GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם נגוסה: אם הם רוצים לגור על-יד אחד הילדים, או לא רוצים ללכת לדיור של גיל הזהב בשלב הזה ורוצים להישאר בקהילה, מה קורה אז?
אברהם נגוסה: מהן זכויותיהם ובמה אתם יכולים לעזור להם?
<שאול מוצפי: זה תלוי במלאי הדירות.
<שאול מוצפי: אם זה בצפון או בדרום, אז יש מלאי יותר גדול.
<שאול מוצפי: במרכז, מלאי הדירות בדיור הציבורי הוא מצומצם למדי ויש תור של ממתינים, גם ותיקים וגם עולים.
<שאול מוצפי: תלוי באפשרויות.
אברהם נגוסה: אתם נותנים להם בחירה חופשית בעניין הזה?
<שאול מוצפי: כן, יש להם את מסלולי הסיוע.
<שאול מוצפי: מי שבוחר את שלושת מסלולי הסיוע וגם דיור ציבורי, אם זה אפשרי, אז הוא יכול לבחור במסלול הזה.
אברהם נגוסה: אני מבקש להבין, אם אתה אומר שיש מענקים ומשכנתאות וסיוע, כמה אתם נותנים למשפחות בהתאם לגדלי המשפחה השונים?
אברהם נגוסה: למשל, משפחה בת ארבע נפשות.
<חביב קצב: שאול, תסביר שזה רק ליוצאי אתיופיה.
<שאול מוצפי: כן, זה מובן, זה רק ליוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: מה עם שאר העולים?
<חביב קצב: הם לא זכאים.
<שאול מוצפי: זו תוכנית ממשלתית רק ליוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: מה עם עולים אחרים שנמצאים במרכזי הקליטה?
<יהודה שרף: אין לנו קשישים מארצות אחרות במרכזי הקליטה.
אברהם נגוסה: בגלל הקליטה הישירה?
<יהודה שרף: בוודאי.
<חביב קצב: זו עדיפות שאנחנו נותנים ליוצאי אתיופיה, שהם נקלטים ישירות במרכזי הקליטה.
אברהם נגוסה: אני לא יודע אם זו עדיפות או מדיניות.
<חביב קצב: היום אני בעד שכל אלו שיגיעו, שייקלטו עם סל קליטה.
<חביב קצב: שישכירו דירה בשוק החופשי, הם לא זקוקים למרכזי קליטה.
<חביב קצב: אני בעד.
אברהם נגוסה: לא, אני אומר מבחינה עובדתית.
אברהם נגוסה: בהתחלה, הייתי בוויכוחים על כל הנושאים של יוצאי אתיופיה שנקלטים במרכזי הקליטה.
אברהם נגוסה: אני הייתי אחד האנשים שתמכתי שיהיו במרכזי הקליטה, בגלל שהמצב שונה בהשוואה לעולים מארצות אחרות.
<חביב קצב: אני מסכים אתך, אבל זה העדפה.
אברהם נגוסה: אני לא יודע אם זו העדפה, כמו שאמרתי, זו מדיניות.
<חביב קצב: אדוני היושב ראש, המדיניות קבעה העדפה ברורה לנושא הזה.
<חביב קצב: עובדה שעולים אחרים לא מגיעים.
אברהם נגוסה: האם עולים אחרים רוצים להגיע למרכז קליטה?
אברהם נגוסה: אין עולים אחרים, קשישים, במרכזי קליטה כמו רעננה או באשדוד?
אברהם נגוסה: מה עם משפחות?
<יהודה שרף: יש משפחות, בתוכניות מוסדרות.
אברהם נגוסה: החשיבות, זה שלושת המסלולים הקיימים.
אברהם נגוסה: עכשיו אנחנו מבקשים לשמוע ממרכז הקליטה במבשרת.
אברהם נגוסה: אני מזהיר אותך שעליך להתמקד בנושא הדיור הציבורי, קשישים או צעירים, ולא להיכנס לנושא שכר-הדירה.
אברהם נגוסה: את זה סיימנו.
<גלגאי טפרה: בסדר, אני לא חוזר על זה.
<גלגאי טפרה: אני נציג של מרכז הקליטה במבשרת ציון.
<גלגאי טפרה: במרכז הקליטה יש היום 21 זקנים שנמצאים בו כבר שנים ועוד 160 צעירים בודדים.
<גלגאי טפרה: כפי שאתם רואים מאחוריי, הם מחכים לעמידר כדי לצאת ממרכז הקליטה כי שם הם לא מקבלים שירותי בריאות ושירותים אחרים, זאת ללא הסבר.
<גלגאי טפרה: אנחנו הצעירים מסתדרים, זה לא בעיה, אבל למבוגרים זה קשה מאוד.
<גלגאי טפרה: לרובם יש ילדים שנמצאים רחוק ממרכז הקליטה, הם עובדים ולא יכולים לטפל בהוריהם ולעזור להם.
<גלגאי טפרה: הקשישים רוצים לקבל עזרא כדי לצאת ממרכז הקליטה ולגור ליד ילדיהם, לגור איתם.
<גלגאי טפרה: אני באמת לא יודע למה הם לא עוזרים, כל המבוגרים מבקשים ומעוניינים לצאת ממרכז הקליטה.
<גלגאי טפרה: הם לא יכולים לכבס במרכז הקליטה, מדובר בקשישים, חולים ונכים עם בעיות במרכז הקליטה הם לא יכולים לכבס, הם קשישים, חולים, נכים.
<גלגאי טפרה: יש להם בעיות.
<גלגאי טפרה: הם רוצים לצאת ממרכז הקליטה.
<גלגאי טפרה: הבודדים במרכז הקליטה מתגוררים שלושה או ארבעה באותו חדר, יש תור לשירותים ולמקלחות, המצב מאוד קשה ורוצים לקבל פתרון.
אברהם נגוסה: שלושה ארבעה על כמה חדרים?
<גלגאי טפרה: הם בחדר אחד.
<גלגאי טפרה: שני בודדים חולקים חדר אחד, אבל בבית יש שלושה חדרים ומטבח, הם שברו את המטבח והפכו אותו לחדר, כך שארבעה בודדים חולקים חדר.
<גלגאי טפרה: זה מצב נורא.
<גלגאי טפרה: מאוד מאוד עצוב.
<גלגאי טפרה: אנחנו לא שמחים.
<גלגאי טפרה: אנחנו זכאים, כפי שהוא אומר, אם יש לנו זהות, נקבל משכנתא, נצא ממרכז הקליטה.
<גלגאי טפרה: שיהיה אוויר לנשימה, שנוכל ללמוד, להתקדם.
<גלגאי טפרה: במרכז הקליטה, אנחנו לא יכולים.
<גלגאי טפרה: אפילו אם אנחנו רוצים לצאת ללימודים, הם אומרים לנו – אתה ממרכז הקליטה?
<גלגאי טפרה: לא לא, אתה לא זכאי ללימודים.
<גלגאי טפרה: לא נותנים.
<גלגאי טפרה: במרכז הקליטה לא נותנים לנו שירות.
<גלגאי טפרה: אני ביקשתי ללמוד ולהתקדם, אפילו להיות נהג – לא, לא נותנים.
<גלגאי טפרה: אין לנו עזרה.
<גלגאי טפרה: אז אנחנו מבקשים – תנו לנו זכויות, כמו שהיה ב- 2001, 2002, תחזירו לנו את הזכאות, כדי שנצא ממרכז הקליטה.
<גלגאי טפרה: תודה רבה.
אברהם נגוסה: מי עוד מבקש לדבר?
אברהם נגוסה: לגבי הקשישים במרכז הקליטה, בבקשה.
<אייליאו אלמה: תודה רבה, כבוד היושב ראש.
<אייליאו אלמה: אני אייליאו אלמה, אני גר בנהריה במרכז הקליטה.
אברהם נגוסה: יש לך עברית טובה, תגיד בעברית.
אברהם נגוסה: אם יש בעיה, נעזור לך.
אברהם נגוסה: עדיף שתדבר בעברית.
<אייליאו אלמה: (מדבר באמהרית, דבריו מתורגמים ע"י יו"ר הוועדה) באתיופיה חלמנו להגיע לארץ ישראל.
<אייליאו אלמה: הגענו, הגשמנו את החלום, נכנסנו לגור במרכז קליטה.
<אייליאו אלמה: זה אמור היה להיות למשך שנתיים להישאר באופן זמני במרכז הקליטה, אבל אנחנו תקועים שם יותר מעשר שנים ואנחנו רוצים לצאת ממרכז הקליטה, להשתלב בתוך החברה ואין לנו אפשרות לצאת.
<אייליאו אלמה: גם קשישים, זוג קשישים או קשישים בודדים שגם הם רוצים לצאת, אין להם אפשרות וגם לנשואים ללא ילדים אין פתרון איך לצאת.
<זיוה מקונן-דגו: אדוני היושב ראש, סליחה, אני מבקשת להוסיף שהוא סיפר על חוזה שמחתימים אותם.
אברהם נגוסה: אני מגיע לזה.
<אייליאו אלמה: כשאנחנו נכנסים, אנחנו חותמים חוזה.
<אייליאו אלמה: בהתחלה, אנחנו לא יודעים מילה בעברית, אנחנו חותמים בלי להבין מה אומר החוזה ואף אחד לא מסביר לנו.
<אייליאו אלמה: אנחנו חותמים את זה ועכשיו מה שאנחנו הבנו, שאחרי 14 חודשים או 18 חודשים, יהיו שינויים ואת זה אף אחד לא הסביר לנו ואנחנו לא ידענו עברית.
<אייליאו אלמה: אנחנו רוצים לצאת ממרכזי הקליטה ומבקשים שתיתנו לנו אפשרות וסיוע כדי שנצא ונשתלב בחברה הישראלית.
<חביב קצב: כמה זמן הוא נמצא במרכז הקליטה?
<יהודה שרף: מעל עשר שנים.
אברהם נגוסה: עשר שנים במרכז הקליטה, הוא אמר גם קודם, תקועים עשר שנים ויותר.
<אייליאו אלמה: אנחנו דרשנו, גם עשינו הרבה פעמים הפגנות כדי לשכנע את מקבלי ההחלטות שיאפשרו לנו לצאת ממרכזי הקליטה ולהשתלב בתוך החברה.
<אייליאו אלמה: אבל עד עכשיו לא קיבלנו ואנחנו עדיין תקועים במרכזי הקליטה ושוב, גם עכשיו אנחנו פונים ואומרים – תנו לנו לצאת ממרכז הקליטה, אנחנו רוצים לנשום אוויר, מחוץ למרכז הקליטה, אנחנו תקועים במרכז הקליטה ותעזרו לנו לצאת – גם לצעירים וגם לקשישים.
<יהודה שרף: הוא עובד, הבחור?
אברהם נגוסה: אתה עובד?
<אייליאו אלמה: אני עובד, אבל יש לי ילדים.
<אייליאו אלמה: אני התגרשתי.
<אייליאו אלמה: יש לי שלושה ילדים.
<אייליאו אלמה: כל חודש אני משלם 3,000 ש"ח.
אברהם נגוסה: כדי שניתן גם לאחרים לדבר.
אברהם נגוסה: שמענו נציג ממבשרת, שמענו נציג מנהריה ואנחנו נשמע גם מקרית גת.
אברהם נגוסה: אבל לפני כן, אם יש מישהו שבא ממרכז קליטה אחר וגם יכול להציג.
אברהם נגוסה: אני אומר – אם יש עולים, לא יוצאי אתיופיה ורוצים לדבר גם על זה, אתם מוזמנים לדבר.
אברהם נגוסה: יש מישהו שרוצה לדבר, עולה חדש?
אברהם נגוסה: כן, בבקשה, גברת.
<ז'אן סוקולובסקי: קוראים לי ז'אן סוקולובסקי.
<ז'אן סוקולובסקי: אני עובדת עם קרן הקליטה ואנו עוזרים כבר 25 שנה במלון דיפלומט, איפה שגרים 500 קשישים, עולי ברית המועצות והבניין נמכר מזמן לקונסוליה האמריקאית ואנו רוצים לדעת מה התוכניות של משרד הקליטה והעלייה, מה יעלה בגורל 500 הקשישים, אנשים חולים, שמתגוררים שם כבר המון זמן.
אברהם נגוסה: בבקשה, אישטו מקונן, מרכז קליטה קריית גת.
<אישטו מקונן: תודה רבה.
<אישטו מקונן: כידוע לכם, אנחנו יותר מעשר שנים במרכז קליטה.
<אישטו מקונן: אנחנו מוכנים לצאת, לעזוב את מרכז הקליטה, אבל הסוכנות ומשרד הקליטה לא מוכנים לעזור לנו.
אברהם נגוסה: עוד לא סיימת?
<אישטו מקונן: מה אנחנו, יוצאי אתיופיה, עשינו להם?
<אישטו מקונן: שמו אותנו בכלא, שמו אותנו בגטו, מה עשינו שזה מגיע לנו?
<אישטו מקונן: למשל, במרכז הקליטה אין שום תנאים.
<אישטו מקונן: יותר טוב בית-סוהר, אפשר ללמוד מקצוע.
<אישטו מקונן: אם מישהו חולה, קשיש או צעיר, בבית הסוהר לוקחים אותו לקופת-חולים אבל במרכז הקליטה אף אחד לא עוזר לנו.
<אישטו מקונן: אנחנו מוכנים לעזוב את מרכז הקליטה, אבל תעזרו לנו.
<אישטו מקונן: עד מתי?
<אישטו מקונן: למי לפנות?
<אישטו מקונן: בכל מרכז יש ארבעה-חמישה מדריכים, אנחנו מבקשים, יצאנו להפגנה, בגלל זה לא עוזרים לנו.
<אישטו מקונן: למשל, קשישים הולכים לקופת-חולים, לבדיקות דם וכאלה, יוצאים בשעה שמונה וחוזרים ללא קבלת עזרה ב- 12.
<אישטו מקונן: למשל בקרית גת, אישה בת 60 נפלה בשירותים וקיבלה מכה ברגל, אבל עשו לה בדיקה בבטן.
<אישטו מקונן: זה לא כואב?
<אישטו מקונן: מה משרד הקליטה עושה?
<אישטו מקונן: לא עוזרים בכלום.
אברהם נגוסה: אליהו שלי, בבקשה.
<אליהו שלי: שלום.
<אליהו שלי: אני ממז"ח (מרכז זכויות חברתיות) אופקים.
<אליהו שלי: אנחנו מתעסקים גם בדיור ציבורי של קשישים וניצולי שואה, כל הדברים האלה והמצוקות שם הן מאוד גדולות.
<אליהו שלי: יש המון בעיות עם הדירות עצמן, שחלקן כבר מתפוררות.
<אליהו שלי: יש גם בעיות של נגישות לבתים, יש בתים שהם לא יכולים להגיע למקלחות ולשירותים.
<אליהו שלי: לדוגמה, זוג זקנים, עושים להם אמבטיה, אז הם לא יכולים להתקלח, כי הם לא יכולים להיכנס לאמבטיה, כי הם לא יכולים לעלות ולהיכנס להתקלח, דבר שהוא מאוד בעייתי.
<אליהו שלי: הם מחליפים את הבגדים בפרוזדור ולא בתוך השירותים והמקלחת, כי הם לא יכולים להגיע, זה צפוף.
<אליהו שלי: יש בעיות של טרמיטים, הקירות מתפוררים וכל הנגישות בעייתית.
<אליהו שלי: אנחנו דיברנו עם עמידר, חלק מהדירות שייכות לעמידר, חלק מהדירות שייכות לעמיגור ואנחנו עדיין מחכים וכל פעם אנחנו מעלים את הבעיה ויש שם קשישים שכנראה מחכים שהם ימותו ואז יתחילו לטפל בהם וזה מאוד בעייתי בנושא של המצוקות דיור של העולים.
אברהם נגוסה: וגם ניצולי שואה.
<אליהו שלי: כן, ניצולי שואה, בעיקר.
<עמית כיתאין: אפשר להוסיף?
אברהם נגוסה: כן, בבקשה תמשיך.
<עמית כיתאין: כבוד היושב ראש, באותו עניין אני רק רוצה להגיד, אנחנו עוסקים בסוגיה הזאת כבר למעלה מחצי שנה.
<עמית כיתאין: ישבנו עם נציגים של חברת עמידר בעניין ומשרד השיכון יודע ולצערנו הטיפול בנושא הזה הוא קלוקל.
<עמית כיתאין: אני רק מוסיף למה שאלי אמר, יש דיירים שסובלים מבעיות קשות של רטיבות.
<עמית כיתאין: החורף מתקרב וכל גשם שקורה שם פשוט חודר למערכות, חודר גם למערכות החשמל.
<עמית כיתאין: מדובר בסכנה ממשית, בתי עץ שיכולים לעלות באש.
<עמית כיתאין: מדובר בניצולי שואה שמחכים המון זמן לפתרון והגיע הזמן שמשרד השיכון ירים את הכפפה ושחברת עמידר תתחיל ותטפל כבר בבעיה, ומוקדם ככל האפשר.
<אורה דואק: אני אורה ממשרד הבינוי והשיכון.
<אורה דואק: בקשר למתחם באופקים, מדובר בצמודי קרקע, בתים מעץ שיש בהם הרבה ליקויים, כמו שתואר.
<אורה דואק: אבל יחד עם זאת, אנחנו מטפלים כבר כמה שנים והשקענו הרבה מאוד כסף בבתים האלה.
<אורה דואק: בימים האלה, בעוד כשבועיים, אנחנו מתכנסים וחברת עמידר תציג לנו חלופות, פתרונות.
<אורה דואק: אנחנו רוצים לעשות חשיבת עומק, כי צריך לראות מה עושים עם המתחם הזה.
<אורה דואק: זה לא רק באופקים, זה גם בערד ובנתיבות ואנחנו רוצים לבחון את כל הסוגיה המורכבת הזאת.
<אליהו שלי: מבקש לומר משהו חשוב.
<אליהו שלי: כשעמידר באו ועשו שיפוץ, אני אתן לכם דוגמה – הם שיפצו בית, עשו לו מה שנקרא קוסמטיקה, צבעו את הכל.
<אליהו שלי: בבית השני, הקשיש התעקש וביקש לחזור שוב על הכל ואנחנו רואים את ההבדל.
<אליהו שלי: בית אחד, צמוד, שהמים זורמים ובבית שהקשיש התעקש ואנחנו התעקשנו עם הקבלן של עמידר לשפץ בצורה יסודית יותר, הבית היה טוב.
<אליהו שלי: העניין הוא שהם באים, עושים רק קוסמטיקה, והולכים.
<אליהו שלי: אינני יודע אם זה אשמתכם או אשמת הקבלן, אבל זה מה שקורה.
<אליהו שלי: ואז אומרים – עשינו.
<אליהו שלי: אבל אחר-כך כל הבית נוטף מים.
<אורה דואק: רק שתדעו לכם שזה על סדר היום שלנו, ממש על סדר היום.
<אורה דואק: אנחנו לא בורחים מזה, אנחנו מתארגנים ומתכוננים.
<אורה דואק: אנחנו מביאים את זה להנהלה לדיון בנושא המתחמים האלו.
<אורה דואק: אז רק עוד קצת סבלנות, בסדר?
<בקי קשת: אפשר משפט אחד, בבקשה?
אברהם נגוסה: העניין הוא כך – אנחנו צריכים לסיים בשעה ארבע וגם אני צריך לצאת להצבעה וחביב צריך לענות לנו, גם נציג האוצר צריך לענות לנו ולכן אם זה לומר את אותו דבר שנאמר, אז בואו לא נחזור.
<בקי קשת: משפט אחד בלבד.
אברהם נגוסה: אוקיי, תגידי.
<בקי קשת: אני שואלת את משרד השיכון אם זה הזדמנות להראות שיתוף ציבור וכשאתם בוחנים אופציות, להזמין את הציבור להיות שותף לדיונים האלה ולא רק להחליט מעל ראשם של הקשישים.
אברהם נגוסה: חביב, אתה יכול לחכות לי?
אברהם נגוסה: אני אצביע ואני אחזור.
<חביב קצב: בארבע חייב לצאת, תחליט אתה מה שאתה רוצה.
אברהם נגוסה: אני מפסיק.
<ציפי גלעדי: לדקה אחת.
אברהם נגוסה: יש ארבע דקות, אז אנחנו נסכם.
אברהם נגוסה: משפט אחד.
<אייל קנאו: (מדבר באמהרית, דבריו מתורגמים ע"י היו"ר) אני גר מחוץ למרכז הקליטה בשכירות.
אברהם נגוסה: אתם לא גרים ביחד.
אברהם נגוסה: היא רכשה דירה בנפרד, אתה לא רכשת דירה?
אברהם נגוסה: הנושא שלנו זה נושא למי שמתגורר במרכז הקליטה ולכן אנחנו נקבע לנושאים האלה יום אחר, דיון אחר, ולכן היום אנחנו לא נתייחס לזה.
אברהם נגוסה: בבקשה, חביב, אנחנו רוצים לשמוע ממך בעניין הצעירים בדיון הקודם, אנחנו קיבלנו החלטה של להגדיל להם, לתת להם את ה- 1,500 שקל, להפוך אותו למענק ואז להוסיף להם למשכנתא כמענק, ואז הם יכולים לצאת ולקנות.
אברהם נגוסה: זה מה שהחלטנו.
אברהם נגוסה: בעניין הקשישים, מה הפתרון שיש להם עכשיו?
אברהם נגוסה: תתייחס בבקשה גם לזה.
<חביב קצב: אני אתייחס לכמה דברים.
אברהם נגוסה: וגם לנושא של מלון דיפלומט.
<חביב קצב: זה הדיון השלישי שמתקיים היום, שדן במצוקת הדיור לכלל הזכאים ובעיקר לקשישים.
<חביב קצב: קודם כל, על-מנת שנבין מבחינת הנתונים, אנחנו מדברים על כך שיש היום למעלה מ- 25,000 או 24,000 קשישים, זוגות וקשישים יחידים, שגרים בשכר דירה בשוק הפרטי וממתינים לזכאות לדיור או לדיור ציבורי, לדיור מוגן, לכל מיני סוגים.
<חביב קצב: הם מתגוררים בשכר דירה בשוק החופשי, הם מתמודדים עם ההעלאה בשכר הדירה.
<חביב קצב: כולם מתקיימים מקצבאות הקיום של הביטוח הלאומי עם השלמת הכנסה, כך שההתמודדות שלהם מאוד מאוד קשה ואכזרית.
<חביב קצב: לעומת זה, גרים עדיין במרכזי קליטה, תקן אותי יהודה, כ- 150- 160, קשישים יוצאי אתיופיה שמתגוררים במרכזי קליטה שאנחנו לא מבקשים מהם לפנות את מרכז הקליטה.
<חביב קצב: אנחנו לא לוחצים אותם לפנות את מרכז הקליטה.
אברהם נגוסה: אבל הם רוצים לצאת.
<חביב קצב: אני אגיע לזה.
<חביב קצב: לא בכדי, אנחנו לא מבקשים מהם לצאת, כי אנחנו מבינים ורוצים, ההפך, לתת להם מעטפת וטיפול.
<חביב קצב: הם נמצאים שם במקום שיש בו אנשים שייתנו להם את כל הטיפול.
<חביב קצב: מי שרוצה לצאת, זכאי ויכול לצאת כי אנחנו לא עוצרים בעד אף אחד.
<חביב קצב: מישהו פה התבטא שזה כמו בית סוהר.
<חביב קצב: כל בן-אדם, אף אחד לא חייב להיות במרכז הקליטה.
<חביב קצב: יש לנו את הפתרונות לכל מי שרוצה לצאת ממרכז הקליטה, כולל גם לקשישים.
<חביב קצב: הקשיש זכאי לאחת משתי אפשרויות: או הוא יכול לשכור דירה ב- 1,500 שקל, אצל המשפחה שלו.
<חביב קצב: ולצאת לתקופה של חמש שנים.
<חביב קצב: או לקבל פתרון דיור איפה שיש לנו בדיור מוגן, איפה שיש מקום.
<חביב קצב: החלופה השלישית שאנחנו מאפשרים לו, אנחנו לא מכריחים אותם לצאת וזו נקודה חשובה.
<חביב קצב: בנושא היחידים, מקומם איננו במרכז הקליטה.
<חביב קצב: זאת באופן הברור ביותר, מקומם לא במרכז הקליטה.
<חביב קצב: אני רוצה שתבין, אדוני היושב ראש, אם ניקח את מספר העולים שעלו רק בשלוש השנים האחרונות, זה למעלה מ- 70,000 עולים ואני לא מדבר על כך שיש אנשים שנמצאים פה שלוש וארבע וחמש ושמונה ועשר ופלוס.
<חביב קצב: ואם אני אומד אותם, סופר אותם מול כמות העולים שהגיעו משאר הארצות אז אנחנו נראה שמדובר בקבוצת עולים, במילה מאוד אקדמית ומנומסת אני אומר – מאוד מפונקים.
<חביב קצב: הם נמצאים במרכזי קליטה, משלמים שכר דירה מאוד מאוד נמוך, ברוך השם עובדים.
<חביב קצב: יש להם את הפתרונות, הם לא חייבים להיות במרכזי הקליטה, הם חייבים לצאת ממרכזי הקליטה.
<חביב קצב: עכשיו אנחנו נמצאים במצב הפוך, הם תופשים מקומות של אחרים במרכזי הקליטה.
<חביב קצב: הם לא זכאים להיות במרכזי הקליטה, נמצאים מעל עשר שנים במרכזי הקליטה ועכשיו עוד מתלוננים על כך שהם גרים במרכזי הקליטה.
<חביב קצב: זה ממש מצב אבסורדי.
<חביב קצב: עולה יחיד ברוך השם בריא, ברוך השם עובד, אחרי שנתיים הוא צריך לקום ולצאת ממרכז הקליטה.
<חביב קצב: יש לנו את האפשרות לסייע בידיו, אנחנו מסייעים בידיו ואדוני היושב ראש, אני רוצה להגיד לך, יש לא יותר מאשר מקרה או עשרה או 20 מקרים, שהם מקרים חריגים שלא יכולים לצאת באופן עצמאי.
<חביב קצב: יש להם זכאות לדיור ציבורי ואנחנו נותנים להם דיור ציבורי, כאשר בפועל בשנתיים האחרונות, 300 יחידים עזבו את מרכזי הקליטה, יוצאי אתיופיה, באמצעות הסיוע בשכר דירה.
<חביב קצב: 304, ליתר דיוק.
<יהודה שרף: 304 מה- 1 בינואר עד עכשיו.
<חביב קצב: לא, אני חושב שנתיים.
<חביב קצב: אני אומר דבר אחד, לא משנה אדוני היושב ראש אם נחליט 1,500 כל חודש, נהפוך את ה- 1,500 להיוון, נהפוך את זה למענק, הכל בסדר.
<חביב קצב: חובה על כל אותם צעירים לצאת לקהילה, להשתלב בחיי הקהילה, להיות חלק מעשרות אלפים של יחידים שמתגוררים בקהילה ולחיות את חייהם לפי רצונם, שישכירו דירה איפה שהם רוצים, שיחיו איפה שהם רוצים.
<חביב קצב: אף אחד לא מחייב אותם להיות במרכז הקליטה, ההפך, אנחנו מבקשים מהם לצאת.
<חביב קצב: אנחנו לא עוצרים בעדם.
אברהם נגוסה: השאלה היא האם הופכים למענק או לא הופכים למענק.
<חביב קצב: אני אינני יודע.
אברהם נגוסה: מה אתה לא יודע?
<זיוה מקונן-דגו: הוועדה החליטה.
<חביב קצב: זה לא בוצע.
אברהם נגוסה: אז אני רוצה לשאול את נציג האוצר, בבקשה, אתם מאלה שמוציאים את הכסף לחמש שנים, 1,500 כל חודש, תכפיל את זה 90,000 שקל, בחמש שנים, מאלה אתם נותנים מתנה.
אברהם נגוסה: למה לא עכשיו תנו להם כמענק ואז הם לא יחזרו אחרי חמש שנים אליכם, לבקש פתרון דיור.
<יובל טלר חסון: עולם מענקי הדיור הוא עולם מורכב, הוא עולם אחר ואנחנו מתייחסים אליו בזהירות ראויה ובאמת ממקדים אותו לצרכים הממוקדים.
<יובל טלר חסון: בסוף פה הסיוע בשכר הדירה נעשה בצורה שהיא בעינינו צורה, כמו שדיבר עליה חביב, בצורה הולמת.
<יובל טלר חסון: הקדמת המקורות, גם לה יש משמעות תקציבית מאוד גדולה.
<זיוה מקונן-דגו: לא מדובר באלפי אנשים.
<זיוה מקונן-דגו: לא מדובר באלפי אנשים, מדובר במאות צעירים.
אברהם נגוסה: בסך-הכל בין 700 ל- 800 צעירים.
<זיוה מקונן-דגו: סתם תוקעים את הסיפור.
אברהם נגוסה: אפילו פחות מהמספר הזה.
<יובל טלר חסון: כאמור, גם להקדמת המקורות יש משמעות תקציבית משמעותית שאנחנו צריכים למצוא מקורות תקציבים לגביה.
<יובל טלר חסון: אין מקורות תקציביים להקדמה של המענק ליום הראשון, בסופו של דבר.
אברהם נגוסה: ואתם רוצים לעשות את זה בתשלומים לחמש שנים.
<יובל טלר חסון: זה לא עניין של רוצים לעשות.
<יובל טלר חסון: בסוף, המענק פה, גם ברור שברגע שנתחיל עם מענק ואפילו אם ניתן מענק, אז יגידו – רגע, המענק הזה הוא בעצם לא מענק מספק, צריך לתת יותר.
אברהם נגוסה: אבל אחרי חמש שנים, הוא חוזר והוא מבקש פתרון דיור.
<יובל טלר חסון: הוא חוזר.
אברהם נגוסה: כי במשרד הקליטה הוסבר לצעירים האלה, אתם יוצאים עכשיו בשכר דירה לחמש-שש שנים, בעניין רכישת הזכאות שלהם לקנות בעתיד במשכנתא, יש לכם את הזכות.
<יהודה שרף: נכון, המשכנתא לא תיפגע.
אברהם נגוסה: זה מה שאמרו במשרד הקליטה.
אברהם נגוסה: לכן אני אומר, האם זה לא כדאי להם מבחינה כלכלית, שאתם נתתם חמש שנים מענק, מתנה, אחרי חמש שנים הוא בא ואומר לך – תן לי משכנתא, אתה צריך לתת לו את זה.
אברהם נגוסה: האם מבחינה כלכלית, זה לא יותר זול לתת עכשיו?
<יובל טלר חסון: לא הבנתי את האמירה בעניין המשכנתא.
<יהודה שרף: מה שאומר היושב ראש, העולה הצעיר יוצא עכשיו לשכר דירה, הוא מקבל מהמדינה 1,500 שקל מענק לחודש במשך חמש שנים, אז אם תן לו את החמש שנים האלה כמענק ותוסיף את זה למשכנתא, הוא יוצא עכשיו.
אברהם נגוסה: כן, בדיוק.
<יהודה שרף: זה מה שהוא אומר.
אברהם נגוסה: זה יותר זול גם למדינה.
אברהם נגוסה: אבל אתה עכשיו נתת לו חמש שנים, אחר-כך אתה צריך לתת לו משכנתא, כי זכותו לא נפגעה בזה שהוא יוצא מהשכירות.
<יובל טלר חסון: אני אגיד שני דברים על הנושא.
<יובל טלר חסון: אל"ף, אני לא הייתי בדיון הקודם פה בוועדה, אני אשמח ללמוד את הנושא ולהחזיר תשובה לוועדה בנושא הזה.
<זיוה מקונן-דגו: זו פעם שלישית שהאוצר אומר לנו את זה.
אברהם נגוסה: זה החלטה של ועדה שעמד בראשה מנכ"ל האוצר לשעבר.
אברהם נגוסה: מי היה מנכ"ל האוצר ב- 2010, שכחתי את שמו, זה הוועדה, זה כתוב, יש לי את ההחלטה.
אברהם נגוסה: חביב יודע.
אברהם נגוסה: אחרי חמש שנים, לעולים יש את הזכות למשכנתא.
<יובל טלר חסון: אנחנו שומרים להם את הזכות.
אברהם נגוסה: אני צריך ללכת להצבעה.
אברהם נגוסה: על מלון דיפלומט, 500 קשישים.
יואל רזבוזוב: אני רוצה להתייחס לנקודה הזאת, כי גם בקדנציה הקודמת דנו בנושא.
יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים כאן על סכום של כ- 90,000 ש"ח שרוצים לקבל אותו.
יואל רזבוזוב: אותם אנשים, אותם אלה שרוצים לקבל את זה במקום במהלך חמש שנים 1,500 ש"ח לחודש, להבנתי הם רוצים בכסף הזה לקנות דירה.
יואל רזבוזוב: ב- 90,000 לא קונים דירה.
יואל רזבוזוב: האנשים האלה שגרים היום במרכז קליטה וטוענים שאין להם, סביר להניח שאין להם הון עצמי שהם יכולים להשקיע.
יואל רזבוזוב: ב- 90,000 אי-אפשר לקנות דירה.
<חנה אלעזר לגסה: אם הם אומרים שכן?
<חנה אלעזר לגסה: למה לא?
יואל רזבוזוב: השאלה היא כזאת וזאת הנקודה שאני יכול להציע לאוצר – לתת את הסכום הזה, רק למי שמגיע עם דירה שיש לו ומשכנתא מאושרת על-ידי הבנק ואז אם אין לו הון עצמי אין לו שום אישור ואז זה לא רלוונטי.
יואל רזבוזוב: לדעתי, איך שאני רואה את זה, שלא יפחיד את האוצר כי מתוך 1,000, הלוואי ויהיו 100 כאלו שיש להם חסכונות ויוכלו לקנות דירה ואז אין לזה כבר השלכות תקציביות כאלה.
יואל רזבוזוב: יש גם החלטת ממשלה של כ- 500 מיליון ש"ח, לפחות ממה שהיה בתקשורת, לטובת יוצאי העדה.
יואל רזבוזוב: אז אפשר לנסות.
יואל רזבוזוב: אבל אני מבין גם את החשש, כי אנחנו מדברים על אנשים שהם תלויים, הם מעל הזמן החוקי שהם צריכים לשהות במרכז קליטה.
יואל רזבוזוב: הפחד של המדינה הוא שהם יצאו, ייקחו את הכספים ואז יבואו ויגידו – נגמר, אנחנו רוצים עוד.
יואל רזבוזוב: זה הפחד.
יואל רזבוזוב: הרי המטרה בסוף היא שתהיה אינטגרציה.
יואל רזבוזוב: אני גם לא מסכים שאנשים צריכים לשהות עשר שנים במרכז קליטה וצריך לפעול נגד זה.
יואל רזבוזוב: מבחינתי, זו עבריינות.
יואל רזבוזוב: אמרתי את זה פעם אחר פעם, שהות של שלוש שנים זה החוק.
יואל רזבוזוב: בן-אדם שהוא צעיר, בריא ויכול לעבוד, צריך ללכת לצאת לעבודה ולהשתלב בחברה וזה לא נגד האנשים אלא זה לטובתם.
יואל רזבוזוב: אם יש מישהו שנזקק ויש לו בעיות משלו, חס וחלילה, יש פתרונות שאפשר לתת לו, דיור ציבורי וכן הלאה, אני בטוח שמסייעים.
יואל רזבוזוב: אני לא חושב שמישהו צריך לשהות מעל שלוש שנים במרכז קליטה.
יואל רזבוזוב: זה פועל נגדו.
יואל רזבוזוב: אותו סיפור עם השוויון בנטל, שאומרים נגד החברה החרדית, זה לא נגד החברה החרדית רוצים לתת להם להתפרנס, רוצים לתת להם להיכנס לאינטגרציה, זה בדיוק אותו נושא.
יואל רזבוזוב: אז אם יש פה הסכמה, למה אנשים צעירים עדיין נמצאים שם ולא יוצאים?
יואל רזבוזוב: ואם הם מתנים את המענק הזה, אז שלא ייתנו את המענק, שיצאו ויילחמו.
יואל רזבוזוב: כמובן, אנחנו נסייע.
<זיוה מקונן-דגו: הוועדה החליטה בדיון הקודם וגם לפני שנה, שכן לתת את זה וגם מנכ"ל משרד הקליטה.
יואל רזבוזוב: מנכ"ל משרד הקליטה זה תקציבי, זה האוצר.
<זיוה מקונן-דגו: הוא הסכים והאוצר מעכב את זה, זה הסיפור.
<זיוה מקונן-דגו: העולים מחר יכולים לצאת.
<זיוה מקונן-דגו: שיהיו להם שתי האופציות.
<זיוה מקונן-דגו: (היו"ר אברהם נגוסה)
<זיוה מקונן-דגו: שיהיו שתי האופציות.
<זיוה מקונן-דגו: אבל אי-אפשר כל שנה לגרור ולגרור ולהחזיק את האנשים.
<זיוה מקונן-דגו: זה אנשים זכאים, זה לא עבריינות.
<זיוה מקונן-דגו: הם צריכים לקבל את הזכויות שלהם.
אברהם נגוסה: יש לנו רק שתי דקות לסגור את זה.
אברהם נגוסה: נציג האוצר, האם אתה הבנת את העניין?
<יובל טלר חסון: כן.
אברהם נגוסה: חביב, ביקשת להתייחס?
<חביב קצב: אני רוצה להתייחס, בבקשה ברשותך, לנושא של הגברת מדיפלומט.
<חביב קצב: החוזה עם דיפלומט אמור להסתיים ב- 20 ליוני 2020, יש לנו עוד ארבע שנים.
<חביב קצב: אנחנו בעזרת השנים, במהלך ארבע השנים, נקווה מאוד להשתדל למצוא חלופות, תנאים אחרים בכל מקום איפה שיהיה, אני לא מתחייב על כלום.
<חביב קצב: אנחנו נעשה כל מה שאנחנו יכולים על-מנת לסייע.
<חביב קצב: זה דבר שהוא לא בידינו, זה קשור בממשלת ארצות-הברית שרוצה את המקום ואנחנו חייבים פשוט לכבד את זה.
<חביב קצב: אנחנו נעשה כל מה שאנחנו יכולים על-מנת לסייע, אבל ברוך השם, יש לנו עוד ארבע שנים.
יואל רזבוזוב: מתי החוזה מול דיפלומט?
<חביב קצב: 20 ליוני 2020.
יואל רזבוזוב: זו הארכה, זה כבר לא פעם ראשונה שאנחנו מבקשים ארכה?
<חביב קצב: זו הפעם האחרונה ולא תהיה עוד.
יואל רזבוזוב: האמריקאים אמרו שלא תהיה יותר?
<חביב קצב: לא תהיה עוד.
יואל רזבוזוב: אז בארבע שנים צריך למצוא פתרון כי אנשים ששילמו היום את ה- 10%, יהיה להם - - -
אברהם נגוסה: אחרי השעה ארבע אסור לנו להמשיך כי נפתחת המליאה.
אברהם נגוסה: אני רוצה בכל זאת לדעת מה עמדת האוצר.
<חביב קצב: יש הצעה, אדוני היושב ראש, יש הצעה פה של חבר הכנסת יואל רזבוזוב, הצעה מאוד חכמה שפשוט קושרת בין מתן המענק לבין אדם שמביא חוזה מאושר על-ידי הבנק, שהוא יכול לקבל משכנתא.
<חביב קצב: זאת אומרת, צריך לבדוק את זה ולראות איך עושים את זה שאדם הולך לבנק, חוזר מהבנק אומר – מאשרים לו משכנתא, ואז נשלים לו את ה- 90,000.
אברהם נגוסה: את ה- 90,000 נשלים בפעם אחת.
אברהם נגוסה: מה זאת אומרת אישור?
יואל רזבוזוב: אני אסביר.
אברהם נגוסה: אני אסביר מה יש היום.
אברהם נגוסה: יש היום צעיר בודד מתגורר במרכז קליטה, יש לו משכנתא של 281,000 שקל.
<חביב קצב: 281,800.
אברהם נגוסה: 281,000 שקל?
אברהם נגוסה: השאלה פה, לזה להוסיף את ה- 90,000 מענק.
<זיוה מקונן-דגו: אני רוצה להבהיר משהו, אדוני היושב-ראש.
אברהם נגוסה: כן-?
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו הגענו לסיור במרכזי קליטה בצפון וגילינו שבנקים פשוט לא נותנים משכנתאות ליוצאי אתיופיה שרוצים לצאת ממרכז קליטה, גם כשיש להם את המענק זאת אומרת, גם למשפחות.
<זיוה מקונן-דגו: קל וחומר לצעיר שבא עכשיו ואומר - - -
יואל רזבוזוב: אני יכול להוסיף משפט?
<זיוה מקונן-דגו: זאת אומרת, יש פה בעיה.
יואל רזבוזוב: מה שאת מציעה לתת את הכסף ושיעשו אתו מה שהם רוצים?
<זיוה מקונן-דגו: לא, ממש לא.
יואל רזבוזוב: מה שאני הצעתי זה להתנות את הכסף הזה, תמורת קניית דירה.
יואל רזבוזוב: קניית דירה, צריך ללכת לבנק.
יואל רזבוזוב: אתה מביא אישור.
<זיוה מקונן-דגו: בוודאי.
יואל רזבוזוב: הוא מביא אישור מהבנק שהוא קונה דירה.
יואל רזבוזוב: הוא לא יכול לקנות במזומן.
אברהם נגוסה: בשעה ארבע אני חייב לסגור את הישיבה עכשיו כבר ארבע ושתי דקות.
אברהם נגוסה: אני עובר על החוק ולכן, תנו לי לסכם את העניין.
אברהם נגוסה: מה שהגענו עכשיו, לדעתי, זה מה שכל הזמן ביקשנו ודרשנו.
אברהם נגוסה: ממילא אתם מקבלים לרכוש דירה, אף אחד לא רוצה את הכסף לרכוש מכונית, זה לרכוש דירה, גם הבנק לא נותן אחרת.
אברהם נגוסה: כלומר, 281,800 שקל, יש להם את הזכות לקבל משכנתא.
אברהם נגוסה: מזה הם יוסיפו להם את ה- 90,000 שקל מענק.
<זיוה מקונן-דגו: מצוין.
<יובל טלר חסון: אני רוצה להגיב על זה.
אברהם נגוסה: תגובת האוצר, כן.