GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם נגוסה: קונטיינר.
אברהם נגוסה: להקים שם זמני.
אברהם נגוסה: אז גם אם הייתם מדברים, גם השגרירה הייתה נותנת מבנה זמני שם.
אברהם נגוסה: ולכן הבעיה לא הייתה משרד החוץ ואתם, הסוכנות יודעים לעשות, אם אתם רוצים, יחד עם משרד הפנים.
אברהם נגוסה: ולכן, משרד הפנים, אני שמעתי אתכם, כאילו שאני לא יודע שום דבר.
אברהם נגוסה: אתם מנסים למרוח פה את חברי הכנסת.
<יהודה שרף: אפשר?
אברהם נגוסה: תראה, משרד הפנים – 60 יום הייתם צריכים להחליט.
אברהם נגוסה: להתחיל.
אברהם נגוסה: אבל למה זה כל כך הרבה?
אברהם נגוסה: למה זה לוקח שמונה חודשים?
אברהם נגוסה: באדיס אבבה היו מהומות?
אברהם נגוסה: לא היו.
אברהם נגוסה: פשוט אתם עושים אחד לשני, מכסים.
אברהם נגוסה: נציבות המדינה, כאילו שהם לא יודעים.
אברהם נגוסה: להפתעתנו אגף התקציבים של משרד האוצר בכלל לא ידעו על החלטת הממשלה.
<אייל מדן: זה לא נכון.
<אייל מדן: אנחנו מכירים את ההחלטה וגם תקצבנו אותה.
אברהם נגוסה: אבל אתה אמרת שאתה לא ידעת.
<אייל מדן: אני התייחסתי רק לנושא של התקצוב הנוסף של השליחים, שזה הגיע עכשיו.
<אייל מדן: זה לא הובא לידיעתנו בכלל.
אברהם נגוסה: לפני כחודש עמוס אמר לי בשיחה אישית – יש לנו בעיות של לקבל מכתב מהשגרירה, ממשרד החוץ.
אברהם נגוסה: קיבלתם.
אברהם נגוסה: אמרת שאש"ל עובדי הסוכנות מקבלים יותר ולכן העובדים שלך לא מוכנים, לא אמרתי לי על הבעיה של המשכורת.
אברהם נגוסה: אמרת לי שהם רוצים לקבל יותר אש"ל.
<עמוס ארבל: זה המשכורת.
אברהם נגוסה: אז בשביל זה צריך לעכב שמונה חודשים?
אברהם נגוסה: בגלל אש"ל?
<עמוס ארבל: אני יכול לענות?
<יהודה שרף: שאני אענה קודם, אדוני?
<יהודה שרף: אוקיי.
<יהודה שרף: אדוני אמר שהסוכנות היהודית יודעת להוציא אנשים תחת אש וזה נכון ואתה יודע בדיוק כמה פעמים שאני עשיתי את זה אישית.
<יהודה שרף: לצורך העניין, אני רציתי להתחיל לעבוד מחוץ לשגרירות כדי לזרז עניינים, לא כדי לריב.
<יהודה שרף: כי ברגע שראיתי שאני בבעיה בשגרירות, אמרתי אני הולך עם תקציב, בלי תקציב, שוכר משרדים ומתחיל לעבוד.
<יהודה שרף: קיבלתי וטו על ההחלטה הזאת ואז נאלצנו ללכת לעבוד בתוך השגרירות.
<יהודה שרף: בתוך השגרירות, אדוני יושב הראש, ואתה מכיר את השגרירות, אי אפשר.
<יהודה שרף: לא נתנו לי לעבוד בתוך המבנה, בתוך המשרדים, משרדים שלי, מסיבות שכרגע אני לא נכנס אליהן.
<יהודה שרף: ואז אני נאלץ להקים בתוך השגרירות, בחצר, מתחם.
<יהודה שרף: ואמרתי את זה.
<יהודה שרף: עכשיו, אני לא אחראי להקים את המתחם.
<יהודה שרף: אני לא איש משרד החוץ.
<יהודה שרף: מי שעושה את המשא ומתן עם קבלנים שם זה לא אני.
<יהודה שרף: בגונדר כן, כי זה מתחם שלי.
<יהודה שרף: מי שעושה את המשא ומתן זה לא אנחנו.
<יהודה שרף: ללא כל קשר למשא ומתן, אדוני אמר למה לא העליתם.
<יהודה שרף: אדוני יודע שאני יכול להעלות רק כשאני מקבל אישור ממשרד הפנים להעלות את פלוני אלמוני.
<יהודה שרף: ביום הכיפורים העלינו 88 אנשים ואדוני יודע, כי היה להם אישור.
<יהודה שרף: אם אין לנו אישור, למי אני אבוא?
<יהודה שרף: אתה מדבר איתי על הכנת עלייה - - -
אברהם נגוסה: לא, לא, אני אמרתי בעניין ההכנה.
<יהודה שרף: סליחה, אדוני תקף.
<יהודה שרף: אני עונה על ההכנה.
<יהודה שרף: הכנת עלייה עושים למועמד עלייה.
<יהודה שרף: אני לא אעשה הכנת עלייה, אני לא אחזור על השגיאות שעשיתי בעבר, שעשיתי הכנת עלייה לאנשים ובסוף הם קיבלו סירוב ומי שאמר לאנשים על הסירוב זה רק אנחנו.
<יהודה שרף: הייתי צריך להסתכל לאנשים בעיניים ואמרו לי אבל הכנת אותי לעלייה, אבל הם קיבלו סירוב.
<יהודה שרף: אני לא חוזר על הדבר הזה, אני לא אביך את האנשים.
אברהם נגוסה: אני מדבר על הלוגיסטיקה.
<יהודה שרף: כאשר אקבל רשימה של אנשים - - -
אברהם נגוסה: מה הבעיה - - -
<יהודה שרף: הלוגיסטיקה אני מוכן.
אברהם נגוסה: מה הבעיה לסוכנות לעשות - - -
<יהודה שרף: את מי אני אכין?
<יהודה שרף: אדוני, את מי אני אכין?
אברהם נגוסה: מה הבעיה לסוכנות לעשות את המבנה בתוך אדיס אבבה, לזרז את זה.
<יהודה שרף: אין לי בעיה.
<יהודה שרף: מי שמוביל את זה זה לא אני.
אברהם נגוסה: האם ביקשתם מהשגרירה שתיתן לכם חדר זמני או מבנה שם?
<יהודה שרף: כן, כן.
<יהודה שרף: אני הייתי במקום.
אברהם נגוסה: מה הייתה התגובה שלה?
<עמוס ארבל: אני - - - משרד החוץ.
<עמוס ארבל: עם בטמ"ח, עם סמנכ"ל תיאום, סמנכ"ל אפריקה, שכולם התעקשו שהכל יהיה רק בתוך הנציגות.
<יהודה שרף: בחצר.
<עמוס ארבל: מול ממשלת אתיופיה אסור לעשות שזה יהיה מחוץ.
<עמוס ארבל: בתוך החצר בלבד.
אברהם נגוסה: אז למה אתם התנגדתם, משרד החוץ?
<עמוס ארבל: בצד המדיני בכלל, לא בצד ה - - -
אברהם נגוסה: למה אתם התנגדתם שביקשו זמני עד שיהיה מבנה, למה אתם התנגדתם?
אברהם נגוסה: אתם יודעים את החלטת הממשלה.
אברהם נגוסה: מתי צריך להתחיל אותה?
<יהודה שרף: זה הביטחון שלהם התנגד.
<יהודה שרף: ביטחון משרד החוץ התנגד, אדוני יושב הראש.
<יהודה שרף: אני אעזור למר סיסו.
<יהודה שרף: לא החברה של מר סיסו התנגדו - - -
דוד אמסלם: קודם כל אל תעזור לו.
אברהם נגוסה: למה אתה עוזר לו?
<יהודה שרף: הוא לא היה שם.
דוד אמסלם: יהודה, אל תעזור לו.
דוד אמסלם: דבר שני, משרד החוץ זה כולל כל המרכיבים.
דוד אמסלם: משרד החוץ זה משרד החוץ.
דוד אמסלם: יכול להיות שיש להם מדינה בפני עצמה.
דוד אמסלם: יכול להיות.
דוד אמסלם: עוד מעט נברר.
דוד אמסלם: למה לא אפשרתם להם באופן זמני?
דוד אמסלם: המתחם שם קטן?
<אייל סיסו: לא.
<אייל סיסו: משרד החוץ לא אפשר משתי סיבות.
<אייל סיסו: אחת זו הסיבה המדינית.
<אייל סיסו: סליחה, אני אדבר קודם כל על למה לא לעבוד בחוץ.
<אייל סיסו: לא רצינו שיעבדו בחוץ מסיבה מדינית, לא רצו בגלל ממשלת אתיופיה - - -
דוד אמסלם: את זה הבנו.
אברהם נגוסה: את זה הבנו.
דוד אמסלם: אנשים כאן לא יודעים שהמתחם של השגרירות הוא כמעט פעמיים אצטדיון טדי.
<אייל סיסו: 18 דונם.
<אייל סיסו: אני יכול להגיד לך בדיוק.
דוד אמסלם: 18 דונם אין בכנסת.
<אייל סיסו: 18 דונם זה השטח של השגרירות.
<אייל סיסו: המבנים עצמם הם קטנים.
דוד אמסלם: אני מבין, אבל כמה אנשים יש לכם בשגרירות שם?
<אייל סיסו: כ-20 איש.
דוד אמסלם: 20 איש יושבים על 18 דונם וצפוף לכם?
<אייל סיסו: חברה, אנחנו אתכם, אנחנו לא נגד.
דוד אמסלם: מי זה אתכם?
<אייל סיסו: כולנו רואים את זה עין בעין.
דוד אמסלם: אז מה קרה?
דוד אמסלם: אז למה לא נתתם לעבוד באופן זמני?
דוד אמסלם: הייתם מוצאים להם שם איזה חדר וחצי ובינתיים, אחרי זה הייתם אומרים להם תבנו כדי להשאיר לנו את המבנים, אז תבנו ככה.
דוד אמסלם: הרי כל הסיפור הזה זה שיהיה ל - - -
<אייל סיסו: אמר יהודה, יש התנגדות בטמ"ח - - - לשירות ביטחון כללי.
<אייל סיסו: לשירות ביטחון כללי יש הוראות ביטחון, הם אמרו לנו לא לעשות בצורה הזאת.
<אייל סיסו: הם ביקשו לעשות משהו אחר שאנחנו הולכים לעשות היום במטרה לא לפגוע באנשים.
<אייל סיסו: זו הסיבה המרכזית שלא נתנו להם להיכנס באופן זמני.
<אייל סיסו: סגרנו את הנושא הזה.
<אייל סיסו: איך שאתה אומר, משרד החוץ, זה אמנם בטמ"ח והוא כפוף להנחיות שב"כ, אבל ישבנו איתם ביחד, סגרנו את הנושא הזה היום.
<אייל סיסו: יש דרך לפתור את זה.
<אייל סיסו: פתרנו את כל זה ואנחנו ערוכים לביצוע.
<אייל סיסו: אמרנו שאנחנו - - -
אברהם נגוסה: מתי זה יתחיל?
אברהם נגוסה: מתי תתנו לנו לוחות זמנים?
שרן השכל: היום רק סיכמתם עם הביטחון?
<אייל סיסו: כן.
<אייל סיסו: מה זה?
שרן השכל: וכל הדבר הזה זה בגלל שהיום יש ועדה?
שרן השכל: לפני זה לא הייתם בלחץ כדי לסגור את זה?
<אייל סיסו: לא, למה?
<אייל סיסו: אנחנו סגרנו את זה לפני שלושה חודשים.
<אייל סיסו: למה אנחנו זה?
<אייל סיסו: לא סגרנו את זה היום.
<אייל סיסו: אנחנו כבר סגרנו את זה לפני שלושה חודשים.
<אייל סיסו: ישבנו שלושת הגופים ביחד, ביחד עם הביטחון, הבאנו נציגי שב"כ - - -
דוד אמסלם: אייל, בוא נתקדם קדימה.
דוד אמסלם: אתה מבין שמשהו בתהליך פה לא סביר?
דוד אמסלם: זה ברור לך?
<אייל סיסו: מבין.
דוד אמסלם: דרך אגב, כל מה שאנחנו מדברים הוא על משהו זמני.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על כמה חודשים.
דוד אמסלם: לא באנו לבנות איזה משהו.
דוד אמסלם: יכול להיות שעל הדרך אתם לוקחים מהם מימון, הרי יש כמה מבנים שאתם רוצים.
דוד אמסלם: חסר לכם.
דוד אמסלם: אבל אני שואל שאלה וזה ברור לך שמדובר על כמה חודשים.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה עכשיו ואני רוצה להסתכל קדימה.
דוד אמסלם: האמת היא, הדיון עד עכשיו היה ברמה של התסכול, כדי להראות לכם איך זה נראה מהצד.
דוד אמסלם: אמרתי, פקידים אצלי, אני ניהלתי למעלה מ-1,200 עובדים.
דוד אמסלם: תשובות כאלה אם הייתי מקבל, ואני מעולם לא פיטרתי עובד, על זה לא הייתם עובדים איתי יותר.
דוד אמסלם: בגלל שזה לא נורמאלי.
דוד אמסלם: אני מנהל פה כבר מאות דיונים בכנסת.
דוד אמסלם: מעולם לא הגעתי לאבסורד כזה.
דוד אמסלם: ויש פה אבסורדים, אבל אתם הורדתם את זה לרמה הכי נמוכה כשמה בקצה?
דוד אמסלם: חיי אדם.
דוד אמסלם: יש שם אני מניח יהודים, שלא יזכו לעלות לארץ ישראל בגלל העיכוב הזה.
דוד אמסלם: אולי מישהו קיבל שם מחלה וכו'.
אברהם נגוסה: נפטרו כבר.
דוד אמסלם: אין שם בכלל, אי אפשר לסייע להם בקטע הרפואי בכלל.
דוד אמסלם: אז אתה רוצה את המבנה וההיא השעות הנוספות ועמוס עוד לא גייס את השבעה וכל אחד יש לו את הקטע שלו.
דוד אמסלם: בסוף אנחנו מוצאים את עצמנו שמונה חודשים אחרי, כשזה בעצם חורג אפילו מלוחות הזמנים של ממשלת ישראל.
דוד אמסלם: יכול להיות שממשלת ישראל מנחה והתפקידים מתייחסים לזה כאילו זה נייס טו אב.
דוד אמסלם: בסדר.
דוד אמסלם: אמרו.
דוד אמסלם: אז מה אם אמרו?
דוד אמסלם: אז מה אם הממשלה אמרה?
דוד אמסלם: אנחנו קובעים.
דוד אמסלם: מה זה חשוב?
דוד אמסלם: יש לנו בעיה של מבנה ועוד פעם אני נכנס לכל החד גדיא שהיה פה.
דוד אמסלם: אז לכן אני אשים את זה שנייה בצד.
דוד אמסלם: אני באמת רוצה לשים את זה שנייה בצד ואני רוצה להסתכל קדימה.
דוד אמסלם: אתם יכולים לתת לי כרגע, ואתה אמרת תוך חודש המבנה הזמני נגמר - - -
<אייל סיסו: חודש, חודש וחצי.
דוד אמסלם: עד החודש, חודש וחצי, אפשר להקצות ליהודה ולעמוס איזה חדר שניים שם?
<עמוס ארבל: מתחילים בהתחלה בגונדר, אדוני.
<עמוס ארבל: בתקווה.
<עמוס ארבל: בעזרת השם.
<עמוס ארבל: ביום ראשון הקרוב שלושת העובדים ייצאו.
דוד אמסלם: ביום ראשון הם יוצאים לגונדר, שם יש להם הכל.
דוד אמסלם: יש להם חדר, מיטה, מים, מקלחת, הכל מכל יש.
<יהודה שרף: אדוני, אדוני, אני בגונדר דיווחתי.
<יהודה שרף: אני מוכן בגונדר.
<יהודה שרף: יש לי משרדים, יש את כל התשתית הלוגיסטית לאנשים.
דוד אמסלם: אז בואו נתחיל עם גונדר.
דוד אמסלם: עמוס, מתי אתה שולח את החברה?
<עמוס ארבל: ביום ראשון מבחינתי יש להם כרטיסי טיסה.
<עמוס ארבל: הם לא יעלו על המטוס עד שהעניין של השכר שלהם לא ייסגר.
<עמוס ארבל: אני לא יודע לשלם לעובד מדינה, אדוני.
דוד אמסלם: אני אמרתי השכר נסגר עכשיו.
דוד אמסלם: אתם לא יוצאים, אני מסביר.
<עמוס ארבל: תגיד לי סגור, סגור.
<עמוס ארבל: הם מבחינתי עולים.
דוד אמסלם: אייל, אני מסביר.
דוד אמסלם: מר אייל מדן, הגברת אבישג ועמוס, אתם לא יוצאים היום מהכנסת - - -
אברהם נגוסה: לא, אולי ייצאו לכמה דקות.
דוד אמסלם: תן לי דקה.
<עמוס ארבל: שיסגרו את זה.
דוד אמסלם: לא, לא, לא.
דוד אמסלם: זה לא יסגרו.
דוד אמסלם: אתם יושבים כאן.
דוד אמסלם: אתם לא עוזבים את הכנסת היום עד שאתם סוגרים את הפינה ומודיעים לי שהעסק הזה סגור.
<עמוס ארבל: בסדר.
דוד אמסלם: ברור?
דוד אמסלם: זה ברור או לא?
<אבישג סול מויאל: אם אגף התקציבים - - -
דוד אמסלם: אמרתי, יש פה אחד אגף תקציבים.
דוד אמסלם: ולא, אני מחר מביא את נציב שירות המדינה, מנהל אגף התקציבים ואת מנכ"ל משרד הפנים.
דוד אמסלם: יכול להיות שאתם לא יודעים לסגור את זה ואם לא אני אביא את השרים שלכם.
דוד אמסלם: אבל היום מפה אתם לא יוצאים.
דוד אמסלם: אחרי הישיבה אתם יושבים כאן.
דוד אמסלם: אתם רוצים, את הסודה אני אאפשר לכם כאן כמה בקבוקי סודה שיהיו לכם.
דוד אמסלם: אתם יוצאים מכאן כשהעסק הזה פתור.
דוד אמסלם: זה ברור?
דוד אמסלם: ואז בעצם עמוס, אתה שולח את העובדים ביום ראשון.
דוד אמסלם: יהודה, אתה מוכן ביום ראשון לקלוט אותם?
<יהודה שרף: יש לי בן אדם בשטח, בגונדר.
דוד אמסלם: זה מבחינת גונדר.
דוד אמסלם: עכשיו מבחינת אדיס.
דוד אמסלם: מתי המבנים שלך גמורים?
<אייל סיסו: חודש וחצי.
דוד אמסלם: עד אז – אתה יכול לתת לי משהו ביניים או שאתה מעדיף - - -
<אייל סיסו: לא, לא יהיה - - -
<עמוס ארבל: קשה לי לעבוד עם שני צוותים - - -
דוד אמסלם: אה, קשה לך?
דוד אמסלם: זאת אומרת אתה בעצם מניח שבחודש וחצי אתם תגמרו שם?
<אייל סיסו: נסיים לעבוד ואני - - -
אברהם נגוסה: למה.
אברהם נגוסה: אני חושב שיש פה - - -
דוד אמסלם: דקה.
אברהם נגוסה: יש לך שבעה עובדים, למה זה קשה לך לעבוד במקביל?
אברהם נגוסה: אתה שולח עכשיו שלושה, יש לך ארבעה - - -
<עמוס ארבל: אני יודע - - -.
<עמוס ארבל: באמת שאני יודע.
אברהם נגוסה: אז למה לא יכולים לעבוד במקביל?
<עמוס ארבל: יש לנו פה בארץ גם - - -
דוד אמסלם: רק שנייה, תן לי רק שנייה.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על צוות של שבעה עובדים שחלקם בארץ חלקם שם?
<עמוס ארבל: ברור.
דוד אמסלם: זאת אומרת בעצם השלושה שם והארבעה פה.
<עמוס ארבל: צריך פה גם צוות שיבדוק, שייתן אישורים, שיעביר - - -
דוד אמסלם: זאת אומרת אתה אומר לי בגדול שבעצם אתם עושים את זה לא במקביל אלא בטור.
דוד אמסלם: מתחילים בגונדר, אני מניח שיש שם - - -
<עמוס ארבל: אם אדיס היה מוכן לפני זה, כשהיו מהומות בגונדר יכולתי להתחיל באדיס.
<עמוס ארבל: זה לא משנה.
דוד אמסלם: לא, עכשיו עמוס, עכשיו.
<עמוס ארבל: שנית אדוני, ההחלטה הזו היא החלטה מסובכת, מורכבת, יש בעיות ביישום שלה, בהיבט המקצועי, בסדר?
<עמוס ארבל: תנו לנו להתגלח קצת על החודש וחצי האלה, בהנחה שביום ראשון יוצאים.
<עמוס ארבל: נלמד אותה יותר טוב, נכיר את התהליך שלה יותר חזק.
<עמוס ארבל: היא לא דומה להחלטות ממשלה קודמות, יש בה כל מיני ניואנסים כאלה ואחרים.
<עמוס ארבל: יחזרו לקראת ערב פסח, נעשה גם חשיבה.
<עמוס ארבל: תוך כדי גם נלמד את התהליך ונראה מיד אחרי פסח כמה להוציא ולאן.
<עמוס ארבל: יכול להיות שאני אחליט להוציא שניים לאדיס ושניים לגונדר.
<עמוס ארבל: יכול להיות שאני אחליט ארבעה רק לאדיס.
<עמוס ארבל: אני לא יודע להגיד לכם.
דוד אמסלם: זאת אומרת מה שאתה אומר לי כרגע - - -
<עמוס ארבל: אני ממשיך ביישום מיד אחרי פסח, להוציא עוד עובדים לאתיופיה.
דוד אמסלם: אז אני רוצה להבין.
דוד אמסלם: מה שאתה אומר לי, תשמע דודי, אנחנו נוציא כרגע שלושה לגונדר, תוך כדי העבודה שלהם אנחנו נלמד את התהליך ואז נשפר אותו – האם אנחנו נפצל אותם - - -
<עמוס ארבל: אנחנו גם נחליט אם צריך אחד פה, שניים פה, אני לא יודע להגיד לך.
<עמוס ארבל: הכוונה היא מיד אחרי פסח, בהנחה שהמתחם באדיס גמור, לחזור חזרה שוב לעבודה באתיופיה לתקופות של חודשיים-שלושה של שליחים קבועים שלנו.
דוד אמסלם: כשבע
דוד אמסלם: צם אנחנו מסיימים את כל המבצע הזה לפי החלטת הממשלה.
<עמוס ארבל: ובמקביל לעבוד גם בארץ, תוך כדי.
<עמוס ארבל: אני לא עוצר את העבודה בארץ אפילו לא ליום אחד.
אברהם נגוסה: ברגע שתתחילו להעלות את האנשים, האם אתם מזרזים להביא אותם רטרואקטיבית, או אתם תתחילו.
אברהם נגוסה: החלטת הממשלה מדברת מעל חודש, אז אנחנו נתחיל בעוד חודש וחצי ונביא מעל לחודש.
אברהם נגוסה: או מה יקרה - - -
דוד אמסלם: הוא אמר את זה.
דוד אמסלם: הם יעמדו בלוחות הזמנים.
<יהודה שרף: אדוני, ברגע שאני מקבל אישור לבן אדם, הוא עושה את הבדיקות הרפואיות.
<יהודה שרף: בתוך שבועיים הוא אמור להיות בארץ.
<יהודה שרף: אנחנו מחויבים שכל עולה שעולה משם, חייב לעבור בדיקות שמשרד הבריאות עושה אותן.
<יהודה שרף: יש לי מעבדה - - -
אברהם נגוסה: הבנתי את הסוכנות.
אברהם נגוסה: השאלה שלי היא יותר לעמוס.
<עמוס ארבל: אז לא הבנתי את השאלה, אדוני.
אברהם נגוסה: הייתם צריכים להתחיל 60 יום אחרי החלטת הממשלה ובהחלטת הממשלה כתוב קצב של 100 לחודש.
אברהם נגוסה: עכשיו אתם הולכים להתחיל נניח - - -
<עמוס ארבל: אני לא מכיר קצב של 100 לחודש.
דוד אמסלם: לא, לא, מה שאברהם אומר שהחלטת הממשלה - - -
<עמוס ארבל: יש לי תשובה מאד מאד ברורה.
<עמוס ארבל: כל אדם שמבחינתנו הוא זכאי - - -
דוד אמסלם: לא, אבל עמוס, לא, לא.
<עמוס ארבל: יינתן אישור לסוכנות.
<עמוס ארבל: זה יכול להיות 1,000 בחודש, יכול להיות 3 בחודש.
דוד אמסלם: אני אומר בגדול - - -
<עמוס ארבל: אני לא - - - את האישורים.
דוד אמסלם: בגדול החלטת הממשלה דיברה על 1,300 איש בשנת 2017.
דוד אמסלם: זה היה 2016-2017.
<עמוס ארבל: את זה אני מכיר.
דוד אמסלם: איך אמר יהודה?
דוד אמסלם: הוא פתח ואמר אנחנו יכולים להביא, מנובמבר 2016 יכולנו להביא 100 בחודש ועד סוף דצמבר 2017 זה היה 1,300 ואנחנו יכולים להביא את כולם בדצמבר 2017.
דוד אמסלם: 1,300 איש להביא בדצמבר 2017.
<עמוס ארבל: אני עוסק ב- - -
אברהם נגוסה: אין בעיה.
אברהם נגוסה: לא, לא, אבל זה אם משרד הפנים נותן לו אישור.
אברהם נגוסה: לכן אני אומר, אם משרד הפנים - - -
דוד אמסלם: זה בדיוק מה שאני אומר.
אברהם נגוסה: אם משרד הפנים מסוגלים.
דוד אמסלם: אני שואל מבחינה לוגיסטית.
דוד אמסלם: זו השאלה שלנו, מבחינה לוגיסטית – האם בקטע הלוגיסטי, עמוס, אתה עם צוות האנשים שלך, ערוך לזה שיבואו כולם לפי החלטת הממשלה עד סוף השנה, כל ה-1,300.
דוד אמסלם: שלא יהיה מצב שתגיד תשמע, חסר לי עוד 7 עובדים בגלל זה לא הבאנו אותם.
<עמוס ארבל: לא, אני לא אגיד חסרים עובדים.
<עמוס ארבל: אני כן אגיד אולי שלא הגענו ל-1,300 ברי אישורים או זכאים.
<עמוס ארבל: אני לא יודע להגיד לך.
<עמוס ארבל: זה סיפור אחר.
דוד אמסלם: לא, אנחנו דיברנו על קריטריונים.
דוד אמסלם: בסדר, אנחנו יודעים על מה אנחנו מדברים, על אותם קריטריונים.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע בהנחת עבודה שכולם עובדים באותם קריטריונים, בוודאי.
דוד אמסלם: אף אחד לא יגיד לך תביא מישהו שהוא לא.
<עמוס ארבל: אוקיי, זה ברור.
דוד אמסלם: אני מניח שאתם מתכווננים לזה שעד סוף השנה אנחנו נביא את כל ה-1,300 כהחלטה.
<עמוס ארבל: אני לא אעכב אישורים, אדוני.
<עמוס ארבל: יהיה לי 200 בחודש – אני אזרים ליהודה 200 בחודש.
<עמוס ארבל: יהיה לי 300 – 300.
<עמוס ארבל: יהיו 20 – יהיו 20.
דוד אמסלם: מבחינה לוגיסטית - - -
<עמוס ארבל: כמה מתוכם הוא יביא, אני לא יודע.
עמר בר-לב: למה שתהיה בעיה בכלל?
עמר בר-לב: הרי יש סך הכל נדמה לי 9,000, מועמדים לעלייה.
<עמוס ארבל: כי יש קריטריונים, אדוני.
<עמוס ארבל: זה לא חשוב מה הפוטנציאל, חשוב מי עונה לקריטריון.
עמר בר-לב: בסדר, אז היו שמונה חודשים לבחון.
<עמוס ארבל: לא, לא היו שמונה חודשים.
עמר בר-לב: מה, אני לא מבין.
<עמוס ארבל: לא, לא בחנו את הקריטריונים.
<עמוס ארבל: עכשיו צריך לראיין את האנשים בשטח ולהצליב את המידע.
<עמוס ארבל: כל מי ש - - - יקבל אישור.
דוד אמסלם: עמוס, מה שאתה אומר לי ואני רוצה לחדד, מה שאתה אומר לי הוא שברמה הלוגיסטית - - -
<עמוס ארבל: אנחנו לא מחליטים לפי צבע עיניים.
<עמוס ארבל: מחליטים לפי מה ש - - -
עמר בר-לב: בסדר, חודש תראיין את כל האנשים.
<עמוס ארבל: אני לא אמרתי שיש מניעה לראיין.
<עמוס ארבל: אני לא אמרתי שאחרי 8 שעות זורקים את העט.
<עמוס ארבל: לא זה מה שאמרתי.
<עמוס ארבל: אמרתי שכל מי שירואיין ויעמוד על פי קריטריונים, האישור יעבור לסוכנות היהודית.
דוד אמסלם: זאת אומרת בגדול אתם אומרים בהנחת עבודה שכל ה-1,300 שעומדים בקריטריונים, אין בעיה עד סוף השנה להביא את כולם, מבחינתכם.
<עמוס ארבל: מבחינתנו אין שום בעיה.
דוד אמסלם: יהודה, מבחינת
דוד אמסלם: כם גם אין שום בעיה להביא אותם לארץ.
<עמוס ארבל: למה שתהיה?
<יהודה שרף: אין בעיה.
עמר בר-לב: אדוני יושב הראש, יש לי שאלה.
עמר בר-לב: מה המטרה של הבדיקות הרפואיות?
<קריאה: צנעת הפרט.
דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה.
עמר בר-לב: לא, מה זה אומר?
עמר בר-לב: שמישהו לא בריא, הוא לא עולה לארץ?
אברהם נגוסה: אני אענה לך.
אברהם נגוסה: לפני שהאנשים עולים למטוס הם צריכים לעבור חיסונים וגם צילומים.
אברהם נגוסה: מי שמטפל בזה זה משרד הבריאות הישראלי, כי הם צריכים קודם כל - - -
עמר בר-לב: בסדר, חיסונים אני מבין, אבל - - -
אברהם נגוסה: לא, לא יבטלו לאף אחד זכאות בגלל שיש לו מחלה כלשהי.
אברהם נגוסה: זה פשוט העניין שעושים את זה כדי להגן על בריאות הציבור, זה הכל.
דוד אמסלם: תראה, בסופו של דבר דואגים לחסן את האנשים, לעשות את הבדיקות, לא רק שם.
דוד אמסלם: יש אזורים בעולם שאתה עושה את הבדיקות האלה כדי גם לטפל בהם.
עמר בר-לב: בסדר גמור, אבל מה שאני חושש, אדוני יושב הראש, שכמו שאנחנו מתפלאים מה קרה בשמונה חודשים האלה ומסבירים לנו כל מיני בירוקרטיות, אני מאד חושש שזה יהיה גם בהמשך.
דוד אמסלם: אני אגיד לך איפה התקלה.
דוד אמסלם: אני אגיד כזה דבר, תראו, בעצם אני רוצה ל - - -
עמר בר-לב: עוד משפט.
עמר בר-לב: אומרים צריך לבנות מתקן לבדוק את האנשים, הבנתי.
עמר בר-לב: צריך לבנות מתקן בשביל לקלוט את האנשים, אבל בשביל לעשות חיסונים?
עמר בר-לב: אנחנו במצב חירום כמו שאתה אמרת.
עמר בר-לב: אי אפשר שכל הסיבות הבירוקרטיות האלה, מעכשיו והלאה יעכבו משהו.
דוד אמסלם: אז לכן אנחנו כבר בזבזנו את השמונה חודשים האלה.
דוד אמסלם: אם הייתי יכול להחזיר את הגלגל אחורה, אז השאלות שלי היו עם לוחות זמנים אחרים.
דוד אמסלם: כרגע אני מסתכל קדימה, אז לכן אני מקבל כרגע דברים קצת יותר אופטימיים שעמוס אומר בהנחת עבודה, וזה לא בהנחה, זה ייסגר כאן היום.
דוד אמסלם: הסיפור של השעות הנוספות של 3 אנשים והוא יוציא אותם ביום ראשון ויתחיל ההליך.
דוד אמסלם: עד פסח הוא גם יבין את הקצב, את הבעייתיות וכו', האם לווסת, לפצל וכו', בגלל שאנחנו מתכוונים שעד סוף השנה כולם יהיו כאן, בדיוק כמו בהחלטה.
דוד אמסלם: בדיוק.
עמר בר-לב: עד איזה סוף שנה.
דוד אמסלם: השנה הזאת, כן.
אברהם נגוסה: אני בספק.
אברהם נגוסה: אני אגיד לך את הדאגה שלי.
עמר בר-לב: מאוגוסט עד אוגוסט?
דוד אמסלם: לא, מדובר בנובמבר, אבל בעיקרון מדובר עד סוף שנת 2017 אבל זה לא חשוב.
דוד אמסלם: אנחנו מבחינתנו, ככל שנביא אותם יותר מהר זה הישג גדול בשבילנו וזו השאיפה שלנו.
עמר בר-לב: ואם צריך לשלוח עוד שלושה אנשים מהארץ, אז בואו נשלח.
דוד אמסלם: בדיוק, כן.
עמר בר-לב: במקום ששלושה יהיו שם תשעה חודשים, יהיו שישה, שישה חודשים.
דוד אמסלם: נכון, נכון.
אברהם נגוסה: הדאגה שלי היא שזה לא שאחרי שיקבלו אישור הסוכנות לא תעלה אותם.
אברהם נגוסה: זו לא הדאגה שלי.
אברהם נגוסה: ברגע שהבן אדם אושר, הסוכנות יודעת לעשות את העבודה.
אברהם נגוסה: הדאגה שלי כמה יאושרו.
אברהם נגוסה: אם אתה, עמוס, אתה מכיר את העבודה, אם אתה שולח ביום ראשון שלושה עובדים שיעבדו רק בגונדר, אני חושב שזו בדיחה להגיד שאנחנו נספק את מספר העלייה ונשלים את כל זה לסוכנות היהודית.
אברהם נגוסה: אני חושב שקבלת שבעה עובדים, ואין למיטב ידיעתי מה לבדוק פה.
אברהם נגוסה: אתה היית צריך לשלוח את כל שבעת העובדים לשם.
אברהם נגוסה: לפחות שישה – שלושה באדיס, שלושה בגונדר, שיתחילו לבדוק את זה.
אברהם נגוסה: אתה יודע גם את השיטה.
אברהם נגוסה: אחרי הבדיקות אפשר לעבוד פה בעניינים.
אברהם נגוסה: אחרי שעשו את הבדיקות חוזרים לחגים, לפסח, אני יודע.
אברהם נגוסה: אחרי חודש אתה מחזיר אותם כי מגיע פסח.
אברהם נגוסה: אז לפני שחוזרים יכולים לאשר ביחד את הטפסים שהם מילאו עכשיו.
אברהם נגוסה: אם אתה שולח עכשיו שלושה לאדיס, שלושה לגונדר, עד פסח ימלאו טפסים וזה יכול ללכת.
אברהם נגוסה: אבל מה שאתם מתחילים עכשיו, זה לא ייצא.
אברהם נגוסה: זו בדיחה.
אברהם נגוסה: אני אומר לך.
<עמוס ארבל: טוב, ראשית חבל שאדוני משתמש במושגים של בדיחה ולמרוח, כשאנחנו עושים את כל מה שצריך לעשות, גם אם התוצאה בסוף היא לא משביעת רצון כדי שהחלטת הממשלה תקוים כלשונה.
<עמוס ארבל: אנחנו פקידים ומממשים החלטות ממשלה ויש פה אילוצים שהם לא קשורים לרשות האוכלוסין וחבל שהאצבע מופנית לרשות האוכלוסין.
<עמוס ארבל: אנחנו לא שחקן לבד במערכה הזו, אוקיי?
<עמוס ארבל: אם צריך להגיע עד נציב שירות המדינה בכבודו ובעצמו, כדי לאשר שלושה עובדים ליציאה וזו רק אחת מהדוגמאות וחלקן גם מוצדקות.
<עמוס ארבל: ציינתי קודם את ההפגנות וכל מה שמסביב, אז אפשר היה להתקדם אחרת.
<עמוס ארבל: אבל הנסיבות השונות והמגוונות שכל אחד במשרד שאותו הוא מייצג הוביל אותנו לנקודת הזמן הזו, אנחנו מבחינתנו יכולנו לצאת.
<עמוס ארבל: שנית, אני יודע לנהל את החלק המקצועי שלי וחבל שצריך לתת פה עצות שהן לא רלבנטיות בצד המקצועיות.
<עמוס ארבל: הם יוצאו שישה עובדים, לא יהיה פה אף אחד שיבדוק.
<עמוס ארבל: לא יהיה אף אחד שייתן אישורים ליהודה, כי הבדיקה של התיק פה והחלטת הזכאות היא המהות, לא הראיונות באתיופיה.
<עמוס ארבל: לשלוח שישה עובדים זה נשמע נחמד - - -
אברהם נגוסה: מה עם העובדים?
<עמוס ארבל: שנייה אדוני.
<עמוס ארבל: עזוב, אני לא - - -
אברהם נגוסה: יש יותר משבעה עובדים.
<עמוס ארבל: אני יודע את המקצוע שלי, האמן לי ואני עושה הכל שההחלטה הזו תתממש ותתקיים כלשונה.
<עמוס ארבל: חבל.
<עמוס ארבל: באמת חבל.
<עמוס ארבל: שנית, באדיס אין איפה לעבוד, אדוני.
<עמוס ארבל: אין איפה לעבוד באדיס.
<עמוס ארבל: אני יכול לשלוח ביום ראשון לאדיס?
<עמוס ארבל: אי אפשר לשלוח.
<עמוס ארבל: נכון?
<עמוס ארבל: אי אפשר לעבוד בשגרירות.
<עמוס ארבל: הבטמ"ח לא מאשר, אין שם את היבילים.
<עמוס ארבל: נאמר כאן עוד חודש, חודש וחצי.
<עמוס ארבל: כשיהיה באדיס, נדבר, נתקדם קדימה.
<עמוס ארבל: אין כרגע באדיס.
<עמוס ארבל: כלומר אדיס מבחינתי לא רלבנטית לכלום.
<עמוס ארבל: מבחינתי, אני.
<עמוס ארבל: כרשות אוכלוסין אני לא אשלח עובדים ואני אמרתי את זה 100 פעם בדיונים.
<עמוס ארבל: אני לא אעמוד מול אף אימא או מול אף אישה של עובד שלי, שקרה לו משהו באתיופיה כי רציתי לממש את החלטת הממשלה.
<עמוס ארבל: ובסוף אני צריך ללכת לאישה ולילדים ולהסביר להם בתקופה של המהומות וגם עכשיו.
<עמוס ארבל: אם הוא לא מאובטח בצורה ברורה וחד משמעית, העובד שלי לא ייצא.
<עמוס ארבל: חד משמעית בעניין הזה.
<עמוס ארבל: והם הולכים לגונדר - - -
דוד אמסלם: הבנו, עמוס.
<עמוס ארבל: נממש את גונדר.
<עמוס ארבל: נקדם את גונדר.
<עמוס ארבל: שיחזרו, נמשיך הלאה.
דוד אמסלם: הבנתי, עמוס.
דוד אמסלם: תשמעו רבותי, יש פה כמה שרוצים לדבר.
דוד אמסלם: אני רוצה להציע את המתכונת הבאה.
דוד אמסלם: אני באופן אישי גם צריך לפתוח דיון חדש אצלי עם עמוס, לגבי נושא אחרי לגמרי, הנושא הביומטרי, עכשיו בשתיים.
דוד אמסלם: תראו, בסך הכל אנחנו מבינים ויש פה מבחינתנו, בחד גדיא הזה כרגע, ארבעה שותפים, כשלכל אחד יש לו שותפות קצת שונה מחברו.
דוד אמסלם: יש לנו את משרד הפנים, יש לנו את רשות ההגירה – זה אתה עמוס, יש לנו את משרד החוץ, יש לנו את הסוכנות ואת נציבות שירות המדינה, שאיך שהוא נקלעה לכאן עם האוצר.
דוד אמסלם: בגדול שמונה חודשים איבדנו בגלל שהחלטת הממשלה הייתה לפני בערך כשמונה חודשים.
<עמוס ארבל: חצי שנה.
דוד אמסלם: חצי שנה.
דוד אמסלם: איבדנו חצי שנה.
דוד אמסלם: האמת היא שאני מכה על חטא על דבר אחד.
דוד אמסלם: כנראה שהייתי צריך לעשות ישיבות מעקב צמודות מאד.
דוד אמסלם: אני דיברתי אתכם, כל אחד בנפרד.
דוד אמסלם: אז זה היה אומר לי תשמע דודי, יש בעיה עם משרד החוץ והיה פה מאמץ באופן פרטני.
דוד אמסלם: אז התקשרו למשרד החוץ ואחרי זה אברהם התערב מול השגרירה ואיבדנו זמנים.
דוד אמסלם: בסופו של דבר בגלל שכרגע, גם ברמת הממשלה אני מצפה שבעצם מינהל האוכלוסין הוא אבן הראשה של האירוע.
דוד אמסלם: בסופו של דבר מינהל האוכלוסין צריך לדאוג שהאנשים האלה יגיעו לישראל.
דוד אמסלם: ככה אני רואה את זה, בגלל שזה אצלו ובגלל שכרגע הנתיב הוא האישור שלו.
דוד אמסלם: והוא צריך כמובן את משרד החוץ, הוא צריך את הסוכנות שתביא אותם, אבל בסופו של דבר להגעה לישראל, עמוס, אם אני הייתי יושב ראש מינהל האוכלוסין אני הייתי רואה את המשימה שלי כמרכזית עם שותפים, אבל אני צריך לדחוף אותה.
דוד אמסלם: בכל משימה בסוף יש איזה מישהו שהוא צריך לדחוף אותה והיא בדרך כלל קשורה לעוד גורמים והגורמים האלה, אם אתה לא דוחף אותם הם נשארים בצדדים.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שאיבדנו זמן ואני לוקח חלק מהאחריות עלינו בגלל שאני ואברהם לא עשינו איזה מעקב צמוד על העניין הזה.
דוד אמסלם: לפי התשובות שלכם אנחנו פחות או יותר כבר הגענו לאיזה שהוא קו שאנחנו מתחילים לעבוד.
דוד אמסלם: לכן בעזרת השם עוד שבועיים נעשה ישיבה, דיון סטאטוס כאן, עוד פעם עם אותו הרכב, כדי שתספרו לנו איך בעצם מתחילים להביא אותם.
דוד אמסלם: אני מקווה שאז לא יהיה הסיפור עוד הפעם – שעות נוספות שלהם שם, לא אכלו, אולי רצו עם סטייק ועכשיו נתנו להם רק שניצל.