GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם נגוסה: ואין להם פתרון.
אברהם נגוסה: הם תקועים שם, גם מבודדים מבחינה חברתית ולכן הם הכי עניים, לכן אני אומר, מה התכנית של משרד הקליטה להוציא אותם ולשלב אותם בתוך החברה.
אברהם נגוסה: תעזבי את העניין של תנועות הנוער וכל מה שאת אומרת, זה בדיור קבע.
אברהם נגוסה: אבל אלה שבמרכזי קליטה, איך מוציאים אותם?
<שרה כהן: בהקשר הזה, חשוב לי לציין את זה, זה לא נושא שהוא בתחום ההתמחות שלי.
<שרה כהן: כל מה שקשור לנושא של פינוי אוכלוסיות העולים או יציאה ממרכזי הקליטה.
<קריאה: הוצאה לפועל זה כן בתחום שלך?
<שרה כהן: אני לא יודעת למה את מתכוונת בהוצאה לפועל ואני אודה לא להערות שמנסות להיות קנטרניות.
<שרה כהן: הנושא של היציאה של העולים ממרכזי הקליטה הוא לא נושא שאני, כמנהלת שירות הרווחה, יכולה לתת עליו את ההתייחסות.
<שרה כהן: זה נושא שנמצא באחריות של אגף הדיור במשרד ופה אני מציעה לפנות למשרד, אני גם אחזור ו - - -
אברהם נגוסה: יש מישהו שמייצג את אגף הדיור במשרד?
אברהם נגוסה: הגיע?
אברהם נגוסה: אז יש משרד השיכון.
אברהם נגוסה: אתם פה, אתם תענו לנו בנושא הזה.
אברהם נגוסה: תראו, אנחנו מדברים על עוני בקרב עולים.
אברהם נגוסה: עולים באופן כללי, קשישים, צעירים, כולם.
אברהם נגוסה: אני לא שואל אותך מעבר לאחריותו של המשרד, 15 שנה, אני מדבר על אלה שהם פחות מ-15 שנה.
<שרה כהן: בזה אני לא מספיק בקיאה.
<שולה מולא: וכי את מניחה שאין קשר בין דיור לבין רווחה?
<שולה מולא: למה?
<שולה מולא: למה אם את נציגה של - - -
<שרה כהן: אמרתי שאני לא בקיאה, אני לא יכולה לענות בשם אגף אחר במשרד במה שקשור בנושא.
<שולה מולא: אבל את מייצגת את המשרד במקום הזה.
<שרה כהן: נכון, אבל אני לא מומחית בנושא הזה ולכן אני עצמי באופן ספציפי לא יכולה להשיב בנושא הזה, בנסיבות של הדיון הזה.
<שרה כהן: זה מה שהשבתי.
אברהם נגוסה: שרה, אני מבקש, ועדת העלייה והקליטה דורשת מהמשרד להציג לנו בכתב מה התכנית שלהם כדי להוציא את העולים התקועים במרכזי הקליטה.
אברהם נגוסה: שם זה העוני כי האנשים שם מבודדים מהחברה ואנשים תקועים.
אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת קסניה סבטלובה חברת הוועדה.
אברהם נגוסה: אני אמשיך לדובר הבא, דוקטור יוליה זמלינסקי, מנהלת עמותת "מורשתנו".
יוליה מלינובסקי: אני רוצה להעלות נושא של עוני בין דורי, אני חושבת שאנחנו מדברים על עוני בקרב הקשישים ובמיוחד הקשר בין עוני לדיור, לא צריך להרחיב על כך, כולם מבינים את המשמעות והקשר ביניהם.
יוליה מלינובסקי: אנחנו יכולים להגיד שאם אנחנו לא מטפלים בקשישים שלנו שנתקלים בבעיות פנסיה ודיור, אנחנו מגלגלים את הבעיה לכתפיהם של דור אחד וחצי, לדור הילדים שהם צריכים לשלם אחר כך משכנתאות וטיפול בהורים ובסבא ובסבתא.
יוליה מלינובסקי: אני מניחה שהבעייה הזאת היא גם בעיה אקוטית לקהילת יוצאי אתיופיה אבל היא בהחלט מאוד אקוטית בקהילה שלנו, יש בדיחה על הסבתא בסלון, זו כבר לא בדיחה, זו מציאות מאוד קשה של הדור שלי שיוצא לעבודה, לא רק שאין לו תמיכה שיש לרוב בני הדור שלנו הוותיקים כאן אלא אנחנו צריכים לתמוך בהורים שפרשנו לפנסיה ואין להם דיור.
יוליה מלינובסקי: אני רוצה לתת נתון אחד לגבי דיור בקרב העולים יוצאי ברית המועצות לשעבר: בקרב העולים רק מחצית מהעולים הם בעלי בתים.
יוליה מלינובסקי: ולהשוואה, יותר מ-70% בקרב ישראלים ותיקים.
יוליה מלינובסקי: מחצית מהעולים יוצאי ברית המועצות חיים בשכירות להבדיל מ-25% בקרב ותיקים וכולנו יודעים את המשמעות של השכירות שאנשים שאין להם גם פנסיה ואין להם הכנסה, ומי צריך לשלם את זה.
יוליה מלינובסקי: אני כמובן תומכת בכל היוזמות - - -
אברהם נגוסה: האם הם מקבלים סיוע בשכר הדירה?
יוליה מלינובסקי: הקשישים מקבלים כמו כולם, כמו שהנתונים, הרי יואל רזבוזוב, הצגתם נתונים של התמיכה, זה אותם נתונים.
יוליה מלינובסקי: אנחנו יודעים מה המשמעות של אותם נתונים, 4,000 שקלים בחודש.
יוליה מלינובסקי: ואנחנו לא מדברים רק על הקשישים, אנחנו גם מדברים על ההורים שלנו שהגיעו בשנות ה-90, הם תיכף יוצאים לפנסיה, אין להם פנסיה, הם מקבלים, אני מניחה שזה מאוד דומה ליוצאי אתיופיה, אותה בעיה תהיה, ועל הכתפיים שלנו לא רק הסבא והסבתא, גם ההורים שלנו, שאין להם דיור, אין פנסיה, ואנחנו חייבים לפתור את הבעיות האלה, גם בעיות הפנסיה, גם בעיית הדיור, סיוע, כי הבעיה הזאת מתגלגלת ואחר כך עוד 10, 20 שנה, נדבר על הדור שלנו שאין לו דיור וצריך לעזור לו, והילדים שפורשים מהחינוך ולמה יש אלימות ופרישה ממסגרות חינוך אצל עולים, זה הכל בעיות שמתגלגלות אחת על השניה, לכן אני מאוד מברכת על היוזמות שלכם.
אברהם נגוסה: מה אתם עושים בדיוק בעמותת "מורשתנו" על מנת להתמודד עם המצב הזה או לצמצם את העוני בקרב העולים הקשישים, יש לכם פרויקט או שאתם עושים משהו?
יוליה מלינובסקי: קודם כל אנחנו מייעצים לדוברי רוסית, הרבה פעמים אין להם יכולת בכלל לתקשר או להבין את כל מגוון התמיכה הקיימת, מה שקיים, בנושא הזכויות.
יוליה מלינובסקי: אז אנחנו קודם כל תומכים בהם, אנחנו מסבירים איך להגיע למידע ולעזרה שקיימת.
יוליה מלינובסקי: אנחנו גם מאוד תומכים, מנסים להכשיר ולדחוף בעצמנו ביחד עם הצעירים לעזור לקשישים, הדור שלנו לא יוצא לרחובות ולא יוצא לכנסת ואין להם יכולת להגיע לכנסת ולדבר על זה אז מאוד חשוב לנו שהדור שלנו יעמוד מאחוריהם ויהיה בכל מקום, ברחוב, בכנסת, בתקשורת, לדבר ולשנות את המצב העגום הזה.
אברהם נגוסה: נשמע עכשיו את סמנטה לסלי אסולי, מ"לב האמאות".
<סמנטה לסלי אסולי: שלום.
<סמנטה לסלי אסולי: אני פעילה בעמותה שקוראים לה לב האמהות כי זה רק אמהות בהתנדבות, אנחנו מטפלים ב-150 משפחות בכל חודש ויש לנו המון המון אנשים שרוצים את העזרה שלנו אבל אי אפשר להביא להם.
<סמנטה לסלי אסולי: אנחנו מטפלים לרוב בצרפתים, משפחות שמגיעות לארץ, כפי שאמרתם, המשכורת לא ממש משהו והשכירות של הדירה והאוכל והחשבונות, בסוף החודש הם לא יכולים ללכת לסופר.
<סמנטה לסלי אסולי: הבעיה של הצרפתים שהם לא מכירים את כל מה שיש לעזור להם במדינה, הם מאוד מפחדים מהרווחה, מאוד, הם לא מכירים מה זה, כל התהליך של ביטוח לאומי מאוד קשה להם.
<סמנטה לסלי אסולי: אין הרבה עובדים סוציאליים דוברי צרפתית, אז הם לא מכירים איפה ללכת.
<סמנטה לסלי אסולי: העמותה שלי עוזרת במזון, אנחנו קונים כרטיס של סופר שהם יכולים ללכת בכבוד לסופר.
<סמנטה לסלי אסולי: אנחנו רואים מקררים ריקים, שומעים מורות שמתקשרות אלינו שמספרות על ילדים שמגיעים בלי אוכל לגן.
<סמנטה לסלי אסולי: אנחנו עוזרים בכל הבעיות אבל זה ממש חירום, מתי שהם למטה, אנחנו נותנים להם את הכוח כדי ללכת לביטוח לאומי ולמדינה, אבל זה מאוד קשה לצרפתים להסתדר בין כל המשרדים.
אברהם נגוסה: נשמע מהבטה מיכאל אלמו.
<הבטה מיכאל אלמו: תודה.
<הבטה מיכאל אלמו: אני גר בקרית ים, במרכז קליטה ספיר.
<הבטה מיכאל אלמו: באפריל 2006 זרקו אותי החוצה, ועכשיו עם משרד השיכון הם עוזרים לי ב-1,070 שקלים בחודש.
<הבטה מיכאל אלמו: אני לא יכול למשוך כסף, יש לי עיקול בהוצאה לפועל.
אברהם נגוסה: למה העיקול?
אברהם נגוסה: לא שילמת שכירות?
<הבטה מיכאל אלמו: שילמתי, יש לי אישור.
<הבטה מיכאל אלמו: יש לי אישור עכשיו, שילמתי, ועשו ביטול, וסגרתי.
<הבטה מיכאל אלמו: נתנו לי גם - - -
אברהם נגוסה: תסביר לנו בדיוק.
אברהם נגוסה: עכשיו אתה נמצא מחוץ למרכז הקליטה, זה מה שאתה אומר.
אברהם נגוסה: משרד השיכון נותן לך סיוע בדיור של 1,070 שקלים.
<הבטה מיכאל אלמו: כן, עכשיו, שלושה חודשים, משהו כזה.
<הבטה מיכאל אלמו: גם עכשיו אני לא יכול ללכת בחיים, קשרו אותי גם בבנק, לא יכול למשוך כסף.
אברהם נגוסה: עיקלו את חשבון הבנק שלך.
<הבטה מיכאל אלמו: שלושה ימים, משהו כזה.
<הבטה מיכאל אלמו: גם.
<הבטה מיכאל אלמו: אני יצאתי כמעט לפני שנה, באפריל 2016.
<קריאה: נדמה לי שאמרת שהוציאו אותך.
<הבטה מיכאל אלמו: הוציאו אותי.
<הבטה מיכאל אלמו: זרקו אותי, בלי כלום, ממשרד הקליטה.
<הבטה מיכאל אלמו: הוצאה לפועל גם קשרו אותי, לאן אני הולך עכשיו, אני לא יודע.
<הבטה מיכאל אלמו: גם לא רק אני, יש לי חברים במרכז קליטה בקרית גת ובבאר שבע והם עושים ככה, קושרים אותנו.
<הבטה מיכאל אלמו: לאן אנחנו הולכים?
<הבטה מיכאל אלמו: I don’t know, what can I say?
אברהם נגוסה: אתה לא יודע את הסיבה למה הוצאה לפועל סוגרת?
אברהם נגוסה: עיקלו לך את חשבון הבנק, אתה לא יודע שיש לך חובות שלא שילמת?
אברהם נגוסה: אתה לא יודע על זה?
<הבטה מיכאל אלמו: הייתי במרכז הקליטה, ו - - - אני גר במרכז קליטה, שילמתי בזמן.
<הבטה מיכאל אלמו: אחרי שלוש שנים אמרו לי "יש לך עיקול" הלכתי להוצאה לפועל בקרית ביאליק, אמרו לי "יש לך עדות" מה זה עדות, אני לא מבין את זה?
אברהם נגוסה: מי הגורם שתובע אותך או מגיש את הבקשה לעשות עיקול בבנק שלך?
<הבטה מיכאל אלמו: עשו עיקול, רק הם אומרים לי, לא נתנו לי להיכנס.
אברהם נגוסה: אתה לא יודע מי הגורם?
<הבטה מיכאל אלמו: משרד הקליטה, אמרו לי.
<קריאה: הסוכנות היהודית.
<חנה אלעזר: אני יכולה לעזור?
אברהם נגוסה: חנה, תמשיכי.
אברהם נגוסה: תני לנו את התמונה הכללית.
<חנה אלעזר: מה שקורה עם העולים, באמת הקימו מרכזי קליטה במדינה הזאת כדי להקל על העולים בהשתלבות ובקליטה שלהם במדינה אבל לעולים מאתיופיה זה פשוט הפך להיות מילכוד לעוני.
<חנה אלעזר: מה שקורה עם העולים זה שבמרכזי קליטה הם משלמים את שכר הד ירה שלהם, שכר הדירה שלהם יורד דרך חשבון בבנק אוטומטית.
<חנה אלעזר: הם אפילו לא נוגעים בכסף.
<חנה אלעזר: פשוט מאוד הסוכנות לוקחת את הכסף, או החברה שהסוכנות מפעילה, המבנים שהיא מפעילה בעצם, הם לוקחים את שכר הדירה ישירות מחשבונות הבנקים שלהם ואז הם מקבלים צו עיקול על זה שיש להם חובות מיותרים.
<חנה אלעזר: הם לא מבינים בכלל מאיפה מגיע החוב הזה, ובסופו של דבר הם מוציאים אותם בהוצאה לפועל, וזורקים את הדברים שלהם, באים ופותחים את הדירות שלהם, מוציאים את כל הציוד שלהם החוצה, זורקים אותם החוצה בלי שום הסברים.
<חנה אלעזר: הוא אומר שהוא שילם - - -
אברהם נגוסה: לפני הוצאה לפועל הבנאדם צריך לדעת את החוב שלו לשלם.
אברהם נגוסה: אחרי שהוא מסרב לשלם הולכים להוצאה לפועל.
אברהם נגוסה: האם לפני שהנושא בא להוצאה לפועל, האם העולים לא קיבלו התראה או בקשה, דרישה לשלם את החובות שלהם?
<חנה אלעזר: זה מה שהם לא מבינים.
<חנה אלעזר: הם אומרים ששכר הדירה משולם אוטומטית ישירות בהוראת קבע.
<חנה אלעזר: ולכן הם לא מבינים מאיפה מגיע בעצם החוב הזה.
אברהם נגוסה: הוא גם אמר שהוא לא מייצג רק את עצמו, יש הרבה שזה קורה להם.
<חנה אלעזר: הוא - - - מלפני שנה, ועכשיו עיקלו לו גם כן את החשבון בטענה שכנראה, הוא לא מבין מאיפה מגיעים החשבונות.
<חנה אלעזר: הוא שילם את החוב שלו ועכשיו מעקלים לו את החשבון.
<חנה אלעזר: העולים החדשים נמצאים במצב ממש ממש קשה.
<חנה אלעזר: זאת אומרת שהחיים במרכזי קליטה הם לא פשוטים, זה מתחיל מהקטע שמסלילים אותם לשכונות של עוני ופשע ואחר כך כשהם דורשים את הסיוע בשכר דירה כמענק כדי לצאת ממרכז קליטה ולחיות חיים נורמליים לא מאפשרים להם את זה ולא נותנים להם הכשרות מקצועיות כדי שבכלל ירכשו איזה שהוא מקצוע ויחיו בכבוד ובנוסף לזה גם עושים להם הוצאה לפועל וזורקים אותם לרחוב.
<חנה אלעזר: זה - - - בלתי נסבלים עבורם.
אברהם נגוסה: אנחנו תיכף נשמע מנציג האוצר על העניין הזה.
קסניה סבטלובה: תודה לך כבוד היושב ראש, לא פעם ראשונה אנחנו עוסקים בנושא הכואב הזה, העוני בקרב העולים והיום כולו מוקדש, הייתי עכשיו בכמה ועדות שעסקנו גם ברבדים שונים של העוני בחברה הישראלית, וכמובן שבכולם כאחד עולה הטענה לכך שאם לישראלים הצברים קשה להתמודד עם המציאות הישראלית בהיעדר פתרונות ראויים לדיור, אז כיצד העולים, בין אם חדשים ובין אם ותיקים, אמורים להתמודד עם המציאות הזאת.
קסניה סבטלובה: לנו שבאנו בלי שומנים עודפים, באנו בלי עזרה מחוץ ובאנו בלי קרובי משפחה שיכולים לממן אותנו ולעזור לנו, כמובן שהנושא הזה יהיה תמיד מספר 1 בסדר העדיפויות של כל עולה ושל כל יהודי שרוצה לקשור את גורלו במדינת ישראל.
קסניה סבטלובה: אם אנחנו עכשיו לא נמצא את הפתרונות האלה לאנשים שכבר נמצאים כאן, איך אנחנו בפועל יכולים לממש את חזון הציונות ויכולים להמשיך לקרוא לעולים חדשים שעדיין נמצאים בגולה "חברים תצטרפו אלינו" תצטרפו למעגל העוני?
קסניה סבטלובה: תצטרפו למעגל של אלה שיהיו בתור הבלתי נסבל של משרד העלייה והקליטה שכרגע עומד על 25,000 איש?
קסניה סבטלובה: זה דבר שלא יעלה על הדעת.
קסניה סבטלובה: הדבר השני שיכול לשפר כמובן באופן מאוד משמעותי את החיים של העולים שנזקקים ושבאמת בקושי סוגרים את החודש ומהבחינה הזאת קשה להם לשלם חשבונות, החשבונות במדינה שלנו הם יקרים מאוד, זה סיוע כמו שמקבלים אנשים מבוגרים וגם הסיוע הזה אינו מספיק.
קסניה סבטלובה: אבל אם נמקד את תשומת הלב שלנו בסיוע לעולים, בחשבונות של חשמל, במיוחד בתקופת החורף, שהחורפים, אני זוכרת את זה כעולה בעצמי, חשבנו עשר פעמים כל פעם לפני שפתחנו את החימום.
קסניה סבטלובה: הגענו באמצע החורף, היה חורף מאוד קשה, של 1992-1991, מי שגר בירושלים זוכר את זה מאוד, שלגים ובאמת קור עז שלא חוויתי אותו אפילו כילדה במוסקבה, ואנשים מתמודדים עם זה גם עכשיו.
קסניה סבטלובה: אז הסיוע שמעניקים אותו ארגונים כמו "הקרן לידידות", כמו ארגונים אחרים שבטובם באים ועוזרים כמתנדבים, פילנתרופים, ועוזרים לאנשים האלה, זה מה שהממשלה צריכה לעשות.
קסניה סבטלובה: לסייע בתשלום לא רק של דיור אלא גם של חשבונות שהם קשים מנשוא.
קסניה סבטלובה: זה מה שיכול לעזור למשפחה של עולים לצאת ממעגל העוני ובסופו של דבר להתיישר ולהתמקד בשיפור המעמד שלהם ושיפור מעמד הילדים שלהם.
אברהם נגוסה: נכון שזו אחריות מוסדות המדינה לדאוג לאזרחיה, וזו האחריות, יחד עם זאת יש גם ארגונים שעוזרים וממלאים את החור שהמדינה לא הצליחה, אם זה מרצון ואם זה מחוסר ידע או אם זה תקציב, אנחנו רואים הרבה בעיות.
אברהם נגוסה: אני פונה אליכם ל"קרן לידידות", אתם נמצאים פה, המנכ"ל נמצא פה ולכן אתה כמנכ"ל, גם עופר דהן, שומעים את הדברים האלה, העוני בקרב העולים הקשישים, גם עולים שתקועים במרכזי הקליטה, הוצאה לפועל, זורקים אותם לרחוב, מה אתם יכולים לעזור בדברים האלה?
<ג'ף קיי: קודם כל הערה.
<ג'ף קיי: אני מאוד מעריך את הנושא שבחרתם ביום העוני ובאמת חלק מהאנשים באנו מוועדת הרווחה שדנו בכלל במצב של הישראלים הוותיקים יותר שחיים בעוני.
<ג'ף קיי: אני נזכר בשיחה שהייתה לי לפני שנה-שנתיים עם יהודי שמתגורר בטהראן, איראן, ושאלתי אותו "עם כל הפחד, כל מה שקורה במשטר הזה, למה אתה לא עולה לארץ" הוא עונה לי "הפחד של להיות מחוסר דיור בארץ גדול יותר מן הפחד מול האייתולות".
<ג'ף קיי: אני חושב שהבעייה כאן, עניים בכלל במדינה הם שקופים ועניים עולים עוד יותר שקופים.
<ג'ף קיי: אני מסתכל כאן ואני רואה גם מי נמצא בדיון.
<ג'ף קיי: מי נמצא כאן, מי טורח לבוא ולדבר על הנושא של עולים עניים, הוא לא נושא שבכותרות כי באמת לאף אחד לא אכפת מהנושא.
<ג'ף קיי: אנחנו עסוקים כמדינה יותר בלספור את המספרים שהגיעו למדינה, לקיים את הטקסים, והרבה מאוד אנשים כאן היו בשדה התעופה ומחאו כפיים לעולים כמו שחברת הכנסת ציינה ששינו את החיים שלהם ובאו לכאן, וחמש דקות אחרי שהם עוזבים את בן גוריון, אותם אנשים מקפלים את הדגלים ושוכחים מהעולים.
<ג'ף קיי: זה הקושי כאן, אם אנחנו נראה כמטרה את השילוב של העולים בהצלחה במדינה ולא מספר האנשים שעוברים בביקורת הגבולות, אנחנו נראה שיש הרבה מאוד אנשים שזוכים למענה ועופר אולי ידבר על מה שהקרן עושה, אבל המדיניות שלנו זה להגיע לבית של כל עולה ולשאול אותו, אחרי חודש, חודשיים, שלושה "איך נקלטת", "האם אתה באולפן", "האם אתה עובד", "מה המצב" ולספק לו מענה.
<ג'ף קיי: אני גר במבשרת ציון.
<ג'ף קיי: הנושא שהועלה כאן של אותו איש, אני רואה אותו כל יום, ואותם עולים כמו שאמרתי שמחאו כפיים בהגיעם לארץ והם באמת דנידין, הם שקופים לחלוטין והקרן עושה את מה שהיא יכולה ואני חושב ש - - -
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע מה אתם עושים - - -
<ג'ף קיי: הקרן עושה מה שהיא יכולה ואני חושב שהמשרד עושה מה שהוא יכול עם התקציב שלו, אבל הנושא של קליטה מוצלחת של עולים הוא לא בסדר העדיפות.
<ג'ף קיי: אני רוצה להגיד עוד משהו שאולי הפרופסורית יכולה להעיד, הרבה יותר קל למנוע את כניסת אדם למעגל העוני מאשר להוציא מישהו שהוא כבר נמצא בו.
<ג'ף קיי: והנה, יש לנו את ההזדמנות, אנחנו רק מפספסים אותה.
<עופר דהן: אני רוצה להוסיף קצת על הדברים שאמר פה מנכ"ל הקרן לידידות, כמה דברים.
<עופר דהן: אנחנו החלטנו שאנחנו כן מסייעים לעולים לאחר הגעתם לישראל, זאת אומרת מעבר לסיוע בהגעה לישראל, אנחנו עוזרים להם בשלבים שלפני העלייה, בשלבי העלייה עצמה וגם אחרי כן, אנחנו עוזרים להם גם במענק כספי שהוא מענק שהוא מעל ומעבר למענק שהם מקבלים על ידי משרד הקליטה, אנחנו מבצעים ביקור בית אצל כל עולה ועולה שמגיע למדינת ישראל בסיוע הקרן לידידות, חודש-חודשיים אחרי הגעתו לישראל ובביקור הבית הזה אנחנו מנסים לאתר את הצרכים של המשפחה כדי לנסות למנוע מהם להתגלגל או להגיע למעגל העוני וכל משפחה מקבלת מענה פרטני לפי הצרכים שלה, הספציפיים.
<עופר דהן: הסיוע הזה של הקרן לידידות פר משפחה, הממוצע שלו הוא בין 15,000 ל-17,000 שקל למשפחה שזה סיוע מאוד נרחב.
<עופר דהן: זה בהיבט הכספי.
אברהם נגוסה: זה חד פעמי או שנתי או חודשי?
<עופר דהן: לא, זה חד פעמי, אבל מהרגע שאנחנו נתנו לו את הסיוע הזה, וזה סיוע יזום שלנו, מרגע זה אנחנו מאפשרים לו, נותנים לו את דרכי התקשורת, הקמנו מוקד מיוחד שנותן מענה לכל פונה לקרן לידידות ובמסגרת זו גם העולים, והוא יכול להמשיך ולקבל סיוע נוסף במסגרות הקיימות בקרן לידידות, יש עוד כמה מסגרות סיוע לפונים.
<עופר דהן: אני רוצה לגעת בעוד שני דברים: אחד – אנחנו מאמינים שצריך לתת לעולים חכות על מנת שלא ייכנסו לתוך מעגל העוני.
<עופר דהן: אחת החכות הכי משמעותיות שגם נוגעות בכבוד האישי שלהם וביכולת שלהם להשתלב בחברה הישראלית זה תעסוקה.
<עופר דהן: אנחנו מנסים לפעול בקרב העולים שהגיעו באמצעות הקרן לידידות גם בתחום הזה באמצעות מתן הכשרות, סמינרים, ייעוץ תעסוקתי, כתיבת קורות חיים.
<עופר דהן: באמת מגוון מאוד גדול, על מנת לאפשר להם את החכה הזאת שנקראת תעסוקה.
<עופר דהן: אני רוצה לגעת בעוד שתי סוגיות בקצרה, כאמור אנחנו מבקרים בבתים של אותם עולים שעלו איתנו, אנחנו גם מזהים את המצוקות ואת הבעיות.
<עופר דהן: אני רוצה לתת לכם דוגמאות של שתי משפחות, אני לא אנקוב בשמות למעט בשם פרטי אולי כדי שחלילה לא נפגע, אבל דוגמה לעבודה בין משרדית בממשלה שיכולה למנוע מצוקות.
<עופר דהן: עולה בת 41 עלתה בסיוע הקרן לידידות באוגוסט שנה שעברה, והיא עולה נכה, היא על כיסא גלגלים, יש לה ילד בן 11, עד פברואר האחרון היא לא יכלה לקבל שום סיוע של מחלקות הרווחה.
<עופר דהן: למה?
<עופר דהן: כי עולה שזקוק לסיוע של מחלקת הרווחה לא יכול לקבל, אלא שלושה חודשים לאחר הגעתו.
<עופר דהן: אני מצטט את מה שהיא אמרה לנו.
<עופר דהן: התשובה שהיא קיבלה זה שהילד שלה בן ה-11 יכול לעזור לה.
<עופר דהן: דוגמה נוספת, אשה בת 39 מטופלת בשלושה ילדים, נשואה, שהיתה מטרה לאלימות קשה מאוד מצד בעלה, אלימות ודברים נוספים וגם כן לא קיבלה, היא פנתה למחלקת הרווחה, לעובדת הסוציאלית והתשובה שהיא קיבלה זה שהיא לא נמצאת שנה בארץ.
<עופר דהן: ייתכן שהם לא צודקים, יכול להיות שהתשובות לא היו בדוקות, הכל בסדר.
<עופר דהן: אבל התוצאה, ואני מסתכל במבחן התוצאה, העולה נפגע.
<עופר דהן: העולה נמצא במקום מאוד פגיע, האישה הזאת תידרדר למקום שאין לה מאיפה להתפרנס.
אברהם נגוסה: אז במה אתם עוזרים לה?
<עופר דהן: אנחנו קודם כל עוזרים לה בתיווך.
<עופר דהן: אנחנו מלווים אותה כדי לנסות להביא אותה למקומות שכן יש פתרונות שיכולים לסייע.
אברהם נגוסה: לרווחה, ללשכת הרווחה.
<עופר דהן: כמובן.
<עופר דהן: גם בתיווך וגם במידה והיא תעזוב את הבית, אנחנו נסייע לה גם בכסף ובשכר דירה וכולי.
<עופר דהן: אז זה הסיוע שהקרן לידידות נותנת.
<עופר דהן: אנחנו חושבים שצריכים לתת חכות.
<עופר דהן: אנחנו נותנים הרבה דגים אבל צריך לתת גם חכות, ואני חושב שצריך לעבוד על תיאום בין משרדי הממשלה השונים על מנת שהעולה לא ייפגע, גם אם המשרדים השונים צודקים.
אברהם נגוסה: נציג האוצר הגיע לכן אני רוצה לחזור לנושא שעלה קודם וגם לנושא שעלה כעת, אני רוצה שנציג הביטוח הלאומי יתייחס, יש גם את נציג משרד השיכון, לאחר מכן נמשיך לארגונים.
אברהם נגוסה: כיון שהיום אנחנו מקיימים בכנסת את יום העוני, נציגי האוצר מסתובבים לכן אני לא רוצה שהנציג יברח.
אברהם נגוסה: אני רוצה להכניס אותך למציאות שעלתה פה, שהעולים החדשים שנמצאים במרכזי קליטה, המקרה שעלה הוא של עולים חדשים יוצאי אתיופיה, שהם במרכז הקליטה, ההוצאה לפועל סוגרים להם את חשבון הבנק ואין להם יכולת לקנות לחם וחלב כי חשבון הבנק סגור.
אברהם נגוסה: העולים לא יודעים, שאלתי אותם "אולי לא שילמתם שכירות" אמרו שהשכירות משולמת בהוראת קבע, הגורם שלוקח את השכירות, לא משנה אם הסוכנות, משרד הקליטה, משרד השיכון או חברה זכיינית, אבל בכל זאת משלמים את זה דרך הוראת קבע.
אברהם נגוסה: הם לא יודעים, זה מה שהוסבר לנו פה.
אברהם נגוסה: אני חושב שאתם צריכים לדעת את הדברים האלה, למה קורה דבר כזה?
אברהם נגוסה: אנחנו נמצאים במדינת חוק.
<אייל מדן: אני חייב להגיד בצניעות, קודם כל סליחה שלא יכולנו להשתתף בכל הדיון.
<אייל מדן: לגבי השאלה הספציפית הזאת אני לא מכיר את הנושא לעומק, אולי זה נושא שהוצאה לפועל יכולים להתייחס אליו אם הם נמצאים.
<אייל מדן: אני רפרנט שאחראי על קליטה רווחה וביטוח לאומי.
<אייל מדן: זה נושא שקשור להוצאה לפועל, אני יכול לבדוק את זה, ולהפנות את זה למעלה.
אברהם נגוסה: אני אגיע לנושא שלך אבל אני רוצה שתבדוק ותשיב לוועדה בכתב.
אברהם נגוסה: אני אומר שהתוצאה, הגיעו למצב הזה בגלל שהם תקועים שנים רבות במרכזי הקליטה.
אברהם נגוסה: הם היו יכולים לצאת ממרכזי הקליטה, להשתלב בחברה ולעבוד אבל אין תכנית מסודרת להוציאם ולשלבם, והם תקועים וכתוצאה מזה אנחנו רואים את הדברים האלה.
אברהם נגוסה: אני מדבר מהנסיון שלי.
אברהם נגוסה: מה התכנית של משרד האוצר, בשיתוף פעולה כמובן עם המשרדים הרלבנטיים, משרד השיכון והקליטה, כדי להוציא את העולים החדשים שתקועים שנים במרכזי הקליטה ולשלבם בחברה הישראלית?
<אייל מדן: אני אגיד מה שידוע לי.
<אייל מדן: בכל מה שידוע לי, למי שיוצא אחרי שיוצאים ממרכזי הקליטה, מתקבל איזה שהוא מענק שאמור לסייע בתקופה הראשונה שאחרי היציאה ממרכז הקליטה.
<אייל מדן: אני יכול להגיד שבסך הכל דברים שעשינו בתקציב על מנת לשפר את מצבם של העולים, השקענו המון כסף על מנת ל - - - של העולים.
<אייל מדן: אני יכול להגיד באיזה דברים עיקריים: יש את נושא ביטול תקופת ההכשרה לקצבת הזקנה, שבעצם זה משהו שבעלות, בהבשלה מלאה היא תגיע לכמיליארד שקלים.
<אייל מדן: לעולים הייתה בעיה שם לא צברו תקופת הכשרה של עבודה ותשלום לביטוח הלאומי ובעצם קצבת הזקנה שלהם ככלל הייתה קטנה יותר.
<אייל מדן: במקום שזה יתחיל להיספר אחרי עשר שנים, ביטלנו את עשר השנים הללו ולמעשה הם יצברו ותק מהשנה הראשונה וכך זה משהו שמאוד משפיע על העולים, זה משהו שאני חושב שהוא - - -
אברהם נגוסה: בכמה זה מגדיל להם את ההכנסה החודשית?
<אייל מדן: זה יכול להגדיל בסופו של דבר, קצבת הזקנה הבסיסית, בלי תוספת הוותק היא 1,500 שקלים ועם תוספת וותק מלאה זה מגיע ל-2,200 שקלים.
<אייל מדן: 50% מקצבת הזקנה.
אברהם נגוסה: זה בנוסף להשלמת הכנסה או - - -
<אייל מדן: לא, מ-1,500 שקל זה מגדיל ב-50%.
<אייל מדן: זה נושא אחד שעשינו.
<אייל מדן: דבר שני זה הגדלת קצבת השלמת הכנסה לקשישים עניים שגם עולים הם חלק מהקבוצה הזאת, כמובן שזה לא מופנה רק לעולים אבל הם גם נהנים מהנושא הזה.
<אייל מדן: , בנושא השיכון שהתייחסת אליו, בתקציב 2017 ו-2018, הגדלנו ב-40 מיליון בתקציב 2017 ובעוד 40 מיליון נוספים בתקציב 2018 את הסיוע בשכר דירה לקשישים שגם שם יש אחוז ניכר של עולים ובתקציב 2017 ו-2018, 45 מיליון שקלים כל שנה בסיוע בשכר דירה לממתינים לדיור ציבורי, שגם שם יש קבוצה גדולה של עולים.
<אייל מדן: אלה הדברים העיקריים.
<אייל מדן: חוץ מזה, כמובן שאפשר לעשות עוד ואנחנו עובדים מול המשרדים, אבל אני חושב שכן נעשו מהלכים בתקציבים האחרונים על מנת לשפר את מצבם של העולים.
אברהם נגוסה: אתה אחראי בתחום הקליטה במשרד האוצר, אגף תקציבים.
אברהם נגוסה: האם הגיעה אליך תכנית או הצעה ממשרד השיכון או משרד הקליטה, תכנית ובקשה לתוספת תקציב להגדיל, על מנת להוציא את העולים החדשים שתקועים במרכזי הקליטה?
אברהם נגוסה: האם הדבר הזה ידוע לך, הגיע אליך?
<אייל מדן: זה לא הגיע אלי, עוד פעם, יכול להיות שזה מטופל על ידי רפרנט שיכון.
<אייל מדן: אני יכול לברר את זה ולהחזיר תשובה לוועדה.
אברהם נגוסה: נשאל את משרד השיכון.
אברהם נגוסה: אורה דואק, שמעת את הבעיות.
אברהם נגוסה: שורש העוני היא בעיית הדיור, גם לקשישים גם לצעירים עולים חדשים, ברגע שאין פתרון דיור הם נכנסים לעוני.
אברהם נגוסה: השאלה היא מה עושה משרד השיכון.
אברהם נגוסה: שמעתי שלא הגיעה תכנית, באחריות
אברהם נגוסה: כם להגיש תכנית כדי לשנות את המצב.
אברהם נגוסה: בואי תעדכני אותנו איזו תכנית יש לכם, איזו פעילות אתם עושים על מנת להוציא גם את אלה שנמצאים במרכזי הקליטה וגם הקשישים, מעל 27,000, שתקועים וממתינים לדיור ציבורי.
<אורה דואק: אני אחראית על תחום של בתי דיור גיל זהב של משרד הבינוי והשיכון.
<אורה דואק: זה פרויקט, אני חושבת שהוא ספינת הדגל של הדיור הציבורי, משום שזה מבנים שהמדינה השקיעה בבנייה והסבה של 118 מבנים בכל רחבי הארץ מצפת ועד אילת, מתגוררים שם 14,000 קשישים, הם חיים בתנאים מאוד משופרים ביחס לדיור הציבורי הכללי, כלומר יש מודל הפעלה מאוד מיוחד של אם בית, מטפלת זקנים, רכזת חברתית, יש חוגים, יש מערכות מפותחות של מערכת כריזה וגנרטורים ובטיחות אש, הם גרים במבנים רוויים במבנים מאוד מושקעים והמשרד משקיע הרבה מאוד כסף בתפעול השוטף שלהם, בסדר גודל של 100 מיליון שקל לשנה.
<אורה דואק: המשרד יזם כמו שאתם יודעים, עם הסוכנות היהודית, מיזם משותף לקידום עוד 2,650 פתרונות דיור והם באזורי ביקוש כמו בת ים, אשקלון, אשדוד, והדברים מקבלים תנופה ונמצאים בתהליך מואץ, אז כך שיש לנו איזה שהוא אור בקצה המנהרה, אנחנו רואים איזה שהוא פתרון שמסתמן ואני מאמינה שעד עוד חמש שנים לפי התחזיות, הדברים יקבלו, ימומשו מה שנקרא.
<אורה דואק: לגבי כל הנושא של פתרונות לעולים, כמו שאתם יודעים משרד הקליטה אמון על הפתרונות לקשישים, הוא שותף, זה מעוגן בהחלטות ממשלה שהוא אחראי על העולים.
<אורה דואק: משרד השיכון מתואם איתו באופן מלא לגבי התכניות.
<אורה דואק: אשר לנושא של פינוי מרכזי קליטה, נאמר לי שיש אפשרות, שזו הקבוצה היחידה בין קבוצות הזכאים שמקבלת מענקים לרכישה, אין שום קבוצת זכאים שנהנית מהדבר הזה.
<אורה דואק: אז אני לא יודעת סדר גודל, נדמה לי שזה סדר גודל של כ-600,000 שקל, שזה לא סכום מבוטל.
<שולה מולא: חבל לזרוק סתם מספרים.
<אורה דואק: למה?
<שולה מולא: אנחנו יושבים כאן עם קבוצה של אנשים שכל מה שהם רוצים זה לעזוב את מרכז הקליטה והסכומים הם מזעריים ומצחיקים ולא מאפשרים בכלל לקנות, ואחת ההצעות שיושב ראש הועדה מכיר אותה טוב, זה שהעולים האלה אומרים "אוקיי, יש את המעט שאתם נותנים לנו כהלוואה או כמשכנתא, 200,000 שקל או משהו כזה, ועל זה תתנו לנו בבקשה את מה שאתם נותנים לנו כשכר דירה לחמש שנים" - - -
אברהם נגוסה: סליחה, את כרגע לא בזכות הדיבור.
אברהם נגוסה: אני מכיר את הנושא - - -
<אורה דואק: אני אמרתי דברים בשם אומרם, אני אמונה על תחום מאוד ספציפי בדיור הציבורי ואני אומרת מה שנמסר לי.
<אורה דואק: אז יכול להיות ש - - - אני מתנצלת אם טעיתי במספרים אבל אני אמרתי פשוט דברים שנאמרו לי למסור, כי אני הנציגה כאן כרגע.
אברהם נגוסה: דוקטור יוליה הציגה פה על הקשישים שתקועים בגלל שהסיוע בשכר הדירה לא מספיק וזה מכניס אותם יותר לעוני ושמעת קודם גם אנשים שנמצאים במרכז הקליטה, זורקים אותם משם, סוגרים להם את חשבון הבנק, והבעיה זה הדיור.
אברהם נגוסה: מה ששאלתי קודם, האם יש לכם משרד השיכון ומשרד הקליטה ביחד, האם ישבתם ודנתם ואמרתם "בואו נפתור את הבעיה, נשנה את המציאות", לא מזמן העברנו תקציב דו שנתי, והבעיות קיימות, אתם יודעים זאת, העולים שנים תקועים שם.
אברהם נגוסה: גם קשישים גם צעירים בודדים וגם משפחות.
אברהם נגוסה: את הלכת דווקא על הכי קל.
אברהם נגוסה: לגבי הקשישים שנמצאים ותקועים במרכז הקליטה, אני רוצה לדעת האם אתם בניתם תכנית עם תקציב והגשתם לאוצר ואמרתם "זו המציאות, העולים נמצאים במצוקה, אנחנו רוצים לשנות את המצב, להוציא אותם ממרכז הקליטה, בואו ותגדילו אם זה משכנתא, ואם זה סיוע בשכר הדירה" האם אתם הגשתם את זה כי האוצר אמר שהוא לא מכיר דבר כזה.