GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נמרוד גלנטה: זה מחזק את הטיעון, שהאחריות החינוכית הערכית והתקציבית על ממשלת ישראל להמשיך לתקצב את הפרויקט הזה של מרכזי הנוער, בשמחה לא לקרוא לזה מרכזי נוער לקהילה האתיופית, אני חושב שזה לא נכון שיהיו מרכזי נוער לפי מאפיינים תרבותיים, הם צריכים להיות רב תרבותיים, אבל אני טוען שהטיעון של הומוגניות/הטרוגניות הוא לא טיעון מספיק חזק כי ניתן לשנות את זה מהיום למחר.
<נמרוד גלנטה: אני רוצה להגיד עוד פעם, שמענו על הרעיון של הסגירה.
<נמרוד גלנטה: טרם שמעתי על תכניות אלטרנטיביות לסגירה.
<נמרוד גלנטה: זאת אומרת מחר סוגרים, היא אומרת שבטווח של חצי שנה סוגרים.
<נמרוד גלנטה: מה יקרה אחרי חצי שנה?
<נמרוד גלנטה: כלומר, איפה אני כרשות מקומית מקבל את האלטרנטיבות של משרד החינוך או מי מטעמו יציג לי לטפל במאות הילדים האלה?
<נמרוד גלנטה: אני לא סוגר לפני שאני רואה אלטרנטיבה ריאלית.
<נמרוד גלנטה: נכון, תודה רבה.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את מנכ"ל הפרויקט הלאומי האתיופי, שממשיך להפעיל כמה שנים את מרכזי הנוער האלה.
אברהם נגוסה: לא מפעיל, אלא מממן.
אברהם נגוסה: איך אתה רואה את המצב שאנחנו נמצאים בו?
<רוני אקלה: אני מאוד שמח שהדיון הזה מתקיים אבל בואו לא נשכח, קיימנו את ה דיון הזה במשך שנתיים בכל מיני מסגרות שונות, גם ברמת הרשויות וגם ברמת על, והיו דיונים רבים מאוד והתקבלו החלטות.
<רוני אקלה: אני יכול להגיד שאנחנו מאוד גאים, הפרויקט הלאומי הכוונה, במשך 11 שנים פעלנו להפעיל את מרכזי הנוער וצמצמנו את הבעיות ואת עבירות הנוער, ואפילו עד כדי כך, שהיו גם בעיות עם בני מיעוטים שהיו בנות שהיו הולכות לשם, עצרנו את זה על ידי עבודה מאומצת ודרך הגופים המקצועיים המפעילים שעשו את העבודה בצורה הכי טובה.
<רוני אקלה: אחרי 11 שנים אומרים שצריכים לבחון את הפעלת המרכזים מחדש.
<רוני אקלה: והנושא הזה נבחן, במיוחד, אני רוצה לציין שמי שבא בטענות כלפי הפעלת מרכזי הנוער של הפרויקט הלאומי דרך גופים מפעילים מקצועיים שאנחנו מפעילים אותם, זה בני הקהילה עצמם.
<רוני אקלה: זאת אומרת אמרו שבעצם למה לעשות את זה בינם לבין עצמם?
<רוני אקלה: למה לסגור את ה ילדים האלה, למה להפעיל מרכז נוער לעולי אתיופיה, למרות שאנחנו אמרנו שהמרכזים האלה נמצאים בשכונה שבה יש ריכוז גדול של בני הקהילה.
<רוני אקלה: לפני שהקמנו את המרכזים גם המתנ"סים היו, גם תנועות הנוער היו וגם גופים אחרים היו אבל הילדים לא הגיעו.
<רוני אקלה: התבקשנו לפתוח את המרכזים באותה שכונה על מנת להגיע מהר כמה שאפשר ולתת להם את המענה ואת ההעצמה.
<רוני אקלה: אני יכול להגיד לכם היום, אני מאוד גאה כשאני מסתובב בתוך מרכזי נוער, שיש בני נוער מאוד מאוד חזקים שהם מנהיגים, אני חושב שזה לא מנהיגים לקהילה האתיופית אלא מנהיגים לכלל הסביבה שלהם והם מתנדבים, הם עושים עבודה נפלאה בסביבה שלהם.
<רוני אקלה: בעקבות ההחלטה לפזר את המרכזים, דרך אגב, לא נאמר שסוגרים את מרכזי הנוער.
<רוני אקלה: מה שנאמר לנו הוא שצריך להעביר את האחריות לרשויות המקומיות ועל מנת לעשות את זה צריך טווח של זמן כדי שיוכל להיעשות מעבר מסודר ולכן הוקצבו שישה חודשים, תקציב מיועד, ואנחנו עושים משא ומתן עם הרשות המקומית כדי שה רשויות המקומיות ייקחו את האחריות.
<רוני אקלה: למרות הפעילות בעבר שנעשתה יחד עם הרשות, יחד עם הממשלה, יחד עם העמותות והפעילים מהקהילה האתיופית וזה היה מאוד מאוד מוצלח.
<רוני אקלה: ההצלחה של מרכזי הנוער היום, אנחנו יכולים להגיד שאנחנו גאים שבאותן שכונות אין עבירות נוער שהייתי רואה אותם לפני עשר שנים ובמקום להעצים אותם עכשיו צריך לפזר.
<רוני אקלה: החשש שלי הוא שהפיזור הזה, לפני שנה- שנתיים פנו אלינו מרשות מקומית באזור הצפון, שהילדים לא מגיעים למתנ"סים וביקשו מאיתנו לפתוח מרכז כדי שיוכלו לקבל מענה מטעמנו.
<רוני אקלה: עשינו את זה.
<רוני אקלה: היום מגיעים למרכז כל כך הרבה בני נוער ומשתמשים במרכז הנוער הזה, וגם הרשות אומרת את זה.
<רוני אקלה: אני פועל על פי החלטות ממשלה, למרות שאנחנו גם מביאים מצ'ינג לתקציב הממשלה וגם בוחרים את הגופים המקצועיים יחד עם הממשלה כדי שיעשו את העבודה המקצועית הנכונה ולכן ההחלטה שהתקבלה, אנחנו נבצע אותה כפי שהיא.
<רוני אקלה: כלומר העברת האחריות לרשויות המקומיות, בטענה שנאמרה לנו שיש גופים נוספים שפועלים בנושא כמו למשל 360, כמו למשל תנועות נוער, כמו למשל הכנה לצה"ל, שאומרת שכולם מגיעים לאותה שכונה וכולם נותנים מענה לקהילה.
<רוני אקלה: אם יש גופים שנותנים מענה כזה, למה צריך להפנות משאבים נוספים ובמיוחד אני יודע שיש 'חוג לכל ילד' עם תקציב גדול מאוד שאם הוא יכול להפעיל ולתת מענה לכל ילד חוג, אני חושב שהתקציב שעומד לנושא הזה יכול גם לתת מענה במקומנו.
<רוני אקלה: המשאב שהיינו מפנים אותו, נפנה אותו לנושא של סיוע לימודי והגדלת מספר הילדים שמשתתפים ב- - -
אברהם נגוסה: חבר הכנסת מוטי יוגב בבקשה.
מרדכי יוגב: אני שמח על הדיון בראשות יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אברהם נגוסה וכל השותפים לדיון.
מרדכי יוגב: אני אגיד כמה משפטי מפתח בעיני.
מרדכי יוגב: אני מאוד מזדהה עם מה שאמרת, נמרוד.
מרדכי יוגב: משפט המפתח הראשון הוא שצריך לטפל בכל הנוער העולה ואני חושב שהיום חלק מהנוער העולה האתיופי יכול לקלוט את העליות הבאות.
מרדכי יוגב: הוא יכול גם להגיד להם 'היינו פה לפניכם' אבל יכול לסייע גם בקליטתם של הבאים אחריהם כמו במחזה הזה "לול" שכל עלייה "יורדת" על קודמתה והופכת לזו שדואגת לבאה אחריה, אבל הכל מתוך בסוף עם ישראל נבנה.
מרדכי יוגב: במיקוד ביוצאי העדה האתיופית, אני חושב, ואני לא רוצה לעשות פה 'אני מאשים' אבל אני אומר, אלה מהעדה ובעיקר חברתי זיווה והובלת הקו, שלא צריך שום דבר מבודל ליוצאי העדה ולבטל הכל, בזכויות שהם כן קיבלו, עשו טעות גדולה ופה אמר קודם אברהם את הכלל שליווה אותי גם כמזכ"ל בני עקיבא.
מרדכי יוגב: זה כמו שתיל בחממה.
מרדכי יוגב: אם הוא כבר יכול להעביר אותו לשדה הפתוח ושיחייה שם בקור בגשם ובשמש – סבבה.
מרדכי יוגב: איחוד ללא שום בידול.
מרדכי יוגב: ואם, מכל מרכיב שהוא, בהערכת מצב מקומית, עירונית, אחרת, ממליצים – זה לא בא מרצון לבדל.
מרדכי יוגב: כשעשו את קורס הקשר הייחודי בצה"ל למחשבים או כך וכך זה העלה והעיף עוד 20-30 לעוף למעלה ואחר כך להיות משולבים ולעלות לקצונה ולעלות אחרת.
מרדכי יוגב: אם היו שמים אותם בפנים כנראה חלק מהם היו מצוינים וחלק כנראה לא היו מצליחים.
מרדכי יוגב: אז שיקול הדעת הוא לא בגלל חס ושלום שום גזענות, רק מאהבה גדולה של רצון לקדם קדימה להערכת המצב הזו.
מרדכי יוגב: מפה אני בא למשרד החינוך, עירית, פה את מייצגת - לא את אישית - זה השר שלי, ואני מאשים.
מרדכי יוגב: קשה.
מרדכי יוגב: כי אני חושב שזה המשרד שהיה צריך אחרי משרד העלייה והקליטה – למשרד העלייה והקליטה יש לו תקציב מוגבל, מסוים – למשרד החינוך יש את התקציב הכי גדול בישראל.
מרדכי יוגב: זה שלא מזהים ולא הופכים את זה לנושא ליבתי בשלוש השנים האחרונות, מאז שהיינו בגל עלייה של 32,000 עולים מכל העולם, רבע מצרפת רבע מאוקראינה, יהודי אתיופיה, כל העולם, דרום אמריקה, ולא הופכים את זה לנושא ליבתי במשרד ז ו תקלה חמורה.
מרדכי יוגב: יותר מזה, המשרד באופן ממוחשב פוגש כל ילד מגיל הגן.
מרדכי יוגב: את המעונות הוא לא פוגש לצערי אבל מגיל הגן הוא יודע אם הוא עולה ואם יש לו עוד שני אחים עולים בכיתה ד' או כיתה ו' או עולים לחטיבה או שהם כבר ב- ט' או ב- יב' והמחשב הזה, שהוא מפגש ממוחשב עם 95%, 99% מילדי העולים שנמצאים במערכות הסדורות, מחייב חשיבה מעמיקה עד כדי יצירת ואוצ'ר לכל ילד כזה בסדר העדיפות.
מרדכי יוגב: הייתי רוצה שיהיה ואוצ'ר לכל ילד בישראל לחינוך הלא פורמלי שלו, לשעות שתיים עד שתיים בלילה, כמו שיש לו בית ספר פורמלי משמונה עד שתיים.
מרדכי יוגב: כך שיהיה לו ואוצ'ר לפעילות, פה הזכירו שלושה סוגי פעילות, המתנ"סים, תנועות הנוער, הספורט, כל סוג פעילות שהוא יכול על ידו להיות ולהימצא במקום נשלט ולא לשוטט ברחובות או לשוטט באינטרנט או במקומות אחרים בין שתיים לשתיים.
מרדכי יוגב: הייתי מתחיל בילדי העולים, בשתי הטבות.
מרדכי יוגב: כל ילד כזה עד שנה חמישית, ובעולי אתיופיה זיכו אותם עד שנה 15, וכך גם בבני המנשה אני מקווה, או בכל עולה אחר שרואים שיש קושי, לתת לו ואוצ'ר שיעיף אותו לאן שטוב לו להיות בו במתנ"ס.
מרדכי יוגב: הוואוצ'ר משמעותו לרשות תקצוב פר השם של הילד הזה שהוא יכול לבחור חוג, מתנ"ס או תנועת נוער, דמי חבר ולהיות בפנים.
מרדכי יוגב: פה אין את נציגי צה"ל, אבל זה הנושא שכל ילד כזה, כל נער כזה שעלה בתחום הארבע - חמש שנים מאזור חטיבת הביניים והתיכון, את האפשרות – לא לחייב, אין לחייב – ללכת למכינה חצי שנתית כדי להיות משולב אחר כך במכינות האופק של החצי שנה לפחות ואחר כך שההנגשה שלו לצה"ל, וזה בכל העליות, אני חוזר לעליה הראשונה שלי, זה היה נכון מאוד ומובהק מאוד בעולי אתיופיה, היום זה פוגש את כל העולם.
מרדכי יוגב: את הצרפתים והאוקראינים והדרום אמריקאים שאם הם עלו בשביעית או בשמינית אז הכניסה שלהם לצה"ל היא על מוקשים, ועם פוטנציאל אדיר, ועם נכות של בעיית שפה או בעיה של עדיין לא השתלבו, והוואוצ'ר הקבוע הזה לילדי העולים כולם.
מרדכי יוגב: לכן לגבי הדיון, יש כלל בגמרא, לא הורסים בית כנסת עד שלא בונים בית כנסת אחר.
מרדכי יוגב: רוצה לומר, לא הורסים מקום שבו הנוער יכול להיות ולשרוד וצריך לקיים על זה דיון במשרד ולראות איך.
מרדכי יוגב: ובכל מקום, איך זה, הנה לכם, מועדון נוער אני לא זוכר את הדוגמה, אבל אני יודע ברמלה, במתנ"ס, הוא נוצר כמתנ"ס קהילתי אבל היום משלב את כל האוכלוסיות.
מרדכי יוגב: עולי אתיופיה מארחים את מי שבשכונה, ברוך הבא.
מרדכי יוגב: וזה יפה מאוד.
מרדכי יוגב: צריך לקיים על זה לפי דעתי שוב דיון ולא לסגור תקצוב או לא לסגור מועדון עד שאין לו תחליף אחר.
מרדכי יוגב: אבקש מיושב הראש, שנקיים פה דיון יותר רחב מול המשרד, מול המנכ"לית, בישיבת ההיערכות השנתית שהייתה לפני תחילת שנת הלימודים העליתי שבע בעיות שונות.
מרדכי יוגב: היא ש אלה אותי בסוף במה אתה ממקד, אמרתי לה 'בהתייחסות שלכם כמערכת הכי גדולה בישראל והכי פוגשת את כל הילדים שעלו לכל עליה בישראל' אמרתי גם לשר, נפתלי בנט – 'אילו לא הייתה שנת החמישים לשחרור ירושלים, ומבחינתי גם ליהודה ושומרון, אני חושב שזה הנושא שהיית צריך לשים, קליטת עלייה'.
מרדכי יוגב: וגם עם שנת החמישים.
מרדכי יוגב: קליטת עלייה.
מרדכי יוגב: שנת החמישים זה הצהרות, פלקטים, תוכן.
מרדכי יוגב: קליטת עלייה זה תשומות, זה עשייה .
מרדכי יוגב: והיה אפשר לרתום את כל הנוער גם, ילד קולט ילד, ועוד ועוד מלא דברים שהם לא בהכרח בכסף, שהם יצירת מודלים של תשומה ועשייה.
אברהם נגוסה: שרה הבטאו בבקשה.
<שרה הבטאו: תודה.
<שרה הבטאו: אני מנהלת את מרכז הנוער בבאר שבע, מרכז הנוער עכשיו מתחיל את שנת הפעילות השלישית שלו.
<שרה הבטאו: כמו שציינת, באר שבע היא עיר קולטת עליה.
<שרה הבטאו: מרכז הנוער משלב גם בני נוער שהם עולים חדשים עלו בשנים האחרונות, 2010 והלאה, ילידי הארץ, וכמובן חבר'ה שהם לא בני העדה, כך שההגדרה של מרכזים הומוגניים לא תקפה לגבי מרכז הנוער שלי ובכלל אני חושבת, הם מרכזים מאוד הטרוגניים.
<שרה הבטאו: לפני שנתיים כשהתחלנו את הפעילות הגענו למקום שבו בני הנוער, כל המיועדים לגיוס נמצאים על צו 12, אף אחד לא התייצב לצו הראשון שלו.
<שרה הבטאו: בני נוער שחלקם לא נמצאים במסגרות חינוך, יושבים בבתים.
<שרה הבטאו: היו לנו בני נוער, גם שוטטות ברחוב, לא היה להם מענה, וכך לאט לאט התחלנו את העבודה.
<שרה הבטאו: השנה אני שמחה לבשר ש- 12 בני נוער מתגייסים, כבר חלק גויסו ובאו לבקר עם המדים, חלקם מתגייסים בנובמבר, פברואר ומרץ.
<שרה הבטאו: כל בני הנוער משולבים במוסדות חינוך, לכולם נמצא פתרון כי אין דבר כזה שילד ישב בבית.
<שרה הבטאו: מי שלא, כרגע זה רק שני בני נוער שהם נמצאים בטפול, כך שהמענה שהמרכז נותן הוא מעבר למתן חוגים ולמניעת שוטטות, יש איזה שהוא מענה שהוא יותר כולל.
<שרה הבטאו: גם עבודה עם בתי הספר, גם עבודה עם קב"סים, קציני מבחן, וכמובן הגורם הכי חשוב שזה ההורים.
<קריאה: איזה מרכז זה?
<שרה הבטאו: מרכז נוער בבאר שבע, ב- ו' החדשה.
<שרה הבטאו: בשנה הראשונה באמת הצלחנו להגיע ל- 60 בני נוער, בשנה השניה הגענו ל- 100 בני נוער, כמובן שעברו יותר, פשוט ה- 100 בני נוער הם אלה שהגיעו באופן יום יומי ובאמת ה יה אפשר לעבור איתם תהליך ארוך טווח.
<שרה הבטאו: ברגע שמדברים על סגירת מרכזים - - -
אברהם נגוסה: את יכולה אולי לפני זה לפרט לנו בדוגמאות, איזה שירות וחינוך אתם נותנים לאותם 100 נערים שמגיעים?
<שרה הבטאו: בוודאי.
<שרה הבטאו: המרכז פועל כל יום, א'- ה', מ- 16:00 עד 21:00.
<שרה הבטאו: יש להם לוח זמנים מאוד מובנה כשכל יום יש תוכן מסוים, יש חוג מסוים, אבל כמובן לא 50 בני נוער בחוג, בין 10-15 בני נוער בחוג מסוים, כשאני אומרת חוג, אנחנו מפעילים חוג כדורגל, חוג היפ-הופ, חוג של מנהיגות צעירה, חוג תיאוריה כי זה היה באמת אחד הדברים שהרשות ציינה, לתת להם כלים שבאמת מכשירים אותם לחיים ותיאוריה זה חבר'ה שעובדים אז במקום לנצל את הכסף למסיבות ולאלכוהול, בוא תשקיע את זה בלימוד נהיגה.
<שרה הבטאו: ובאמת אלה חבר'ה שבאים ולומדים ויושבים ועושים, והם גם מביאים תוצאות.
<שרה הבטאו: זה לא שאתה רק בא ומראה נוכחות.
<שרה הבטאו: מעורבות חברתית, מאוד חשוב, לא רק לקהילה אלא גם באופן כללי.
<שרה הבטאו: הם התנדבו בבית חולים סורוקה, הם התנדבו במועדון קשישים של יוצאי העדה באופקים, עשו להם הופעת ריקוד, חילקו להם משלוחי מנות, עכשיו אנחנו מובילים פרויקט לטובת שיקום השכונה יחד עם הסטודנטים מאוניברסיטת בן גוריון, אנחנו באים ומשפצים את השכונה ביחד עם בני הנוער.
<שרה הבטאו: אל תחכו שמישהו יבוא ויעשה בשבילכם, בואו תעשו בשבילכם.
<שרה הבטאו: מבחינתי, אם אנחנו מדברים על שילוב וציינת קודם את המילים 'שילוב בכוח', אי אפשר לסגור מרכז ולהגיד לילד 'לך לחוג העירוני שמתקיים'.
<שרה הבטאו: זה לא יקרה.
<שרה הבטאו: אז תביא לו את הואוצ'ר אבל הוא יישב עם הואוצ'ר בבית ולא יעשה עם זה משהו.
<שרה הבטאו: אם מתקיים איזה שהוא חוג והוא מגיע אליו ובני נוער אחרים שהם לא יוצאי העדה רואים שמתקיימת פעילות שהיא פעילות איכותית, לא פעילות בינונית, אז גם הם באים ומבקשים לקחת בזה חלק.
<שרה הבטאו: ואני חושבת שזה השילוב המיטבי, לא רק ללכת החוצה אלא גם להביא פנימה ובגלל זה פונים אלי הרבה לבוא ולקחת חלק, גם חבר'ה שהם לא בני העדה.
<שרה הבטאו: השנה אנחנו משלבים גם חבר'ה מקיבוץ רמת נגב שיבואו אחת לשבוע למרכז הנוער, רובם לא יוצאי העדה, כך שזה גם איזה שהוא אופן שבו אנחנו משלבים את בני הנוער.
<שרה הבטאו: נפתחה בשכונה קבוצה של "אחריי".
<שרה הבטאו: אם מתקיימת פעילות עירונית, אז בני הנוער לוקחים בה חלק.
<שרה הבטאו: הרשות באה ומתקצבת הסעות כדי שהם באמת יוכלו ללכת.
<שרה הבטאו: אז השילוב הוא לא רק החוצה אלא גם פנימה.
<שרה הבטאו: עוד דבר שחשוב לי לציין, אתם אומרים הרבה את המילה "פיתרון" אבל פרקטית, מה זה אומר פיתרון?
<שרה הבטאו: אוקיי, לשלב אותם במסגרות אחרות, איך, כמה למה?
<שרה הבטאו: אני לא מרגישה שיש באמת פתרון אמיתי וכשיש פתרון קיים, אני לא מבינה גם למה למצוא פתרון אחר אם יש בעצם פתרון לאותם בני הנוער.
<שרה הבטאו: שיחות אישיות, הרבה בני נוער מרגישים חופשי לפנות לכל אחד מאנשי הצוות בכל פניה.
<רוני אקלה: גם מאתרים בני נוער שיש להם צרכים מיוחדים, לגופים מקצועיים.
מרדכי יוגב: שרה, שר החינוך אצלכם מחר.
מרדכי יוגב: אני לא יודע אם אתם יודעים, ביקשתי מהנציגה החדשה במליאת מועצת העיר שתהיה אחראית על החינוך כנראה, רותי פרנקל, שתכניס לו את הנושא.
מרדכי יוגב: יש את הפרויקט של סער הראל, שהוא ראש האגף לילדים ונוער בסיכון שמתקיים כרגע כפיילוט ב- 15 ערים.
מרדכי יוגב: למה לא הכניסו אותו לבאר שבע, אני לא יודע.
מרדכי יוגב: אני יודע שבאר שבע זקוקה ובסדרי עדיפויות אם הייתי צריך להחליט, אלה נתונים סטטיסטיים וגם אמת וגם עיר חמישית בגודלה בישראל.
מרדכי יוגב: אני אומר גם למשרד וגם אליכם, אם יש לך קשר למישהו מהעיריה שיהיה בביקור, תדחפו שם גם את הצרכים שלכם שיעלו למודעות.
אברהם נגוסה: אבינט סמניו בבקשה.
<אבינט סמניו: אני חושבת שהמרכז נותן לנו יותר כלים.
<אבינט סמניו: אתמול לא הייתי במרכז אבל היה לנו חוג ריצה והייתה לנו פעולה של אמצעי מניעה, שמלמדים אותנו כלים לחיים איך להתמודד עם זה.
<אבינט סמניו: בגדול, המרכז פתוח כל השבוע כמו שהיא אמרה, כל יום בשבוע.
<אבינט סמניו: אם אנחנו באים ומדברים עם ניצן ודברים שאנחנו רוצים, אז הוא בא ונותן לנו את המענה ומקשיב לנו.
<אבינט סמניו: זה בגדול.
<עידן אזולאי: אני ממרכז נוער "פידל" רמלה, שעבורי זה כמעט כמו בית שני.
<עידן אזולאי: באים, לומדים מה החוקים והעיקרון של העיר, מה כדאי לעשות ומה לא כדאי לעשות, אנחנו מקבלים מלא יחס מהמנהל ומהרכזת.
<עידן אזולאי: כל פעילות אנחנו לומדים משהו חדש.
<עידן אזולאי: כמו למשל איך להימנע מלשתות אלכוהול, איך להימנע מלעשן, לא להיגרר.
<אבינט סמניו: נותנים לנו מענה ב"פידל" שלא נותנים לנו במקום אחר.
<אבינט סמניו: אנחנו לא יכולים לדבר על מה שאנחנו מדברים עם ניצן או בפעולות האחרות, מה שלא נותן לנו מענה בבית הספר ובמסגרות אחרות.
<אבינט סמניו: כשאנחנו מגיעים למרכז אנחנו מרגישים יותר פתוח, יותר בעניינים, יותר משמעותיים אפילו וזה עוזר לנו.
<עידן אזולאי: לפעמים כשסתם נגיד יש לנו בעיה בבית הספר או בכל מיני מקומות, תמיד אנחנו משתפים את המנהל או את הרכזת והם עוזרים לנו לגרום לצאת מזה במקום להיגרר למכות או למצב שיכול להגיע למקומות לא נעימים, אז הם עוזרים לנו איך לא להגיע למקום הזה, איך להתרחק מזה.
אברהם נגוסה: נשמע את זהבה עלם, בוגרת מרכז הנוער.
אברהם נגוסה: שתפי אותנו במה תרם לך המרכז?
<זהבה עלם: אני בוגרת מרכז נוער "פידל" לוד.
<זהבה עלם: הייתי במרכז מכיתה ז' עד יב', הייתי מגיעה למרכז כל יום, הייתי שם מהפתיחה עד הסוף.
<זהבה עלם: השתתפתי בכל מיני חוגים כמו מנהיגות צעירה, היה לי חוג של שירה, וכל החוגים האלה פיתחו אצלי בטחון עצמי.
<זהבה עלם: בלהקה למדתי לממש את הכישרון שלי, לדעת לפתח אותו ולדעת שאני גם יכולה לצאת איתו לעולם.
<זהבה עלם: במנהיגות צעירה למדתי איך להנהיג את עצמי למקומות נכונים בחיים וזה גם עזר לי בבחירה אחר כך מה לעשות בשירות שלי.
<זהבה עלם: עשיתי שירות לאומי, פרויקט שח"ם, שזה פרויקט חונכות עם משפחות מהעדה.
<זהבה עלם: בחרתי בפרויקט הזה במיוחד כי הוא עובד עם משפחות מהעדה שהן משפחות בדיוק כמו מהמקום שאני מגיעה ממנו, לתת להם את הכלים שנתנו לי.
<זהבה עלם: לבוא מאותו מקום ולתת להם הרגשה ש'גם אתם יכולים להצליח ולא משנה מאיפה אתם מגיעים'.
<זהבה עלם: אחרי שסיימתי את השירות הלאומי השתתפתי בעוד פרויקט שנקרא פרויקט השחר שעוסק בלימוד מסורת על העדה, בכל זה השתתפתי במיוחד מהכלים שקיבלתי במועדון הנוער, שם למדתי איך לחזק את עצמי ואיך להיות מנהיג ולצאת לעולם ולדעת איך להתמודד איתו.
<שי אלמנך: אני או-טו-טו בן 17, גר בלוד ואני מגיע באופן קבוע למרכז "פידל" בלוד.
<שי אלמנך: כבר חמש שנים מכיתה ז', עכשיו אני בכיתה יב', אני בהרכב בשם 'הג'וניורס' שהתפתח במועדון "פידל" בלוד, בעזרת תרומות שהביאו לנו, הוציאו לנו קליפים והקליטו לנו שירים ועזרו לנו למצוא מורה לכתיבה, שיעורים כאלה.
<שי אלמנך: אני חמש שנים כבר ב"פידל" כפי שאמרתי, הייתי בכל מיני חוגים כמו רכיבה על אופניים, הרבה מאוד.
<שי אלמנך: אני מבסוט על "פידל" ולא רוצה שיסגרו אותו ואני אשמח אם זה ימשיך.
<שי אלמנך: תודה רבה.
אברהם נגוסה: נשמע את נציגת משרד ראש הממשלה.
אברהם נגוסה: הגעת קצת באיחור, כי אמרתי לנציגת משרד החינוך שכידוע, התכנית אושרה עם תקציבים ב- 10.10.2015, זה היה לפני שנה.
אברהם נגוסה: בדיוני מעקב שקיימנו פה כל הזמן אמרו לנו 'אנחנו מתכוננים' גם היום שמענו את אותה שפה.
אברהם נגוסה: בנוסף לזה מדובר פה על חצי שנה, ולא ידוע מה יהיה הגורל לאחר חצי שנה, יכול להיות שהמרכז ייסגר.
אברהם נגוסה: אני מבקש ממך שתתייחסי כמשרד המתכלל בתכנית הזאת, מדוע זה לקח שנה, מה עשיתם כגורם המפקח על יישום החלטות ועדת השרים?
<לירית סרפוס: ראשית אני רוצה להגיד תודה גם ל"פידל" גם לפרויקט הלאומי, לכל הגורמים שהפעילו את מרכזי הנוער, מפני שהייתה כאן לקיחת יוזמה על שירות שהיה חסר לילדים ואנחנו שומעים מהחבר'ה הצעירים שמקסים לשמוע אותם, שזה תורם להם והם משתתפים.
<לירית סרפוס: אני חושבת שכחברה אזרחית אתם צריכים להיות מאוד מרוצים מהתהליך שקורה עכשיו כי בעצם מה אומרת הממשלה?
<לירית סרפוס: הממשלה אומרת עכשיו 'אני מבינה שצריך לקחת אחריות מלאה', גם הממשלה, גם הרשויות המקומיות, ואנחנו רוצים עכשיו להשיג בעצם כמה דברים.
<לירית סרפוס: אני מפרידה רגע במטרות אבל לפני כן אני רוצה לברך את טלל דולב שדיברה לפניי, טלל בארבע השנים הקרובות תהיה ראש צוות היישום והמעקב אחרי התכנית.
<לירית סרפוס: אני חושבת שהכניסה של טלל משקפת את הרצינות של הממשלה ביישום המדיניות של התכנית הזאת.
<לירית סרפוס: כי אני אומרת, אני הייתי אחראית על החלק היחסית קל – לעשות את התכנון, לדאוג לתקציבים, לא שזה לא היה לא מאתגר, אבל בסופו של דבר יש פער מאוד גדול בין מה שנעשה בשלב התכנון לבין איך הדברים פועלים בשטח ואיך כל הגורמים צריכים להתחבר אחד לשני.
<לירית סרפוס: אני לא רוצה שישתמע באיזושהי צורה, שמרכזי הנוער לא עשו עבודה טובה או שהתכניות הן לא טובות, זה ממש לא מה שאנחנו אומרים, כי אני יודעת שמי שעוסק בדברים האלה הם אנשים עם נשמה והם עושים את זה מתוך אהבה וגם עם הישגים.
<לירית סרפוס: אבל יש כמה דברים שחשוב לנו להשיג אותם ברמת מטרות העל, וזה קודם כל הנושא של השילוב, והשילוב שיהיה שילוב אקטיבי מפני שאנחנו יודעים ודיבר ראש האגף מאשקלון על הנושא של מאפיינים תרבותיים אז אנחנו יודעים שלא מספיק רק להציע את האופציות אלא צריך לעשות משהו הרבה יותר אקטיבי כדי להביא לשילוב, מפני שזה יותר קל להיות נפרד.
<לירית סרפוס: אנחנו רוצים כבר עכשיו להתכוון לקראת ההמשכיות.
<לירית סרפוס: תראו, לא תהיה תכנית ייחודית ליוצאי אתיופיה לנצח.
<לירית סרפוס: הממשלה משקיעה היום קרוב לחצי מיליארד שקל בארבע שנים כדי לקדם את השילוב.
<לירית סרפוס: אלה תקציבים תוספתיים ברובם, לפחות שני שליש מהם אלה תקציבים תוספתיים.
<לירית סרפוס: אנחנו כבר עכשיו מתקדמים לקראת מהלך שהמשרדים והרשויות המקומיות מתייחסים ליוצאי אתיופיה כמו אל כל האזרחים האחרים ויש כאן אתגר שהוא מחזיק מתחים בשני כיוונים.
<לירית סרפוס: אנחנו מצד אחד לא רוצים לבדל אבל כן רוצים לתעדף, אנחנו רוצים לשלב אבל אנחנו כן רוצים לתת מענה לשונות של כל אחד.
<לירית סרפוס: הדברים האלה בראש ובראשונה מחייבים אינטגרציה, מחייבים עבודה משותפת.
<לירית סרפוס: אם אנחנו רוצים להצליח, אם אנחנו רוצים שבסופו של דבר יהיו לנו יותר קצינים בצבא, תהיה לנו פחות אלימות ברחובות, כדי שכל הדברים האלה יקרו אנחנו צריכים שכל הממשלה תעבוד ביחד בכל הרמות עם משרד הרווחה יחד עם משרד החינוך יחד עם משרד הבריאות יחד עם כל הגורמים האחרים, גם תעסוקה, וכדי ליצור את האינטגרציה הזאת אנחנו חייבים את הגורם הממשלתי.
<לירית סרפוס: מתוך אחריות, אמרנו לא סוגרים מיד.
<לירית סרפוס: אנחנו מבינים שיש מקומות שונים, יש צרכים שונים, יש רשויות שונות, הן נמצאות במקומות אחרים, לכל רשות יש הבנה אחרת לגבי התפקיד שלה וגם יש לה אוכלוסייה אחרת ולכן יש את פרק הזמן של החצי שנה שבפרק הזמן הזה אנחנו גם ממשיכים את התקצוב וגם עושים עבודה שכבר התחילה ויש לנו כבר היום תמונת מצב מלאה על מה קורה בכל רשות מתוך השטח, אנחנו יודעים בדיוק כמה ילדים באים לכמה זמן וכמה משולבים וכמה לא משולבים.
<לירית סרפוס: אני רוצה להבטיח לכם ילדים שבסופו של דבר הכוונה שלנו שאף ילד לא ייפגע אלא להיפך, בסופו של דבר העבודה שתהיה, תהיה עבודה שהיא יותר טובה.
אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת וחבר הוועדה יואל רזבוזוב.
אברהם נגוסה: נשמע את משרד החינוך, בבקשה הגברת אירית בירן.
<עירית בירן: רציתי להרחיב בקשר למה שנאמר כאן קודם.
<עירית בירן: משרד החינוך לא עושה הבדלה בין ילד יליד הארץ או עולה.
<עירית בירן: מבחינתנו הם כולם תלמידי ישראל, בני הקהילה, הם יקבלו שירות המיטבי ביותר שאנחנו יכולים.
<עירית בירן: נכון שיש הגדרה של מי שלא נולד בארץ וכן עלה והכמויות של הילדים שלא נולדו בארץ הולכות וקטנות, זאת אומרת רוב הילדים המטופלים בני הקהילה הם ילידי הארץ.
<עירית בירן: אנחנו רואים את עצמנו כמטפלים בילדים אבל רובם הם ילידי הארץ וצריך קצת לעשות הפרדה בין העולים שמגיעים היום מארצות אחרות לבין בני הקהילה.
<עירית בירן: הבנתי שבימים האחרונים היו כמה משפחות שעלו אז יש גל חדש, אבל רוב הילדים שאנחנו מטפלים בהם הם פשוט בני הקהילה שנולדו כבר בארץ וכמה שהגיל עולה כך ה- - -
מרדכי יוגב: האם ההתייחסות שלך הייתה לנוער עולה בכלל או לנוער בני הקהילה האתיופית?
<עירית בירן: לבני הקהילה האתיופית - - -
מרדכי יוגב: בני הקהילה האתיופית, בהחלטת ממשלה שהתקבלה, קבעו שהם עולים ל- 15 שנה.
<עירית בירן: נכון.
<עירית בירן: אבל אנחנו כמשרד החינוך בכוונה אמרנו, עולה או לא עולה, מקבל שירות מיטבי לפי הצרכים שלו.
<עירית בירן: נכון שילד עולה מקבל זכאות בדברים מסוימים עד 15 שנים, אבל בסך הכל הכללי יש לנו אחריות על 100% הילדים.
מרדכי יוגב: יש לכם אחריות על 100% הילדים אבל האם במשרד לא נעשה דיון דיפרנציאלי להבין שילד עולה מצרפת, מאוקראינה, מאתיופיה, מבני מנשה, מדרום אמריקה, לא משנה, הוא ילד עולה והוא זקוק ליותר, אתם לא מבינים את זה?
<עירית בירן: נעשה דיון, יש ועדה ואם אתה רוצה אפשר יהיה להעביר, יש ועדה שגברת גילה נגר מובילה, ששם יש דיונים, חשיבה, כתיבת תכניות וכן הלאה.
מרדכי יוגב: עשייה?
<עירית בירן: גם עשייה.
מרדכי יוגב: אני דן אתכם ברותחין.
מרדכי יוגב: אני מבקש כאן מיושב ראש הוועדה, וממנהלת הוועדה שנזמן לפה, מצידי לדיון דחוף, את מנכ"לית משרד החינוך עם הגברת נגר שאחראית על התכניות ונשמע מה היה, מה יש עכשיו ב- 2016, מה יהיה ב- 2017, 2018 בתקציב הדו שנתי לטובת גלי העלייה הגדולים, ואני אומר גם ליהודי אתיופיה וגם לכל הבאים מארבע קצוות תבל, מה משרד החינוך מבין שהילד העולה זקוק, כמו חינוך מיוחד.
מרדכי יוגב: יכול להיות הקטנת כיתה וזה יכול להיות ואוצ'ר לפעילות אחרי הצהריים, כמו שפה עלה בדיון ממה שעולה פה במועדוניות, מתי הוא זקוק למשהו ייחודי כי הוא עוד איננו יודע, אם תשלבי את הילד הצרפתי במועדון ישראלי בראש ובראשונה הוא לא יהיה שם, הוא יילך לפשוע בחוף הים בנתניה.
מרדכי יוגב: ואת כנראה צריכה אולי לשנה הראשונה לתת לו חממה ואחר כך להוציא אותו ולשלוח אותו על פני השדה לכל תנועות הנוער.
מרדכי יוגב: הלוואי מהרגע הראשון, אבל זה תלוי אישית באותו ילד.
אברהם נגוסה: בהחלטת הממשלה מלפני שנה כתוב במפורש אחרי 30 יום משרד הקליטה ומשרד החינוך היו צריכים לשבת ביחד על הסוגיה הזאת בעיקר, בעניין תכנית משותפת.
אברהם נגוסה: לגבי 15 שנים ועוד.
<עירית בירן: ישבנו.
<עירית בירן: נעשה, ויושבים, ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא.
<עירית בירן: בתכנית הנוכחית הזאת לבני הקהילה יש את הנושא של ואוצ'ר לכל תלמיד, יש את הנושא של ואוצ'רים לתנועות נוער כדי כן לשלב אותם ולעודד אותם, כי גם הורה רגיל קשה לו לשלם את מה שצריך לשלם למחנות של תנועות הנוער כפי שכל אחד מאיתנו יודע.
<עירית בירן: אז לעזור בעניין הזה, גם לנושא של קורסי מד"צים ומש"צים.
<עירית בירן: שמנו תקציב בתכנית כדי לעזור לסבסד את העניין.
<נמרוד גלנטה: אנחנו לא מכירים את מה שאת אומרת.
<עירית בירן: מנהלי הנוער הישוביים והמפקחים המחוזיים - - -
אברהם נגוסה: גברת עירית, אנשים שהיו צריכים לבצע בשטח אומרים 'לא מוכר לנו' אז איפה זה נמצא?
<נמרוד גלנטה: יותר מזה, נתנו לי הוראה מהחברה למתנ"סים שאסור לי להכניס את תנועות הנוער במסגרת פרויקט 'חוג לכל ילד' שזה רק נועד לחוגים.
<נמרוד גלנטה: אז אנחנו לא מכירים.
<עירית בירן: "חוג לכל ילד" זה חוגים, לתנועות נוער יש סיבסוד דרך תנועות הנוער.
<נמרוד גלנטה: אני לא מכיר, לא קיבלתי שקל.
<עירית בירן: לא אתה צריך לקבל, הילד צריך לקבל.
<נמרוד גלנטה: גם הוא לא קיבל.
<עירית בירן: אמרנו שזה ואוצ'ר לילד.
<עירית בירן: הנושא של מכינות, כבר יש רישום כפול השנה, עם סיבסוד לילדים למכינות קדם צבאיות.
<עירית בירן: "אחריי" וגורמים נוספים קיבלו הגדלת תקציב כדי שהשנה יהיו יותר ילדים.
מרדכי יוגב: עירית, על המכינות אנחנו יודעים.
מרדכי יוגב: אני אשאל אותם ואותך מתי תהיו מוכנים להציג את התכנית המיושמת, לא את הדיבורים.
מרדכי יוגב: מכינות אנחנו יודעים, יישר כח.
<עירית בירן: אנחנו כבר יכולים להביא מספרים של ילדים.
אברהם נגוסה: כמה תלמידים משתתפים?
אברהם נגוסה: כמה נוער משתתף?
אברהם נגוסה: כמה קיבלו ואוצ'רים?