GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רונן כהן: ב-2015, על פי הנחיית שר הבינוי והשיכון יואב גלנט אוכלסו כל הדירות הפנויות שזה היה כ-600 יחידות דיור פנויות, והן אוכלסו בזכאי סיוע בשכר דירה, חלק גדול מהם היו זכאים שהם עולים, לא עשינו הבחנה, לא אמרנו זה לוותיקים, אם ילכו ויבדקו, חלק גדול מהם היו עולים ומה שאמרנו זה שכל מי שעומד ברשימה הוא מקבל את הדירה, כמובן אם יש שתי משפחות ודירה אחת, אז נתנו.
<רונן כהן: לא עשינו הבחנה.
<רונן כהן: זאת אומרת מה שלי חשוב זה שא נחנו לפחות נהיה בטוחים שהמשרד הוא משרד שרואה ראיית מקרו ובכל דיון שלו הוא שואל את השאלה האם גם העולים נכנסים פה בפתרונות.
<רונן כהן: אני אומר גם בתוך המשרד ויש קשב מלא לעניין הזה, זה ברור שעם כל הרצון הטוב ועם כל המשאבים שיש לנו, אם לא יהיה תקציב משאבים כסדר גודל של 3 מיליארד שקל בשלב ראשון ומיליארד שקל כל שנה, אז כל התכניות הנוספות לא יוכלו להחזיק מעמד לבד.
<רונן כהן: זה צריך להיות במקביל.
<רונן כהן: לכן צריך לדעת שההוצאה הזאת היא ההוצאה הגבוהה ביותר בעצם, כל דירה זה מיליון שקל ומיליון שקל זה דירות צנועות.
<רונן כהן: אז האתגר הזה מול משרד האוצר, בכל הדיונים שלנו עם משרד האוצר, אנחנו לא זיהינו התנגדות.
<רונן כהן: יש שותפות, יש הבנה, יש רצון משותף, אלא יש הבנה גם שזה משאב מאוד מאוד יקר ולכן זה לא "זבנג וגמרנו" חשוב לי רק לומר בראייה כללית.
<רונן כהן: במקביל המשרד רואה את עצמו מוביל תכניות נוספות עבור עולים בנושא של דיור.
<רונן כהן: אדוני היושב ראש מכיר מה המשרד עשה, כמה השר שלנו פעל לטובת התכנית הזאת שנועדה לעולים, ליוצאי אתיופיה שהמטרה שלה כמובן - - -
אברהם נגוסה: לא, אל תתבלבל.
אברהם נגוסה: זה לא לעולים.
אברהם נגוסה: אתה מדבר על התכנית של זוגות צעירים.
<רונן כהן: זוגות צעירים, סליחה.
<רונן כהן: לא לעולים.
<רונן כהן: אתה צודק.
<רונן כהן: זה חידוד נכון, זה לא עולים.
<רונן כהן: אבל מה שחשוב לומר זה שהמשרד פועל במקביל במגוון מסלולים כדי להגדיל את מספר הפתרונות כדי שלאנשים יהיה דיור בר השגה.
<רונן כהן: זה דיור ציבורי, בשנת 2016 הוגדל הסיוע בשכר דירה לממתינים לדיור ציבורי בהשקעה של 47 מיליון שקל שכל מי שממתין - - -
אברהם נגוסה: כשאתה אומר "הגדלנו" בכמה.
אברהם נגוסה: מכמה לכמה?
<רונן כהן: עד 1,000 שקל נוספים.
<רונן כהן: בין 600 ל-900 אבל אצל עולים זה ב-1,000 שקל.
<אלכסנדר טנצר: לא, זה לא נכון.
<אלכסנדר טנצר: 150 שקל.
אברהם נגוסה: ניתן לו לענות.
<רונן כהן: אדוני היושב ראש, כל מה שאני אומר אני אגבה אותו בנתונים.
<רונן כהן: זכאים של משרד הקליטה קיבלו - - -
<אולגה דדון: משפחות.
<רונן כהן: משפחות.
<רונן כהן: לא אנשים שממתינים לבית גיל הזהב.
<רונן כהן: משפחות שממתינות לדיור.
<רונן כהן: ואין לנו פתרונות, קיבלו - - -
<אולגה דדון: מ-1,250 ל-2,250.
<רונן כהן: לא טעיתי, וזה משרד הקליטה פה.
<קריאה: מה, קשישים זה לא משפחות?
אברהם נגוסה: למשפחות כמה?
<רונן כהן: מה שאנחנו אומרים בהקשר של הדיור הציבורי, לא בתי גיל הזהב.
<רונן כהן: אמרנו שיש מגוון מסלולים.
<רונן כהן: בהקשר של הדיור הציבורי היה ברור שיש אנשים שזכאים לדיור הציבורי, לא בתי גיל הזהב, וממתינות המון שנים.
<רונן כהן: והנטל הכלכלי בהמתנה הזאת היה קשה והמשרד יחד עם משרד האוצר ומשרד הקליטה כמובן עשו תוספת תקציבית של 47 מיליון שקל כדי להגדיל את הסיוע בשכר הדירה.
טלי פלוסקוב: אפשר שאלה?
טלי פלוסקוב: אמרת דבר כזה עכשיו, האנשים שממתינים לדיור ציבורי לא לבתי גיל זהב.
טלי פלוסקוב: מה שזה אומר מבחינתך, כל הקשישים הם כאילו נחשבים שממתינים לבתי גיל הזהב?
<רונן כהן: כן.
טלי פלוסקוב: אבל זו לא גישה נכונה, אני מצטערת.
טלי פלוסקוב: למה אנשים שיש להם מטפלת לא מקבלים לבתי גיל הזהב?
טלי פלוסקוב: אנשים שהם במצב רפואי לא בריא, לא מקבלים.
טלי פלוסקוב: מה איתם?
טלי פלוסקוב: הם נופלים בין הכיסאות?
קסניה סבטלובה: ואלה אנשים שהיו בריאים לפני עשור.
טלי פלוסקוב: אם היו מקבלים בזמן - - - מגיעים לגיל 80, מה קורה להם?
<רונן כהן: את שואלת טובות ונכונות, אני אשמח אם יובל יתייחס להקשר הזה של בתי גיל הזהב לקשישים שהם אינם עצמאיים.
<רונן כהן: כרגע נכון להיום פתרונות שיש לנו לבתי גיל הזהב זה פתרונות של אנשים שהם עצמאיים בתפקוד שלהם ואכן המשרד בודק, מבין שהוא צריך למצוא פתרונות גם לאנשים שהם פחות עצמאיים נקרא לזה ככה, בוודאי שאנשים שגרים בתוך בתי גיל הזהב שמצבם מידרדר, אנחנו לא מפנים אותם, אנחנו מנסים למצוא את הפתרונות אבל מלכתחילה בתי גיל הזהב, לפחות בהגדרה של הממשלה לא שאנחנו המצאנו את זה, מלכתחילה מיועדים לאנשים שמתפקדים יותר.
קסניה סבטלובה: יש לי שאלה.
קסניה סבטלובה: אם אנחנו יודעים והבעיה של הדיור הציבורי לא נוצרה אתמול, אי אפשר כל פעם להתחיל מחדש, בראייה של אוקיי, היום אנחנו נכנסים לממשלה והיום אנחנו מחדש מתחילים לטפל בעניין הזה.
קסניה סבטלובה: זה עשרות שנים.
קסניה סבטלובה: זה מצטבר ואנחנו יודעים שיש צפי לכך שאנשים רבים לא יהיו זכאים לעולם לתור הזה בבית גיל הזהב.
קסניה סבטלובה: האם תכננתם, מדברים כבר על שנתיים של הממשלה הזאת, האם אתם תכננתם מהיום הראשון שהגעתם, האם יש איזו שהיא המשכיות לפעולות שהיו קודם להיערך לכך שאלפים רבים ייפלטו מהתור הזה.
קסניה סבטלובה: לא יוכלו לקבל, לא יוכלו להיכנס לבתי גיל הזהב כי הם כבר לא מוגדרים כעצמאיים.
קסניה סבטלובה: זה אנשים שעמדו בתור לפני 20 שנה ונכון לפני 20 שנה ולפני 15 שנה הם היו עצמאיים ופתאום הפכו ללא עצמאיים, רגע לפני שהם צריכים לקבל את הדירה המיוחלת.
קסניה סבטלובה: האם אתם נערכתם לזה, איך אתם עכשיו נערכים?
קסניה סבטלובה: לא ברמה של להעביר או לא להעביר, לפנות או לא לפנות אותו.
קסניה סבטלובה: חשיבה מערכתית, זה מה שמצפים בוועדות מהסוג הזה.
<רונן כהן: אני מזכיר לך את מה שאמרנו עד כה שכרגע אנחנו מנסים לצמצם, המאמץ המרכזי שלנו והמרוכז שלנו זה קודם כל לתת מענה לאנשים שהוכרו והם גם אפילו עצמאיים ואנחנו לא מסוגלים עדיין לתת להם את המענה.
<רונן כהן: המנכ"ל ציין שיש תכנית, שאחת לשבועיים אנחנו יושבים אצלו ואנחנו צריכים לתת דין וחשבון על איך אנחנו מתקדמים בדבר הזה של 2,650 יחידות דיור.
<רונן כהן: אבל זה ברור שאנחנו צריכים ועושים במקביל כדי לתת פתרון למגוון רחב יותר של אוכלוסיות, גם בין הקשישים.
<רונן כהן: תכנית שלמה סדורה ומאושרת, אין עדיין כי היא דורשת תקציבי ענק אבל זה לא אומר שזה לא על שולחן הדיונים וסדרי העדיפויות ברורים ואנחנו ממשיכים במקביל קודם כל לקדם את אותה בניה של הדירות האלה כדי לצמצם את התור וכמובן להסתכל בראייה עתידית.
<רונן כהן: אני חייב לומר לך שהייתה שאלה האם בונים בישובים שאין ממתינים.
<רונן כהן: והמנכ"ל נתן הנחייה מאוד ברורה להסתכל בראייה עתידית ולא להגיד מה יש לי היום כדי לא להגיע למצב שאין לנו עתודות כי אם היה לנו את המצב הזה לפני עשר שנים לא היינו מגיעים למצב שבו אנחנו צריכים להשקיע המון כסף בלהגדיל את הפתרונות.
<רונן כהן: לכן הראייה היא לא ראייה ואפילו שפנינו למשרדים קליטה ואחרים ואמרו "תשמע, שם יש לנו פחות ביקוש" אנחנו מנצלים כל עתודת קרקע בתוך ראייה עתידית בשתי רמות: אחת כמובן שאנחנו יודעים שהגיל עולה והדבר השני שאנחנו מאמינים שלא חייבים להגיע לגיל 70 כדי להיקרא קשיש, אפשר גם להגיד אם יש לי עתודה לתת אותה גם לאנשים שהם צעירים יותר ובדרך כלל יש קשר.
<רונן כהן: אז ההחלטה האסטרטגית של המשרד והפעולה שהמנכ"ל עשה זה למצות כל עתודת קרקע ולהתאים ובסופו של דבר מתוך הנחה שכל דירה יהיה לה אדם הראוי לגור בה, כמובן שככל שיינתן במסגרת מה שיש להגדיל אצל קבוצות נוספות, כך אנחנו נעשה.
אברהם נגוסה: אני מתעקש בעניין הגדלת סל סיוע בשכר דירה.
אברהם נגוסה: הבנתי בעניין המשפחות אבל הקשישים, מכמה לכמה הגדלתם להם?
<רונן כהן: אולגה את רוצה להתייחס?
<אולגה דדון: ההגדלה לא דיברה על כל הקשישים, ההחלטה הייתה להגדיל רק לקשישים שגרים לבד ללא משפחתם, אלה שמקבלים סיוע מוגדל מלכתחילה ממשרד השיכון.
אברהם נגוסה: דברי איתי על סכומים.
<אולגה דדון: מדובר על 200 שקל ליחידה משפחתית בשנת 2016.
<אלכסנדר טנצר: לזוג את מתכוונת.
<אולגה דדון: לזוג או לבודד זה אותו סכום.
טלי פלוסקוב: אני יודעת על 150 שקל.
<אולגה דדון: בהתחלה - - - 150 שקל, בחודש דצמבר ביצענו תוספות רטרואקטיבית מתחילת השנה לכל מי שקיבל 150 שקל, הוספנו להם 50 שקל לחודש.
טלי פלוסקוב: כמה משפחות קיבלו סיוע כזה?
טלי פלוסקוב: אתה זוכר בוועדה קודמת שאלנו את חביב הוא אמר "מחר תהיה לי תשובה".
<אולגה דדון: בסביבות 17,000 זה בהתאם לרשימות של כל מי שמקבל סיוע מוגדל בגין היותם מתגוררים לבד, ללא המשפחה.
<אולגה דדון: בסביבות 17,000.
<אולגה דדון: אני אבדוק את הנתון המדויק אם אתם רוצים אבל זה ה - - -
טלי פלוסקוב: אדוני, אחרי הדברים של רונן, אני רוצה לומר משהו אקטואלי לכיוון הזה ברשותך.
טלי פלוסקוב: שני דברים אני רוצה לדעת, נכון להיום במשרד הקליטה התור נקבע על פי שנת העלייה לארץ.
טלי פלוסקוב: התור הכל כך גדול זו תוצאה של העלייה הגדולה של שנות התשעים כשהיום אין לנו עלייה כל כך גדולה.
טלי פלוסקוב: זאת אומרת הגל הגיע, עכשיו אנחנו צריכים לפתור את הבעיה של אותם אנשים שהגיעו בשנים האלה.
טלי פלוסקוב: לפי דעתי דבר ראשון שצריך לעשות זה לשנות לגמרי את השיטה של ההמתנה בתור.
טלי פלוסקוב: תאריך העלייה לא אקטואלי.
טלי פלוסקוב: אני אסביר לך למה.
טלי פלוסקוב: לפני שבועיים פגשתי אשה בת 85 ניצולת שואה שאומרת לי "אני עכשיו צריכה לעבור דירה, טלי, איך אני עושה את זה" הסתכלתי בעיניים של האישה הזאת וחוץ מלבכות יחד איתה לא הייתה לי תשובה.
טלי פלוסקוב: תגידו לי, האם לא הגיע הזמן לפתור את הבעיה הזאת לא לפי שנת העלייה אלא לפי גיל של הבנאדם שהוא נמצא.
טלי פלוסקוב: מי שיותר מבוגר לתת לו קודם כל.
<אולגה דדון: קודם כל זה שינוי מדיניות.
טלי פלוסקוב: נכון, נו על מה אנחנו מדברים פה בוועדה?
טלי פלוסקוב: אדוני, כמה פעמים אני שומעת "מדיניות" "מדיניות" בשביל מה הוועדה כאן?
טלי פלוסקוב: בשביל מה חברי הכנסת?
טלי פלוסקוב: אולי זה הזמן להתערב במדיניות?
<אולגה דדון: בואי ניתן סיטואציה אחרת.
<אולגה דדון: בנאדם עומד בתור 15 שנה, בגלל תאריך העלייה.
<אולגה דדון: פתאום מישהו, מגיע אתמול, שלשום, לפני שנה והוא יותר מבוגר ממנו.
טלי פלוסקוב: שניה אני אגיד לכם.
טלי פלוסקוב: יש הרבה נושאים במדינה שלנו שכשמשנים שיטות ויש לא מעט כאלה, אנחנו לא יודעים לטפל בתקופת ביניים אז בשביל זה, אם אנחנו חושבים שכן כדאי לשנות את החשיבה שלנו, בואו נחשוב ביחד איך אנחנו גם עושים תכנית מעבר.
טלי פלוסקוב: אני תמיד אומרת על הנושא של פנסיות לדוגמה, שכחנו שיש תכנית מעבר שיש אנשים שלא נכנסו לפנסיה הקודמת וכבר לא ייכנסו לפנסיה החדשה.
טלי פלוסקוב: לדוגמה.
טלי פלוסקוב: אבל אי אפשר להמשיך בשיטה כזאת.
טלי פלוסקוב: שוב פעם אני אומרת, מישהו פה אמר משפט מאוד חזק, התור הזה נכון להרגע בקצב הזה יצטמצם אך ורק בשיטה אחת, שהאנשים האלה הולכים לעולמם.
טלי פלוסקוב: ואני אומרת האנשים האלה סבלו מספיק, אלה שהגיעו בשנות התשעים ועדיין ללא דיור ציבורי, הם הגיעו לגיל שאי אפשר לראות את זה.
טלי פלוסקוב: איפה הלב?
טלי פלוסקוב: איפה החמלה?
טלי פלוסקוב: אי אפשר להמשיך ככה.
טלי פלוסקוב: אי אפשר.
טלי פלוסקוב: אני לא מקבלת שתגידו "זאת השיטה, אנחנו בונים בקצב" ואני מאוד מברכת את משרד השיכון על מה שהם עושים אבל יש פה משהו שגוי ויש פה משהו לא תקין.
טלי פלוסקוב: לא יכול להיות שאותו בן 90 נשאר ללא קורת גג, וזה לא מספיק שגם אין לו מספיק כסף כדי להשכיר את הדירה.
טלי פלוסקוב: הוא צריך לרוץ והוא צריך לשלם לתיווך.
טלי פלוסקוב: מי נותן לו את כל זה?
טלי פלוסקוב: הוא צריך להשלים מאותם הכספים שהוא מקבל מביטוח לאומי למחייה בכבוד הוא צריך להוסיף לשכר דירה.
טלי פלוסקוב: משהו כאן רבותיי לא תקין.
טלי פלוסקוב: בעיני אי אפשר להמשיך בדרך שהיינו.
טלי פלוסקוב: צריך לעשות שינוי ודחוף.
טלי פלוסקוב: ואני לא אומרת את זה בשביל המילים היפות, אני אומרת כי אני מאוד מאמינה בזה.
טלי פלוסקוב: מאוד.
<אולגה דדון: את יודעת את הגישה של המשרד.
<אולגה דדון: לא נדבר כרגע על מדיניות, אני כרגע באתי לדבר על פתרונות קונקרטיים שהמשרד מנסה להביא.
<אולגה דדון: נכון שתור לא של 27,000, אלא 20,000.
<אולגה דדון: 27,000 זה תור שכולל משפחות וקשישים, אנחנו מדברים על 20,000 קשישים.
<אולגה דדון: נכון שזה תור ענק.
<אולגה דדון: הלוואי והייתה לנו אפשרות לפתור את זה היום, כולם יסכימו איתי פה כולל משרד האוצר שזה הכל פונקציה של כסף, נכון?
<אולגה דדון: יהיה יותר כסף, יהיו יותר פתרונות.
<אולגה דדון: אנחנו יכולים להמציא פתרונות ממה שיש.
<אולגה דדון: בשנה שעברה הגדלנו סיוע לשכר דירה.
<אולגה דדון: 200 שקל זה אולי מעט מאוד אבל זה המון כסף בעבור אותם אנשים.
טלי פלוסקוב: האם יש ב-2017 גם?
<אולגה דדון: יש תכנית להוסיף גם, אנחנו עובדים על זה כרגע אבל אני רוצה להוסיף עוד משהו.
<אולגה דדון: בטח שמעתם ששרת הקליטה יצאה אתמול בהודעה על תחילת בניה של 1,500 יחידות דיור.
<זיוה מקונן-דגו: כן.
<זיוה מקונן-דגו: אתמול בדיוק.
<זיוה מקונן-דגו: בשביל ההצהרות.
<אולגה דדון: לא זה לא הצהרות.
<אולגה דדון: יש במשרד הקליטה תכנית ייחודית, אין אותה במשרדים - - - בניית דיור ציבורי לקשישים על קרקע לצרכי ציבור.
<אולגה דדון: מדובר על בניית פתרונות דיור בישובים בהם אין כמעט פתרונות.
<אולגה דדון: מדובר בישובים כמו ראשון לציון, בת ים, תל אביב.
<אולגה דדון: דרך אגב עמיגור בנתה במסגרת הפרויקט הזה בנתה כבר מאות יחידות דיור והן מאוכלסות בקרית אונו וכפר סבא.
<אולגה דדון: יש לנו בראשון.
<אולגה דדון: אתמול קיבלנו החלטה, יצאנו לדרך, מכרז ל-1,500 יחידות דיור נוספות.
קסניה סבטלובה: אני חייבת להתערב בדברייך כי עם כל הכבוד לזה שאתמול פתאום ניתנה החלטה לבנות עוד אלף יחידות, אבל היא שרת הקליטה כבר שמונה שנים.
קסניה סבטלובה: הבעיה לא התחילה אתמול.
קסניה סבטלובה: אני יכולה לצטט מהתשובה שהמשרד שלכם נתן וחתומה עליו השרה סופה לנדבר לשאלה קריטית, כי אני מסכימה עם טלי, זו שאלה של מדיניות.
קסניה סבטלובה: איפה האנשים האלה נמצאים בכלל במכלול הזה של היחסים בין שני המשרדים ומי בונה עבורם ומי לא בונה עבורם.
קסניה סבטלובה: אז אנחנו שאלנו מבחינת הקריטריונים של משרד העלייה והקליטה, מה העדיפות, למה עדיף לבנאדם שנמצא בארץ 20 שנה, 25 שנה עדיין להיות מוגדר כעולה ועדיין להיות בתור הזה של משרד העלייה והקליטה ואת יודעת מה התשובה שקיבלנו?
קסניה סבטלובה: קיבלנו תשובה נורא מעניינת ואני רוצה שכולכם תדעו כי אני חושבת שזו תעודת עניות לכל המדיניות של קבלת העלייה והקליטה במדינת ישראל.
קסניה סבטלובה: כתוב שם שבעצם אין שום הבדל אבל לעולים, שהם כבר לא עולים, הם כבר ותיקים, עדיף להם להיות בתור הזה של משרד העלייה והקליטה שזו החלטה שערורייתית, הם מוצמתים למשרד הזה עד לסוף חייהם כי יש היערכות לשונית.
קסניה סבטלובה: יש הנגשה לשונית במשרד.
קסניה סבטלובה: זה מה שהשרה שלכם כתבה.
קסניה סבטלובה: יש קריטריונים שונים אבל בגלל ההנגשה הלשונית כי יותר נעים כנראה לשמוע באמהרית או ברוסית את התשובה לשאלה "מדוע אין לי דירה" אז במקום "לא" יגידו לך "נייט".
קסניה סבטלובה: זה התשובה שהמשרד שלכם העניק.
קסניה סבטלובה: אז אם אין הבדל בואו תאחדו את התורים האלה, תשאירו שם רק את העולים החדשים, תטפלו בהם בנפרד כי אתם משרד העלייה והקליטה.
קסניה סבטלובה: עולה מוגדר בארץ עד 15 שנה בלבד.
קסניה סבטלובה: אז מדוע, באיזו זכות אתם משאירים את האנשים האלה - - - אנחנו, חברי הכנסת, מטפלים במאות פניות ציבור של אנשים שאומרים "הייתי בתור של משרד הבינוי והשיכון" ומלאו לי 69 שנים, העבירו אותי, הקפיצו אותי, "הייתי מספר 30" כותבת לי אישה מנתניה "בתור להוסטל בנתניה והעבירו אותי בתור של העלייה והקליטה ואני עכשיו מספר 399" זה אומר שהיא תקבל דירה כשהיא תהיה בת 85, אבל היא לא תקבל אותה כי האישה הזאת כבר תהיה לא במצב עצמאי.
קסניה סבטלובה: היא כבר לא תוכל לתפקד.
קסניה סבטלובה: אז המדיניות הזאת של "הפרד ומשול" - - -
<אולגה דדון: --- התייחס על שיתוף פעולה מלא בין שני המשרדים.
אברהם נגוסה: אני רוצה להוסיף לך שאלה.
אברהם נגוסה: בנתון הזה דנו גם בשנה שעברה.
אברהם נגוסה: תקציב דו שנתי עבר.
אברהם נגוסה: שמעתי אותך שהבעיה זה הכסף.
אברהם נגוסה: האם אתם הצגתם בתקציב הדו שנתי כדי לחסל את התור הזה?
<אולגה דדון: לחסל את התור כולו אני לא חושבת שזה אפשרי.
אברהם נגוסה: לפחות נגיד ב-50% לא 100%.
אברהם נגוסה: אני שואל אותך, קודם אמרת שזה כסף.
אברהם נגוסה: תיכף נשמע את נציג האוצר אבל לפני זה אני רוצה שתעני לי.
אברהם נגוסה: הנתון הזה הוא לא נתון חדש.
אברהם נגוסה: דנו על אותו נתון של 20,000 קשישים לפני שנה.
אברהם נגוסה: אנחנו נמצאים באותו מקום.
אברהם נגוסה: אבל עבר תקציב דו שנתי, האם אתם הצגתם את זה כדי להוריד?
טלי פלוסקוב: תסתכל חמש שנים אחורה, זה אותו מספר.
<אולגה דדון: אני אסביר.
<אולגה דדון: קודם כל תמיד נכנסים זכאים חדשים לתור הממתינים.
<אולגה דדון: אף פעם הפתרונות שנתנו הם לא - - -
אברהם נגוסה: אבל תסבירי לנו את הנסיון שלכם.
אברהם נגוסה: כמה תקציב הגשתם כדי לתת מענה לדיור ציבורי לעולים?
אברהם נגוסה: האם הגשתם תקציב?
אברהם נגוסה: האם קיבלתם או קיבלתם סירוב מהאוצר?
אברהם נגוסה: מה עשיתם כדי להתמודד עם המציאות הזאת?
אברהם נגוסה: בואי תספרי לנו קודם לפני שאת אומרת לי שהוסיפו עוד עולים חדשים בכל שנה.
<אולגה דדון: אני לא רוצה לענות עכשיו עם מספרים לא מדויקים.
דב חנין: באותו עניין אדוני, אולי השאלה הזאת כבר נשאלה ונענתה, הייתי בדיון אחר.
דב חנין: , מדוע לא העברתם נתונים למרכז המחקר והמידע של הכנסת?
<זיוה מקונן-דגו: הם לא מעבירים מידע בכלל.
<זיוה מקונן-דגו: מהמשרד - - -
טלי פלוסקוב: אני רוצה לתקן אתכם.
טלי פלוסקוב: אחרי הדיון האחרון שהיה לנו לפי דעתי זה היה בוועדה שלי ולא בוועדת הקליטה אבל זה היה גם בנושא הזה, קיבלנו נתונים והיום התור מפורסם באתר של משרד הקליטה.
טלי פלוסקוב: יש פה שינוי, אני מסכימה אולגה.
טלי פלוסקוב: פעם זה באמת לא היה, היום יש שינוי לכן בוא נקרא לדברים בשמם.
אברהם נגוסה: ריבוי השאלות שאנחנו שואלים, אנחנו מעבירים את השאלות שנשאלו כי לא קיבלנו מענה.
דב חנין: למען הפרוטוקול כדי שלא יהיה ספק, להעביר נתונים למרכז המחקר והמידע של הכנסת זו חובה שלכם על פי חוק.
דב חנין: אני לא יודע איך אתם מתנהלים עם גורמים אחרים, אני מקווה שלכולם אתם מעבירים מידע כי זה התפקיד שלכם בתור משרד ממשלתי אבל להעביר נתונים למרכז המחקר והמידע של הכנסת אתם פשוט חייבים.
דב חנין: אני לא בא רק למשרד שלכם בטענות, אני מעיר את זה לכל משרד ממשלתי, מאוד חשוב להקפיד בנושא הזה, אחרת אנחנו מגיעים למצב, אדוני היושב ראש, שאנחנו מגיעים לדיון ואנחנו כחברי הכנסת מרגישים שאין לנו את הכלים, אנחנו אפילו לא יודעים בדיוק מה קורה וזה לא יכול להיות.
דב חנין: החובה שלכם זה להעביר לנו נתונים.
אברהם נגוסה: אלכסנדר טנצר.
<אלכסנדר טנצר: אני רוצה לומר כמה דברים.
<אלכסנדר טנצר: אני רוצה לדבר על הנתונים.
<אלכסנדר טנצר: דיברו שהגדלת סיוע בשכר הדירה קיבלו 17,000 קשישים.
<אלכסנדר טנצר: סיוע מוגדל, 17,000 משפחות.
<אלכסנדר טנצר: ב-3 לפברואר 2016 כשהיה הסכם על הגדלת סיוע דיברו על 23,232.
<אלכסנדר טנצר: השאלה הראשונה שלי לאן נעלמו 6,000 משפחות קשישים, למה הם לא קיבלו סיוע.
<אלכסנדר טנצר: דבר שני, תמי דיברה לגבי שינוי מדיניות וחבר הכנסת דב חנין דיבר על נתונים.
<אלכסנדר טנצר: אני חושב שאפשר לשים את שתי השאלות יחד ואני אנסה לענות שיש בזבוזים אדירים במשרד הקליטה לגבי דיור ציבורי.
<אלכסנדר טנצר: הנתון הראשון, שלושה דו"חות מבקר המדינה, דו"ח משרד האוצר שדיבר על בזבוזים.
<אלכסנדר טנצר: כשאני מדבר על בזבוזים אני רוצה לתת דוגמה.
<אלכסנדר טנצר: יש כאן דו"ח של הכנסת שמשרד השיכון כותב שגודל הדירה לאדם יחיד 24 מטר.
<אלכסנדר טנצר: מבחינת משרד הקליטה לפי שנת 2000, 25 מטר לבודד, 32 לפחות לזוג קשישים.
<אלכסנדר טנצר: משרד הקליטה משלם על מקבצי דיור גם בגודל של 7 מטר שזה פי 3.5 מהגודל המינימלי, 4,000 שקל למטר.
טלי פלוסקוב: מה זאת אומרת, יש קשישים שגרים בכוך של 7 מטר?
<אלכסנדר טנצר: כן.
טלי פלוסקוב: איפה יש דברים כאלה?
<אלכסנדר טנצר: אני יכול להגיד לך כי אני יזמתי את כל התחקירים האלה ודו"ח מבקר המדינה היה עוד בשנת 1999 על זה.
<אלכסנדר טנצר: הכפר הצרפתי באשקלון שכרו אותו בשנת 1996 ב-1,200 דולר למטר, בין 7 ל-11 מטר.
<אלכסנדר טנצר: בירושלים יש יחידות דיור, מקבצי דיור, 12 מטר.
<אלכסנדר טנצר: אני מדבר על 4,000 שקל, 5,000 שקל.
<אלכסנדר טנצר: אם היו משלמים כמו בשוק החופשי היה אפשר לתת לא ל-11,000 משפחות אלא ל-20,000 או יותר ולהגדיל את גודל הדירה.
<אלכסנדר טנצר: דבר נוסף, כבוד המנכ"ל דיבר כאן על נתון, 900 יחידות דיור שמשרד השיכון קנה, נכון?
<אלכסנדר טנצר: יש נתון נוסף, 600 יחידות דיור שמשרד השיכון שיפץ.
<אלכסנדר טנצר: זאת אומרת ביחד זה 1,500 יחידות דיור שקיבלו זכאי דיור, היו צריכים לקבל או קיבלו, זכאי דיור ציבורי.
<אלכסנדר טנצר: לפני כמה חודשים פניתי לנשיא המדינה, ליושב ראש הכנסת ומבקר המדינה בשאלה פשוטה מאוד, למה לא מקיימים הסכם קואליציוני.
<אלכסנדר טנצר: בהסכם הקואליציוני שנחתם בין "כולנו" לבין "ליכוד" היה כתוב שחלוקה בין הסיעות הייתה אמורה להיות ביחס של 70-30 לטובת משרד השיכון ומהדירה ה-501 היה אמור להיות יחס 50-50.
<אלכסנדר טנצר: ב-11 לספטמבר 2016 התפרסמה הודעה משמחת שיש עוד 100 מיליון שקל לקניית דיור ציבורי ושעולים חדשים קיבלו קדחת.
<אלכסנדר טנצר: נאדה.
<אלכסנדר טנצר: כלום.
<אלכסנדר טנצר: השאלה שלי היא כזאת, קיבלתי תשובה מיושב ראש הכנסת שהוא כתב לי בפירוש ש"תשובה לגבי אפליית עולים חדשים בחלוקת דיור ציבורי ונתונים מדויקים לפי הסכם קואליציוני אני אקבל בוועדה הזאת מנציג משרד השיכון" משרד השיכון יודע בדיוק, אני רוצה לדעת כי הפרש צריך להיות רק 200 דירות.
<אלכסנדר טנצר: זה מה שצריך להיות.
<אלכסנדר טנצר: תעשו את החשבון, אני עשיתי אותו.
<אלכסנדר טנצר: כשאנחנו מדברים על חרדים כולם מקיימים הסכם קואליציוני.
<אלכסנדר טנצר: כשאנחנו מדברים על מתנחלים, פלוס.
<אלכסנדר טנצר: כשאנחנו מדברים על תל אביב ובת ים, פלוס.
<אלכסנדר טנצר: יש רק אוכלוסייה אחת שמצפצפים ויורקים עליה, זה העולים החדשים.
<אלכסנדר טנצר: יש הסכם קואליציוני.
<אלכסנדר טנצר: למה לא מקיימים?
<אלכסנדר טנצר: כי עולים חדשים צריכים רק במערכת הבחירות?
<אלכסנדר טנצר: השאלה שלי פשוטה, אני רוצה לקבל נתון מדוייק כמה קיבלו עולים חדשים מ-1,500 דירות כי הגיע הזמן שהסכמים קואליציוניים יקוימו לא על הנייר, בפועל.
<אלכסנדר טנצר: תפסיקו את העלייה.
<אלכסנדר טנצר: ומי שפגע בעולים חדשים אנחנו נפגע בו במערכת הבחירות ואני אלכס טנצר לוקח את זה על עצמי ואני אתחשבן עם כולם מי שלא מקיים הסכמים קואליציוניים ומי שלא מקיים את הסכמי הממשלה.
<אלכסנדר טנצר: זו התגובה שלי וכל הנתונים אם יש לכם שאלות אני אשמח לתת.
אברהם נגוסה: אברהם שרנופולסקי בבקשה.
<אברהם שרנופולסקי: אני סגן יושב-ראש תנועת "חזית הכבוד".
<אברהם שרנופולסקי: בשבוע שעבר כל המדינה, כל העיתונאים וכל הפוליטיקאים דנו בפינוי 42 משפחות מעמונה.
<אברהם שרנופולסקי: עם כל זאת כולם אדישים לעובדה שעדיין 27,000 זכאים ברשימה של משרד העלייה והקליטה, יותר מ-15 שנה, 20 שנה, ממתינים לדיור ציבורי.
<אברהם שרנופולסקי: מה זאת אומרת אדישים?
<אברהם שרנופולסקי: במשך 20 שנה לא בנו דיור ציבורי.
<אברהם שרנופולסקי: כידוע, סיוע בשכר דירה נמוך מאוד.
<אברהם שרנופולסקי: אני אתן לכם נתונים.
<אברהם שרנופולסקי: יש אי שוויון.
<אברהם שרנופולסקי: מה זאת אומרת אי שוויון בסיוע לשכר דירה?
<אברהם שרנופולסקי: דיירי הוסטלים משלמים 8%-9% מהכנסותיהם.
<אברהם שרנופולסקי: שמענו שהמדינה משלמת לדירה קטנטנה במקבצי דיור 4,000, 5,000, 6,000 שקלים.
<אברהם שרנופולסקי: ואנשים מרשימת משרד העלייה והקליטה בודד מקבל רק 800 שקל כאשר משפחה בממוצע 1,200, 1,300 שקל.
<אברהם שרנופולסקי: זה אי שוויון.
<אברהם שרנופולסקי: צריך להוסיף לזה שאנשים ברשימת העלייה והקליטה נאלצים לשלם יותר מ-60% מההכנסות שלכם כשכר דירה.
<אברהם שרנופולסקי: מה נשאר להם לחיים?
<אברהם שרנופולסקי: כלום.
<אברהם שרנופולסקי: דיברנו על חלוקת דירות ממשרד העלייה ומשרד השיכון.
<אברהם שרנופולסקי: זה לא - - - כשעדיין משרד השיכון מקבל 70% מדירות פנויות ומשרד העלייה והקליטה רק 30%.
<אברהם שרנופולסקי: אפשר גם להגיד שכמה ראשי עיריות מתנגדים לבניית דיור ציבורי.
<אברהם שרנופולסקי: הם מתנגדים, ויש עובדות כאלה.
<אברהם שרנופולסקי: הם לא נותנים לבנות דיור ציבורי בקרקע חומה.
<אברהם שרנופולסקי: זה משהו ידוע במשרד העלייה והקליטה וזו בושה וחרפה.
<אברהם שרנופולסקי: יש גם אי שוויון בזמן ההמתנה לקבלת דיור ציבורי.
<אברהם שרנופולסקי: למשל במשרד השיכון ממתינים לא יותר משבע שנים.
<אברהם שרנופולסקי: שלוש שנים, ארבע שנים, לא יותר משבע שנים.
<אברהם שרנופולסקי: ומה שאמרתי במשרד הקליטה ממתינים עשרים שנה.
<אברהם שרנופולסקי: זאת אומרת שאנשים שעדיין ברשימות של משרד העלייה והקליטה לא יקבלו קורת גג עד - - - יש עוד דבר אחד שגם צריך לציין היום.
<אברהם שרנופולסקי: בכתבה של שר השיכון עולה שמ-150,000 יחידות דיור ציבורי שהיו לפני כ-20 שנה, עכשיו נשארו לנו רק 60,000 יחידות דיור ו-2.5 מיליארד שקל איבדו, לא ידוע לאן נעלם הכסף.
<אברהם שרנופולסקי: אלה העובדות.
<אברהם שרנופולסקי: מה שאני מבקש ממשרד השיכון וממשרד העלייה והקליטה, שתגידו מתי 27,000 אנשים יקבלו דיור ציבורי.
אברהם נגוסה: זיוה מקונן, מנכ"לית האגודה למען יהודי אתיופיה.
<זיוה מקונן-דגו: קודם כל תודה אדוני מנכ"ל משרד השיכון שאתה משתתף בדיון וזה שנציג בכיר ממשרד הקליטה לא נמצא פה בוועדת העלייה והקליטה כשדנים בנושא של עולים חדשים, זו סוגיה בהחלט אדוני היושב ראש, לפתחך.
<זיוה מקונן-דגו: עולים חדשים יוצאי אתיופיה שוהים במרכזי קליטה מעל 12 שנים.
<זיוה מקונן-דגו: מרכז קליטה שהיה אמור לאכלס אותם רק עד שנתיים.
<זיוה מקונן-דגו: רוב העולים הקשישים האלה תקועים, ואני אומרת תקועים במרכזי קליטה במשך 12 שנים.
<זיוה מקונן-דגו: משרד הקליטה כמו ששמענו ב-3 השנים האחרונות בנה מקבצי דיור ב-11,000 יחידות לאותם קשישים אבל את יוצאי אתיופיה הוא לא לוקח בחשבון וזו סוגיה שצריך לשים אותה על השולחן.
<זיוה מקונן-דגו: לא הגיוני שאנשים שעלו והם שוהים במקום זמני ואף אחד לא נותן להם את הפתרונות האלה.
<זיוה מקונן-דגו: אדוני היושב ראש, אנחנו דנים בנושא הזה כבר כמעט עשור, ובחמש השנים האחרונות כולל בוועדה הזאת שאתה יושב הראש שלה, בנושא של הצעירים הבודדים היחידים, שמשרד השיכון ומשרד הקליטה היו צריכים לתת להם פתרון, ומשרד האוצר.
<זיוה מקונן-דגו: כולם לקחת את הסיוע בשכר הדירה ולהפוך אותו למענק וזו סוגיה שאנחנו מעלים אותה והוועדה הזאת כבר קיבלה החלטה ואני לא יודעת איך זה יכול להיות שבאים ואומרים בתקציב של 2017-2018 ניתן תשובה ואנחנו כבר בפברואר 2017 ועדיין לא ניתנה תשובה.
אברהם נגוסה: אני אעדכן אותך בכיוון הזה כי אנחנו נקיים דיון מיוחד בנושא הזה, נושא היחידים.
אברהם נגוסה: יש הצעה של משרד הקליטה ומשרד האוצר שהעברתי את זה לנציגי היחידים במרכז הקליטה והנציגים סירבו ולכן אנחנו נקיים דיון, אני הצעתי את הדבר הזה להפוך אותו למענק חד פעמי אבל לצערי הרב משרד הקליטה ומשרד האוצר באו ולא את ה-90,000 אלא 36,000 שקל.
אברהם נגוסה: ואני הצגתי את זה לצעירים, הצעירים סירבו לזה ואנחנו הולכים לקיים דיון.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול את אולגה האם 20,000 קשישים גם כולל את הקשישים שנמצאים במרכזי קליטה?
<אולגה דדון: אנחנו לא עושים הפרדה.
<אולגה דדון: אנחנו לגמרי לא עושים הפרדה.
<אולגה דדון: מי שזכאי – זכאי, מי שרוצה יוצא ממרכז הקליט ומתאכלס איפה שיש.
<זיוה מקונן-דגו: הסוגיה היא שמשרד הקליטה בצורה שיטתית שאנחנו מבקשים ממנו נתונים של מספרים, כמה עולים יוצאי אתיופיה שוהים עדיין במשרדי קליטה, כמה מהם קשישים, כמה מהם יחידים, אנחנו לא מקבלים את המידע הזה.
<אולגה דדון: אני מוכנה - - -
<זיוה מקונן-דגו: בבקשה.
<זיוה מקונן-דגו: אבל לא הגיוני שקשישים, אני רוצה לתת דוגמה לסבר את האוזן מה זה אומר קשישים שנמצאים במרכז קליטה.
<זיוה מקונן-דגו: כשמגיעים העולים החדשים, אם הקשיש הוא אלמן, גרוש, אז משבצים אליו עוד קשיש, לא משנה אם יש קרבת משפחה או אין קרבת משפחה.
<זיוה מקונן-דגו: לא משנה.
<זיוה מקונן-דגו: באותה יחידת הדיור 20 מטר מרובע, 2 קשישים תקועים במשך 12 שנים.
<זיוה מקונן-דגו: וזה יכול להיות גם קשישות.
<זיוה מקונן-דגו: זה לא הגיוני.