GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נועה באוער: שבעה ימים, היום אנחנו יודעים, בניגוד לפעם, חבר'ה שעובדים, הרי אנחנו מדברים מגילאי 18 עד 26, אז בעצם בגיל 22, כשאתה יוצא מהקולג' ואתה מתחיל לעבוד יש לך הרבה פחות ימי חופש, בטח פחות ממה שהיה פעם, אם פעם היה 20, היום הממוצע הוא 15 וקשה להם לקחת 10 ימים, את כל החופשה השנתית שלהם, אז בנינו תכנית מיוחדת של שבעה ימים שיכולה לאפשר להם בכל זאת להגיע לארץ ולא לפספס את ההזדמנות של 'תגלית'.
<נועה באוער: יש לנו גם שווקים, גידי קצת דיבר, אנחנו באמת עובדים בכל העולם ואנחנו דואגים שהמותג הזה ידבר באותה שפה עם התאמה תרבותית לכל מדינה באשר היא.
<נועה באוער: אנחנו עכשיו בצרפת עובדים מאוד חזק וחשוב לנו מאוד לחזק את הקהילה הזאת.
<נועה באוער: חמ"ע זה גם אזור שאנחנו עכשיו שמים בפוקוס מאוד מאוד גדול, אנחנו מאמינים שיש שם הזדמנות מאוד טובה לגדול, יש שם המון יהודים שהיום מה שנקרא זה קוּל להיות יהודי, מה שלא היה הרבה שנים בחמ"ע וברוסיה בכלל, אנשים מחפשים שם הזדמנויות לצאת, לראות, ללמוד ולראות דברים אחרים.
<נועה באוער: כל הארגונים ברוסיה אומרים 'אנחנו לא מוצאים אותם, אנחנו לא מוצאים את הצעירים, אנחנו לא מצליחים להגיע אליהם', ובאמת אחת הטקטיקות שלנו שם זה ללכת לכיוונים - - - זה למשל יריד חינוכי, הוא לא יהודי, אבל אנחנו יודעים שיהודים מרוסיה מחפשים לימוד גבוה ובאמת הגענו לשם ומצאנו הזדמנות לדבר עם המון - - - אני יכולה לספר להם, כשאמרנו להם 'קוראים לזה 'תגלית', זה טיול לישראל ואם אתה יהודי זה חינם', אז מישהי באה אלינו ואמרה 'זה נשמע מקסים, אבל אני לא יהודייה, רק אמא שלי יהודייה', אז אמרנו לה 'לא, את יהודייה' וממש ראיתי שם אנשים שמתקשרים לאמא ואומרים 'נכון פעם אמרת לי שסבתא היא יהודייה?'.
<נועה באוער: זה היה השיח, שזה מאוד מאוד שונה וזה היה מאוד מאוד מרגש.
<נועה באוער: לסיום אני רק רוצה להראות לכם, מעבר לחבר'ה שתשמעו פה עוד מעט, כל הזמן אנחנו לוקחים testimony מהמשתתפים, אז סרטון ממש קצר של בחורה שהייתה בישראל.
<נועה באוער: (הקרנת סרטון).
<נועה באוער: תודה רבה.
אברהם נגוסה: אנחנו גם נשמע מהחייל.
<דניאל גרינברג: ברשותך, אני רק אציג עוד נקודה, לפני שהוא ידבר.
<דניאל גרינברג: מה שלא התייחסנו אליו עד עכשיו.
<דניאל גרינברג: מעבר לזה שאמרנו שישראלים משתתפים ב'תגלית', מה המטרה שלהם, הרי אנחנו מביאים חבר'ה מרחבי העולם, למי ששמע מקודם, עד כה הבאנו מ-67 מדינות ב-16 השנים האחרונות.
<דניאל גרינברג: כמו שהמנכ"ל ציין, הקהילה הקטנה ביותר מסורינם, הקהילה הגדולה ביותר בצפון אמריקה, כשהנקודה המרכזית, שאני מופתע שלא אמרת, כי זה המשפט שלך, חשוב שהחבר'ה שבאים מחו"ל יכירו את הישראלים, כי בלי הישראלים החוויה היא לא אותו דבר.
<דניאל גרינברג: הישראלים אתה החווה של להבין מה המקבילים שלהם בארץ חווים, אם זה בצבא, אם זה בחיים כאזרחים, כסטודנטים, וזו נקודה מרכזית.
<דניאל גרינברג: בגלל זה גם הקמנו את מחלקת המפגשים שרצה כבר 12-13 שנה, שמביאה את הישראלים.
<דניאל גרינברג: לרוב מדובר בכישראלי אחד על כל שמונה משתתפים, לחוויה של 5 עד 10 ימים, ליהנות איתם, לחוות איתם.
<דניאל גרינברג: זה משפיע עליהם על כל צורה אפשרית.
<דניאל גרינברג: אני מדבר עליהם, זה הישראלים.
<דניאל גרינברג: זה משפיע עליהם בכל צורה אפשרית, אם בהמשך השירות הצבאי, אם בחיים ברחבי הארץ, לצערנו גם בתקופת המלחמות ובקונפליקטים היותר חמים.
<דניאל גרינברג: אנטון, נתתי לך הקדמה.
<אנטון רצון: קוראים לי אנטון, אני לוחם בקבע ב-669, עשיתי שתי תגליות בעבר, גם של צרפתים וגם של אמריקאים, אמא שלי צרפתייה, אז אנחנו מדברים מהבית צרפתית, אז זה עזר לי לצאת לשתיים.
<דנה גורדון שושני: הרווחת.
<אנטון רצון: הרווחתי מאוד.
<אנטון רצון: החוויה האישית שלי מ'תגלית', כאחד שיצא כחייל, זה שהחוויה הזאת היא הרבה יותר עמוקה מכל מה שאני חוויתי בעבר.
<אנטון רצון: הקשר הזה שנוצר לי עם האנשים שם הוא קשר שבשום טיול, בשום טיול ששמעתי מחברים שלי, ואני כבר בקבע אז החברים שלי כבר טיילו, זה קשר כל כך עמוק וכל כך מיוחד שאין דברים כאלה בעולם.
<אנטון רצון: כשאתה מטייל עם מישהו, כשאתה שם שתי חבורות של אנשים באותו אוטובוס, באותו טיול, במשך 10 ימים, נוצר שם משהו אחר.
<אנטון רצון: כשהם מסיירים בארץ ואתה מסייר בארץ ואתה מסייר בכל מיני מקומות שהם אולי שמעו עליהם במילה או שתיים בטלוויזיה, על הפיגוע בשרונה, שני משפטים ב-CNN או פיגוע הדריסה שהיה, וכשאתה מגיע למקום ומסביר להם ש'פה אני יושב ושותה קפה עם המשפחה שלי' ופיגוע הדריסה זה היה בכלל אח של חבר שלי מהצוות ואני פיניתי אותו, זה מחבר אותם הרבה יותר למצב, כמו שנועה אמרה, הגיאופוליטי שיש בארץ.
<אנטון רצון: הם חוזרים לאמריקה והם מבינים, זה נותן להם תפיסה אחרת על המצב פה בארץ.
<אנטון רצון: הקשרים האלה שנוצרים בין החיילים והאמריקאים הם נשמרים, אני לפחות עשיתי את זה בשנה שעברה ועד עכשיו אני מקבל מהם הודעות 'שבת שלום', 'מה שלומך?' ואם יש איזה פיגוע או משהו כזה שהם שמעו עליו, אז הם ישר רצים אליי לשאול אותי מה קרה, איך זה קרה, וקצת יותר להבין, כי מה שהם שומעים בחו"ל, אחרי הטיול פה הם מבינים שיש פה משהו חסר, שמה שהם רואים בחדשות הוא קצר ולא לא ענייני, אבל הוא לא מסמל את הכול.
יואל רזבוזוב: וגם לא נכון.
<קריאה: לא היה לו נעים להגיד לא נכון, אז הוא אמר - - -
<אנטון רצון: אז למשל אני קיבלתי, לא יודע אם עשרות, אבל המון הודעות שבאים ושואלים אותי 'תגיד, אני שמעתי את זה בפוקס ניוז, זה באמת מה שקרה?', אני אומר 'תקשיבו, זה שונה והרבה יותר מורכב ממה שהם הציגו את זה'.
<אנטון רצון: כל פעם שאני מקבל הודעה כזאת מארצות הברית או מצרפת, מהחבר'ה האלה, זה מרגש אותי בצורה פנומנלית באמת.
<אנטון רצון: אני יודע גם שמבחינתם, כשהם חוזרים לאמריקה הם חוזרים כשגרירים.
<אנטון רצון: הם ממש מרגישים שגרירים של ישראל.
<אנטון רצון: הם מרגישים כמו שדניאלה, בסרטון, היא אמרה שהיא חוזרת לארץ ומתחילה לספר את זה לאנשים.
<אנטון רצון: ככה הם מרגישים, ככה הם אמרו לי, בשיחת הסיכום שלי היה עם הצרפתים הם אמרו לי שהם חוזרים והם מרגישים עכשיו שכל בן אדם שישאל אותם שאלה והוא יגיד להם משהו אנטי ישראלי, אז הוא ישר יכול להגיד לו 'תקשיב, אני הייתי שם ואני ראיתי את זה במו עיניי וזה לא ככה, זה אחרת'.
<אנטון רצון: כמו שגידי גם אמר, כישראלי, זה מחזק המון את ה - - - הדברים היומיומיים, שלי נראים מאוד רגילים, כמו לעשות אימונים ולסכן את החיים שלי ולצאת לפעילויות ולחצות קו וכל הדברים האלה, שמבחינתי אני ידעתי מראש שאני אהיה בקרבי ואני ידעתי שאני אהיה בקבע ואני ידעתי שאני אהיה ביחידה מיוחדת, בלי זה זה היה נראה מאוד רגיל, החברים שלי עושים את זה ואני גם רוצה להיות כזה, ואיכשהו כשהצבא הפך להיות קצת משהו חברתי אפילו, אז באים פתאום האמריקאים ומסתכלים והם מסתכלים עליך כבן אדם שבסוף אנחנו באותו גיל וזה נותן לך איזה בוסט לאגו קצת, כשהם מסתכלים עליך - - - אבל צריך לאזן את זה, צריך לדעת איך לקחת את זה, אבל הם פשוט מסתכלים עליך באור כל כך אדיר שאתה מסתכל ואתה אומר 'בואנה, זה באמת לא כזה רגיל מה שקורה לי ביום יום'.
<אנטון רצון: הם מבחינתם ללכת לישון בארבע בבוקר זה רק אם הם יצאו לאיזה מסיבה וחזרו הביתה מאוחר ואני יכול לסיים את העבודה שלי רק בארבע בבוקר ולקום בשמונה למחרת כשהם כאילו לא מבינים איך אפשר לישון כל כך קצת ו - - - הקיצר, מהבחינה הזאת זה מחזק מאוד את הקשר ואת הזהות שלך כישראלי.
<אנטון רצון: אותי כל פעם, כל 'תגלית' מחדש נפל לי האסימון כמה משמעותי וכמה זה עוצמתי הדבר הזה שאני עושה.
יואל רזבוזוב: זו עבודה מועדפת גם.
<אנטון רצון: לגמרי, אני מוכן.
<אנטון רצון: אני מאוד שמח שיצאתי ל'תגלית', אני חושב שזה הדבר הכי חיובי שאני נתקלתי בו בחיים שלי ושמעתי עליו.
<אנטון רצון: וזהו בגדול, תודה רבה, חבר'ה.
יואל רזבוזוב: ברשותכם, אני צריך ללכת.
<גידי מרק: רק ברשותך, היושב ראש, רציתי להודיע שחבר הוועד שלנו, שרון אבן חיים, הצטרף אלינו, ברוך הבא.
<גידי מרק: אמנם גלית היא אחת ומיוחדת, אבל אם אתה מכפיל ב-50,000, שכל אחד יש לו 1,000 חברים בפייסבוק, זה 50 מיליון איש ששומעים דברים טובים על ישראל כל שנה.
אברהם נגוסה: אז עכשיו גם שרון, ברוכים הבאים.
אברהם נגוסה: נשמע ממשרד הקליטה על שיתוף הפעולה.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע, זה פרויקט כל כך חשוב, על שיתוף הפעולה.
<אלה סבן: אני דווקא רוצה לשאול קצת יותר שאלות, כי שיתוף הפעולה בינינו כרגע לא קיים.
<אלה סבן: הייתי מאוד רוצה כן לשתף פעולה, אז שאלה ראשונה, האם יש לכם מעקב אחרי זה עם החבר'ה שמגיעים, האם אתם שומרים על קשר איתם, ואם כן, היינו מאוד שמחים לקבל את המיילים, טלפונים, בשביל שנוכל לעשות איזה שהוא שיתוף פעולה בעניין הזה, עם מינהל הסטודנטים, חבר'ה צעירים שאולי רוצים לבוא ללמוד בארץ.
<גידי מרק: היה לנו שיתוף פעולה די נרחב עם משרד הקליטה במשך שנים, לצערי הוא הצטמק בשנים האחרונות.
<גידי מרק: אנחנו מקיימים ירידים למשתתפים שלנו, שמראים אפשרויות של פעילויות בהמשך, לא משנה מאיפה הם באים.
<גידי מרק: במשך שנים משרד הקליטה, מינהל הסטודנטים, היה, כבר לא משתתפים, לצערי.
<גידי מרק: אני שוב מזמין אתכם להשתתף, זה יחשוף אתכם לפני אלפי צעירים יהודים.
<אלה סבן: בשמחה, זה היה רק איזה שהוא חסם - - -
<גידי מרק: לא, אנחנו פתוחים, מתי שתרצו אנחנו נשמח לחשוף את מה שאתם עושים לפני המשתתפים בארגון שלנו.
<גידי מרק: מעבר לזה, הצוות החינוכי וכל 1,200 הקבוצות שלנו, לגבי אלה שרוצים להישאר בארץ ולקבל אינפורמציה, אני יודע שהרבה מאוד מקבלים והם כן פונים אליכם.
<גידי מרק: אני מניח שחלק מרכזי מהעולים החדשים הצעירים לישראל הם בוגרי 'תגלית'.
<גידי מרק: אני יודע שהמרכיב הגדול ביותר של חיילים בודדים בישראל הם בוגרי 'תגלית', גם באוניברסיטאות, כפי שאתם רואים.
<גידי מרק: אפילו על החוף בתל אביב, כל מי שעדיין יש לו שיער על הראש ומדבר אנגלית הם בוגרי 'תגלית' שנשארו בארץ, יש לנו עשרות אלפים שנשארים אחרי הסיור בארץ.
<דנה גורדון שושני: סליחה, מה קשור השיער על הראש?
<גידי מרק: מתחת לגיל שלי.
<גידי מרק: רואים את זה בכל מקום.
<גידי מרק: האנשים האלה, גם אם הם לא עולים, הם באים עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם, 40% מהמשתתפים שלנו באים לפעם שנייה בתוך חמש שנים.
<גידי מרק: מעבר לזה אנחנו מחברים אותם, מכיוון שאנחנו רוצים להיות הכי טובים בעולם במה שאנחנו עושים, וזה יצירת חיבור בין צעירים יהודים לישראל ולישראלים, כמו שראיתם, לישראלים, אנחנו משתדלים לא להתעסק בפעילויות של אחרי, אבל כן לחבר אותם בצורה מאוד אינטנסיבית לפעילויות שמיועדות לצעירים יהודים ברחבי העולם, וחלק גדול מהפעילויות שקשורות לצעירים יהודים בעולם מובלות על ידי בוגרי 'תגלית' כיום.
<גידי מרק: להגיד לכם שאנחנו עושים הכול?
<גידי מרק: קשה לי, אבל מהבחינה של העברה או יצירת בסיס של צעירים יהודים פעילים בתפוצות אנחנו הגורם מספר אחת בעולם.
<אלה סבן: אני אשמח לקבל איזה איש קשר שמוכן לשתף פעולה.
<גידי מרק: בסדר גמור, בשמחה רבה.
<אלה סבן: ולחדש את שיתוף הפעולה.
אברהם נגוסה: אתה רוצה להתייחס?
<שרון אבן חיים: רק להוסיף משהו לאלה.
<שרון אבן חיים: כמישהו שחי בארצות הברית המון שנים, שגדל בארץ, אני יכול להגיד לך שהדבר המיוחד ב'תגלית' והוא בעצם שונה מכל הארגונים, ואני מעורב בהרבה ארגונים יהודיים וישראליים בארצות הברית, זה שאין ל'תגלית' איזה אגו מסוים שזה 'אנחנו', זה כל היופי ב'תגלית', זה שהם לוקחים את מה שהם עושים פה והם מפיצים את זה לכל העולם היהודי והישראלי האמריקאי, כדי שהם יתחברו למה שהם רוצים.
<שרון אבן חיים: כמו שנאמר פה, אנשים מסוימים רוצים להתעסק באיכות סביבה ופוליטיקה, לא משנה מה, ואני חושב שזה חיבור נהדר, שהיה וכדאי לחזק אותו.
<אלה סבן: כן, בגלל זה אמרתי שאני רוצה איש קשר ש - - -
אברהם נגוסה: אני מאוד מופתע שאין קשר עד עכשיו.
<אלה סבן: לא, היה והתמוסס באיזה שהוא אופן.
<גידי מרק: אנחנו נחדש אותו.
אברהם נגוסה: כן, אבל בוא נדבר על העובדה עכשיו.
<אלה סבן: כיום, אנחנו נחדש.
אברהם נגוסה: אני רואה שאתם עוסקים גם בעידוד עלייה וגם בתושבים חוזרים וגם כמה מהם מהתכנית של 'תגלית' גם מחליטים להישאר בארץ, עושים עלייה - - -
<אלה סבן: יש לנו גם תכניות לחיילים בודדים, אז הכול - - -
אברהם נגוסה: נכון, לכן אני אומר שזה מאוד טבעי שהקשר יהיה חזק מאוד.
<אלה סבן: אני מסכימה איתך לגמרי.
אברהם נגוסה: את מסכימה איתי?
<אלה סבן: בוודאי.
אברהם נגוסה: אז מתי פגישה ראשונה?
<גידי מרק: אנחנו נתאם פגישה - - -
<אלה סבן: בעוד שעה.
אברהם נגוסה: אוקיי, אז אני מבקש, זה מאוד חשוב.
<אלה סבן: אני מרימה את הכפפה.
אברהם נגוסה: מצוין, אז אנחנו סומכים עלייך.
אברהם נגוסה: כן, אז אנחנו נקבל עדכון בכתב, שהתחדש הקשר - - -
<דניאל גרינברג: תקבל זימון לפגישה.
אברהם נגוסה: כן, אני אשמח.
<אלה סבן: נעשה עבודה מקדימה.
אברהם נגוסה: בכלל חברי כנסת, רק כשיש בעיות באים אלינו, לא בחגיגה.
אברהם נגוסה: אז בסדר, תעשו ואם צריך אנחנו פה.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע גם על הקשר ורמת שיתוף הפעולה עם הסוכנות היהודית.
אברהם נגוסה: זה צריך להיות טבעי, אל תפתיעו אותנו גם עם איש קשר, אנחנו רוצים לשמוע.
<פרידה ברעם: אני אתחיל אולי להגיד שאת הקריירה המקצועית שלי התחלתי כשליחה בצפון אמריקה ואת השנה הראשונה הייתי ב-UF בגרינספילד פלורידה ב-2003 ובמסגרת התפקיד שלי כשליחה כמובן שגייסתי והדרכתי וליוויתי שני אוטובוסים של 'תגלית' דאז.
<פרידה ברעם: אני חושבת שבסיס השותפות, קודם כל תשתית השליחים של הסוכנות היהודית, בוודאי בקמפוסים, פועלת מאוד באדיקות עם 'תגלית'.
<פרידה ברעם: מעבר לשיתוף פעולה אמיתי שקיים גם מבחינה משאבית, אז אין ספק ש'תגלית' הייתה ניצן ראשון ובאמת סטרט אפ בעולם החוויות באופן כללי והיא הובילה להקמה של תכניות מקבילות ומשלימות לחוויה כמו שאנחנו מכירים, מסע ועוד ועוד.
<פרידה ברעם: זה רק מבורך, שיתוף הפעולה.
אברהם נגוסה: אז יש שיתוף פעולה.
<פרידה ברעם: בוודאי שיש.
אברהם נגוסה: זה טבעי.
אברהם נגוסה: זה חשוב מאוד שגם משרד הקליטה, כשאנחנו מדברים על שיתוף הפעולה, אנחנו מדברים על שיתוף פעולה בעיקר גם בכיוון התקציב וכל הדברים האלה, כדי להרחיב ולחזק את התכניות במסגרת התכנית שלהם, של עידוד עלייה ותושבים חוזרים.
אברהם נגוסה: יש תקציב למשרד הקליטה.
<אלה סבן: אני אשמח לשמוע שאין חסם כי בעבר היה איזה שהוא חסם בתכנית ויכול להיות שמשם נבעה גם ההתרחקות שלנו.
<אלה סבן: החשש היה שאנחנו באמת נעשה פעילות לעידוד עלייה וקצת היה איזה שהוא חשש וחסם בתוך התכנית, שזה לא בדיוק הכיוון שהם רצו ליצור רושם בתוך 'תגלית'.
<אלה סבן: אז שוב, צריך לראות איך אנחנו עושים את זה בצורה עדינה באמת, שזה לא יהיה אגרסיבי מדי ואני מסכימה עם זה, מצד שני שגם תהיה איזה שהיא קבלה מצדם, כן לתת לנו לעשות איזה שהיא פעילות, רגישה, עדינה, במסגרת שהיא נכונה לשני הצדדים.
אברהם נגוסה: משם או מפה?
אברהם נגוסה: לפני שאני אבקש מהמנכ"ל מילת סיכום, לפני שאני מסכם את הדיון?
אברהם נגוסה: יש מי שרוצה?
אברהם נגוסה: אנחנו שמענו מהניסיון שלכם, זה מאוד מרגש, תמשיכו, זה דבר מאוד מאוד חשוב.
<דניאל גרינברג: רק לציין בהקשר שלנו, אנחנו ממשיכים לגייס כל שנה עוד ועוד ישראלים שיבואו.
<דניאל גרינברג: משלל השפות שהכי מאפיינות אזורים ספציפיים, כמו פלמית בבלגיה והשפות המרכזיות, שהן רוסית, צרפתית וספרדית, ונמשיך להביא ישראלים.
<פרידה ברעם: קשה לכם למצוא אותם?
<גידי מרק: זה לא קל.
<דניאל גרינברג: זה לא קל.
<דניאל גרינברג: אנגלית מן הסתם זו שפה הכי קלה שאפשר להגיע אליה.
<גידי מרק: חסרים לנו דוברי צרפתית, פורטוגזית.
<דניאל גרינברג: אלה השפות המאתגרות.
<נועה באוער: כן, אנחנו נפגשנו בשבוע שעבר.
<נועה באוער: בוגרי שליחות יש פעילות לא רעה, לא בהמונים פלמית, אבל בטוח ש - - -
<דניאל גרינברג: נציין שיש לנו בסופו של דבר קבוצות שמגיעות מהונגריה ומצ'כיה, למשל, שזה לא שפות שכיחות.
<פרידה ברעם: יש גם בוגרי מסע שנשארו בארץ, אני אשמח לעזור בזה.
<דניאל גרינברג: זה עדיין תהליך שאנחנו עושים, גם עם הבוגרים הישראליים שלנו וגם, כמו שנועה אמרה, התחלנו איזה שהוא תהליך מול הסוכנות בישיבה ראשונית ונראה איך אפשר לפתח את זה משם.
אברהם נגוסה: אדוני המנכ"ל, מה אתה נותן לנו שיעורי בית, לחברי הכנסת, לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות?
אברהם נגוסה: אנחנו נשמח.
<גידי מרק: אל"ף, אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה, לוועדה, שבאמת נעניתם להזמנה שלנו וזיכיתם אותנו בכבוד לארח אתכם כאן.
<גידי מרק: בשבילנו זו רק התחלת הדרך, כי יש עוד הרבה מה לעשות כדי לחבר את ישראל לעולם היהודי ואת העולם היהודי לישראל, בעיקר את הדור הצעיר, בצורה חיובית.
<גידי מרק: אני יכול לומר שמהבחינה הזאת 'תגלית' היא אחת מאבני היסוד של החוסן הלאומי של מדינת ישראל ושל העם היהודי, זאת תעודת ביטוח שכל אחד ואחד מאיתנו צריך לרכוש כדי שלילדים שלנו יהיה עם מי להתחתן ויהיה לו עם מי להיות בקהילה יהודית בעולם גלובלי.
<גידי מרק: לשמחתנו הרבה אנחנו כבר 16 שנה קיימים ולהפתעתי הרבה אנחנו בקונצנזוס.
<גידי מרק: אנחנו נעבוד קשה כדי שלא אחד, לא משמאל, לא מימין, לא דתי ולא חילוני, שלא יגיד ש'תגלית' היא דבר מרכזי בחיוניותו להמשך הקיום של העם היהודי ואנחנו, כפי שאמרתי, בהתחלת הדרך.
אברהם נגוסה: אני מברך גם על היוזמה שפניתם אלינו שנגיע לפה וגם על ההחלטה להגיע לפה, זה חשוב מאוד, ואני מאוד מברך את מנהלת הוועדה - - -
<דנה גורדון שושני: ואת אריק קפלן.
אברהם נגוסה: ואת אריק קפלן, שעשיתם את התיאום וגם את הארגון המוצלח שאנחנו קיימנו, גם הסיור וגם הדיון.
אברהם נגוסה: אני שוב אומר לכם, כמו שאמרתי בהתחלה, כמי שנפגש ומסתובב עם הרבה קהילות יהודיות וגם מקיים דיונים בוועדת העלייה והקליטה והתפוצות, גם בנושא אנטישמיות וגם בנושא BDS, גם בנושא עידוד עלייה, אנחנו רואים את החשיבות של 'תגלית' כמענה למה שאנחנו שומעים, שבואו נחזק את הקשר של התפוצות למדינת ישראל ובוא ניתן את העתיד ואת התקווה לדור הצעיר שנמצאים בגולה, שמדינת ישראל היא הבית שלו.
אברהם נגוסה: זה אני חושב ש'תגלית' הוא מענה.
אברהם נגוסה: היה לי ניסיון, כשחזרתי באחת הנסיעות שלי והיו במטוס הרבה צעירים, במסגרת 'תגלית', נראה לי.
אברהם נגוסה: אני מתבלבל בין מסע ו'תגלית', אבל זה היה אחת מהקבוצות מהתכניות שהיו, כמעט רוב המטוס היה קבוצה גדולה של הצעירים ואני מרגיש את ההתרגשות שלהם.
אברהם נגוסה: זו פעם ראשונה של רובם לישראל, הם שמעו על ישראל, סיפרו להם, אבל כשהמטוס התחיל לרדת, אז כולם אמרו here is the land, here is the land, כולם.
אברהם נגוסה: ההתרגשות שלהם, זה מאוד חשוב.
אברהם נגוסה: אני חושב שזה מאוד חשוב לנו לחזק את הדבר הזה.
אברהם נגוסה: האנשים שהיום, לצערי הרב, נמצאים בעולם שיש השפעה, שהיום בן אדם יושב בבית שלו, פותח אינטרנט, הרשתות החברתיות, הוא מושפע מזה ויש לנו הרבה אויבים, לתת על מדינת ישראל תמונה אחרת, שקרים, השמצות, אבל את הדברים האלה, שבן אדם מגיע לפה והוא רואה בעצמו והוא חי פה כחלק מהחברה הישראלית, זה אחרת לגמרי.
אברהם נגוסה: כשהם חוזרים לשם יש לנו שגרירים, כמו שאמרת, במיליונים.
אברהם נגוסה: לכן חשוב לנו לחזק את הפרויקט הזה ולהרחיב את זה.
אברהם נגוסה: מה שתלוי בנו, כחברי כנסת, בוועדה, שאנחנו שמים את העניין של בנוסף לעידוד העלייה ובנוסף למלחמה בחסמים בירוקרטיים בתהליך הקליטה ובתהליך השילוב של עולים חדשים פה, בתחום החינוך, תעסוקה, דיור וכל זה, אנחנו גם משקיעים ועושים הרבה דיונים בנושא התפוצות.
אברהם נגוסה: לכן אנחנו לרשותכם במה שצריך לעשות.
אברהם נגוסה: אז אני אומר, הוועדה קוראת למשרד הקליטה, חשוב מאוד שייכתב בפרוטוקול, לחדש את שיתוף הפעולה בהקדם האפשרי.
אברהם נגוסה: בנוסף לכל הגורמים גם, לסוכנות, להרחיב ולחזק את הקשר שקיים בנושא.
אברהם נגוסה: תודה רבה לך, אדוני המנכ"ל והצוות וגם הבוגרים, תודה רבה לכם, אנחנו מאוד נהנינו, גם בעניין הפרויקט החינוכי של הסטרט אפ, זו היזמות והחדשנות, אני מאוד מאוד התרשמתי מהסיור, זה מאוד חשוב לנו.
אברהם נגוסה: אני הצעתי לך גם לעניין גם מדינות, להביא שגרירים, להביא נספחים לפה, בעיקר מאפריקה ומאסיה, להביא אותם ולהראות להם את הדברים האלה כי הם רוצים את הטכנולוגיה ואת היזמות ואת הסטרט אפ.
אברהם נגוסה: זה חשוב מאוד, לדעתי.
אברהם נגוסה: אנחנו מוכנים, זה לא במסגרת הוועדה, אני גם כיושב ראש השדולה ליחסי אפריקה-ישראל אני חושב שהיום מדינות אפריקה פתוחות לישראל.
אברהם נגוסה: זה מאוד מאוד חשוב.
אברהם נגוסה: עברנו את העידן של הקומוניזם, העידן של דיקטטור באפריקה, יש היום שינוי גדול בדור הצעיר לטכנולוגיה וישראל היא המתאימה ביותר.
אברהם נגוסה: אני יודע שיש אנשים בדרך, אז אנחנו נתחיל והם יצטרפו אלינו.
אברהם נגוסה: תודה לכל האנשים שהגיעו.
אברהם נגוסה: הנושא בו נדון היום הוא קליטת עולים חדשים ביהודה ושומרון.
אברהם נגוסה: אנחנו קבענו את הנושא לאחר הסיור שערכה הוועדה במסגרת הוועדה, וגם עשיתי לא במסגרת הוועדה סיור ביהודה ושומרון ונחשפתי לקליטת העלייה.
אברהם נגוסה: כמי שמעריך את קליטת העלייה כמאוד מוצלחת ביהודה ושומרון.
אברהם נגוסה: גם כשיש הצלחה כזאת אנחנו גם שומעים אתגרים ובעיות בשטח.
אברהם נגוסה: המועצות שם וגם גופים אחרים מתמודדים עם קשיים בקליטת העלייה.
אברהם נגוסה: אמרנו "בואו נקיים דיון, נזמין את משרדי הממשלה ונקיים דיון ביחד כדי להתמודד עם הבעיות האלה שקיימות".
אברהם נגוסה: גם למשרדי הממשלה יש הערכה רבה בשיתוף הפעולה למיטב הבנתי וידיעתי, עם המועצות והרשויות הקולטות את העלייה ביהודה ושומרון, אבל יש בעיות ספציפיות כמו למשל מבנים, שזה לא עניינים מדיניים או כל הדברים האלה שיש, זה לא חופשי לבנות למי שהצטרף לעולים החדשים.
אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו פותרים את הבעיות האלה ואיך אנחנו נותנים מענה לעולים חדשים שהגיעו להתחיל את החיים שלהם ביהודה ושומרון.
אברהם נגוסה: לכן הזמנו לכאן משרדים.
אברהם נגוסה: עד עתה האנשים שהגיעו ורצינו גם שיגיעו מקרקעי ישראל, הם לא הגיעו.
אברהם נגוסה: הגיעו נציגים מהחטיבה להתיישבות.
אברהם נגוסה: משרד הקליטה נמצא פה, נציג משרד השיכון בדרכו לכאן.
אברהם נגוסה: גם משרד הרווחה ומשרד החינוך נמצאים פה.
אברהם נגוסה: אנחנו נתחיל ומי שבדרך יצטרף אלינו.
אברהם נגוסה: אני רוצה לציין את הבעיות ששמעתי וגם ניתן לעוסקים במלאכת קליטת העלייה להציג לנו את הבעיות.
אברהם נגוסה: בעיה למשל של מבנה, יש להם בעיה של מבנה, יש בעיה של תעסוקה, יש בעיה של פרויקטים חינוכיים, יש להם בעיות כמו מגשרות בגני ילדים, גני חובה שיהיה להורים את ההזדמנות ללכת וללמוד באולפן, ואין להם מקום שיוכלו להשאיר את ילדיהם.
אברהם נגוסה: הם יתארו בדיוק את הבעיות הללו כפי שהסבירו לנו בשטח ואז אני מבקש שנציגי משרדי הממשלה יתייחסו לבעיות האלה ונצא בסוף עם סיכום של עבודה משותפת כדי להתמודד עם הבעיות.
אברהם נגוסה: מבחינת ההזמנות, הוצאנו הזמנה למועצת יש"ע.
אברהם נגוסה: מועצת יש"ע מרכזת את כל הרשויות המקומיות שם ולכן אנחנו מצפים שכולם הוזמנו ולכולם הגיעה ההזמנה.
אברהם נגוסה: ואלה שלא הגיעו, אני מקווה שהם יודעו ובחרו אולי שלא להגיע.
אברהם נגוסה: אבל אלה שהגיעו – אם אתם מייצגים את כולם, נשמח לשמוע בשם כולם.
אברהם נגוסה: אם באתם לייצג את הישוב שלכם או המועצה שלכם, תציגו גם.
אברהם נגוסה: אני אתן את רשות הדיבור למועצה המקומית מטה בנימין.
אברהם נגוסה: שרה שראל, אחראית קליטת עלייה.
<שרה שראל: קודם כל אנחנו מועצה אזורית.
<שרה שראל: המועצה האזורית הכי גדולה במדינת ישראל, מונה 65,000 נפש ב-40 ישובים.
<שרה שראל: כדי לסבר את האוזן, המרחק אצלנו במועצה להגיע ממזרח למערב ומצפון לדרום שעה וחצי ברכב.
<שרה שראל: שזה מכתיב את הבעיה הראשונה ואני רוצה לדבר באופן כללי על בעיות הקליטה, לאו דווקא הבעיות שלנו כי אני חושבת שהבעיות שלנו אני מניחה שהן מייצגות גם יישובים אחרים, ומועצות אחרות למרות שאולי במרחק אנחנו די ייחודיים.
<שרה שראל: אנחנו קולטים עולים מארצות הברית בעיקר בישוב חשמונאים, ועולים מצרפת בעיקר בישוב עלי, שיש מגוון עולים במועצה, מ-34 מדינות שונות בעולם מזימבבואה ועד פינלנד.
<שרה שראל: המגוון הוא עצום אבל בבודדים.
<שרה שראל: הקבוצות מגיעות מארצות הברית ומצרפת.
<שרה שראל: עלי הוא ישוב ששוכן במרחק גדול מאוד מירושלים, אין תחבורה ציבורית סדירה.
<שרה שראל: כדי שעולה יוכל להגיע לאולפן או לעבודה, הוא צריך לנסוע באוטובוס, האוטובוס זה שעה וחצי נסיעה כל כיוון.
<שרה שראל: וזה בלי לקחת בחשבון את הפקקים.
<שרה שראל: זה פשוט העצירות וה- - - וזה מאוד מקשה.
<שרה שראל: אז תגידו "נכון, גם לישראלים יש את אותה בעיה" אבל העולים של היום זה לא מה שהיה פעם שהיה להם רכב, הם נוסעים בתחבורה ציבורית וזה בעיה ראשונה.
<שרה שראל: הבעיה השניה היא התעסוקה, שהתעסוקה מהווה חסם מאוד גדול לקליטה.
<שרה שראל: יש לנו מגוון של עולים שבעצם אין להם מקצוע, הם הגיעו לארץ מאמינים שיהיה בסדר, יש להם אמונה חזקה, רובם מסורתיים, אבל כשמגיעים המציאות טופחת על פניהם והבעיה היא לא כל כך בסדר, והמון דברים לא מסתדרים.
<שרה שראל: יש דבר ביחס לקליטת עולי צרפת שלא כל כך מדברים עליו.
<שרה שראל: צרפת היא מדינת רווחה ועולים מצרפת מקבלים מהמדינה סיוע ותקציבים בלי שהם צריכים לבקש.
<שרה שראל: אני שמעתי שליח שהיה שליח של הסוכנות בצרפת שיש לו שישה ילדים, הוא הגיע לצרפת לאיזה פרבר, הוא קיבל טלפון מהעירייה ואמרו לו "אנחנו נורא שמחים שהצטרפת, שמענו שיש לך שישה ילדים, מגיעה לך עזרה במשק הבית".
<שרה שראל: הוא אומר "אשתי בחיים לא חשבה בארץ שמגיע לה עוזרת, הגעתי לצרפת קיבלתי עזרה במשק הבית".
<שרה שראל: בצרפת הלימודים הם בחינם, שכר הדירה בחינם, יש השלמת הכנסה בלי שא נשים מבקשים, ובית הספר הוא עד 17:30, 18:00.
<שרה שראל: הילדים מגיעים הביתה בערך ב-18:00, מה שנשאר להם לעשות זה ארוחת ערב, קצת טלוויזיה, מקלחת ולישון.
<שרה שראל: פה הילדים מגיעים הביתה בשעה 14:00, מה עושים איתם כל היום?
<שרה שראל: ההורים צריכים לעבוד.
<שרה שראל: הם פתאום צריכים לשלם שכר דירה, הם לא שילמו שכר דירה.
<שרה שראל: הם צריכים לשלם שכר לימוד וגבוה והם לא שילמו את זה, ואלה דברים שלא מדברים עליהם וזה קשה להם.
<שרה שראל: הם נופלים, מעבר לבעיות של השפה, והעבודה, קשיי היום יום של העולים האלה זה דבר שצריך להציף אותו וצריך לחשוב איך אנחנו פותרים אותו.
<שרה שראל: אנחנו מטה בנימין, כדי לפתור את הבעיה של תעסוקה עשינו לפני חמש שנים מיפוי באחד הישובים ובדקנו מה מצב העולים.
<שרה שראל: הסתבר לנו שלחלקם הגדול מאוד יש חובות כספיים שנובעים מבעיות של תעסוקה.
<שרה שראל: הנטייה שלהם הייתה לעבוד בחברה של שיווק טלפוני, שהם יושבים באיזה משרד, עונים לטלפון ובאמת מנסים לשווק מהארץ מוצרים של חברות צרפתיות בארץ, מרוויחים 25 שקלים לשעה.
<שרה שראל: 25 שקלים לשעה, אני לא צריכה לספר, אי אפשר לשלם במכולת.
<שרה שראל: אי אפשר לקנות בגדים, אי אפשר להתנהל, אי אפשר כלום.
<שרה שראל: יש להם חובות לישוב, חובות על משכנתאות שלפעמים קונים בתים.
<שרה שראל: הבנו שהבעיה העיקרית היא עבודה וכדי לפתור את בעיית העבודה החלטנו אז לקחת רכזת תעסוקה שלמיטב ידיעתי אנחנו הרשות היחידה שעושה את זה, מעסיקים על חשבון הרשות רכזת תעסוקה, היא יושבת פה לשמאלי, שמה רינה בן עמו, משפטנית בהכשרתה שכבר חמש שנים עוזרת לעולים למצוא עבודה, כל אחד לפי כישוריו, לפי יכולתו.
<שרה שראל: היא תתאר אחר כך איך היא עושה את זה אבל צריך לדעת שכשמצאת לעולה עבודה זה לא שיופי, הוא מסתדר בעבודה נהדר.
<שרה שראל: בעוד חצי שנה, שנה, שנה וחצי הוא חוזר אליה עוד פעם כי משהו לא הסתדר, הוא מחפש עבודה אחרת, הוא רוצה ללכת הלאה.
<שרה שראל: צריך לתת את הדעת על הנושא הזה של איך עוזרים לעולים להיקלט בעבודה כי זה לא שירות תעסוקה, "הנה, קח פתק הפנייה ותבדוק".
<שרה שראל: זה מצריך הרבה יותר גישה אישית.
<שרה שראל: בעיה אחרת זה כמובן מבנים.
<שרה שראל: אני מאמינה שהרבה מאוד ישובים רוצים לבנות, רוצים לקלוט, אבל המבנים - אנחנו צריכים לפני שאנחנו קולטים לבוא למזכירות בעלי ועלי משריין בתים לעולים ועד הרגע האחרון לא יודעים אם כן יגיעו לא יגיעו, כמה יגיעו, וצריך שהמדינה תיתן איזו שהיא זמינות למבנים עם ציוד בסיסי שעולה שמגיע לארץ יהיה לו 4-5 שנים איזו שהיא דירה שבה הוא יכול לגור בלי העול הזה של "יוציאו אותי, בשכירות, איך אני אשלם, איך אני אעשה" שזו נקודה קריטית.
<שרה שראל: דבר אחר זה נושא של החינוך.
<שרה שראל: יש מחקרים בלי סוף על מהגרים ועל נושא של השפה ועל הקליטה החברתית.
<שרה שראל: צריך המון המון משאבים.
<שרה שראל: המדינה לא נותנת את הדעת על קליטת עלייה בגנים שצריך לדעת, צריך לעזור, אנחנו מעסיקים גננת מגשרת שמסתובבת בין הגנים ועוזרת לכל הילדים העולים, אין את זה ברשויות אחרות וצריך לתת את הדעת שצריך לעשות את זה.