GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרדכי יוגב: אני מתעקש שלפני שהם מדברים, הסוכנות ומשרד העלייה והקליטה יציגו מצג של ילדים נערים עולים מכלל ארצות תבל בשלוש השנים אחורה ועכשיו כדי שמשרד החינוך יהיה מודע ומסונכרן כמה ילדים עולים מתרוצצים ברחובות ולא ניתן להם מענה מהמשרד שיש לו הכי הרבה כסף והכי מחוייב לקליטת העלייה דרך מערכות החינוך הפורמליות והלא פורמליות.
אברהם נגוסה: אני שומע את אותה השפה ממשרד החינוך ולא משנה כמה דיונים שנעשה.
אברהם נגוסה: זו אותה שפה.
<חלי שובע: אני עובדת עם עמותת "פידל" באופן רציף, יש פה גם נציגות מאוד יפה שלנו.
<חלי שובע: פספסתי את ההתחלה, אני מתנצלת, באתי מפגישה אחרת.
<חלי שובע: אני חושבת שהדיון, ואני מתנצלת אם אני חוזרת על דברים שנאמרו, זה לא סגירה של המרכזים אלא באמת איך יוצרים אינטגרציה בצורה מיטבית ונותנים מענה לכל ילד.
<חלי שובע: המצב בלוד של נוער יוצא אתיופיה הוא מצב קשה, אנחנו עובדים מאוד מאוד באינטנסיביות על מענים, פותחים מרכז נוער נוסף, תנועת "אחריי", תנועות הנוער מחויבות אצלנו ביחס חניכה עם חניכים שהם יוצאי אתיופיה.
<חלי שובע: אם אנחנו מתייחסים לדברים שנאמרו קודם לגבי ואוצ'רים לתנועות נוער, עמותת "פידל" עזרה לנו והתכוונה לעזור בסבסוד של יציאה לפולין של חניכים, בסבסוד של יציאה לקורסים.
<חלי שובע: העניין של הפסקת התקציבים לעמותה בעיני בשלב זה לא נכון, מה שכן צריך לבנות תכניות אינטגרטיביות שאף ילד יוצא אתיופיה לא ימצא עצמו בלי מענה.
<חלי שובע: התחושה שלי קצת שההחלטה התקבלה, אני לא מצליחה להבין כל כך מה המטרה של הוועדה הזאת.
<חלי שובע: לפי מה שאת מציגה ההחלטה התקבלה, ואני חושבת שצריך לפתוח את זה ולעשות דיון עומק איתנו, מנהלי מחלקות הנוער כי המצב כרגע עם המענה של "פידל" ייסגר, אני לא יודעת מי יעמוד לצד, אני מניחה שאני מחזקת את מה שאתה אומר, אבל יש פה פער תרבותי, יש פה דברים שאנחנו לא כל כך מכירים ולא כל כך יודעים ובזכות העמותה והפרויקט הלאומי אנחנו מצליחים לדבר את השפה ובאמת להתחבר לשטח עם מענים שהם תואמים.
<חלי שובע: אני עובדת מאוד חזק על האינטגרציה בעיר, אנחנו צריכים את העמותה לצידנו עם תקציבים מאוד גדולים כדי שהם יוכלו לתמוך אותי כמנהלת מחלקת נוער בצרכים ספציפיים כמו תכניות מנהיגות, תכניות העשרה, סדנאות, הכוונה תעסוקתית.
אברהם נגוסה: האם את כמנהלת מחלקת הנוער בעיר, קיבלת תקציב לקדם את האינטגרציה, בין אם מהממשלה או משרד החינוך או משרד הרווחה, במסגרת תכנית השילוב המיטבי של יוצאי אתיופיה?
<חלי שובע: אנחנו עובדים שוב בקשר רציף עם עמותת "פידל".
אברהם נגוסה: זו לא השאלה ולא הדיון גם.
<חלי שובע: אני לא מבינה את שאלתך.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים שהמדינה תממן את ה פעילות.
אברהם נגוסה: זה שתעבוד עם "פידל" או עם מתנ"סים, זהו שיקול מקצועי של הגורם המבצע, אנחנו לא נכנסים לזה.
אברהם נגוסה: הממשלה קיבלה החלטה לקדם את השילוב של יוצאי אתיופיה ונתנה תקציב.
אברהם נגוסה: הכסף לא הגיע ולא החל יישום ההחלטה הזאת.
אברהם נגוסה: שאלתי היא האם את קיבלת?
<חלי שובע: עדיין לא התקבלו תקציבים.
<חלי שובע: אני גם אדגיש שפניתי למשרד החינוך בבקשה להבין איך אני ממלאת קולות קוראים, איפה יש קולות קוראים שאני יכולה למלא כדי להביא תקציב, מה זה אומר 'הדרך החדשה', אני לא מבינה מה זה אומר.
אברהם נגוסה: אם את כמנהלת לא הבנת, אנחנו בבעיה.
אברהם נגוסה: זה לא הגיע, אפילו בתיאוריה לא הגיע.
אברהם נגוסה: דוד יאסו מנהל אגף בבקשה.
<דוד יאסו: אני כבר לא מנהל אגף, ניהלתי עד לא מזמן את מרכז ההיגוי, לצערי משרד החינוך החליט לסגור אותו, אגב, יש לך חוב בעניין הזה שהבטחת בדיון האחרון.
אברהם נגוסה: איזה חוב, תסביר לי?
<דוד יאסו: אמרת שלעובדי מרכז ההיגוי שלא מצאו תעסוקה, אתה תשב עם משרד החינוך ותפתור.
אברהם נגוסה: משרד החינוך אמרו שתגישו אלינו ואנחנו משלבים אתכם כמורים וכ - - -
<דוד יאסו: לא.
<דוד יאסו: יש אנשים שאחרי עשרות שנים בשירות המערכת יושבים כרגע בבית מובטלים.
<דוד יאסו: זה דבר שיש לך חוב שאתה צריך לפרוע אותו.
<דוד יאסו: אבל לעצם הדיון - - -
אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך לקיים את הדיון עוד פעם, אתה יודע שקיימנו כמה דיונים בנושא הזה.
מרדכי יוגב: עוד נושא משני למשרד החינוך להתייחסות.
אברהם נגוסה: זה עניין המגשרים וכל זה.
אברהם נגוסה: אנחנו היום מתמקדים ב - - -
<דוד יאסו: אמרתי, אני רוצה לעבור לדיון עצמו.
<דוד יאסו: אני לא רוצה לעמוד פה ולהתווכח עם הצעירים והצעירות ואני חושב שיש פה גם מידה מסוימת של שימוש ציני, אבל אני רוצה לדבר לעצם העניין.
<דוד יאסו: הייתי חבר בשולחנות העגולים גם במשרד החינוך ולא מעט התעמתי עם חברים שלי מהקהילה וגם הגשתי נייר עמדה בנושא הזה שהעברתי לך גם, שקראתי לו 'מעגלי השתלבות'.
<דוד יאסו: השאלה שצריכה להישאל היא האם בני הנוער צריכים או לא צריכים את המענים שהמסגרות האלה נותנות להם, אלא השאלה שעומדת כאן היא באיזה אופן צריך לתת להם ומי צריך לתת להם.
<דוד יאסו: האיש מאשקלון דיבר דברים שגם הגברת מלוד חזרה עליהם, אני לא יודע מה זה מאפיינים בין תרבותיים ואני לא יודע מה זה פערים תרבותיים, כאשר מדובר ברוב מכריע של בני נוער שנולדו בארץ, הם גדלו בארץ.
<דוד יאסו: הוא אמר עוד משהו, הוא אמר 'אם תדרשו מאיתנו לעשות אינטגרציה הנערים שיבואו יהיו נערים בעלי מאפיינים תרבותיים לאותם נערים של בני הקהילה' המשמעות של מה זה מאפיינים תרבותיים של נערים, אנחנו יודעים למה הכוונה, לא לתרבות של ההורים שלהם אלא לתרבות של נערי רחוב וכולי.
<דוד יאסו: אני רוצה להגיד שבזמנו, אני גם כמנהל מרכז ההיגוי מימנתי הרבה מועדונים כאלה אבל לפני שנתיים הייתה מחאה של בני הקהילה שאתה גם ניהלת פה דיונים רבים, שהצעירים והצעירות באו ודרשו, אמרו 'אל תבדלו אותנו, אנחנו רוצים להשתלב'.
<דוד יאסו: זו הייתה הדרישה שנשמעה בכל מקום.
<דוד יאסו: התקבלה החלטה בממשלה שאומרת שהולכים על מדיניות משלבת.
<דוד יאסו: שילוב הוא אתגר לא פשוט לכל הצדדים.
<דוד יאסו: לפעמים חממה סגרגטיבית הרבה יותר נעימה.
<דוד יאסו: אבל אם אנחנו רוצים, וזו השאיפה שאני שומע אצל הרבה צעירים וצעירות בני הקהילה, השתלבות מלאה בחברה הישראלית, אז אנחנו צריכים לעשות את המהלכים הבאים: המהלכים צריכים להיות מודל של שוברים שכל נער ונערה יבחר את החוג שהוא רוצה.
אברהם נגוסה: אנחנו כבר דנו בנושא.
<דוד יאסו: האיש מאשקלון אמר עוד דבר חשוב בעיני, הוא אמר שהם כרשות גם אם לא יהיה תקציב חיצוני, יתנו מענה.
<דוד יאסו: כי הוא נציג העיריה, ותושבי אשקלון בני הקהילה הם תושבים שם והוא צריך לתת להם.
<דוד יאסו: אם יש צורך נקודתי בשכונה מסוימת, מקום מסוים, אז הרשות צריכה לתת.
<דוד יאסו: לדעתי הגורמים צריכים לתת את מה שהורים ידיהם לא יכולה להשיג.
<דוד יאסו: ילדים מוכשרים שלא הולכים לחוגים, המסגרות האלה של חוגי כדורגל לבני הקהילה והיפ הופ או משהו כזה, זה לא צריך להיות השינוי.
<מיכל אברה סמואל: אני שמחה שהדיון מתקיים, יש פה צוות שנותן את נשמתו, צוות שמציל כל ילד ומפתח ילד להיות מנהיג מוביל.
<מיכל אברה סמואל: מדברים על סגרגציה, הומוגניות, אבל אלה חבר'ה שנמצאים יום-יום במעגל החברתי שלהם עם החברים שלהם מבית הספר, מהשכונה, עמותת "פידל" פועלת בתוך השכונה בשביל השכונה ומטבע הדברים הילדים, גם לא ילדי הקהילה, נמצאים בתוך המסגרות ה אלה.
<מיכל אברה סמואל: המרכזים שלנו הם לא בייבי סיטר, הם לא חוגים, זו מערכת חינוכית שמקנה ערכים חינוכיים של עבודה על זהות, על התרבות, על המקום של הילדים האלה בתוך החברה הישראלית.
<מיכל אברה סמואל: אנחנו נותנים מענה לכ- 1000 ילדים והוריהם בשביל שיוכלו בסופו של דבר לקצור את ההצלחות שלהם להשתלב בתכניות איכותיות בתוך הרשות, לצרוך שירותים של "אחריי", שירותים של חוגים שונים ואוצ'רים, מעולה, אנחנו בעד – אנחנו כארגון רוצים אינטגרציה, זו המהות שלנו, אנחנו רצים שהילדים האלה יגיעו לצבא ואנחנו יודעים שאחוז המתגייסים במרכזים האלה מאוד גבוה כי יש להם מעטפת שנותנת את התמיכה הרגשית, שנותנת את התמיכה שלעתים לא מקבלים, אפילו במקום שההורים לא היו נגישים הם נמצאים שם והמטרה היא באמת איך אתה מביא את כולם כדי שיוכלו להצליח.
<מיכל אברה סמואל: לנו אין שום אינטרס כ"פידל" לשמר את המרכזים האלה, הילדים הם של הרשות, של המדינה, והחלק העצוב בסיפור הזה הוא שאנחנו מרגישים כארגונים, עמותת "להיות" לא נמצאת, עלמייה נסגרה, אנחנו כארגונים מרגישים שאנחנו חוזרים עשר שנים אחורה, שאנחנו כארגונים אמורים להיות חלק מפתרון, חלק מתכנית עבודה שנותנת פתרון לשלב את הקהילה ופתאום הפכנו להיות שארגונים לא יוצאי אתיופיה שמנוהלים על ידי יוצאי אתיופיה הם ידאגו לשילוב שלנו בתוך החברה הישראלית וזה נראה לי נקודת שבר של החברה הישראלית.
יואל רזבוזוב: שלום לכולם, אני מצטער על האיחור.
יואל רזבוזוב: לפי מה ששמעתי כאן בעשרים הדקות הייתה החלטת ממשלה לתמיכה, החלטת ממשלה נבנתה על ידי כך שהיו שולחנות עגולים, ישבו כל הנציגים, התעקשנו אז, עוד בקדנציה הקודמת, שכולם יהיו שותפים ושלא ינחיתו החלטות מלמעלה.
יואל רזבוזוב: בסוף כפי שהבנתי התקבלו החלטות והן צריכות להיות מקובלות על ידי כולם.
יואל רזבוזוב: אני מזהה בעיה שהכסף בסוף לא מועבר.
יואל רזבוזוב: יש החלטת ממשלה, יש כסף אבל הכסף לא מועבר לאן שהוא צריך להגיע וכאן אנחנו צריכים לתת את הדעת, לכנס ישיבה דחופה בנושא כי הכסף מיועד וצריך להגיע למקומות הנכונים ואם הוא לא מגיע אנחנו בבעיה, אנחנו לא מיישמים את ההחלטה שבעצמנו העברנו.
אברהם נגוסה: בבקשה ניצן.
<ניצן טאפטה: קודם כל תודה על מה שקורה פה, על הוועדה, על הדיון הזה ושלום לחבר הכנסת ויושב ראש הוועדה אברהם נגוסה ושלום לכולם.
<ניצן טאפטה: אני מנהל מרכז נוער "פידל" ברמלה.
<ניצן טאפטה: אני בוגר תנועת נוער, הייתי גם הנער שהיה מגיע ל"פידל" אם לא הייתי מגיע ל"פידל" היו לי רישומים במשטרה ואם המקום הזה לא היה בשביל להכיל אותי, בשביל לקבל אותי, בשביל לחבק אותי, בשביל לנתב נכון את החיים שלי, אני חושב שהיום לא הייתי יושב פה במעמד כזה ולא הייתי מגיע לנהל מרכז נוער.
<ניצן טאפטה: מאוד עצוב שהיום, 2016, מתעסקים בענייני תקציבים.
<ניצן טאפטה: יש פה נוער שצריך לקבל מענה ואנחנו הולכים לנושאים של תקציבים וחוגים ומתנ"סים, אני הייתי במתנ"סים האלה בתור נער, הייתי במתנ"ס, לא אהבתי את ההתנהלות שם, לא אהבתי את הפעילויות שם, לא התחברתי לדברים שקיבלתי שם.
<ניצן טאפטה: יותר התאים לי ללכת למרכז נוער, מרכז נוער ותנועת נוער שהייתי מקבל שם יחס מצוות שבא ומחבק ומכיל שלא קיבלתי במתנ"ס, מה לעשות, לא קיבלתי במתנ"ס את הדברים האלה.
<ניצן טאפטה: ומשם צמחתי והצלחתי להגיע לאן שאני מגיע והיום באתי לתת את אותם דברים שקיבלתי, ערכים, לאותם נערים שנמצאים במרכזי הנוער.
<מישל בן שטרית: אני מנהל את המחלקה לילדים נוער וצעירים בחברה למתנ"סים ואני אמור להפעיל בעצם כגוף מפעיל את התכנית בשבעה מרכזים.
<מישל בן שטרית: אמנם עוד לא התחלנו לצערי כי היינו אמורים להתחיל בספטמבר, אני מקווה שנתחיל בנובמבר.
<מישל בן שטרית: יש פה שאלת יסוד בעיני בכל הדיון הזה, האם מרכזי הנוער יקדמו שילוב או יפגעו בשילוב.
<מישל בן שטרית: אני חושב שכולם מסכימים ברמה העקרונית שצריך שילוב.
<מישל בן שטרית: אנחנו חושבים שבני הנוער צריכים להשתלב בחברה ולא משנה איזה בני נוער, אני מסכים גם עם חבר הכנסת.
<מישל בן שטרית: נקודה עקרונית פה היא נקודת יסוד שכולם מסכימים עליה שיש צורך ויש רצון לשלב את בני הנוער בכלל בחברה הישראלית, לא משנה מאיפה הם מגיעים, אם זה נוער בסיכון, נוער עולה, נוער ותיק וכולי.
<מישל בן שטרית: השאלה אם מרכז הנוער יקדם או יפגע בשילוב.
<מישל בן שטרית: ברמה המקצועית גם בתפיסה הקהילתית, כשמדברים על תפיסה קהילתית אומרים שכדי לעשות גשר אתה צריך קודם כל לעבוד על הזהות הלוקאלית המקומית.
<מישל בן שטרית: אני חושב ששילוב של מרכז עם חיבור מתוך תפיסה, מתודת העבודה צריכה להיות שהתפיסה היא שילוב והכלי והמתודה הוא דרך המרכז.
<מישל בן שטרית: ואני רואה את זה גם במציאות אחרת, גם איפה שאין לנו מרכזים, יש לנו מתנ"סים שנמצאים בשכונות של יוצאי אתיופיה שגם בלי מרכזי תנועות נוער יש ריכוז מלא בלי הגדרה ממשלתית שהם מגיעים מהמתנ"ס כקבוצה עם השתייכות וזהות מאוד ברורה ואנחנו משתדלים שם לייצר את החיבור, אבל עדיין אנחנו מבינים גם שם, גם במקומות האלה, שצריך את המקום של הזהות הספציפית על מנת לתת את המענה להכיל את הצרכים והמענה.
<מישל בן שטרית: משם אפשר לצאת לשילוב לכל המסגרות.
<מישל בן שטרית: אם סוגרים את המרכזים, אני חושב שאנחנו יכולים לאבד הרבה בני נוער שאין להם את ההזדמנות הזאת בכלל לייצר את הנגישות הזאת לכל המערכות האחרות.
<מישל בן שטרית: זו סוגיה שצריך לתת עליה את הדעת בתפיסת העבודה.
<מישל בן שטרית: אפשר להגדיר שתפיסת העבודה בבסיס שלה היא שילוב.
אברהם נגוסה: אני מצטער אבל אנחנו מחוייבים לסיים ב- 11:00.
אברהם נגוסה: שמענו מכל הכיוונים, גם הנוער שמשתמש עכשיו במרכזים, גם בוגרים וגם הצוות שמפעיל ונציגי הרשויות המקומיות, ומשרד ראש הממשלה ומשרד החינוך והחברה למתנ"סים כמובן.
אברהם נגוסה: לא שמענו מילה על כך שהמרכזים מזיקים או פוגעים, להיפך, שמענו מכל הדוברים שהמרכזים חשובים, עוזרים ומקדמים.
אברהם נגוסה: אנשים שהשתמשו במרכזים האלה גם העידו בעצמם.
אברהם נגוסה: לכן הוועדה קוראת להמשיך להפעיל ולתקצב את מרכזי הנוער כדי לאפשר לתלמידים יוצאי אתיופיה וגם שאינם יוצאי אתיופיה, אינטגרציה – כמה שניתן.
אברהם נגוסה: גם סביב השולחן שדנו, גם בהחלטת השרים, השילוב לא בכל מחיר.
אברהם נגוסה: אם מישהו רוצה לנצל ולקחת את זה כתירוץ, אני לא מקבל זאת.
אברהם נגוסה: גם שם התווכחנו כל הזמן, לא צריך להיות בכל מחיר ולא צריך לפגוע באלה שהולכים בקצב, ואני לא מדבר רק על המרכזים, גם בכל המערכות האחרות.
אברהם נגוסה: לכן פה זה לא בכל מחיר.
אברהם נגוסה: אם יש צורך, החלטת הממשלה או התכנית הממשלתית לא תהיה מכשול, להבנתי.
אברהם נגוסה: יש התייחסות בהחלטה לכך שיש עולים חדשים ויש ילידי הארץ.
אברהם נגוסה: לעולים חדשים לפי מצבם, שיקולים מקצועיים, ולכן נקבע לוח זמנים לשבת עם משרד הקליטה ולבנות תכניות ולכן אל תגידו לי זה לא 100% מחייב השתלבות, זה נותן גם שיקולים מקצועיים בנושא הזה.
אברהם נגוסה: החלטת הממשלה לשילוב המיטבי של יוצאי אתיופיה לא צריכה להביא לסגירת מרכזי הנוער, אלא להיפך, להרחיב ולחזק לפי הצורך ולשלב גם ילדים אחרים שאינם יוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: אפשר לשלב, זה לא סותר.
אברהם נגוסה: הוועדה תזמין בהקדם דיון בהשתתפות מנכ"לית משרד החינוך.
אברהם נגוסה: אני אומר זאת ואני מכבד את הנציגים שהגיעו לכאן, אבל מפריע לי שאנחנו שומעים בוועדה את אותה שפה.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע אחת ולתמיד את השפה הנכונה ביותר מדוע זה הנושא לא מתקדם כבר מעל שנה.
אברהם נגוסה: התנצלות לא מספיקה כאן.
אברהם נגוסה: זה לא נותן פתרון לנוער.
אברהם נגוסה: לכן נזמן את המנכ"לית וגם את הגברת גילה נגר הסמנכ"לית שיהיו פה ויתנו לנו את התמונה הכללית.
אברהם נגוסה: אם יש בעיה, בואו נחזור לוועדת השרים והיא תיתן פתרון לבעיה.
אברהם נגוסה: אנחנו בבעיה שהדבר הזה תקוע במשרד החינוך.
אברהם נגוסה: לכן נזמין ונשמע אותן.
אברהם נגוסה: תודה לכל המשתתפים, הישיבה נעולה.
אברהם נגוסה: אנחנו פותחים דיון של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא תכנית תל"מ.
אברהם נגוסה: קיימנו דיון בנושא הזה בוועדה בכנסת והחלטנו לפנות גם לגורמים הרלוונטיים וגם להגיע לשטח ולבקר ולהתרשם בשטח מהתכנית.
אברהם נגוסה: אני מאוד שמח שראשי התכניות הזמינו אותנו היום ומארחים אותנו פה.
אברהם נגוסה: נמצאים פה נציגי משרדי הממשלה, אני אציין אותם ולאחר מכן אני אעביר לאיציק, שגם יציג את הגורמים שלכם שמשתתפים פה.
אברהם נגוסה: בוועדה נמצאת מנהלת הוועדה, דנה שושני גורדון, גם העוזר שלי ישמבל, ממשרד ראש הממשלה נמצאות לירית והודיה וממשרד הקליטה נמצאים ברוך וחיים פה, מהמשרד לשוויון חברתי נמצאת - - -
<מיכל בן משה סטרומזה: שלום.
אברהם נגוסה: כן, גם מהמשרד לשוויון חברתי נמצאים פה.
אברהם נגוסה: הם יציגו את עצמם כמובן.
אברהם נגוסה: אני אבקש שתציג גם את הצד שלך ואני פותח את הדיון.
אברהם נגוסה: כיוון שיש לנו פרוטוקול של הכנסת מאוד חשוב שכל אחד שמדבר יגיד באופן ברור את תפקידו, איזה משרד הוא מייצג, זה יהיה מאוד טוב לפרוטוקול.
אברהם נגוסה: אני שמח שבאתם ומשתתפים, אנחנו מתחילים.
אברהם נגוסה: אני מעביר את רשות הדיבור לאיציק.
<איציק שפרן: תודה רבה, בוקר טוב.
<איציק שפרן: קודם כל השותפות שלי יעל, מורן ושחר, ששותפות איתי בתכנית ואנחנו מבקשים מאוד להודות לך, חבר הכנסת נגוסה, ולדנה, על הארגון הנהיר והנחוש של הסיור של ועדת הקליטה.
<איציק שפרן: בסך הכול לפני פחות משלושה שבועות התארחנו אצלכם בוועדה והתגובה המהירה והנכונות לצאת לשטח לבקר אותנו או לבקר את אחד מקיבוצי התכנית ראויה להערכה רבה.
<איציק שפרן: אני מודה גם לשאר משרדי הממשלה, או נציגי הממשלה, שגם הם בהתראה יחסית קצרה החליטו להגיע כי אנחנו באמת בלוח זמנים קצרים ואנחנו מבקשים להגיע לייצב את המשך התכנית באופן כזה או אחר ולנצל את ההזדמנות למראה עיניים, בנוסף לכל המידע והמחמאות שקיבלנו וממשיכים לקבל.
<איציק שפרן: אני חושב שמראה עיניים טוב מאלף המלצות כתובות.
<איציק שפרן: אנחנו נשתדל מאוד היום להוסיף את הרושם הזה כי קיבוץ נען הוא עוגן מאוד מרכזי בתכנית שלנו והוא בייסוד של הקיבוץ ויושבות פה שרון, מנהלת הקהילה, וחמוטל, מנהלת מחלקת החינוך, הן יציגו את עצמן וגם יסבירו איך קיבוץ מתחבר לתכנית כזאת.
<איציק שפרן: אחר כך אני אציג בכמה מילים את התכנית, למרות שרובכם הגדול כבר נחשפתם אליה, אבל רק בשביל להשלים את הפרטים או ליישר קו מבחינת המידע הייתי מציע שבשלב הזה נאפשר ונזמין את ניר מאיר, מזכ"ל התנועה הקיבוצית, לומר את מה שיש לו לומר על התכנית.
<ניר מאיר: בוקר טוב.
<ניר מאיר: אנחנו שמחים מאוד לארח אתכם בקיבוץ נען ולהתארח בעצמנו בקיבוץ נען.
<ניר מאיר: צריך להודות על האמת, קיבוץ נען היה מנהל את הפרויקט הזה איתנו או בלעדינו, זאת אומרת החבר'ה תפסו אמביציה בכיוון הזה של לסייע בקליטת העלייה מאתיופיה ובקידום השתלבות האתיופים עוד לפני שהתנועה הקיבוצית התארגנה על תכנית תל"מ וגם היום הקיבוץ לוקח על עצמו קצת יותר מאשר התכנית מחייבת מתוך מחויבות של חברי הקיבוץ לנושא הזה.
<ניר מאיר: זאת דוגמה טובה להתרשם איך המוטיבציה של מי שרוצה לקלוט יכולה לשפר את התוצאה.
<ניר מאיר: גם אני מצטרף לברכה על התגובה המאוד מאוד מהירה שלכם.
<ניר מאיר: יצא לי לעבוד קצת מול ועדות בכנסת, אני לא זוכר המשך פעילות בקצב כל כך מואץ אחרי שהנושא עלה בפעם הראשונה ובאמת תודה, אבל זה באמת קריטי.
<ניר מאיר: איציק יציג פה אחר כך בכמה מילים את כל הפעילות של התנועה הקיבוצית במה שאנחנו קוראים השדה החברתי הישראלי.
<ניר מאיר: תל"מ זה מרכיב אחד מהפעילות הזאת.
<ניר מאיר: אני רוצה לומר משהו באופן כללי ואני מקווה שבתל"מ אתם תמצאו איך להניח את הבעיה הזאת בפינה הנכונה.
<ניר מאיר: הקיבוץ, מעצם הווייתו, יש לו אמביציה ומוטיבציה להשפיע מעבר לעצמו, לתרום לחברה מעבר לעצמו.
<ניר מאיר: הדבר הזה בא לידי ביטוי בקשת שלמה של פעילויות.
<ניר מאיר: במקרה הזה בסיוע לקליטתם של צעירי העדה האתיופית ולשילובם בחברה, אבל אנחנו מוצאים את עצמנו לא פעם בכל הפעילויות האלה במקום שבו הפרה רוצה להניק יותר ממה שהעגל רוצה לינוק.
<ניר מאיר: במערכת הכלכלית של ישראל 2016 תכנית כזאת שאיננה מגובה במדיניות שהממשלה והכנסת לא מקציבה לה תקציבים, שהבעיות שהתכנית כזאת נתקלת לא מקבלות מענים, בסופו של דבר המוטיבציה לבד לא תספיק.
<ניר מאיר: נדמה לי שתל"מ מאוימת היום על ידי העובדה שמה שבעינינו נורא חשוב בתקציב המדינה הוא פחות חשוב.
<ניר מאיר: אל"ף, נדמה לי שיש כאן פספוס של הבנת המצב.
<ניר מאיר: בי"ת, אני חושב שזה מסוג הדברים שאם חס וחלילה הם יתפוררו לנו בין הידיים יהיה מאוד מאוד קשה לקומם אותם מחדש כי מי שמסור לרעיון ונרתם אליו ומלווה אותו ובסוף מגלה שהוא היחיד שזה מעניין אותו, הדבר הזה מרפה ידיים.
<ניר מאיר: למרות שאין בכלל ספק בחשיבות הפרויקט ובתרומה ההדדית שהוא נותן.
<ניר מאיר: זאת אומרת הוא לא נותן רק למשתתפים בתכנית, הקיבוץ נתרם מעצם היותו מארח אותם פה לא פחות, הוא לא עושה את זה רק כדי לסייע לחברה הישראלית, יש לזה חשיבות מאוד גדולה גם להבנת החברה על ידי בני וצעירי הקיבוץ וגם הצורך המובנה בתבנית הנפש של כל קיבוצניק וכל חבר הקיבוץ, להרגיש שהוא עושה עוד משהו חוץ מאשר לדאוג לעצמו.
<ניר מאיר: יכול מאוד להיות שלדאוג לעצמו הוא יכול היה לעשות יותר טוב במקום אחר או במסגרת ארגונית אחרת, הקיבוץ הוא מסגרת למימוש משימות לאומיות, אנחנו טובים בזה, אנחנו רק צריכים להבין שאנחנו לא יכולים לעשות את זה לבד.
<ניר מאיר: אם נמצא את החיבורים הנכונים עם המנגנונים של המדינה, יש כאן הזדמנות בלתי רגילה נוספת כמו בכמה דוגמאות אחרות לסינרגיה טובה בין הצורך של המדינה ושל החברה לכל מיני פעילויות לבין המוטיבציה של חברי הקיבוצים להירתם לפעילויות האלה.
<ניר מאיר: ואני רק מקווה שבמעורבות
<ניר מאיר: כם הפעילה ובלימוד הנושא והבנתו אתם תהיו בעלי ברית כדי לתת לתכנית הזאת הרבה הרבה שנים טובות קדימה.
<ניר מאיר: אנחנו רוצים, הצורך קיים, ההצלחות ישנן, רק צריך לתת לזה דלק כדי שזה ייסע.
<ניר מאיר: אז אני מודה לכולכם שבאתם ואני מקווה שהתוצאה של הדיונים בוועדה תהיה שהתכנית הזאת תמצא בית חם ובעיקר קבוע, שלא כל שנה עם כל תקציב מדינה נצטרך לשאול את עצמנו שוב אם ממשיכים עוד שנה או לא.
<ניר מאיר: אז תודה לכם.
אברהם נגוסה: אני רוצה להדגיש שחברי הכנסת, חברי הוועדה, לא יכלו להגיע מכל מיני סיבות, אבל הם יקראו את הפרוטוקול.
אברהם נגוסה: כל אחד יקרא את הפרוטוקול ולכן תהיה התייחסות לנושא.
אברהם נגוסה: דבר שני, מאוד חשוב, אמרתם שזו תגובה בזמן קצר, נכון מאוד, כי אנחנו מאוד מתלהבים , אני באופן אישי וגם מנהלת הוועדה, מהתכנית וראינו את החשיבות של התכנית, תעסוקה, לימודים ומגורים לצעירים יוצאי צבא וראינו שזה חשוב מאוד לקידום ולהשתלבות שלהם.
אברהם נגוסה: לכן חשוב מאוד, גם נציגי המשרדים שהגיעו, אני גם מברך, באמת, אני בטוח שגם הם הרגישו בוועדה מה שאנחנו הרגשנו ולכן גם הם בזמן קצר הגיעו ולכן חשוב לנו, חשוב מאוד, שנתמקד בכמה שיותר לשכנע כדי שמשרדי הממשלה ימצאו את הפתרון.
אברהם נגוסה: סך הכול הוועדה היא הגשר שאנחנו מביאים לשני הצדדים, אבל הביצוע זה משרדי הממשלה.
אברהם נגוסה: חשוב לנו, אני גם כיושב ראש הוועדה, שאתם תשכנעו ותצליחו לשכנע את משרד הקליטה ואת משרד ראש הממשלה ואת המשרד לשוויון חברתי, כדי שהם ייכנסו לנושא הזה, להציל את התכנית.
אברהם נגוסה: זו המטרה, להציל את התכנית, להרחיב אותה ולהמשיך אותה.
אברהם נגוסה: אז אני רוצה שבאמת ההצגה שלכם תהיה יותר בשכנוע.
אברהם נגוסה: זה חשוב מאוד, והדובר הבא אתה תציג.
<איציק שפרן: אני מזמין ד"ר גבי אסם, ראשת אגף חינוך ומשימות שמטעמו תכנית תל"מ פועלת, ביחד עם תכניות אחרות.
<גבי אסם: אני אעשה את זה מאוד קצר כי אני חושבת שרוב הזמן צריך להיות להצגת הדברים.
<גבי אסם: אני אברך ואגיד תודה רבה.
<גבי אסם: באמת פחות מחודש היינו בוועדה והיום אנחנו פה.
<גבי אסם: אני חושבת שבחרנו את המקום הנכון להציג את הדברים, אני סומכת מאוד על הצוות הגדול של תל"מ, זה צוות מאוד מסור וגדול שעובד בהרבה קיבוצים ועם מגויסות מאוד גבוהה.
<גבי אסם: פה אנחנו רואים את אחת הדוגמאות אולי הכי הכי, עד כמה הדברים הם באמת בנפשם וברצונם ובמחשבתם של האנשים ואני מאחלת לנו יום פורה ויום שבאמת תלמדו ממנו את עיקר הדברים.
<גבי אסם: תודה.
<שרון אולמן: בוקר טוב.
<שרון אולמן: אני שרון אולמן, מנהלת הקהילה של נען בשש השנים האחרונות וגם בת קיבוץ, נולדתי בו, אני חברת הקיבוץ, כך שאני גם אמא וגם מהכובע של התפקיד רוצה באמת להודות לכל מי שהגיע ואנחנו מאוד שמחים תמיד לארח בנען, למטרות כאלה בטח, ראויות וחשובות, ואני מברכת על כך.
<שרון אולמן: הפרויקט בנען, אני יכולה להגיד, הוא חלק מנען ונען זה חלק מהפרויקט, ככה אני מרגישה.
<שרון אולמן: הבן שלי, שהוא היום בן 16.5, התחנך על ידי בנות תל"מ בגיל הרך.
<שרון אולמן: זאת אומרת זה כבר ארוך שנים ומין משהו שאנחנו לא יכולים לנתק אותו מההוויה של הקיבוץ.
<שרון אולמן: אנחנו חיים את היום יום, חיים את השטח, חיים את הדברים במציאות.
<שרון אולמן: זאת אומרת יש את המילים והכותרות היפות, אבל יש את החיים עצמם ואנחנו בעצם חווים את החיים פה ולא מרגישים שאנחנו, מעבר לזה שאנחנו נותנים פלטפורמה ובאמת מסגרת עבודה ומגורים, ואני טיפה ארחיב בנקודה הזו של נען, אנחנו מרגישים שאנחנו נתרמים מהפרויקט ומהבנות, מכל אחת ואחת באופן אישי ומכולן כקבוצה.
<שרון אולמן: חמוטל, שתיכף תמשיך אותי, תרחיב טיפה יותר בהיבט של התרומה של הבנות למערכת, לגיל הרך, לחינוך, להורים, לקהילה, במיוחד שזו עבודה עם חינוך ויש לזה השפעה אדירה על האוכלוסייה ועל הקהילה, על ההורים ועל הילדים.
<שרון אולמן: זה ממש חיבור ישיר ולכן זה גם נותן, אני חושבת, לא סתם זה ממשיך בנען ובצורה כל כך מוצלחת, כי זה פשוט תרומה הדדית.
<שרון אולמן: לא משהו שאנחנו רואים בו התחלה וסוף, אלא אנחנו רואים בו כל הזמן חלק מאיתנו וחלק ממי שאנחנו וזה מאוד מאוד חשוב לנו.
<שרון אולמן: צריך להבין, קיבוץ נען, יש לנו צרות טובות, יש בו קהילה מאוד גדולה, קיבוץ של קרוב ל-1,000 חברים ואוכלוסייה, כולל ילדים, קרוב ל-1,500 נפש.
<שרון אולמן: רק כדי לסבר את האוזן, מבחינת דיור, לקרוב ל-100 צעירים אין דירות בנען, הם לא גרים בקיבוץ, וגם אם הם רוצים לחזור הרבה פעמים הם מוצאים את עצמם מחכים חודשים ארוכים ולפעמים אפילו שנה.
<שרון אולמן: למרות זאת אנחנו הקצינו את החדרים למגורים לפרויקט כי אנחנו רואים בכך ממש ממש ערך שאנחנו לא רוצים לוותר עליו, גם אם זה אומר שלבני הקיבוץ הצעירים אין דירה, עד כדי כך אנחנו מאמינים וממש מאוהבים בפרויקט הזה וזקוקים לו, ואני חושבת שזה, כמו שאמרתי קודם, דו כיווני.
<שרון אולמן: כך שההשקעה מבחינתנו היא עצומה, יש פה שלושה מקשרים, מקשרות, שכל אחת אולי אחר כך תספר טיפה על התפקיד שלה, שעובדות במשולב.
<שרון אולמן: אנחנו מקצים גם תקציב מסוים כדי לתגמל אותן, נען הוא קיבוץ מתחדש, קיבוץ שאנשים עובדים עם שכר, לא כמו הקיבוץ המסורתי ולכן זה לעתים מורכב.
<שרון אולמן: המלחמה על התקציב, כמו שאומרים.
<שרון אולמן: גם פה אנחנו כבר בשנים האחרונות משמרים ואפילו מנסים להגדיל, בעזרת התנועה הקיבוצית כמובן, אבל גם מהמקורות העצמיים של הקיבוץ, כך שמבחינתנו באמת התשתית והתנאים של מגורים, של מקשרים, של מקום העבודה, של היחס, של הקשר עם הקהילה, הוא בילד אין, הוא בלתי נדלה ובאמת אני לא יכולה אפילו לדמיין מחשבה שהדבר הזה מופסק.
<שרון אולמן: ממש.
<שרון אולמן: אני מאחלת שעוד יימשך שנים רבות רבות ואפילו הייתי אומרת שאם הן יהפכו לחברות קיבוץ זה יהיה ההצלחה מבחינתי.
<שרון אולמן: למרות שאין לנו מגורים, אבל אולי הן ימצאו פה שידוך, אז בהצלחה.
<חמוטל פרידברג: אני אחראית על הגיל הרך, לא על כלל החינוך בנען.
<חמוטל פרידברג: הגיל הרך בפני עצמו הוא מערכת מאוד גדולה שמונה כמעט 300 ילד בנען ואני אחראית על האימפריה הקטנה הזאת.
<חמוטל פרידברג: אני מרגישה שהתפקיד שלי פה היום זה להיות בתחום ההמחשה, לנסות לתת לכם כמה שיותר תחושה מהשטח באינטראקציה היומיומית עם הבנות.
<חמוטל פרידברג: אז אני אתחיל עם דבר מאוד פלסטי, זה סיפור הגיל הרך.
<חמוטל פרידברג: היום ביום ראשון, שבו יש לי נניח 51 עובדות בכל המערכת, יש לי מתוכן היום 11 בנות תל"מ, אין צוות אחד שאין בו עובדת.
<חמוטל פרידברג: צריכים רגע להבין מה זה אומר, מה זה באמת אומר.
<חמוטל פרידברג: זה כמו ששרון הדגישה, זה מצב ארוך שנים, זאת אומרת יש תרומה אמיתית יומיומית ברמה הבינאישית, התרבותית, ברמת ההיכרות עם מה זה באמת הטרוגניות, ותיכף אני ארחיב על זה, בזכות הנוכחות של בנות הצוות האלה אצלנו.
<חמוטל פרידברג: אז אני רוצה לעבור שהוא דבר שהוא דיבור שהוא כביכול ציוני, עקרוני, דיבור של אג'נדה, שתמיד איכשהו צריך למתן אותו אל מול אילוצים ותקציבים ופרופורציות.
<חמוטל פרידברג: אני חייבת רגע לשים את זה במקום ראשון, כי זה באמת בל יאומן.