: איך אפשר לעבור מבחן פנימי של אוניברסיטה בציון יותר גבוה מישראלים בעברית, ולא להתקבל לאוניברסיטה בגלל מבחן יע"ל?
<אריה אבוטבול: יש פה בעיה אקוטית של המבחן.
<אריה אבוטבול: כשהמבחן מבקש רמה מסוימת כמו רוב מוסדות האקדמיה, ואני מברך אותם על שיתוף הפעולה איתנו, ציונים שנעים בין 85 ל-100, אפשר להתמודד עם זה.
<אריה אבוטבול: אנחנו נותנים מעל 750, 800 שעות עברית, נותנים להם גם להשתלב בקורסים בבר אילן, בטכניון, במכללת סמי שמעון.
<אריה אבוטבול: הם עושים את הקורס, מסיימים את הקורס בהצטיינות ובסוף בגלל המבחן הזה פשוט לא מתקבלים.
<אריה אבוטבול: יכול להיות שזו פרשנות שלנו, אבל כנראה יש כאן איזה שהוא מחסום ששמו לעולים.
<אריה אבוטבול: יכול להיות שלא זו הייתה המטרה מלכתחילה אבל כתוצאה מזה זה מה שקורה.
<אריה אבוטבול: אני אסיים במשפט אחד: הייתי שלוש שנים שליח בצרפת, הסתובבתי בכל קהילה, העליתי לארץ יותר מ-2,500 צעירים.
<אריה אבוטבול: ראיתי כמה צעירים בחיי.
<אריה אבוטבול: היום אני יוצא ליריד בצרפת בשבוע הבא עם 50 מוסדות ואני אומר לכם, אם לא תצא מכאן החלטה טובה לגבי הנושא הזה, הצעירים לא יבואו לארץ.
<אריה אבוטבול: אנחנו פשוט נמצא את עצמנו בלי צעירים, ואני אומר לכם רק השמועות על כך שאחד המוסדות כאן מעלה את הציון שלו, מביא למצב שהרישום למוסד הספציפי ולמוסדות האחרים כאן, שלא יהיה פה בלבול, ירד בצורה דרסטית.
<אריה אבוטבול: אני יכול להביא לכם את המספרים.
<אריה אבוטבול: היו פה 800 שמיניסטים שהחוויה הישראלית הביאה לכאן מצרפת, אני יכול להביא את המספרים, הרישום לתכניות בארץ ירד בצורה דרסטית.
<אריה אבוטבול: חשוב שהאוניברסיטאות טיפה יתחשבו בנושא הזה ויסכימו סוף סוף להיכנס איתנו להידברות אמתית ולנסות לפתור את הדבר הזה.
<אריה אבוטבול: אנחנו לא מבקשים פטור, מבקשים בסך הכל מנגנון שייתן להם להיכנס בצורה הגיונית.
<אריה אבוטבול: תודה.
אברהם נגוסה: נשמע את מרים גז.
<מרים גז: שלום, בוקר טוב לכולם, שמי מרים גז אני בת 22, עליתי לארץ לפני שנתיים בערך.
<מרים גז: השתתפתי בתכנית מסע כדי ללמוד פסיכומטרי וגם אולפן במשך עשרה חודשים.
<מרים גז: החלטתי להיכנס לתכנית הזאת כדי ללמוד אדריכלות וגם כדי לעבוד פה בארץ.
<מרים גז: לפני זה עשיתי מכינה אדריכלות בצרפת, הצלחתי להתקבל לאוניברסיטאות הכי נחשבות שם, אבל לצערי לא יכולתי ללמוד כי כל המבחנים והשיעורים הם בשבת, ואני בחורה דתיה ולא יכולתי ללמוד שם.
<מרים גז: באתי לפה בגלל זה.
<מרים גז: אחרי תכנית מסע עשיתי שנת שירות לאומי בגן ילדים בירושלים, ובמקביל לזה גם עבדתי כדי לשפר את העברית שלי וכדי לחסוך כסף ללימודים.
<מרים גז: הנתונים הם כאלה: כדי להיכנס לטכניון ללימודים, הבאתי ציון של 640 בפסיכומטרי, ולמרות שהטכניון דרש ממני ציון 70 בלבד במבחן הכניסה באדריכלות שהוא גם בעברית, הבאתי ציון של 85.
<מרים גז: נעבור לעיקרם של הדברים, מבחן יע"ל.
<מרים גז: המבחן מוקצב בזמן של דקה לשאלה אחת.
<מרים גז: מבחן שהוא קשה מאוד לעולים חדשים מבחינת הזמן שמקציבים.
<מרים גז: בשנה שעברה מבחן יע"ל דרש 105 על מנת לעבור אותו.
<מרים גז: לי היו חסרות 7 נקודות בסך הכל.
<מרים גז: הגשתי להם מכתב במטרה שיבואו לקראתי ויעבירו אותי, אבל הם ענו לי תשובה קצרה וקולעת "כפי שכבר הסבירו לך, אין אפשרות להתקבל לטכניון עם ציון נמוך מ-105".
<מרים גז: רק רציתי פשוט שיחה קצרה כדי לדבר איתם ולהסביר את המצב שלי.
<מרים גז: ההרגשה הזאת כשבנאדם נותן מעצמו כל כך הרבה למען הדבר הכי יקר לו, עושה שינוי ענק, לומד שפה חדשה וגם קשה, והכל כי הוא רואה את עתידו במדינה שלו ובסוף הוא מרגיש לבד ואחד מול כולם.
<מרים גז: אז עכשיו לאחר ששמעתם את הסיפור שלי, דמיינו שאתם אבא ואמא שלי שנשארתם בצרפת וראיתם איך הילדה הקטנה שלכם פורשת כנפיים ועפה למדינה אחרת, לבית האמיתי שלה אבל בבית הזה אף אחד לא מוכן לפתוח לי את הדלת למרות שאני כבר שנה מחכה.
<מרים גז: תודה.
אברהם נגוסה: נשמע גם עוד סטודנט.
אברהם נגוסה: נתן בבקשה.
<נתן רודריג: בוקר טוב.
<נתן רודריג: אני עליתי לארץ לפני כחמש שנים ואז לא ידעתי שום מילה בעברית חוץ מ"שלום", לא הייתה לי כיפה על הראש, השתתפתי בתכנית מסע והתחלתי ללמוד באולפן עציון ברצינות ואחרי חמישה חודשים ניסיתי לעבור את מבחן יע"ל כי יש רק פעם או פעמיים בשנה.
<נתן רודריג: אז ביקשו 96, הגעתי ל-87.
<נתן רודריג: בכל מקרה, דרך התכנית הייתי יכול ללמוד בטכניון מקצוע אחד שזה אינפי 1 והוא מקצוע ממש מובחר ומוכר כמקצוע קשה במתמטיקה, וקיבלתי ציון ממש מצוין של 86 וכל הטעויות היו רק טעויות מתמטיות ולא של עברית.
<נתן רודריג: בכל מקרה לא הייתי יכול להיכנס עדין לטכניון אפילו עם הציון הזה ואז התווכחתי עם המזכירות כמה פעמים, הגעתי, קיבלתי שהם ישמרו לי מקום אם אני מצליח שוב בקיץ, כיון שהם עושים את המבחנים רק בקיץ ואני צריך לחכות אולי אני לא - - - ואז אני לא אוכל להתקבל לטכניון.
<נתן רודריג: ואני אצטרך לחכות שנה נוספת ולעשות כלום.
<נתן רודריג: בכל מקרה התקבלתי אז, קיבלתי ציון של 100 בערך במבחן השני, היום לא הייתי יכול להתקבל עם הציון הזה.
<נתן רודריג: בסימסטר הראשון שלי קיבלתי בממוצע מעל 90 בכל המקצועות כמעט במדעי המחשב, וזו אוניברסיטה קשה.
<נתן רודריג: חבר שלי שגם היה במסע איתי, קיבל הצטיינות ברוב הסימסטרים שלו, מעל 85, מעל 90, וגם לא היה מתקבל, הוא בחשמל היום.
<נתן רודריג: אוצר המילים של המקצועות הוא בערך של 10, 20 מילים לכל היותר, וגם הרבה מילים לועזיות שם.
<נתן רודריג: יש עוד משהו שאני רוצה להוסיף, שאז לא הייתה לי כיפה על הראש.
<נתן רודריג: אם הייתי יודע שיש גם את המכשול של הפסיכומטרי וגם את המכשול הזה של השפה, אולי לא הייתי עולה כי אז הייתה לי קריירה בצרפת, הייתי במסגרת הכי טוב של צרפת, במתמטיקה, פיזיקה, הכל.
<נתן רודריג: ולמה לעזוב את זה?
קסניה סבטלובה: קודם כל אני רוצה לברך על קיום הדיון החשוב הזה, ובהשוואה לתחילת שנות התשעים כאשר התמודדנו עם עלייה גדולה מחבר העמים שאני באתי משם, והיה הרבה פחות קשב והרבה פחות הנגשה לשונית והרבה פחות תשומת לב גם בתוך הכנסת ומוסדות אחרים לנושא הזה, אז קודם כל זה נפלא שאנחנו יושבים ומדברים על הנושאים האלה, אבל רצוי גם שנגיע לתוצאות ולא רק לדבר.
קסניה סבטלובה: אמנם הפרלמנט זה מהמילה "פרלה", אבל זה לא אומר שאנחנו פה צריכים להסתפק רק במילים.
קסניה סבטלובה: אני רוצה לשבח את שני הסטודנטים שדיברו על העברית הנהדרת שלהם, גם מרים וגם נתן, שאפו, כל הכבוד.
קסניה סבטלובה: בהחלט מנסיון שלי, גם אני עולה ולמדתי באוניברסיטה העברית אחרי זמן לא ארוך שהגעתי ארצה, עברית לומדים במהלך החיים.
קסניה סבטלובה: אי אפשר לנחות לאוניברסיטה כבר עם עברית מושלמת.
קסניה סבטלובה: זה לא קורה בדרך כלל.
קסניה סבטלובה: אם בן אדם עלה לפני הרבה זמן, אז בסדר.
קסניה סבטלובה: הוא עבר פה בית ספר, מה יכול להיות יותר טוב.
קסניה סבטלובה: אבל אנשים צעירים, הרבה מאלה שלמדו איתי היו לא יותר מחצי שנה בארץ, התחילו ללמוד וסיימו את הלימודים שלהם בהצטיינות.
קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים פה על מאות אלפים, על עלייה המונית שבאה והרבה אנשים השתלבו באוניברסיטאות שלנו, שום דבר לא הפריע להם.
קסניה סבטלובה: אני מסתכלת גם על סטודנטים ישראלים שלומדים ברחבי העולם וגם אני נוסעת ומרצה ומופיעה ברחבי העולם, באירופה ובמקומות אחרים, בסורבון, מקבלים עם צרפתית מאוד מאוד בסיסית.
קסניה סבטלובה: מה הלאה – זה כבר אחריות של הסטודנט.
קסניה סבטלובה: אנחנו מדינת ישראל חפצים בעלייה, העלייה היא מקור קיומנו.
קסניה סבטלובה: בלי זה לא נהיה מדינת ישראל יותר.
קסניה סבטלובה: אז אנחנו צריכים גם לפתוח את הדלתות כמו שנאמר, רחב רחב, גם של בן גוריון וגם של המוסדות האקדמיים שלנו והם צריכים להתאים את עצמם לצרכים של העולים גם כן.
קסניה סבטלובה: ואי אפשר למנוע ולשים חסמים לאנשים שעושים בחירה לא קלה ומתלבטים, אני יודעת כי הרבה אנשים כותבים ללשכתי ממדינות ברחבי העולם, לא רק ממדינות כמו צרפת, גם ממוסקבה, ואומרים לי "אנחנו מתלבטים, לא יודעים האם נוכל להיכנס לאוניברסיטה וללמוד.
קסניה סבטלובה: אנחנו יכולים להצליח יפה מאוד פה ואם לא נוכל להתקדם פה, אז בשביל מה, זה יפגע בעתיד שלנו, בעתיד של ילדינו".
קסניה סבטלובה: אני חושבת שהאוניברסיטאות צריכות לעשות הרבה יותר כדי לעזור לעולים החדשים לשפר את העברית שלהם במהלך הלימודים.
קסניה סבטלובה: זה היה קיים כשאני למדתי בשנות התשעים, אני לא יודעת איך המצב הזה עכשיו, אני אשמח לשמוע על העניין הזה.
קסניה סבטלובה: אם קיימים אולפנים, חברותות, והיו הרבה מאוד פרויקטים שעזרו לעולים עם העברית, עזרו להם במהלך הלימודים להשתפר, אבל בטח לא למנוע מהם את האפשרות לקבל השכלה גבוהה ולהצטיין ולהגיע להישגים ולפתח את כל החברה שלנו בסך הכל ממש בנקודת הכניסה.
קסניה סבטלובה: אני חושבת שזה לא רלבנטי, לא ראוי ונשמח לשמוע את האוניברסיטאות, איך הן מתמודדות עם העניין הזה ועוזרות לעולים.
אברהם נגוסה: אם לא היו נותנים לנו הזדמנות, את ואני לא היינו היום בכנסת.
אברהם נגוסה: בגלל שנתנו לנו הזדמנות אנחנו הגענו לאן שהגענו.
אברהם נגוסה: נמשיך לשמוע מהארגונים והסטודנטים עוד שניים.
אברהם נגוסה: מרים לסר בבקשה, סמנכ"לית קעליטה.
<מרים לסר: אני רוצה לדבר היום עם שני כובעים.
<מרים לסר: הכובע הראשון זה ארגון קעליטה, ארגון גג של עולים מצרפת.
<מרים לסר: כמו שחברת הכנסת ציינה, העברית של מרים גז פשוט מדהימה.
<מרים לסר: עם עברית כזאת אני באמת לא מבינה איך אפשר לחסום לך את הכניסה למוסד אקדמאי כמו הטכניון.
<מרים לסר: אנחנו מדברים פה על מיטב הצעירים ש רוצים להתקבל למוסד הזה במיוחד, ואלה צעירים שסיימו בגרויות מצרפת עם ממוצע של 16 ו-18 שזה נחשב פה כמו 105 או 110 בארץ.
<מרים לסר: זה הטובים מביניהם שיוצאים מבתי הספר הכי טובים בצרפת.
<מרים לסר: הם אלה שר וצים להתקבל לטכניון ולבן גוריון ותל אביב.
<מרים לסר: מדובר באנשים, אלה יהלומים שעוד לא שייפו אותם, באים, כאשר המדינה עוד לא השקיעה בהם גרוש אחד, באים מוכנים כדי לתרום למדינת ישראל והם תורמים עד היום לכלכלה של מדינת ישראל.
<מרים לסר: ופה אני רוצה לדבר בכובע השני.
<מרים לסר: אני בוגרת הטכניון.
<מרים לסר: אני הגעתי לפני שלושים שנה, לא מצרפת, ממרוקו.
<מרים לסר: עם בגרות צרפתית.
<מרים לסר: בגרות צרפתית נחשבת לבין הכי טובות שבעולם, הם באים עם ממוצעים הכי טובים, כדי להתקבל לטכניון, נכון, היה קשה.
<מרים לסר: הם ביקשו ממוצע בגרות מאוד גבוה וביקשו רמת עברית סבירה.
<מרים לסר: אני מדברת על לפני 30 שנה.
<מרים לסר: וזה לא מנע ממני מלהתקבל ולהמשיך את הלימודים עד סופם.
<מרים לסר: בעלי אותו דבר, הכרתי אותו שם, הוא בא מצרפת ולא היה לו מושג איך אומרים שלום בעברית.
<מרים לסר: הוא התחיל עם אולפן והתקבל לטכניון, והוא יצא עם תואר ראשון ותואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה.
<מרים לסר: רמת העברית לא מנעה ממנו להשלים את הלימודים.
<מרים לסר: היום הוא תרם למדינת ישראל כי הוא אחד ממייסדי חברות ההייטק הכי גדולות בארץ.
<מרים לסר: זה דוגמה למה שהמבחן הזה בא וחוסם את הדלתות לאנשים מבריקים שיכולים לנסוע לארצות הברית, ל-MIT, לברקלי בקליפורניה ולהתקבל בקלי קלות שם.
<מרים לסר: אבל פה לא, הם לא מספיק טובים כי העברית שלהם לא עברית של אוניברסיטה, שלא מוכנה להתפשר ולבוא עם עברית בסיסית.
<מרים לסר: אנחנו לא מבקשים פטור, אנחנו רוצים רמה מסוימת אבל לא 121, שלפי הנתנוים שאתם רואים בטבלה הזאת, ב-121 רק 7% מהנבחנים מצליחים במבחן הזה.
<מרים לסר: אז או שתגידו בפירוש "אנחנו לא רוצים עולים חדשים ואוכלוסיות אחרות" או שתגידו לנו מה המניע שלכם פה.
<מרים לסר: תודה רבה.
אברהם נגוסה: רודי בבקשה.
<רודי חיון: שלום לכולם.
<רודי חיון: אני עליתי לפני תשע שנים לארץ, אני כרגע מנהל בית ספר להכנה פסיכומטרי לדוברי צרפתית בעיקר, החלטתי לעשות את זה כשהגעתי לארץ כי ראיתי שכמו שאמר סם, התוצאות לא היו טובות ורצו להשקיע בעולים כדי שיוכלו להיכנס לאוניברסיטאות אני רוצה לדבר, כמו שהתחילו לדבר על מבחן יע"ל, שבעצם אנחנו רואים ובודקים את זה עם הסטודנטים שרוצים להיכנס לאוניברסיטאות שיש להם עברית טובה, ומאיזה שהוא סף שהוא בין 100 ל-105 המבחן הזה כבר לא משקף רמת עברית, הוא מוגבל בזמן כמו שאמרו, ואני מכיר אנשים, כמו שהסטודנטים האלה אמרו, שאתם מרגישים שיש להם עברית מאוד טובה והם עדיין לא קיבלו ציון, לשנה הבאה הטכניון רוצה לבקש 113, כפי שאתם רואים בטבלה קצת יותר מ-20% מקבלים את הציון הזה.
<רודי חיון: אני נמצא גם בירידים בצרפת, מדבר, יש לנו 800 תלמידים בשנה בבית הספר שלנו, יש כרגע בעצם לחץ, לחץ שהם מרגישים שגם אם יקבלו 700 בפסיכומטרי לא יוכלו להיכנס גם עם עברית טובה בגלל המחסום הזה.
אברהם נגוסה: הבעיה שאין גמישות והתייחסות בשיקולים, זה מבריח אנשים טובים מהמדינה.
אברהם נגוסה: אתמול דנו בתחום הרופאים, השכלה רפואית.
אברהם נגוסה: קשה ממש לשמוע שסטודנטים או רופאים שלמדו בצרפת, למדו שש שנים וקיבלו השכלה רפואית, וכשהם מגיעים לארץ רוצים לעשות התמחות, לא מקבלים אותם.
אברהם נגוסה: אבל מי שגם פה קיבל שש שנים השכלה רפואית, בישראל הוא מקבל התמחות, ואז הוא דוקטור ואז מטפל.
אברהם נגוסה: ומה קורה?
אברהם נגוסה: אותם סטודנטים שלמדו, שישראל לא מוכנה לקבל אותם, אמריקה וקנדה וכל אירופה מקבלת אותם להתמחות.
אברהם נגוסה: הסטודנט שסיים שש שנים השכלה רפואית, מה הוא מעדיף?
אברהם נגוסה: או שהוא עושה את ההתמחות שם בצרפת, וגם אם הוא רוצה לעלות לישראל, בגלל שישראל לא מקבלת אותו להתמחות הוא נשאר שם או שהוא מהגר לארצות הברית או לקנדה או לאחת המדינות באירופה.
אברהם נגוסה: אתמול לשמחתי, אני מקווה שזה יהיה, מצאנו פתרון מה בדיוק הסיבה.
אברהם נגוסה: הסיבה הייתה שלא בדקו עד עכשיו את המבחן הסופי שנותנים למסיימי ההשכלה הרפואית בצרפת ולמסיימי השכלה רפואית פה בישראל, לפני ההתמחות.
אברהם נגוסה: יש לעשות דיון בוועדת עליה וקליטה כדי להגיע לזה?
אברהם נגוסה: לכך הגענו אתמול שמשרד הבריאות אמר שהוא מוכן לבדוק ולהשוות את המבחנים.
אברהם נגוסה: אם זה שווה הוא יהיה מוכן לבדוק אפשרות לתת להם את זה.
אברהם נגוסה: כאשר אין ויכוח על רמת ההשכלה של צרפת.
אברהם נגוסה: משרד הבריאות מכיר בהשכלה הרפואית של צרפת שהיא ברמה מסוימת, אין ספק.
אברהם נגוסה: אני רוצה לומר שאם אנחנו באמת רוצים לחבק את העולים, אם אנחנו רוצים שהעולים שלנו ישתלבו פה בארץ, יבנו בית פה בארץ ויגשימו את חלומם, יש דרך לעשות זאת.
אברהם נגוסה: הבעיה שלנו היא שאנחנו לא גמישים ואנחנו לא עושים שיקולים.
אברהם נגוסה: לפני שאני מגיע לראשי האוניברסיטאות אני רוצה לשמוע את נציג מינהל הסטודנטים.
<מירי כהן אדלשטיין: אוקיי.
<מירי כהן אדלשטיין: אני אשמח באמת קודם כל כדברי פתיחה, למקד את הדיון בכלל העולים.
<מירי כהן אדלשטיין: כי ככל שהאוניברסיטאות מעלות את סיפי הקבלה, זה משהו שהוא רלוונטי לא רק לעולים מצרפת.
אברהם נגוסה: אנחנו מדברים על כלל העולים.
<מירי כהן אדלשטיין: זו אמירה שצריך להגיד אותה כדי למקד את הדיון.
אברהם נגוסה: אני חייב להבהיר.
אברהם נגוסה: נושא הדיון הוא על כלל העולים.
אברהם נגוסה: במקרה הביאו לנו דוגמאות של סטודנטים שבמקרה כולם דוברי צרפתית.
אברהם נגוסה: אבל הנושא הוא על כלל הסטודנטים.
אברהם נגוסה: כל העולים הסטודנטים.
<מירי כהן אדלשטיין: אני אשמח למפות את המענים שאנחנו היום נותנים, חלקם בשיתוף משרד החינוך, אני אפרט איזה מהם, לגבי עברית, ובעיקר תכניות הכנה שאנחנו מקיימים.