GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם נגוסה: כמה סטודנטים עד עכשיו פנו אליכם לקבל את הסיוע?
<אורנן פודם: עוד לא.
<אורנן פודם: התכנית של המל"ג עוד לא יצאה לדרך.
<אורנן פודם: אנחנו בונים את התכנית והיא תהיה דרך המוסדות והיא כרגע לא תכלול את המלגות, המלגות כרגע נשארות במינהל הסטודנטים עד שאנחנו נתקדם בתכנית.
<אורנן פודם: המלגות כרגע עובדות, לעומת תכניות אחרות שלא עובדות, לכן אנחנו מתחילים עם תכניות של מעטפת ותכניות מול המוסדות, עם תמריצים למוסדות.
<אורנן פודם: המלגות יעברו בפעימה השנייה של התכנית, כי זה משהו שעד עכשיו עובד והוא פחות היתרון היחסי שלנו, אנחנו פחות יודעים להעביר כסף לחשבון בנק, אנחנו צריכים לצאת למכרז, לכן כרגע הוא במינהל הסטודנטים ויעבור אלינו בפעימה השנייה של התכנית.
<ליאת הלבץ: זה בדיוק מה שהעליתי.
<ליאת הלבץ: אתה שואל על המלגות, כרגע מה שאורנן מדבר, יש את קרן הסיוע, מלגות משרד החינוך, איך שהסטודנט בשטח אולי מכיר אותן, זה משהו אחד, זה לא ספציפית ליוצאי אתיופיה, זה בכלל לאוכלוסייה הכללית.
<ליאת הלבץ: מה שאורנן אמר, שרוב הסיכויים, כשהוא מגיש למלגה הזו, יש סבירות גבוהה שהוא יכול לקבל אותה, אבל לא כי הוא יוצא אתיופיה אלא בגלל קריטריונים אחרים.
<ליאת הלבץ: המלגות שמדובר עליהן, ספציפית ליוצאי אתיופיה, כחלק מתכנית החומש, הן נמצאות כרגע נמצא במינהל הסטודנטים עולים במשרד הקליטה והתכנון הוא שבפעימה השנייה הן יעברו למל"ג.
<ליאת הלבץ: זה, אגב, מה שאני העליתי קודם כשאמרתי שהמעבר הזה של המלגות ממינהל הסטודנטים למל"ג עוד לא ברור, חוץ מזה - - -
אברהם נגוסה: למה זה צריך לעבור?
אברהם נגוסה: אני הבנתי שמי שזכאי לקבל במינהל הסטודנטים ימשיך לקבל במינהל הסטודנטים.
<אורנן פודם: בשלב זה.
אברהם נגוסה: לא, לא מעבירים את זה למל"ג, אנחנו התנגדנו מהתחלה שלא להעביר את זה למל"ג.
אברהם נגוסה: הדרישה שלנו הייתה שהמל"ג יטפל באלה שלא זכאים ממינהל הסטודנטים, גם מבחינת הגיל, גם מבחינת ותק עלייה וגם בעניין של סיוע בלימודים תוך הכוונה למדעים וטכנולוגיה ולתת מתווך.
אברהם נגוסה: זהו, אנחנו לא רוצים שמה שמינהל הסטודנטים היה נותן יעבור למל"ג, זה יישאר במינהל הסטודנטים.
אברהם נגוסה: למה אתה מחכה להעביר את זה למל"ג?
<אורנן פודם: עוד פעם, לא בנקודת הזמן הנוכחית, בנקודת זמן של שנתיים-שלוש אנחנו - - - אם תהיה התנגדות, אנחנו נבחן אותה, יש הרבה קולות שקוראים לזה שכל הסטודנטים ירוכזו אצלנו, אולי לא מי שב-15 שנה, כמו ההבחנה שנעשית במשרדים אחרים, אבל יש דרישה מהשטח ואנחנו נבחן אותה כשנגיע לזה בעוד שנתיים-שלוש שכלל - - -
אברהם נגוסה: לא, אני חושב שלא יהיה מחטף ללא ידיעתנו.
<ליאת הלבץ: לא יהיה מחטף, אין שום סיבה שיהיה מחטף.
<ליאת הלבץ: ברגע שסטודנט נולד בארץ והוא יוצא אתיופיה אין שום סיבה שהוא יקבל סיוע במינהל הקליטה.
אברהם נגוסה: לא, אם הוא יעבור ממינהל הסטודנטים, המלגה שיוצאי אתיופיה מקבלים להשכלה גבוהה, אם יעבור ממינהל הסטודנטים למל"ג זה יהיה אסון לקהילה.
<ליאת הלבץ: למה אתה קובע את זה?
אברהם נגוסה: כן, אני אגיד לך למה.
<אורנן פודם: לא נעביר אם לא יהיה מנגנון.
<ליאת הלבץ: כן, זה בדיוק העניין, אם לא יהיה מנגנון זה לא יקרה.
אברהם נגוסה: לזה התנגדנו ואז הייתה הסכמה שיישאר במינהל הסטודנטים, אבל יש סטודנטים שמינהל הסטודנטים לא נותן להם, בגלל הקריטריונים כמו גיל 28, כמו שנת ותק לפני 1980, אז אלה יכולים לקבל במל"ג.
אברהם נגוסה: יותר ממה שאנחנו רוצים שיהיה כלול בתכנית החומש של המל"ג זה העניין של הנגשה, העניין של סיוע בלימודים, המעטפת שהם נותנים בתוך המוסד לסטודנט, אם זה שיעורי עזר, אם זה תמיכה כלכלית או תמיכה לימודית וכל הדברים האלה.
<ליאת הלבץ: בזמנו, כשהתנהל השיח הזה, הסטודנטים אמרו שככל שהמל"ג יבנה תכנית מסודרת ואת המנגנון המתאים להעברת המלגות לסטודנטים אין שום סיבה שכל הכסף לא יישאר במקום אחד, במקום שהסטודנט יצטרך לפנות לשלושה גורמים שונים לבקש כסף, סיוע, זה מטרטר את הסטודנט בסופו של יום.
<ליאת הלבץ: המל"ג זה לא גוף שהמדינה לא סומכת עליו, זה לא גוף שלא מצליח להפעיל תכניות ולנהל פרויקטים עם תקציבי ענק, זה לא משהו חדש.
אברהם נגוסה: נכון שהיו סטודנטים בודדים שטענו את זה, אבל הייתה התנגדות גם בקהילה וגם בקרב הסטודנטים בנושא הזה, קיימנו פה גם דיון ויצאנו חד משמעית שהמלגה של מינהל הסטודנטים נשארת במינהל הסטודנטים.
<ליאת הלבץ: הסטודנטים בזמנו היו בעד ההעברה של ה - - - בשלב הראשון.
אברהם נגוסה: בסדר, זה בודדים, אחד, שניים, שלושה סטודנטים לא יקבעו לאלפים.
<ליאת הלבץ: אנחנו מייצגים 300,000 סטודנטים, אז אנחנו לא מייצגים סטודנט אחד או שניים.
<קריאה: סטודנטים אתיופים?
<קריאה: 300,000?
<ליאת הלבץ: סך הכול 300,000 סטודנטים נמצאים תחת התאחדות הסטודנטים וביניהם גם הסטודנטים האתיופים.
אברהם נגוסה: לא, אנחנו לא מדברים על 300,000 סטודנטים, אנחנו מדברים על יוצאי אתיופיה.
<ליאת הלבץ: על הסטודנטים יוצאי אתיופיה, נכון, שהם יושבים אצלנו בדיונים.
אברהם נגוסה: אני אומר שיש חיסרון, זה שמינהל הסטודנטים יעבור למל"ג.
<ליאת הלבץ: מינהל הסטודנטים לא צריך לעבור למל"ג.
<ליאת הלבץ: זה לא אמרתי.
אברהם נגוסה: המלגה.
אברהם נגוסה: אני מבין, את מייצגת את אגודת הסטודנטים, יש לנו מחלוקת.
אברהם נגוסה: אנחנו יכולים להמשיך להתווכח, אבל זו עמדתי ואני מייצג של הרבה קולות בעניין הזה.
אברהם נגוסה: אפשר לקיים בנושא הזה דיון, אבל היום אנחנו קבענו את הדיון בעיקר כדי להבין את התכנית של המל"ג, איך אנחנו יודעים אם התכנית התחילה להתבצע ולתת מענה לסטודנטים או לא, ואם כן, איך אנשים פונים, זה הכיוון שאנחנו מדברים.
אברהם נגוסה: אם יש החלטה או הסכמה כלשהי שאנחנו לא ידענו עליה, שיש להעביר את מינהל הסטודנטים בהמשך אז אנחנו נזמין את כל הגורמים, כולל התאחדות הסטודנטים, תציגו את עמדתכם, ואנחנו, המתנגדים, נציג למה אנחנו מתנגדים ואנחנו נמשיך את הדיון הזה.
אברהם נגוסה: אבל היום זה לא הנושא של הדיון.
אברהם נגוסה: אני רציתי להבין, יש מוסדות שפנו אלינו ואני רוצה שמכון לב, אני רואה - - -
<סיון נבון-שובל: אני קצת מבולבלת.
<סיון נבון-שובל: אני אישית, מינהל הסטודנטים, כמו שאמרתי קודם, המטרה שלנו זה לא לתת לאף סטודנט ליפול בין הכיסאות והמטרה שלנו שלא יפסיקו לקבל את מה שמגיע להם, בדיוק כמו שאתה הצגת את הקולות האלה, אבל אני הבנתי שהשיח על העברה למל"ג כבר ארוך טווח והוא התחיל ומה שמדובר כאן זה על תכנית הנגשה שהולכת להחליף את המינהל.
<סיון נבון-שובל: אני קצת מבולבלת ממה שאתה אמרת עכשיו, שבעצם אתה - - -
אברהם נגוסה: לא יכול להיות, אני אגיד לך למה.
אברהם נגוסה: יש החלטה בוועדת השרים כשדובר על העניין, בוועדת השרים, בראשות ראש הממשלה, התקבלה החלטה, השכלה גבוהה נשאר במינהל הסטודנטים, נקודה.
אברהם נגוסה: זו ההחלטה שאני יודע.
אברהם נגוסה: אם יש מישהו, לאחר מכן עשו איזה מחטף, אז אני אברר את זה עד הסוף ואנחנו נראה את זה.
אברהם נגוסה: מה שידוע לי, ההחלטה - - - אם אני טועה, הודיה נמצאת פה וגם קסאי, את נכנסת עכשיו אבל היית במשרד הקליטה, את צריכה לדעת את הדברים האלה - - -
<קסאי דמוזה פרנזמן: כמובן, אני מכירה את הסוגיות האלה.
אברהם נגוסה: השכלה גבוהה נשאר במינהל הסטודנטים.
<קסאי דמוזה פרנזמן: זה מה שעודד פורר בזמנו, יחד עם פנינה - - -
אברהם נגוסה: נכון, זה כל העניין.
אברהם נגוסה: מאיפה נולד העניין של תהליך העברה למל"ג?
<אורנן פודם: לא, לא נעשה, אני רוצה לעשות סדר.
<אורנן פודם: יש שני סוגי תמיכות, יש מלגות אישיות, כרגע הן במינהל הסטודנטים, לא נעשה שום מחטף, אין שום הסכם, אמרנו שבעוד שנתיים-שלוש תיעשה חשיבה האם לאחד את שתי התכניות.
<אורנן פודם: לא ייעשה שום דבר בצורה של מחטף, לא ייעשה שום דבר בצורה של הסכם פרטי בין מינהל הסטודנטים למל"ג, לא ייעשה שום דבר אם לא יהיה מנגנון טוב.
<אורנן פודם: כרגע המלגות במינהל הסטודנטים, ההנגשה היא אצל המל"ג, זה כן הוסכם על ידי כולם, שההנגשה תעבור למל"ג, זה מה שהמל"ג יודעת לעשות הכי טוב וזה יוצא לדרך עכשיו.
<אורנן פודם: לסטודנטים עוד אין לאן לפנות, עוד לא יצא קול קורא למוסדות, אנחנו מקווים שזה יקרה עוד השנה, שיהיה קול קורא למוסדות, המוסדות יפעילו תכניות הנגשה של שיעורי עזר וכל הדברים כבר השנה, המוסדות הם אלה שיאתרו את התלמידים, יהיה פרסום, אנחנו יודעים לעשות את הדברים האלה.
<אורנן פודם: אז ההנגשה עוברת למל"ג, השנה ההנגשה עדיין נמצאת במינהל הסטודנטים, רק כשהתכנית תצא לדרך סופית והמוסדות יקבלו פניות להתחיל להפעיל את זה, רק אז מינהל הסטודנטים ייצא בהדרגה מהנושא של ההנגשה, לא של המלגות, המלגות עדיין נשארות במינהל הסטודנטים.
<אורנן פודם: כל מי שהוא לא זכאי מינהל מבחינת מלגה, יש לו אופציה, כמו כל בן אדם עם בעיה סוציו אקונומית לגשת אלינו, למלגות שלנו.
<אורנן פודם: המלגות גדלו, הן נותנות מענה מצוין.
<אורנן פודם: עוד שנתיים-שלוש נעשה בחינה האם באמת להכניס את המלגות, יחד עם יושב ראש הוועדה - - -
<אורנה שץ אופנהיימר: כבודו, אני רוצה לשאול את אורנן אם ההנגשה כוללת את המוסדות האקדמיים לחינוך.
<אורנן פודם: לא, רק אלה שעברו לוות"ת.
<אורנן פודם: ות"ת לא יודעת לתקצב מכללות לחינוך, מעולם לא תקצבנו, אנחנו לא יודעים לתקצב מכללות לחינוך.
<אורנה שץ אופנהיימר: זה לא תקצוב, אלא אני שואלת על תכניות ההנגשה.
<אורנן פודם: תכנית ההנגשה זה תקצוב, זה דרך המוסד.
<אורנן פודם: ות"ת מעולם לא תקצבה מכללות לחינוך, רק המכללות שעברו אליה.
<אורנה שץ אופנהיימר: אני מבקשת שיהיה בירור בעניין, כבודו.
אברהם נגוסה: אתם לא נכנסים למכללות, זה מה שאתה אומר?
<אורנן פודם: לא, מכללות אקדמיות ודאי, מכללות בתקצוב שלנו.
<אורנן פודם: המכללות להכשרת עובדי הוראה הן בתקצוב משרד החינוך, אלא אם כן המכללות כבר עברו לוות"ת, שזה סמינר הקיבוצים ובית ברל, ובטווח של חמש-שבע שנים כל המכללות יעברו לוות"ת, עד אז ות"ת לא יודעת להעביר כסף, לא למוסדות פרטיים ולא למוסדות של הכשרת עובדי הוראה.
<אורנן פודם: זו הסמכות של ות"ת.
<בני פרץ: אתה יכול להגיד לכמה סטודנטים אתיופים נתתם מלגה?
<אורנן פודם: אנחנו לא נותנים.
אברהם נגוסה: הם עוד לא התחילו.
<אורנן פודם: מלגות זה מינהל הסטודנטים, אנחנו תכניות הנגשה.
<ענת כגן: אני רוצה רק לציין, לא אמרתי קודם, שקודם כל התכנית שלנו ממומנת על ידי תורמים בלבד, זאת אומרת יש פה גם פדרציה של ניו יורק, קרן קיסריה, עוד תורמים ולצערי אני מאוד חוששת שאם לא יהיה תקצוב זו תהיה שנה אחרונה השנה, כי התורמים התנו את זה שאחרי הצלחה של שבע שנים הם רוצים תקצוב של המדינה.
<ענת כגן: אם לא יהיה תקצוב זה לא ימשיך בשנה הבאה, לצערי, ואנחנו מאוד נשמח להיות שותפים בוועדה הזאת לאור הניסיון שלנו.
אברהם נגוסה: הבנתי, אבל הוא אומר שעוד לא הוציאו קול קורא ולכן המוסדות לא מגיעים אליכם כדי לקבל את הסיוע.
אברהם נגוסה: מה מעכב את העניין?
אברהם נגוסה: שנת הלימודים התחילה בספטמבר, אנחנו נמצאים בדצמבר.
<אורנן פודם: שנת הלימודים התחילה בנובמבר, לבנות תכנית איכותית שהיא לא סתם וגם כשעשינו את זה בעבר זה לקח יותר זמן, גם באוכלוסיות אחרות, זה לקח הרבה יותר זמן ממה שייקח עכשיו.
<אורנן פודם: אנחנו לא יורים מהמותן, אנחנו באמת רוצים להתייעץ, גם עם אנשים מהאקדמיה, אנשים מהשטח שנמצאים במוסדות, גם עם נציגים של יוצאי אתיופיה ואנחנו נבנה תכנית מאוד טובה.
<אורנן פודם: תנו לנו טיפה זמן והיא תהיה תכנית מאוד מאוד טובה והיא תצא לדרך כבר השנה.
<אורנן פודם: אבל אלה באמת דברים שלוקחים זמן.
אברהם נגוסה: מה אתה מציע לנו עכשיו לענות לסטודנטים וגם למוסדות שפונים אלינו בנושא הזה?
אברהם נגוסה: מה אנחנו נגיד להם?
<אורנן פודם: השנה זה שנת מעבר, בשנות מעבר תמיד יש קושי, לא ברור למי לפנות, כל תהליך הוא ככה.
<אורנן פודם: כרגע עדיין המצב נשאר, היום, מחר, אם פונים זה עדיין נשאר כמו שהיה בעבר, תחת מינהל הסטודנטים.
<אורנן פודם: ברגע שאנחנו נוציא הנחיה, קול קורא למוסדות להתחיל להפעיל את התכניות ומה התקצוב שהם יקבלו, אנחנו נשמח לבוא לפה וגם להציג את זה ולעדכן את יושב ראש הוועדה ואת כל מי שירצה, כמובן בוועדת שרים, בכול.
<אורנן פודם: כרגע המצב הוא כמו שהיה בשנים קודמות, דרך מינהל הסטודנטים, אנחנו בקרוב מאוד נצא ואז אנחנו כמובן נעדכן ונציג פה את התכנית.
אברהם נגוסה: מה ההערכה שלכם בקרוב?
<אורנן פודם: אני מקווה שעד סמסטר שני אנחנו כבר נצא עם קול קורא מסודר למוסדות וננחה אותם איך להתקדם.
אברהם נגוסה: אנחנו רושמים את זה ואנחנו נפנה אליכם עוד פעם.
<אורנן פודם: בשמחה, מצוין.
אברהם נגוסה: נציגת הסוכנות, יש לך מה להגיד.
<ורד אחיהון: מה שחשוב לי בקטע הזה להגיד שעם כל ההנגשה וכל המידע וכל השינוי, שהשטח, הסטודנטים, שזה יגיע אליהם.
<ורד אחיהון: זאת אומרת אם יוצא קול קורא ויוצאים דברים, שזה יגיע לבן אדם הספציפי ולא ייפול בין הכיסאות.
<אורנן פודם: ודאי.
אברהם נגוסה: קסאי, יש לך מה לשתף אותנו?
אברהם נגוסה: איך מתקדם, איך אתם עובדים בשיתוף פעולה בעניין יישום התכנית?
<קסאי דמוזה פרנזמן: ספציפית לגבי המל"ג, יש באמת הצגה של התכנית בוועדת השרים ואחרי זה יהיה לנו קצת יותר - - - כמובן אנחנו נהיה שותפים למעקב אחרי ועדת המעקב שלהם ויישום בשטח.
<קסאי דמוזה פרנזמן: זה בעצם שיתוף פעולה שאנחנו בונים אותו ממש בימים אלה.
אברהם נגוסה: אני חושב שביררנו מה שרצינו לברר, אנחנו נעקוב אחרי זה.
אברהם נגוסה: יש מישהו שרוצה להתייחס לפני שאני מסכם את הדיון?
<בני פרץ: כבודו, שמי בני פרץ, פעיל חברתי.
<בני פרץ: אתה אמרת שבקריטריונים אתם לא כותבים, כדי לא לדעת, מאיזה מוצא הבן אדם בא, אבל איך תדע שהוא אתיופי ומגיע לו יותר מאשר מישהו אחר?
<בני פרץ: איך תדע?
<בני פרץ: אולי אני הייתי ממליץ לך וממליץ גם למל"ג, תכתבו שם, רק אם אתה ממוצא אתיופי תרשום את המוצא.
<בני פרץ: אני חושב שמגיע להם לקבל, מגיע להם גם יותר לקבל, מגיע להם להגיע.
<בני פרץ: אתה יודע מה?
<בני פרץ: אני עד היום מחפש מורה אתיופית, למצוא אותה בבתי ספר, אפילו של הנכדים שלי, זה כמו לזרוק מחט בתוך שחת ועדיין אני מחפש את המחט הזאת ועוד לא מצאתי אותה.
<בני פרץ: למה?
<בני פרץ: לא יכולים להגיע להיות בהוראה?
<בני פרץ: לא יכולים לקבל?
<בני פרץ: הם לא מגיעים כמעט לאף מקום, הם לא מגיעים לכלום.
<בני פרץ: אני לא מבין, כל הזמן טוחנים סביב כסף.
<בני פרץ: כסף, אם זה לקיבוצים, אם זה למושבים, אם זה הוראה ששייכת לקיבוצים או לגוף השני, זה מה שאני שואל.
<בני פרץ: תוצאות, תוצאות, אתה יודע מה אני קורא לזה במדינה?
<בני פרץ: תוצאה.
<בני פרץ: כשאתה אומר בסמסטר אחד בסמסטר השני זה כבר גניבת עוד שנה לבן אדם שלא הולך לאוניברסיטה, כי אין לו איך לתמוך בעצמו.
<בני פרץ: זה מה שאתם מביאים, פשוט מגלגלים שנה ועוד שנה.
<בני פרץ: זה כמו שלמדתי בחינוך, אצל הילדים, כשהמורה אומרת 'אוי, בסדר', ואתה מסתכל, רואה שזה בעיה, מתחילים לטחון אותך ולאט לאט נגמר עוד בוחן, מחצית שנייה, מחצית שלישית ויצאנו לקיץ ונגמרה והילד נשאר אותו דבר.
<בני פרץ: אדוני, הגיע הזמן שתתחילו לעבוד ולא לבוא, אחת על משרד הממשלה שעבדה והיא עדיין - - - למל"ג, זה לא יכול להתמשך.
<בני פרץ: שנה שלמה.
<בני פרץ: אני זוכר פה אנחנו כבר מלפני שנה מעלים לגבי הסטודנטים ולאן הם יגיעו.
<בני פרץ: לפתוח להם, לתת להם גם יותר נקודות זכות כדי שיוכלו להתקדם, לא רק להוראה או לדברים קטנים, אלא גם להגיע לרוקחות ורפואה ולהגיע למשפטים בכמות, אם הם רוצים, כדי שיוכלו לייצג יותר גם את העדה.
<אורנן פודם: קיבלתי.
אברהם נגוסה: מכון לב, אתה רוצה להתייחס בשלב הזה?
<עדי יונס: קודם כל אני שמח, אני מקווה שהדברים ייצאו בהקדם כך שנוכל לאפשר לתלמידים מרווח יותר רחב לנשום ולא לחשוב על הנושא הכספי.
אברהם נגוסה: אני מסכם את הדיון בזה שאנחנו נקיים עוד דיון בסוף פברואר כדי לקבל את התכנית ממל"ג על העניין, כפי שאתה אמרת, שאתם תתחילו לקראת הסמסטר השני, לכן נקיים את הדיון כדי לקבל תכנית מפורטת וגם דרך ההתחלה שלה.
אברהם נגוסה: היום תודה שהגעתם ועדכנתם אותנו.
אברהם נגוסה: וקסאי, ממשרד ראש הממשלה, אנחנו מבקשים שתעדכני אותנו בתוך שבוע בכתב.
אברהם נגוסה: התכנסנו הבוקר כדי לדון בנושא דיור ציבורי לעולים בהשתתפות מנכ"ל משרד הבינוי והשיכון מר אשל ארמוני.
אברהם נגוסה: איתי גם חבריי חברת הכנסת טלי פלוסקוב וחברת הכנסת קסניה סבטלובה.
אברהם נגוסה: אנחנו גם אומרים ברוכים הבאים לנציגי הארגונים ונציגי משרדי הממשלה.
אברהם נגוסה: כמובן שנושא הדיור הציבורי הוא נושא מאוד חשוב ובעיקר אצל העולים החדשים, מספר העולים הממתינים לדיור ציבורי הוא מאוד גבוה, כ-27,000.
אברהם נגוסה: נשמע עוד מעט מהמנכ"ל יותר פרטים אבל מה שידוע לי זה 27,000 ממתינים וכ-20,000 מהם הם קשישים.
אברהם נגוסה: לעומת זאת זכאי משרד השיכון לדיור ציבורי לא עולים חדשים, זה לא יותר ממקסימום 3,000 כמיטב ידיעתי.
אברהם נגוסה: הפער הוא כל כך רחוק ולכן אנחנו תובעים שוב ושוב ממשרד השיכון וממשרד הקליטה, שני המשרדים שהם אחראים בנושא הזה של דיור ציבורי לעולים חדשים לפתור את הבעיה ולהוריד את מספר הממתינים.
אברהם נגוסה: קשישים רבים הולכים לעולמם בהמתנה מבלי להגשים קורת גג ולכן אנחנו תובעים.
אברהם נגוסה: לפני שנה קיימנו דיון בנושא הזה עם המנכ"ל והייתה לנו הבטחה לצמצם את המספר הזה ואנחנו נשמע היום, אני מקווה בשורות שיש פה מגמה, יש ירידה אני מקווה ואם לא אז למה, אנחנו רוצים לשמוע ולכן קבענו את הדיון הזה.
אברהם נגוסה: קודם כל אני נותן את רשות הדיבור למנכ"ל אלא אם יש חברי כנסת שרוצים להתייחס בשלב הזה.
קסניה סבטלובה: רק שאלה אחת.
קסניה סבטלובה: משרד הקליטה גם בדרך לכאן?
<קריאה: אולגה דדון פה.
אברהם נגוסה: חביב קצב לא מגיע היום?
<אולגה דדון: לא, הוא לא יגיע.
אברהם נגוסה: יש לך את כל האינפורמציה?
אברהם נגוסה: האמת שהכתובת שלנו זה משרד השיכון אבל גם משרד הקליטה.
טלי פלוסקוב: זה לא נכון במקרה הזה, סליחה שאני אומרת, אבל זו דעה שלי.
טלי פלוסקוב: זה ממש לא נכון כאן עבודה לכוון אך ורק למשרד השיכון.
טלי פלוסקוב: נשמע את המנכ"ל וכמובן אני אנסה להסביר את עצמי.
אברהם נגוסה: אני אגיד לך למה אמרתי את זה.
אברהם נגוסה: משרד הקליטה אומר, "נכון, תקצבנו את זה אבל אנחנו לא אחראים".
טלי פלוסקוב: למה בכלל צריך להיות שני תורים.
טלי פלוסקוב: צריך להתחיל מזה.
טלי פלוסקוב: בנאדם שהוא עשרים שנה בארץ הוא נשאר עולה חדש עד סוף חייו?
טלי פלוסקוב: לא נראה לי, אבל - - -
קסניה סבטלובה: היו שנשארו לנצח עד סוף החיים הטבעיים שלהם.
אברהם נגוסה: זה עניין של מדיניות.
אברהם נגוסה: אני מסכים אתכם אז בואו נשמע מהמנכ"ל ולאחר מכן נתייחס לפי הנתונים שנקבל מהמנכ"ל איזה מגרש אחראי בנושא הזה.
אברהם נגוסה: בבקשה כבוד המנכ"ל.
<אשל ארמוני: בוקר טוב לכולם ולכולן.
<אשל ארמוני: ראשית אני רוצה להתנצל מעומק ליבי על השבוע שעבר, שנמנע ממני להגיע לדיון, בשל בעיה טכנית.
<אשל ארמוני: אבל אנחנו פה היום, והיינו גם בשבוע שעבר אבל אני פה היום.
<אשל ארמוני: בוודאי שזה לא נובע משום תחושה שהדברים האלה הם לא עומדים בראש מעייננו, אני עצמי עולה חדש, עליתי וחוויתי את קשיי הקליטה וגרתי במעון עולים בבאר שבע במשך שנה וחצי ולמדתי לדבר עברית, צחקו עלי ולא הייתי מקובל ואני יודע מה זה להיות עולה ולימים גם זכיתי, אני אומר "זכיתי" כי אני מסתכל על זה כדבר המשמעותי ביותר שעשיתי בחיים, שזכיתי להשתתף במבצע של העלאת יהודי אתיופיה.
<אשל ארמוני: זכיתי לראות מה זה אנשים שמוכנים לצאת עם כלום, עם שום דבר, עם אפס, עם תינוק ביד ולהגיע להבטחה של ארץ שהם לא הכירו.
<אשל ארמוני: הזיכרון הזה הוא זיכרון מחולל מבחינתי למה זה מדינת ישראל ומה זה מחויבות של יהודי.
<אשל ארמוני: אני אומר לכם את זה על הבוקר, אולי כי אני גם במצב רוח כזה של הרהורים.
<אשל ארמוני: לגופו של עניין, בסופו של דבר משרד הבינוי והשיכון שמסתכל על המחויבות שלו ראשית לזכאי משרד הבינוי והשיכון, אני לא אומר שזה טוב, אני בהחלט מסכים עם חברת הכנסת טלי שצריך לעשות חשיבה בעניין הזה של שני תורים עם קריטריונים שונים, אבל ככל שאני מסתכל על תחום האחריות שלנו משרד הבינוי והשיכון, בעצם במהלך הקדנציה האחרונה והרבה מאוד בזכותו של השר גלנט, הוא שם את הנושא של הדיור הציבורי בסדר עדיפות הרבה יותר גבוה, וכשאנחנו מסתכלים באופן אופרטיבי על מה שהמשרד עשה, ראשית אפשר לראות שהמשרד רכש 900 יחידות דיור.
<אשל ארמוני: שזה כל יחידה כזאת זו דירה שקונים אותה, שמחפשים אותה, שמוצאים אותה, שמתאימים אותה למישהו שעומד בתור ושבסופו של דבר מישהו עובר לגור שם.
<אשל ארמוני: אני שם את המספר הזה לעומת מספר של 6 דירות שנרכשו לפני כמה שנים שנתי, אני חושב שיש פה בהחלט - - -
קסניה סבטלובה: וכמה נמכרו?
קסניה סבטלובה: השאלה כמה נמכרו.
<אשל ארמוני: הרבה.
<אשל ארמוני: הבעיה היא - - -
<קריאה: 5,000.
טלי פלוסקוב: 5,000 מאותה תקופה?
טלי פלוסקוב: ממתי?
<קריאה: משנת 2014, 5,000.
<אשל ארמוני: אחת הבעיות היא בדיוק זה שבעצם משק הדירות, ואני חושב שזה דבר נהדר, החוק הזה של רן כהן, ברגע שמשק הדירות הצטמצם מ-150,000 ל-60,000, למעשה המצב שבו אנשים מפנים דירות ונכנסים אנשים חדשים אל תוך הדירות שהתפנו, הדבר הזה התערער לחלוטין ולמעשה נוצר תור שלמרות 900 הדירות שרכשנו, כפי שאמר יושב ראש הוועדה חבר הכנסת נגוסה, למרות שקנינו 900 דירות התור לא הצטמצם.
<אשל ארמוני: זאת אומרת אנחנו מבחינה אופרטיבית בכל המשאבים שעמדו לרשותנו, מימשנו אותם.
<אשל ארמוני: קנינו את הדברים, לקחנו עוד חברה ורכשנו את הדירות.
<אשל ארמוני: אנחנו חתמנו על הסכם מאוד מאוד רחב עם חברת עמידר לשיפוץ מסיבי ובנייה במסגרת פינוי בינוי ותמ"א 38 של מספר רב של פרויקטים שהם בבניינים שיש בהם רוב שוכרים של דיור ציבורי כדי לייצר עוד 4,000 יחידות דיור שהם יימכרו והרווחים ייכנסו לקרן שיירכש מזה דיור ציבורי.
<אשל ארמוני: אנחנו יצרנו ביחד עם הסוכנות היהודית, משרד האוצר, משרד הבינוי והשיכון וחברת עמיגור המבצעת ויושב פה המנכ"ל המצוין והאהוב של חברת עמיגור והוא תיכף יציג את הדברים, אנחנו למעשה נייצר 2,600 יחידות דיור שרובם המוחלט ילך לקשישים עולים.
<אשל ארמוני: זאת אומרת במסגרת חבילת הדברים שעשינו, ותיכף אנחנו נפרט קצת יותר וגם נראה לכם תמונות שזה לא דיבורים, אפשר לראות את הבניינים בעין.
<אשל ארמוני: אנחנו פעלנו, אבל השאלה שצריכה להישאל פה ואתם שואלים אותה ובדין אתם שואלים אותה והיא חייבת להמשיך ולהישאל זה מתי התור יסתיים.
טלי פלוסקוב: אני אקבל גם מתי שיצטמצם בחצי.
<אשל ארמוני: מתי הוא יצטמצם.
<אשל ארמוני: זאת אומרת מתי תוכלו להראות לנו תכנית שאתם יכולים להגיד שהתור יצטמצם או לכל הפחות אנחנו נדע לדבר על 1,000 אנשים שמחכים לכל היותר שנה וחצי או שנתיים בשכירות כמובן עד שמקבלים דירה.
<אשל ארמוני: מתי תהיה לנו תכנית כזאת שאנחנו יודעים שיש לנו באמת שלב מעבר אבל הוא תחום.
<אשל ארמוני: אני אבשר לכם שישנן מספר תכניות שהן כרגע מונחות בפני השר, ושהן מדברות על אופנים שונים של יצירת משאבים ומכיוון שהדברים האלה לא אושרו אני לא יכול לפרט אותם, אבל בסופו של דבר אני חושב שאנחנו לטוח הרחוק נצטרך לדבר על משאבים כי דירות עולות כסף וגם אם אני יכול להסתכל באיזו שהיא הסתכלות אופטימית על התור של הדיור הציבורי של הוותיקים מה שנקרא, ואני מסתכל על זה בהסתכלות אופטימית כי זה נמצא בראש סדר העדיפויות של שני השרים, גם של שר הבינוי והשיכון וגם של שר האוצר.
טלי פלוסקוב: איכשהוא גם כל השרים האחרים אמרו את זה.
טלי פלוסקוב: זה פשוט נורא מפתיע, הדברים האלה.
טלי פלוסקוב: כולם אמרו.
טלי פלוסקוב: כולם.
טלי פלוסקוב: כולם אמרו שזה בראש סדר העדיפויות תמיד.
טלי פלוסקוב: התור הוא 25,000 איש.
<אשל ארמוני: אני לא מדבר פה בשם השרים.
<אשל ארמוני: אני רק יכול להגיד שכמשרד, א.
<אשל ארמוני: אני יכול לצטט את מה שאני יודע מהם ועובדה ששני השרים נתנו יותר כסף ואנחנו כמשרד פעלנו באופן אופרטיבי והנושא של השיכון הוא מבחינתו של השר גלנט הדבר המרכזי בעשייה.
<אשל ארמוני: יחד עם זה את צודקת, ואני הראשון שאומר שאנחנו עוד לא פתרנו את בעיית הדיור הציבור, אבל שאנחנו יכולים להציג לכם גם עשייה שנעשתה וגם פתרונות שנמצאים כרגע בדיונים על העתיד.
<אשל ארמוני: ויחד עם זה צריך גם לבוא ולאמר שאם יש תור של 27,000 אנשים והתור הזה הולך ומצטמצם מהסיבות הלא נכונות, ושיש ביניהם גם ניצולים וגם אנשים שתרמו למדינה הזאת כל חייהם ונמצאים כרגע בחוסר כל ובתלות, אז אנחנו צריכים בעניין הזה, ואני אומר את זה למרות שזה נמצא באמת בסופו של דבר במשרד הקליטה, אבל משרד הקליטה הוא לא זה שרוכש את הדירות.
<אשל ארמוני: אז משרד הקליטה שבא ואומר שמשרד הבינוי והשיכון צריך לפתור את הבעיה, הוא צודק, כשם שמשרד הבינוי והשיכון יכול לבוא ולהגיד, "הנה אחי הגדול משרד האוצר, שהוא יפתור את הבעיה" אבל זאת לא השיטה שמשרד ממשלתי מעביר את הכדור שמעביר את הכדור, בסופו של דבר על העניין הזה של משרד הקליטה חייבים לעשות איזה שהוא שיח בין משרדי, בוודאי שלבד משרד הבינוי והשיכון איננו יודע לפתור את הבעיה הזאת אבל אי אפשר להעביר מספר כזה של 27,000 אנשים על סדר היום, אני לא יודע לפתור את זה.
<אשל ארמוני: התור של הדיור הציבורי לוותיקים, אני מניח שבסוף השנה הזאת תהיה תכנית שלפחות תראה משק שמביא את המספר למספר יותר מצומצם.
<אשל ארמוני: אבל התור הענק הזה ובדין הכנסת מעלה את זה בוועדות שלה שוב ושוב, לדבר הזה צריך למצוא פתרון ולפני שאני אתן את זכות הדיבור, נאמתי את נאומי, אני רק אבקש מרונן כהן המסור, וזו הזדמנות גם להגיד מילה על רונן כהן.
<אשל ארמוני: אני רוצה להגיד את זה.
<אשל ארמוני: אני לא יודע כמה הזדמנויות עוד יהיו לי להגיד את זה.
<אשל ארמוני: העבודה באגף שמתעסק יום יום באנשים שקשה להם וחסר להם והם מעוטי יכולת, דורשת תעצומות נפש על מנת שאנשים בתוך המשרד לא יהפכו להיות אטומים וערלי לב.
<אשל ארמוני: אני רוצה להגיד לכם שהאגף הזה, המינהל הזה שרונן מנהל אותו במסירות המון שנים, לא רק הוא, גם העובדים האחרים, הם אנשים שבאים כל בוקר לעבודה עם חמלה אמיתית ובאמת אני אומר לכם שאני מוריד את הכובע בפניהם ובמיוחד לפני רונן, לאורך שנים הוא מגלה לא רק מקצועיות אלא גם מנהיגות חברתית אמיתית.
<אשל ארמוני: בבקשה.
<רונן כהן: תודה.
<רונן כהן: קודם כל חשוב לומר ואני מאמין שאולגה תהיה שותפה למה שאני אומר, שאנחנו לא רואים את עצמנו, אמנם המאמץ המרוכז שלנו בוותיקים אבל אנחנו בשיתוף פעולה מלא יחד עם משרד הקליטה מתוך ראייה ורצון לפתור את כלל הבעיות.
<רונן כהן: אני רק רוצה לסבר את האוזן ולאמר שבסך הכל יש 64,000 קשישים שמקבלים סיוע בשכר הדירה, כולם עומדים באותם כללים של הדיור הציבורי.
<רונן כהן: יכולנו לומר שאם למשרד הקליטה יש 27,000 קשישים, אם היינו לוקחים את כל הקשישים שבעצם עונים על אותם כללים, יש 64,000.
<רונן כהן: וזה אני מוכן להעביר לכם את הנתונים.
<רונן כהן: מה שחשוב לומר דבר נוסף זה שבראייה כוללת אנחנו את החלוקה עושים כך שניתן משקל, בסופו של דבר אנחנו בוחנים את הפרופיל ואת המאפיינים של כל הזכאים, במשרד הקליטה מרבית הזכאים הם קשישים ולכן יש עדיפות מוחלטת למשרד הקליטה באכלוס דירות המיועדות לקשישים.
טלי פלוסקוב: מקבצי דיור אתה קורא לזה?
<רונן כהן: אני אציג את זה, אם נבקר בבתי גיל הזהבה שזה לא מקבצי הדיור ואולגה תגיד אם אני טועה, מעל ל-80% מהדיירים הם עולים קשישים.
<רונן כהן: כל איכלוס של דירה חדשה, סליחה, 75% הולכים למשרד הקליטה ו-25% הולכים למשרד השיכון.
<רונן כהן: עוד נתון חשוב לומר שיש 11,000 מקבצים.
<קריאה: 11,880.
<רונן כהן: הנה, מדוייק.
<קריאה: דירות למקבצים.
<רונן כהן: דירות למקבצים.
<רונן כהן: ש-100% מהם הולך לזכאי משרד הקליטה.
<רונן כהן: ואז כשמסתכלים על העוגה השלמה ומכניסים גם את הדירות בדיור הציבורי למשפחות וגם את בתי גיל הזהב וגם את המקבצים, רואים שיש בראייה לאומית, בראיית מקרו, יש משקל התואם את המאפיינים של כל אוכלוסייה ולכן אנחנו משתדלים מאוד לא לעשות את התחרות הזאת בין שתי הקבוצות ולראות שבאמת מוצאים פה את נקודת האיזון, היא חשובה שתהיה.
<רונן כהן: המנכ"ל ציין 2,650 יחידות דיור שנבנות, לנו יש 900 ממתינים בערך, למשרד הקליטה יש יותר.
<רונן כהן: לא יהיה מצב שהדירות האלה, למרות שהמימון בא ממשרד השיכון בהסכמים, בטרחה של משרד הבינוי והשיכון, מראש המשרד בא ואמר "אנחנו עושים את זה בשותפות עם משרד הקליטה בעניין הזה לא בכסף, כסף בא מהמקורות שאנחנו העמדנו, מהמקורות שאנחנו מצאנו, אבל לא הסתכלנו הסתכלות רק על וותיקים.