GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שרי פייר: את מוכנה להבהיר האם אתם עובדים של החברה למתנ"סים או האם אתם עמותה?
<אורנית דקל: אנחנו לא עמותה.
<אורנית דקל: תנועת של"מ היא תנועה.
<אורנית דקל: כמו שיש תנועת נוער, בני עקיבא וכדומה, אנחנו תנועה של אנשים מבוגרים שפרשו ממעגל העבודה שפועלת במסגרת החברה למתנ"סים.
<אורנית דקל: אני עובדת החברה למתנ"סים, וחוץ ממני 15,000 כולל ההנהלה של התנועה, שחלק ממנה אתם זוכים לראות היום, כל בעלי התפקידים הם מתנדבים, שזה משהו מאוד מיוחד.
<אורנית דקל: אין היום ארגון התנדבותי אחד בארץ שגם המנגנון שלו מושתת על התנדבות.
<אורנית דקל: וזה משהו שאנחנו מעבירים כמסר, וזה בעיקר מתאפשר כי אנחנו מגיעים לאנשים טובים כמו משה אדוריאן, כמו שמואל בורקש, תיכף יציגו את עצמם, ואחרים שעשו דבר או שניים בחייהם וניהלו מערכות ויש להם הרבה נסיו חיים וידע ומומחיות, ואנחנו מנתבים אותו היום עם פרישתם, לטובת הקהילה.
יואל רזבוזוב: ומי מממן את הביטוח נגיד, של המתנדבים?
<אורנית דקל: אנחנו עובדים לפי חוק המתנדב של ביטוח לאומי, שאיננו עולה כסף.
<אורנית דקל: כל ארגון בארץ חייב לבטח את המתנדבים שלו, והמתנדב זכאי לקבל את זה ללא תשלום.
<אורנית דקל: יש X גופים בארץ שרשאים להפעיל מתנדבים, שזה מוסכם, והחברה למתנ"סים היא אחד הגופים.
<אורנית דקל: אז אנחנו עושים את הביטוח של האנשים, ולא רק מה שקורה בתוך המתנ"ס, הבנתם, הפעילות היא בקהילה, בגני ילדים, באולפנים, בכל מיני מקומות.
<אורנית דקל: הנושא של ההדרכה זה נושא שאנחנו מאוד מקפידים, אדם שנכנס לעבוד גם בתחום קליטת עלייה, או לעבוד בבית ספר, או בגן ילדים, עובר איזו שהיא הכשרה, הוא חייב לעבור הכשרה.
<אורנית דקל: המחויבות שלנו היא לתת לו את הכלים לעשות את התפקיד שלו הטוב ביותר.
יואל רזבוזוב: את יכולה לחדד מה זה קליטת עליה, באיזה תחומים אתם פועלים?
<אורנית דקל: קצת נתאר מה קורה בשטח.
<אורנית דקל: אנחנו עושים מעט היום.
<אורנית דקל: אני אומרת, אנחנו כל כך שמחים לבוא, כדי שתפתחו לנו דלתות.
<אורנית דקל: אנחנו עושים מעט, אולי משה יתאר איך הוא התחיל את הקשר בגלל הנסיון שלו.
<אורנית דקל: בכל מקרה, הנושא של ההשתלמויות דיברנו, אבל גם אחרי שגייסנו את המתנדבים וביטחנו אותם, והעברנו להם הכשרות, זה לא "שגר ושכח", אנחנו תנועה שמשמרת ומלווה ומתחזקת את המתנדבים לאורך זמן.
<אורנית דקל: ואנחנו עושים את זה על ידי הרכזים, יש לנו רכזים בכל ישוב, נמצאת איתנו פה אתי שהיא רכזת של מחוז ירושלים והיא נמצאת בקשר דרך הצוות שיש לה, כולם מתנדבים, עם המתנדבים.
<אורנית דקל: יש לנו מועדון, יש לנו פעילות חברתית, יש לנו טיולים.
<אורנית דקל: אנחנו עושים הרבה מאוד דברים לתת למתנדבים הרגשה של שייכות.
<אורנית דקל: שהם שייכים לגוף בישוב שלהם, אבל גוף הרבה יותר גדול במדינה שזה תנועת של"מ.
<אורנית דקל: נושא של חירום זה גם נושא שנכנסו אליו לאחרונה.
<אורנית דקל: אפשר לעבור הלאה.
<אורנית דקל: יש פה פרישה, קשה מאוד לראות, אבל תאמינו לי שיש פה 98 ישובים, אנחנו שמחים להיכנס לכל ישוב על ידי זה שאנחנו מאתרים אדם שיש לו את היכולת לתכלל את תחום ההתנדבות, הוא מקים צוות, אנחנו נותנים לו סביבת עבודה, הוא בדרך כלל יושב במתנ"סים, יש לו מבנה, יש לו מקום, הוא לא צריך לעשות את העבודה מהבית או מבית הקפה, ומשם אנחנו יכולים בעצם להפעיל את זה.
<אורנית דקל: רציתי להגיד תודה, נעבור לקליטת עלייה אם אפשר שמשה ידבר.
אברהם נגוסה: חבל שלא הגיעו ממשרד החינוך אבל חשוב לדעת בכל זאת שהמשרד הכי חשוב בנושא של עליה וקליטה, נמצאת הנציגה דוקטור שרי פייר, שמנהלת תחום בכיר בחינוך.
אברהם נגוסה: לכן האדם הנכון נמצא פה.
אברהם נגוסה: לכן אני רוצה שתעשו את זה כי משרד הקליטה הוא המשרד המתכלל את כל העניין של עליה וקליטה מול משרדים אחרים, לכן מה שאתם אומרים, יש מי שלוקח את זה ברצינות.
אברהם נגוסה: לכן אל תצמצמו את דבריכם בגלל שאולי משרד החינוך לא נמצא כאן.
אברהם נגוסה: משה בבקשה.
<משה אדוריאן: בוקר טוב.
<משה אדוריאן: תודה על ההזמנה.
<משה אדוריאן: אפשר לברך שהחיינו שאנחנו כאן, אני מאוד מודה ליושב ראש הועדה ידידי הטוב דוקטור אברהם נגוסה, שאנחנו הרבה שני מכירים ונפגשנו בהרבה מאוד הזדמנויות, הוא מהצד שלו של הפעילות למען העולים ואני מצד אגף לחינוך מבוגרים שבו עבדתי הרבה מאוד שנים וב-20 השנים האחרונות הרבה מאוד עם עולי אתיופיה, בעיקר בנושא של הכנה לגיור, אבל גם בפיקוח על אולפנים וכיוצא בזה.
<משה אדוריאן: דוקטור שלום קליין הוא שהביא אותי בעצם לתנועת של"מ כאשר פרשתי לפני כמעט שש שנים, הוא הציע לי לבחור מה שאני רוצה, אז לא חשבתי הרבה, באותו רגע חשבתי שיש הרבה מאוד מה לעשות עם העולים, כי אני מכיר אותם באולפנים, אני יודע שהם שם מוגנים ולומדים והם רציניים, אבל השאלה היא מה קורה יום לאחר סיום האולפן.
<משה אדוריאן: העולה עדיין זקוק להרבה מאוד עזרה.
<משה אדוריאן: גם בשפה העברית, גם בליווי יום יומי, גם בעזרה עם הילדים, בנושא של שיבוץ במוסדות חינוך ועוד ועוד, בצריכת שירותים וכיוצא בזה.
<משה אדוריאן: החלום שלי היה שאני אוכל למצוא הרבה מאוד מתנדבים שיוכלו לפגוש את העולה בצאתו מן האולפן, אולי להתחיל שבועיים קודם, כדי ללוות אותו באמת בדרכו עד שימצא את מקומו, את מקום מושבו, את התעסוקה המתאימה, מן עזרה בהרבה כיוונים, אבל התמקדתי בנושא השפה העברית.
<משה אדוריאן: שיהיה ברור, כמי שעבד בזה הרבה מאוד שנים ויודע עד כמה השפה העברית הדבר החיוני ביותר, הקיומי ביותר לעולה החדש, על מנת שיוכל להשתלב, שיוכל ליצור משא ומתן וקשר עם הסביבה, עם כל מה שנוגע לתעסוקה, כל מה שנוגע למגורים, כל מה שנוגע לחיים בקהילה וכיוצא בזה.
<משה אדוריאן: לכן באמת הצטרפתי לתנועה בשמחה, תנועה באמת יוצאת מן הכלל מכל הבחינות, אני לא יודע אם יש עוד דוגמה אחת בעולם לתנועה שכזאת, תנועת מתנדבים כל כך גדולה שפעילה בכל כך הרבה תחומים, והתחלנו, יצאנו לדרך, אלא שזה הולך לאט, כי אנחנו אולי לא מספיק מיומנים עוד בעניין של גיוס המתנדבים לתחום קליטת עליה שהוא לא קל, למרות שהבטחנו לכל מתנדב כמובן הכשרה והתאמה וליווי והדרכה צמודה, אז בהחלט די איטי מבחינת גיוס המתנדבים והפעילות.
<משה אדוריאן: יש היום פעילות מאוד יפה בכ-10 ישובים ובעוד כמה ישובים של מתנדבים בודדים, בכל מקום שבו נמצא הרכז המתאים היישובי לצורך קליטת עליה, שם זה עובד יפה.
<משה אדוריאן: ואז הוא מגייס גם את המתנדבים שמלמדים והמתנדבים שמסייעים וכיוצא בזה.
<משה אדוריאן: דווקא בערים גדולות כמו רחובות, קריית ביאליק, נצרת עילית, רעננה, פתח תקוה, פעילות מבורכת מאוד.
<משה אדוריאן: לא הגענו עדיין מספיק למקומות שיש בהם ריכוז גדול של עולים והקושי העוד יותר גדול הוא להגיע לעולי אתיופיה.
<משה אדוריאן: ניסינו ברחובות עם הרכזת שבאמת הייתה מאוד פעילה בעניין הזה ואפילו היה עובד קהילתי של הקהילה שיעבוד יחד איתנו לצורך ארגון קבוצות קטנות ללימוד עברית, לשיחות ודברים מהסוג הזה, לא כל כך הסתייע העניין.
<משה אדוריאן: פה אני באמת מקווה שדרך הוועדה, ודרך משרד הקליטה ודרך גופים שותפים נוספים, אפשר יהיה באמת גם להפיץ את הרעיון שאנחנו קיימים, כאשר המוקד של הפעילות הוא רכז של"מ היישובי.
<משה אדוריאן: הוא האיש שאמור לגייס את רכז קליטת העלייה של הישוב, והם יחד איתם, אני כמובן מסייע בכל דבר בצד המקצועי של הפעילות וכל מה שצריך לעשות, כדי להתחיל להניף את הפעילות של עבודה למען עולים בכל ישוב וישוב.
<משה אדוריאן: נקודת המפתח היא הפניה אל הרכז היישובי, שהוא יאתר את האיש המתאים לריכוז הנושא הזה, ויש לנו כאן דוגמה מצוינת, נמצאת כאן ציפי רענן שהיא מרכזת את נושא קליטת העלייה, קודם כל עוזרת ברמה הארצית, אבל עובדת בצורה מאוד טובה עם הרבה מתנדבים ברעננה, ואנחנו נשמח אולי שתוסיפי קצת מהניסיון שלך.
<משה אדוריאן: תודה רבה.
אברהם נגוסה: הוועדה תסייר ב-16.3 ונקיים דיון בעירית נצרת.
אברהם נגוסה: נשמח שתהיו שם.
אברהם נגוסה: יהיה שם דיון ביוזמת ראש העיר עם כל המערכת העירונית, בנושא קליטת עלייה.
<ציפי רענן: בוקר טוב.
<ציפי רענן: אני מאוד שמחה להיות בפורום הזה, כי אני רואה אותו בדרך כלל דרך הטלוויזיה, ואני רואה את עצמי פה.
<ציפי רענן: אני גמלאית של משרד הרווחה, אני יכולה להגיד שדי סמוך למועד שפרשתי הגעתי לתנועת של"מ, למזלי פגשתי את אורנית ולמה אני אומרת את זה?
<ציפי רענן: כי היו כמה תכניות ואורנית שאלה אותי "מה את היית רוצה לעשות, מה מדבר אליך".
<ציפי רענן: אמרתי "מה שקרוב לליבי זה נושא קליטת עלייה, עולים בארץ ישראל".
<ציפי רענן: אני חושבת שעוד שנים קודם היו לי קשרים עם עולים בכל מיני פורומים ואמרתי לה, "זה מה שהייתי רוצה", אז למרות שהיא פרשה בפניי את כל התכניות האחרות היא אמרה לי "אם זה מה שאת רוצה אני אחבר אותך עם גופים שאחראים על הנושא של עלייה" והיא חיברה אותי לסוכנות היהודית לתכנית "בבית ביחד", אני מניחה שאתם שמעתם על התכנית, זו תכנית של הסוכנות.
<ציפי רענן: מאז אני חושבת איזה שבע שנים אנחנו מפתחים תכניות במשותף.
<ציפי רענן: עם הנציגה של "בבית ביחד" ברעננה ששמה נאוה.
<ציפי רענן: אני יכולה להגיד שרעננה מאוד מבורכת בעולים חדשים, אני לא יודעת כמה יודעים כמה עולים מגיעים אבל מגיעים הרבה עולים לרעננה.
אברהם נגוסה: הוועדה סיירה וגם קיימה שם דיון.
אברהם נגוסה: באמת את צודקת.
<ציפי רענן: העיר מאוד פתוחה לקהל את העולים וגם הרשות משקיעה, וגם התושבים אכפת להם לקלוט את העולים.
<ציפי רענן: מה שנכון, זה פחות עולי אתיופיה, זה יותר עולים או ממערב אירופה, שאנחנו בזמן האחרון רואים כמובן את הצרפתים שהם תופסים נתח נכבד, איטליה, תורכיה, ברזיל, זה אוכלוסיות שלא כל כך היו מגיעות לרעננה, והיום אנחנו רואים אותם מגיעים משהו כמו "חבר מביא חבר".
<ציפי רענן: אנחנו חילקנו את המעורבות של המתנדבים למספר תחומים ודרכים.
<ציפי רענן: קודם כל, חשבנו שנכון יהיה בתחילה לעזור לילדים, הילדים שמגיעים מתרבויות אחרות, הם לא חיו פה, לא ספגו פה את הדברים הבסיסיים שכל ילד ישראלי, זה חלק ממסלול החיים שלו.
<ציפי רענן: ואז אנחנו איתרנו כמה גורמים של התנדבות שהייתי אומרת שזה הולך ותופח, והם מגיעים לבתים של הילדים.
<ציפי רענן: הייתי אומרת אפילו שהישראלים היחידים שנכנסים לבתים של העולים זה אותם המתנדבים, וזה מתחלק לכמה סוגי מתנדבים.
<ציפי רענן: הסוג ה ראשון שעשינו, גם למשרד החינוך אני חושבת שזה מאוד חשוב, עלה בדעתנו שתלמידים שעושים "מחוייבות אישית", מה שנקרא בגרות חברתית, שהם אוכלוסייה נכונה לפגוש את ילדי העולים.
<ציפי רענן: בכוונה שגם הם יכירו את העלייה.
<ציפי רענן: זה חלק מהבגרות שלהם כאזרחים במדינת ישראל להכיר מה זה עולה חדש, מה הוא עובר וכולי.
<ציפי רענן: לגבי הילדים, נכנסים תלמידים בכיתות י', י"א, לבתים, נכנסות בנות של שירות לאומי שעושות עבודה יוצאת מן הכלל.
<ציפי רענן: וגם סטודנטים שיש להם איזו שהיא תמורה, יש איזה שהוא הסדר שסטודנטים תמורת חלק משכר הלימוד, ופה אנחנו רואים דבר מאוד יפה כי אנחנו רואים סטודנטים שהיו בעצמם עולים היום הם נכנסים לבתים של המשפחות והילדים, והם עצמם מלמדים אותם עברית.
<ציפי רענן: שזה סטודנטים מברית המועצות, מאתיופיה, מארצות דוברות אנגלית, הם נכנסים בתור עולים לשעבר, הם גם יכולים לדבר איתם על התהליך שהם עברו.
<ציפי רענן: זה בקצרה לגבי העולים.
<ציפי רענן: חשוב לי להגיד, גם אולי ללמידה של איך לפתח את התכניות, אנחנו לא קוראים לזה לימודים, אנחנו קוראים לזה "זמן עברית".
<ציפי רענן: מה זה זמן עברית?
<ציפי רענן: שהמתנדב מגיע משחק עם הילד בעברית, שר איתו בעברית, קורא איתו בעברית, מעביר לו בעצם את הנושא של מה זה להיות ישראלי.
<ציפי רענן: כשהורים לפעמים תופסים את זה כשיעורי בית, אנחנו אומרים במפורש, זה לא מורה לשיעורי בית, זה חבר שמכניס אותו לתרבות הישראלית ולדבר בעברית.
<ציפי רענן: וזה איזה שהוא תפיסה שלמדנו אותה, אנחנו מכשירים כמובן את כל אחד מהגורמים האלה כדי להיכנס לבתים, איך להיכנס, איזה פעילות לעשות, הפעילות היא מאוד יצירתית, אפשר להיכנס לבתים ולראות שמשחקים איתם "ארץ עיר" בעברית, הילד הזה, עיר, הוא אומר "צפת", הישראלי, עכשיו תסביר לילד איפה זה צפת, מה זה צפת.
<ציפי רענן: יש פה דיאלוג שקשור למה זה להיות בישראל.
<ציפי רענן: זו תכנית שלא אפרט אותה, אבל זו רוח הדברים.
אברהם נגוסה: מכיוון שחבר הכנסת צריך לעזוב ב-11:00 אני רוצה לשמוע את מה שעד עכשיו שמעת, דוקטור שרי, אנחנו רוצים לשמוע מה משרד הקליטה בכוונתו להיעזר בכישרונות והנשיון של האנשים, אזרחים אכפתיים, ולעזור בקליטתם ושילובם של העולים החדשים.
אברהם נגוסה: ממה ששמעת עד עכשיו, נמשיך לשמוע, אבל אני רוצה שלפני שחבר הכנסת מוטי יוגב עוזב, בגלל שיש גם דיונים בוועדות שונות, אני רוצה את התייחסותך לעניין.
<שרי פייר: בשמחה.
<שרי פייר: זהו דיון שהוא באמת מרומם את הנפש, כי תופעת ההתנדבות היא תופעה מבורכת בכלל והיא תופעה מבורכת מאוד בקליטת העלייה בפרט.
<שרי פייר: משרד העלייה והקליטה מכיר בחשיבות גם של מגזר שלישי בכלל, במקרה הזה זה לא מגזר שלישי, אבל גם של מגזר שלישי, גם של עמותות ונושא ההתנדבות, וחלק נכבד ממבחני התמיכה שלנו, הן ברשויות המקומיות והן במבחני תמיכה לפי סעיף 3.א לחוק יסוד התקציב, מיועד למתנדבים לסיוע ולתמיכה במתנדבים.
<שרי פייר: זו הסיבה שגם שאלתי אותך, אורנית, האם את עובדת של החברה למתנ"סים שבמקרה זה לצערי אנחנו מנועים מלתמוך כספית לפי סעיף 3.א, אבל תיכף אני אציע אפשרויות נוספות, או אם אתם עמותה.
<שרי פייר: השנה מבחן תמיכה נמצא עכשיו באישרור סופי במשרד המשפטים ואני מקווה שבמהלך החודש הקרוב הוא יפורסם, אנחנו גם נעשה כנס בנושא וחלק משבעת הנושאים שיזכו לתמיכת המשרד, יהיה נושא ההתנדבות, נושא שני שהועלה כאן הוא גם העצמת השפה העברית כי גם זה מאוד חשוב.
<שרי פייר: גם סכום התמיכה הוכפל ויעמוד על קרוב ל-5 מיליון שקלים במקום 2 מיליון שקלים.
<שרי פייר: כל עמותה שעוסקת בהתנדבות, וזה ברמה הכללית, תיכף אתייחס למקרה הספציפי, תוכל להגיש שני פרויקטים בכל תחום.
<שרי פייר: לעצם העניין, מבחינת המפעל הזה, הוא מפעל מבורך, מקצועי, יש לנו קשר מאוד הדוק עם החברה למתנ"סים, עם הזכיין שלנו, לאחת מתכניות הדגל שלנו "פל"א" פעילות לימודית אחרת, בה אנחנו מקנים לבני נוער בחטיבת הביניים והתיכון בשיתוף ובפיקוח פדגוגי של משרד החינוך גם סיוע במקצועות ליבה, גם העצמה אישית וחברתית וגם העצמת השפה העברית.
<שרי פייר: למשל, ברעננה יש לנו היום 300 ילדים, וזה עוד בתנופה, שמקבלים את הסיוע הזה.
<שרי פייר: באשר לעצם העניין עם התנועה, מכיוון שאנחנו גם מכירים את החברה למתנ"סים, אנחנו יכולים א' לפתוח הרבה דלתות, אנחנו יכולים לסגור הרבה מאוד קצוות, אנחנו יכולים לחשוף בפניכם מקומות שבהם אפשר להשתלב, ואני מציעה אדוני היושב ראש, שאנחנו נתאם עם העמותה ישיבה מקצועית מסודרת, ובלי ספק שאנחנו נוכל להיעזר בכם ואתם תוכלו להיעזר בנו, והכל לטובת העולים החדשים.
אברהם נגוסה: נשמע את שמואל בורקש.
<שמואל בורקש: אני אפתח בפן אישי, הוא לא עלה פה כל כך.
<שמואל בורקש: בתפקידי האחרון בעבודה הייתי ממונה ארצי על החינוך העל יסודי הדתי במשרד החינוך.
<שמואל בורקש: היה לי קשר מאוד עמוק עם סוגיית קליטת העלייה, בעיקר של התלמידים העולים מאתיופיה שלמדו ברובם במערכת של החינוך הדתי.
<שמואל בורקש: יום אחרי שפרשתי לגמלאות הרגשתי מאוד לא טוב, פתאום לא היה לי מה לעשות.
<שמואל בורקש: אני יושב בבית ואני שואל את עצמי מה אני עושה עם עצמי.
<שמואל בורקש: מי שהיה עד אתמול עסוק מן הבוקר עד הערב ברחבי הארץ הזאת, פתאום נשאר ללא דבר.
<שמואל בורקש: ואז הגיעה הצעה נהדרת להצטרף לתנועת של"מ.
<שמואל בורקש: אגב, גם אשתי הצטרפה לאחר שהיא פרשה לגמלאות, והפעילות שלי ושל אשתי בתנועת של"מ ממלאת לנו תוכן של חיים ממש איכותי, הייתי אומר שאנחנו צריכים לשלם לתנועת של"מ על שהם פתחו בפנינו את הדלת הזאת.
<שמואל בורקש: אני חבר היום בפורום שנקרא "נאמני של"מ", שזה פורום החשיבה של התנועה איך להמשיך ולפתח את העשייה.
<שמואל בורקש: אני רוצה לתת דוגמה אחת קטנה לכיוון דרך.
<שמואל בורקש: חבר הכנסת מוטי יוגב ידידי הטוב שיושב כאן, בהיותו מזכ"ל תנועת בני עקיבא, הגיע אלינו יום אחד לחינוך הדתי עם רעיון.
<שמואל בורקש: הוא אמר, "אני מגיע לעיירות הפיתוח, לשכונות המצוקה, ואני רואה שהאוכלוסייה של התלמידים העולים לא מגיעה לסניפים הרגילים של תנועת בני עקיבא.
<שמואל בורקש: אני לא כל כך יודע למה, אבל זו המציאות", לכן הגה מוטי יוגב רעיון, "בוא נקים סניפים של בני עקיבא בתוך בתי הספר התיכוניים המקיפים בשכונות המצוקה כדי לאפשר לחבר'ה האלה לבוא לפעול ולהרגיש טוב יותר", אנחנו מאוד בירכנו על הרעיון הזה, פעלנו במשותף, נפתחו עשרות סניפים כאלה בתוך בתי הספר, עם פעילות לתלמידים, אני ביקרתי בהרבה מקומות כשהתכנית הזאת פעלה וראיתי אצל התלמידים העולים קודם כל גאוות יחידה, אושר, תחושת סיפוק.
<שמואל בורקש: הם באו ברצון, אהבו את העשייה ואת הפעילות.
<שמואל בורקש: אני מספר את זה קודם כל לכבוד האכסניה שאנחנו נמצאים כאן, וגם לכבודו של מוטי על הזיכרון שיש לי מאותם ימים.
<שמואל בורקש: אבל אני רוצה להמחיש בזה את כיוון הדרך.
<שמואל בורקש: אני חושב שהתוצר החשוב ביותר של המפגש הזה של היום הוא כפי שהדגישה נציגת משרד הקליטה, שייווצר חיבור מסודר בין משרד הקליטה לבין תנועת של"מ, כדי לבנות יחד פעילות של עשיה למתנדבים, הן בתחומי גילאי תלמידי מערכת החינוך במקומות שנמצאים תלמידים עולים רבים, ויש כאלה לשמחתנו, הרבה מאוד, וכל עזרה אישית כזאת של מתנדב שפוגש ילד ברמה אישית יכולה לעשות נפלאות.
<שמואל בורקש: ובאותה מידה גם למבוגרים, שמתלבטים בחיי היום יום עם כל הסוגיות של ההשתלבות בחברה הישראלית.
<שמואל בורקש: ואם יושב ראש הוועדה הנכבד והועדה עצמה תעזור לחיבור הקשר הזה בין שני הגופים הללו, אני חושב שזה יכול להוביל למהלך שיישא ברכה בחיזוק קידום הקליטה של העלייה בחברה הישראלית.
מרדכי יוגב: ברשות היושב ראש, וברשות כל הציבור המופלא שיושב פה ומה שנחשפנו אליו ידענו, ולא ידענו מספיק, והמשרדים, ואני מתנצל שאני בגלל דאגה לגיל המבוגר אצטרך לרוץ.
מרדכי יוגב: במילה אחת אגיד "נפלא".
מרדכי יוגב: במילה שניה, להגיד תודה, ואני אומר רק להרחיב, אולי חלק מההרחבה היא גם חשיפה וגם יכולות לכלל הציבורים.
מרדכי יוגב: אז אני לא ארחיב יותר מעבר ל-להגיד יישר כח גדול והערכה והוקרה שהנתינה נותנת לשני הצדדים, כפי שהזכיר פה מר שמואל בורקש, שגם אני מאוד הערכתי וכל האחרים.
מרדכי יוגב: אני חושב שזה דבר גדול מאוד, אני חושב שהמדינה עוד לא שם מספיק, ולכן אני שואל לאור זה כמה דברים.
מרדכי יוגב: אחד – האם משרד ראש הממשלה יותר בתמונה, - - - סמנכ"ל שתפקידו לסייע לפרויקטים החברתיים.
מרדכי יוגב: אני מנסה לכוון, גם לי יש שאלות אבל יכול להיות שיש שם גם דברים שאפשר להוציא משם, פרוור, אני לא בטוח, אבל אני מעלה את שמו.
מרדכי יוגב: אנחנו פה ניסינו לזמן אותו לכמה דיונים והוא לא הגיע.
מרדכי יוגב: הוא קיבל מכתב חריף.
מרדכי יוגב: אני אומר, עולים באמת, לא רק עולי אתיופיה אלא כלל העולים, אנחנו בשנים מבורכות בעליה, יושב פה דוקטור - - - נפגשנו בדיון לפני יומיים ששם הייתי תקיף, אבל אני חושב שאמרתי דברים לעניין.
מרדכי יוגב: לא רק עולי אתיופיה, יש פה גם בני המנשה בכמות קטנה, אבל בעיקר עולי צרפת ואוקראינה בכמויות גדולות מאוד, רבע מהעליות של השנתיים האחרונות, של ה-50,000, רבע מהם מאוקראינה, רבע מרוסיה, והסתבר לנו בכמה וועדות שדווקא לדרום אמריקאים יותר קשה להם, הם באחוזים קטנים, פתאום מצאנו שדווקא שם יש יותר עריקויות בצה"ל, מההנגשה של הנערים, ילדים, והסתבר שבגני הילדים אין במשרד החינוך שום דבר, קרי, הילד אחר כך יש לו קושי בהנגשה ל-א', ואם הוא עלה בגיל יסודי, אז יש לו בעיית קושי בהנגשה לחטיבת ביניים ומחטיבת ביניים לתיכון ומתיכון לצבא, בכל צומת שבו הוא עלה, השנים הראשונות יוצרות לו פחות יכולות ופחות החברה יודעת לאבחן אותו להביא אותו למקומות הטובים אחר כך בשחרור ובעבודה, ובליווי ללימודים אקדמאיים.
מרדכי יוגב: אני אומר, בהחלט יש מקום פה להסתכל על כלל העולים.
מרדכי יוגב: יכול להיות שיש אוכלוסיות ייחודיות אבל אני כאבתי, דוקטור שרי, אני כאבתי את זה שהדיונים פה היו דיונים מאוד קונקרטיים.
מרדכי יוגב: טיפלו פה ברופאי השיניים מצרפת, ושאלתי מהעם רופאים העיניים מצרפת ומה עם רופאי השיניים מאוקראינה?
מרדכי יוגב: בדיונים כאלה אין תכלול לצערי במדינה, ואני אומר לך כאתגר למשרד העלייה והקליטה.
מרדכי יוגב: אני רוצה לקצר.
מרדכי יוגב: אז אמרתי משרד ראש הממשלה.
מרדכי יוגב: אם אתם תחת המתנ"סים, אז בוודאי מנהלי המתנ"סים צריכים להיות הראשונים, המתנ"סים כתכנית דגל, כי המתנ"סים והמינהלים הקהילתיים היום כמעט בכל מקום.
מרדכי יוגב: יש מקומות פרטיים, בערד מצאתי שהמתנ"ס הוא פרטי.
<קריאה: בערד המתנ"ס לא של החברה למתנ"סים.
מרדכי יוגב: אוקיי, אז אני לא זוכר איפה לא.
מרדכי יוגב: יכול להיות שגם דיברת על זה, על שילוב יותר גדול של כל השירות הלאומי של שר שלום, אין בעיה לאנשים להשיג אותו ולחפש בכל מקום את הכישורים שיביאו גם את הבנות לעשיית יתר בתחום, בשבת האחרונה ביפו, ואני מדבר על המגזר שאני מכיר, מישהי שאחראית חברה - - - בחורה מעולה שגם יודעת שיש בית אבות, נאות התיכון, בשכונת עג'מי ביפו, ויודעת לחבר חיבורים נוספים.
מרדכי יוגב: ואני חושב שהחיבורים האלה יכולים בשני הצדדים ליצור, או שהמשרד לשוויון אולי, או אורי אורבך ז"ל שיום הזיכרון שלו ביום חמישי נדמה לי גם רצה לראות את הדבר הזה פורח, הבנתי שזה נוצר לפניו והמייסדים פה, אבל זה אולי קיבל עוצמה ורצון לדחוף.
מרדכי יוגב: החשיפה היא משמעותית, אני חושב שהמגזר של גמלאי מערכת הביטחון, - - - מערכת הביטחון שולחת לכל אחד כזה מתנדבים, הם נמצאים בכל המקומות, תקבלי כמויות אדירות שרק תצטרכי לחשוב איפה יש לך תעסוקה בשבילם, אבל זה כבר עניין של "מי פנוי בדיזינגוף" ופתאום נוצרת משימה בדיזינגוף.
מרדכי יוגב: בהמשלה מהמוניות.
מרדכי יוגב: דבר אחרון, הפסוק שאמרת "אשרי המתנדב בלב שלם ובנפש חפצה", כולנו, שלפני שנגיע לעולם ה אמת, אולי כדאי שנעבור שם, שיהיה לנו ביטוח ב- - -
אברהם נגוסה: אני כבר רואה כתובת.
מרדכי יוגב: יש לי את הטלפון, אז בשמחה לכל חיבור ולכל סיוע לעניין.
אברהם נגוסה: בעניין החיבור, אני רואה איזו שהיא בעיה טכנית, ולכן אני רוצה שיהיה ברור.
<שרי פייר: למה בעיה טכנית אדוני היושב ראש?
אברהם נגוסה: אני אגיד לך, שמעתי שאמרת שאתם לא עמותה, ויש לנו בעיה להעביר למתנ"סים.
<שרי פייר: לא, זה לפי סעיף 3.א, אבל יש חיבורים אחרים נוספים.
<קריאה: עובדה שאתם מממנים את פל"א.
<שרי פייר: יש בעיה, אתה בוודאי יודע אדוני היושב ראש, שברגע שנושא מסוים מתוקצב באפיק תמיכות הוא לא יכול להיות מתוקצב באפיק רכש ולהיפך.
<שרי פייר: את פל"א למשל אנחנו מתקצבים ברכש, לכן את נושא התגבור הלימודי אנחנו לא מתקצבים בתמיכות.
<שרי פייר: זה לא אומר שאי אפשר לעשות קישורים, חיבורים, פתיחת דלתות מול רשויות.
אברהם נגוסה: מה שאני מדבר על התקצוב, על התמיכות, את אמרת שיש יוזמה להגדיל את התמיכות, זה בשורות טובות קודם כל, ואני רוצה לדעת אם יש בעיה טכנית שהם לא עמותה, מגביל אותם לקבל תמיכות, אז לא עשינו את החיבור לתמיכות.
אברהם נגוסה: לכן אני אומר, מה הם צריכים לעשות.
מרדכי יוגב: צריכים להיפגש לישיבת עבודה.
<שרי פייר: זה בדיוק מה שאני הצעתי כי בנוהל תמיכות כתוב "תמיכות לא יינתנו לפי מבחנים אלה" וזו הנחיה יחד עם משרד המשפטים, תמיכות לא יינתנו לפי מבחנים אלה לארגונים המקיימים פעילויות כמפורט להלן: תנועות נוער, כי הן נתמכות על ידי משרד החינוך.
<שרי פייר: מתנ"סים, לרבות מתנ"סים השייכים לחברת המתנ"סים או מתנ"סים השייכים לרשויות מקומיות, או מתנ"סים שפעילותם כולה או חלקה ממומנת על ידי משרד ממשרדי הממשלה.
<שרי פייר: ויש עוד כמה כאלה, פשוט בגלל עניין של כפל סיוע.
<שרי פייר: מכיוון שהם נתמכים על ידי משרדי ממשלה, אי אפשר לתת להם תמיכות לפי סעיף 3.א.
<שרי פייר: אבל כאמור אפשר לעשות ישיבה, לבדוק רעיונות יצירתיים, לחשוב מחוץ לקופסה ונראה מה אפשר לעשות.
אברהם נגוסה: אני רואה אפשרות אחת שהם יהפכו לעמותה.
<שרי פייר: אם הם הופכים לעמותה אין לנו שום בעיה לתמוך בהם.
<שרי פייר: שום בעיה לתמוך בהם, כמובן בתנאי שהם שנתיים עם ניהול תקין.
<שרי פייר: יש כל מיני תנאים שמשרד המשפטים מכתיב, הרי זה סוג של חוק הנוהל הזה.
אברהם נגוסה: האפשרות השניה, הם כפרויקט נמצאים בתוך רשת המתנ"סים.
<שרי פייר: זה בדיוק מה שאני שאלתי, כי הגברת המנכ"לית שלהם היא עובדת החברה למתנ"סים.
<שרי פייר: לכן הם חלק מהחברה למתנ"סים.
<שרי פייר: זה בדיוק מה ששאלתי.
<שרי פייר: כי קיוויתי שאני אוכל לבוא עם בשורה ולהגיד להם "בואו חברים לחיבוק אוהב מכל הכיוונים", אנחנו גם כך ניתן חיבוק אוהב, אבל לא מגובה בתמיכה לפי 3.א.
<שרי פייר: אבל מרגע שהם חלק מהחברה למתנ"סים אנחנו מנועים מלתמוך בחלק הספציפי הזה.
<אורנית דקל: עוד בעניין הזה, אני מאוד מודה לך אדוני היושב ראש שאתה מקפיד על העניין הזה כי התקציב הוא בהחלט נדבך חשוב מעבר לקשרים.
<אורנית דקל: אני יודעת שהחברה למתנ"סים קיבלה היום אישור כזרוע ביצוע של כל משרדי הממשלה.
<אורנית דקל: אני חושבת, אנחנו נבדוק את זה אצלנו באגף המשפטי, אבל אפשר יהיה לקבל כספים גם ממשרד הקליטה.
<אורנית דקל: זה מה שאני יודעת.
אברהם נגוסה: אני גם לא רואה את הבעייתיות, אבל אתם יודעים במעשי, אתם שנמצאים בדרג הביצוע, ולכן אם לצבוע את התקציב למטרה מסוימת זה המטרה של ההתנדבות לתנועת של"מ, זה לא תנועת הצעירים, זה לא תנועת הנוער, זה ברור, זה תנועה של מבוגרים מתנדבים.
<שרי פייר: אני רוצה לחזור ולהדגיש, לכן שאלתי.
<שרי פייר: אם זו תנועה, אם זה ארגון שהוא לא החברה למתנ"סים ושעומד בקריטריונים, אין שום בעיה, לא רק לתמוך – ואנחנו תומכים גם במתנדבים וגם ברכזים, גם נותנים חודשי חופשי, גם העצמת השפה העברית כפרויקט, אנחנו מתקצבים ימי עיון, הרצאות, סיורים, כל הדברים האלה כן, אבל בגלל שהחברה למתנ"סים, שוב, אני אחזור למשרד ואני אבדוק את כל הנושא, אני רק לא רוצה להשלות.
אברהם נגוסה: ואתם תחליפו כתובות ותשבו ותמצאו דרך מה יותר טוב, ללכת במסגרת החוק הקיים.
<שמואל בורקש: לי יש הערה.
<שמואל בורקש: אדוני היושב ראש אתה נגעת בלב העניין.
<שמואל בורקש: כל גורם ממשלתי שאנחנו מדברים איתו, מגיב בהתלהבות בלתי רגילה ל עשייה של תנועת של"מ, עד שזה מגיע לשאלת התקצוב.
<שמואל בורקש: כשזה מגיע לשאלת התקצוב, מתחילות לעלות כל המגבלות למיניהן, ובסופו של דבר התנועה עומדת חסרת אונים בעובדה שהתקצוב שהיא מתמודדת איתו שואף לאפס.
אברהם נגוסה: לכן אני רוצה את החיבור שהתנועה הזאת תגיע יותר, כי מצד אחד יש למשרדי הממשלה נכונות להיעזר בתרומה שלכם, בכישרונות ובניסיון שלכם, ומצד שני אתם לא תמשיכו הרבה, וצריך תמיכה.
אברהם נגוסה: ואז צריכים לשבת ולהגיע לפתרון מה באמת המכשול, איזה חסמים יש ואיך אנחנו מורידים את החסמים האלה.
אברהם נגוסה: וזה מה שצריך לעשות, אם צריך עזרה, אנחנו פה.
<שרי פייר: כל מה שניתן, אנחנו נעשה, אנחנו נבדוק עם הלשכה המשפטית, אנחנו נעשה פגישת עבודה.
<שרי פייר: כל מה שניתן – אנחנו בעד.
<אורנית דקל: אנחנו עובדים הרבה עם משרדי ממשלה, כולל משרד הבריאות שמעביר כסף, יש דרך.
<אורנית דקל: אני יודעת על פרויקטים שממומנים.
אברהם נגוסה: תבואו עם התקדימים שאתם עובדים מול משרדים אחרים.
אברהם נגוסה: התקדים הוא חשוב, ותבואו עם הוכחות, עובדות, כלי עזר כדי להוריד את החסמים האלה.
<שרי פייר: זה לא עניין של חסמים.
<שרי פייר: חשוב לי להסביר, עם משרדי ממשלה, כולל איתנו, אפשר לעבוד באפיק הרכש.
<שרי פייר: אבל אי אפשר לעבוד באפיק הרכש אם המשרד החליט שתחום המתנדבים, אצלנו למשל, הוא באפיק התמיכות.
<שרי פייר: כי לפי הנחיית משרד המשפטים והיועץ המשפטי, אסור לעבוד באותו תחום גם וגם.
<שרי פייר: ברגע שהאפיק שהמשרד בחר הוא אפיק התמיכות לצורך ההתנדבות, אנחנו לא נוכל לעבוד ברכש, אבל כאמור אנחנו נבדוק פתרונות יצירתיים אחרים, אני מניחה שעם המשרדים האחרים אתם עובדים ברכש.
<אורנית דקל: במספר משרדים שעובדים - - -
אברהם נגוסה: אנחנו בכיוון הנכון וצריך לשבת ולמצוא את הפתרון.
אברהם נגוסה: אני אמשיך את הדיון.
אברהם נגוסה: מי רוצה להוסיף בבקשה?
אברהם נגוסה: גברת ציפי רענן, אני עצרתי אותך.
<ציפי רענן: אני לא אאריך, אני רק אגיד שהמודל שלנו שמסתמך על קשר אישי, הוא יוצר איזה שהוא קירבה אחרת מאשר באולפנים, מאשר בכיתות גדולות, ואנחנו גם יזמנו את העניין של מפגשים עם המבוגרים.
<ציפי רענן: חשבנו שזה נכון שהילדים יקבלו את מירב העזרה בשפה, אבל - - - אני אנסה להוסיף בפרקטיקה, כשאני נכנסת לכיתות של אולפנים ואני רואה משהו כמו 20 זוגות עיניים של עולים חדשים שיושבים ומנסים ורוצים ללמוד, אבל הם יוצאים מהכיתות האלה ונורא קשה להם לדבר.