GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<זיוה מקונן-דגו: עוד נקודה, הסוגיה של דיור ציבורי בכלל לאותם יוצאי אתיופיה שקיבלו בשנות השמונים, שעלו דרך המסע המפרך הזה דרך סודן והם הגיעו וקיבלו דיור ציבורי, זה היה הפתרון ברחבי הארץ.
<זיוה מקונן-דגו: האנשים האלה חלקם הלכו לעולמם.
<זיוה מקונן-דגו: הילדים שלהם היום נזרקים לרחוב.
<זיוה מקונן-דגו: מי שעבר את התלאות האלה של דרך סודן יודע מה הקהילה הזאת עברה ומה המשבר שהם עברו והדוגמאות של אותם צעירים, הם יכולים להיות בני 30 או 35 שלא יכלו לשקם את עצמם אבל עכשיו הם נמצאים ברחוב, זו סוגיה שמשרד השיכון לא לוקח אותה וכל דירה שמתפנה כמובן מפנים אותם כי הם לא זכאים, אין דור המשך, הם לא זכאים וזורקים אותם.
אברהם נגוסה: זיוה, בואי נתמקד.
<זיוה מקונן-דגו: זה קשור למשרד השיכון לכן אני מעלה את זה.
אברהם נגוסה: היום לא נקבל פתרון לזה.
אברהם נגוסה: זו סוגיה שצריך לקיים דיון מיוחד בנושא הזה.
אברהם נגוסה: אנחנו מדברים היום על דיור ציבורי לזכאים לכן אני לא רוצה לערבב את הדברים.
אברהם נגוסה: טוב שהעלית את העניין.
<זיוה מקונן-דגו: האנשים האלה זכאים.
<זיוה מקונן-דגו: הבעיה היא שלא סופרים אותם.
דב חנין: בהמשך לדבריה של גברת מקונן - - -
<זיוה מקונן-דגו: כדי לתת דוגמה, מקרה שהגיע אלינו לאחרונה, אישה שעלתה דרך סודן איבדה ילדה בסודן והיא מצאה זוגיות, אני נחנקת כשאני מספרת את הסיפור.
<זיוה מקונן-דגו: יש לה שני ילדים, ועכשיו פשוט כנראה שזורקים אותה.
<זיוה מקונן-דגו: 17 שנה היא נמצאת, ממתינה לדיור ציבורי והאשה הזאת באה ואומרת "היום כבר אחרי מה שעברתי דרך סודן, אני לא יודעת מה יותר טוב לי".
דב חנין: אדוני היושב ראש, רק הערה קצרה בהקשר הזה.
דב חנין: אדוני בצדק אומר שאתה מעוניין, וזה נכון, למקד את הדיון אבל אני חושב שהדברים החשובים האלה של גברת מקונן ראוי אולי שהוועדה תוציא מכתב, תרכז את כל הסוגיות האלה שהן באמת יותר רחבות מהדיון שלנו כאן.
דב חנין: זה לא נוגע רק למשרד השיכון, הרי בממשלה התקבלה החלטה וזו חלק מאיזו שהיא מדיניות כוללת שהיא בסופו של דבר נמצאת אצל ראש הממשלה ואצל מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
דב חנין: אני מציע שהוועדה תוציא מכתב לראש הממשלה ולמנכ"ל משרדו ותבקש תשובה, התייחסות תוך שבוע לכל הסוגיות האלה ואז נקיים דיון שכבר יהיה על בסיס של הבנה איפה הממשלה באמת עומדת.
אברהם נגוסה: אני יודע ששלושה עוד רוצים להגיב.
אברהם נגוסה: אני רוצה שהמנכ"ל יתייחס לכל הסוגיות שעלו פה.
<קרן פישזון: אני מנכ"לית עמותת "מגן משפחה" אנחנו מקבלים פניות הציבור מרחבי כל המדינה וכל פניה שניה או שלישית זה בעניין של דיור ציבורי.
<קרן פישזון: אני כן רוצה לחזור על מה שנאמר פה ולחזק את זה.
<קרן פישזון: כל הפניות למשרדים אחרים אנחנו מקבלים תשובות, במשרד הקליטה לא מצליחים.
<קרן פישזון: אפילו כשאני חוזרת לוועדה ופוגשת במקרה ושוב פעם פונה פנים מול פנים אומרים לי "תשלחי לנו שוב פעם" אומרים לנו "תתרגמי את זה לעברית כי ברוסית זה לא יתקבל" רק אלכס טנצר מצליח לקבל מהם תשובה כי הוא פונה אז דרך מבקר המדינה אבל לוקח תשעה חודשים.
<קרן פישזון: גם בעניין של הוועדות הרפואיות שבמהלכן פוסלים אנשים שאפילו רופא המשפחה שלהם נותן חוות דעת על זה שהוא כן יכול או כן מתפקד, איזו שהיא ועדה פוסלת אותם.
<קרן פישזון: אני פניתי דרך קארין אלהרר ואז קיבלתי תשובה דרך הפנייה של חברת הכנסת אחרי מספר חודשים.
<קרן פישזון: לפי מה שהתרשמתי, אין שם שום מדיניות.
<קרן פישזון: שרת הקליטה כותבת מידע אחד, עוזרת השרה כותבת משהו אחר בעניין הנושא של הוועדות הרפואיות.
<קרן פישזון: עניין של ניהול לקוי, חוסר שקיפות, בזבוזים.
<קרן פישזון: קיבלנו לפני כמה חודשים פניה מהוסטל מקצרין על כך ש-200 יחידות דיור במשך שנתיים לא מאוכלסות וכרגיל פנינו למשרד הקליטה לא קיבלנו תשובה, פנינו לערוץ 9 כדי ללכת ולעשות כתבה, אני נסעתי לשם וראיתי.
<קרן פישזון: אז כשפנינו לערוץ 9 תוך שבוע פתאום סופה לנדבר הופיעה בתקשורת בלחיצות יד עם ראש המועצה שם שיופי, 200 היחידות סוף סוף מאוכלסות.
<קרן פישזון: למרות שכל הפניות של האנשים שעמדו בתור שם, נאמר להם שההוסטל הזה לא שייך למשרד הקליטה אלא למשרד השיכון.
<קרן פישזון: במשך שנתיים ככה אמרו וזה מוקלט.
<קרן פישזון: הישיבה שבא ראש העיר ומסביר לקשישים שעומדים בתור, מוקלט שכן, זה לא שייך לנו.
<קרן פישזון: אז חשבנו אולי באמת צריך לאחד את כל התורים שאנחנו כציבור לא נתרוצץ בין הוועדות, ודרך אגב גם אין לנו שום גישה לזה.
<קרן פישזון: למה אנחנו כציבור לא יכולים לבוא לוועדה איפה שמחליטים פתאום עשרה אנשים שלא עמדו בתור להכניס אותם בלי תור ואז להזיז אנשים שעומדים עשר, 15 שנים בתור, מספר 30 יש לנו מקרה בטבריה, פרופסור לכימיה גר ב-5 מטר מרובע והוא ממספר 30 התרחק למספר 80.
<קרן פישזון: ואנחנו כן קיבלנו ממשרד הקליטה של טבריה תשובה על כך שכן, כמו שנאמר פה על זה שמזיזים אותם.
<קרן פישזון: יש לנו עוד הרבה מקרים שקשישים פשוט מתייאשים על כך שהם באיזה שהוא שלב יקבלו דירה.
<קרן פישזון: עוד סוגיה אחת, נותנים דירה, כן לפעמים אחרי המתנה של 10, 15 שנים, נותנים דירה לאמא שיש לה בת יחידה בבת ים, נותנים לה בסוף העולם ואז היא מסרבת ומבקשת להמשיך לחכות ואז מוציאים אותה מהתור על זה שהיא סירבה לחיות שלוש שעות נסיעה מהבת שלה.
אברהם נגוסה: כמו שהמנכ"ל מחכה בסבלנות, אני רוצה שאנשים ידברו, שגם נציג האוצר יתייחס ואז המנכ"ל יגיב לטענות שעלו ואת תעני לטענות שעלו כלפי משרד הקליטה.
אברהם נגוסה: כך אנחנו נסכם את הדיון.
אברהם נגוסה: בני בקיצור בבקשה.
<בני מלסה: קודם כל תודה אדוני היושב ראש, תודה כבוד המנכ"ל מר אשל, אני רוצה לברך את מר רונן כהן סמנכ"ל משרד השיכון.
<בני מלסה: יום יום הוא באמת עוזר.
<בני מלסה: התחלתי מהקהילה והגעתי עד ניצולי שואה, ואני אומר לכם הוא עושה את העבודה, חשוב לפרגן ותודה לך כבוד היושב ראש.
<בני מלסה: אני אדבר בקצרה על כמה דברים.
<בני מלסה: ישנם דיירים שקיבלו דירה ממדינת ישראל, אתיופים או רוסים, תימנים עיראקיים, 25 שנה הם בדיור ציבורי זמני, כמו באתר הקרוואנים.
<בני מלסה: באים לקנות כמו כל דייר, המדינה עושה סלקציה, יושב ראש הסוכנות היהודית שרנסקי כהרגלו לא מוכן לשחרר את הדירות האלה, האזרחים האלה לא יכולים לקנות אני רוצה שאדוני יושב הראש הנושא הזה יידון, לתת שוויון בין האזרחים.
<בני מלסה: יש לנו יותר מ-55 דיירים שלא מוכנים - - -
אברהם נגוסה: אתה מדבר על החוק שדיירים יכולים לקנות?
<בני מלסה: אני ואתה יכולים לקנות דיור ציבורי, קיבלתי דירה בחולון, מה עשו משרד השיכון ומשרד הקליטה?
<בני מלסה: הביאו כמה מבוגרים שמו אותם בקומות הראשונות, שמו את הצעירים שלמדינה לא הייתה פתרון, לקחו את הבניין של הסוכנות היהודית ומה אמרו?
<בני מלסה: באו לקנות את הדירה אחרי 25 שנה אמרו "לבניין הזה אתם לא שייכים, אתם לא מדינת ישראל".
<בני מלסה: חשוב לי שאתה תיקח לתשומת הלב גם מנכ"ל משרד הקליטה.
<בני מלסה: יש לי לא פחות מ-12 משפחות שהוציאו אותן מתור, אחרי המתנה של 20 שנה, בושה וחרפה למדינה.
<בני מלסה: יש לי 12 משפחות, מה זה אומר?
<בני מלסה: אנשים - - - עשר שנים, עשרים שנה עם ארבעה ילדים, זה לא קשור ספציפית לקהילה, אלא לכלל האזרחים.
<בני מלסה: אחרי שהם ממתינים, אדוני היושב ראש, מה הם עושים?
<בני מלסה: כשמגיעים הילדים לגיל 18 החוק פולט אותם כי "אתם לא שייכים, לכו תחפשו את עצמכם ברחוב" זאת אומרת זה שלמדינה אין לה פתרון זה לא אומר שהאזרח צריך להיות אשם ולהישאר בלי דירה.
<בני מלסה: הם נולדו פה וגדלו פה, אדוני יושב הראש קח את זה לתשומת ליבך, הרבה נזרקים.
<בני מלסה: דבר שלישי, בנושא של העולים מאתיופיה ישנן דירות, ביקשתי מכולם ייאמר לזכותם, מוכנים לתת, משרד הקליטה מסתיר נתונים.
<בני מלסה: אני אחראי לדברים, 11 שנה אני נלחם בזה בזכות אנשים מבורכים השגנו, משרד הקליטה לקח את הדירות - - - אנשים תורמים במשרד הקליטה ב-1985.
<בני מלסה: עד 1991 נרכשו דירות לעולים מאתיופיה, היה בדו"ח מבקר המדינה, הוא לא אמר את העדה אבל ידעתי שמדובר כי הכרתי את המקום לכן אדוני יושב הראש הדירות האלה נמסרו לעולים אחרים והאתיופים האלה שהוציאו אותם בתור, היום הגיל שלהם הגיע, אני פייר וישר איתכם, - - -בשם יהודי אתיופיה שיתנו את זה לאותם אנשים שממתינים.
<בני מלסה: יש לנו הרבה עולים, כולם נלחמים עכשיו.
<בני מלסה: משרד הקליטה נלחם, נושא העדתיות אסור שיקרה.
אברהם נגוסה: יש לך עובדות?
<בני מלסה: ועוד איך.
<בני מלסה: מודים.
<בני מלסה: עובדות עד להודעה חדשה.
<בני מלסה: יש לי לפחות 15 משפחות שהוציאו את הילדים האלה.
<בני מלסה: הדירות האלה שייכות חד משמעית, יש לי גם הוכחות הייתי השבוע ברחובות ואמרו "אסור לנו את הדירות האלה שנרכשו, על שם יהודי אתיופיה למסור אותם לעולה אחר או לוותיק אחר.
<בני מלסה: אבל בעצם מסרו אותם כי אין פיקוח, היה שרנסקי היה יולי אדלשטיין אז כשהיה שר הקליטה, היום סופה לנדבר ממשיכה.
<בני מלסה: תודה.
קסניה סבטלובה: אני אהיה מאוד קצרה, אני רוצה לומר שאנחנו פעם אחרי פעם נמצאים בדיונים האלה על גורל הדיור הציבורי שעם כל ההבטחות ועם כל המילים היפות על שיתופי פעולה מדהימים שאנחנו רואים אותם בין המשרדים השונים, משום מה התור לא מצטמצם ואם הוא מצטמצם אז כמו שנאמר פה מצטמצם מהסיבות הלא נכונות ואני רוצה לומר שנמצאים פה נציגים של שתי עליות, שתי עליות נמצאות פה כבר יותר משלושים שנה בארץ.
קסניה סבטלובה: זו שערורייה שבעיני כבר מזמן מבקר המדינה היה צריך לתת את הדעת על העניין הזה מדוע יש מחדל כה גדול ופגיעה כל כך רצינית באנשים שבאמת קשרו את גורלם במדינת ישראל, ונמצאים פה לא בחסד אלא בזכות.
קסניה סבטלובה: ועדיין גוררים את הפתרון שלהם שנה אחרי שנה וממשלה אחרי ממשלה אחרת.
קסניה סבטלובה: אין המשכיות, אין ראייה רחבה, אין מדיניות אמיתית וכל פעם אנחנו שומעים "אבל אין כסף".
קסניה סבטלובה: אבל רבותי, אתם עכשיו העברתם את התקציב, אני פונה כמובן לנציגי הקואליציה.
קסניה סבטלובה: אני יודעת שאתם בכל לבכם הייתם רוצים שזה יקרה, אבל לא פעלו מספיק, מה לעשות?
קסניה סבטלובה: אנחנו עכשיו תקועים עם התקציב הנוכחי ששם אין פתרון וחייבים לתת את הדעת על זה.
קסניה סבטלובה: אתם שנמצאים פה, אלכסנדר אברהם ואלכס, קרן, אתם כולכם יודעים שבתוך השנתיים האלה שאין באמת פתרון ואין באמת תקציב ייעודי לעניין של הדיור הציבורי.
קסניה סבטלובה: שום דבר לא השתנה ואתם יכולים עכשיו במשרד העלייה והקליטה להגיד שאתם בניתם, ותבנו עכשיו עוד 1,000 יחידות דיור ועוד 800 יחידות דיור אבל בסופו של דבר התור של 20,000 איש ואם מישהו חושב ש-20,000 זה לא הרבה יחסית ל-27,000 איש הוא טועה מאוד כי יתווספו עוד וכל הזמן יש עוד אנשים שמתקרבים לגיל הזה וכן נכנסים לתור הזה.
קסניה סבטלובה: אז אנחנו מדברים על זה שהתור כרגע אולי הצטמצם אבל הוא יגדל, בהמשך הוא יגדל.
קסניה סבטלובה: אז באמת פה מה שלי חסר זה מדיניות ואני פניתי למבקר המדינה, כבר רטרואקטיבית הוא יוכל לתת את הדעת על המחדל של שני התורים כי אני מבינה שיש מצב שנוצרו שני תורים, במשרד השיכון והבינוי בכלל לא נערכו לעניין הזה שיהיו אלפים של קשישים שבגלל שגוררים אותם שנים בתור הזה של העלייה והקליטה הם בסופו של דבר נפלטים משם, הם כבר לא זכאים כי הם מוגדרים כלא עצמאיים, אני לא אתייחס לעניין של הוועדה הרפואית, קרן דיברת על זה וזה נכון מאוד, זה נושא לדיון אחר אבל הייתי רוצה שתגידו לנו כרגע אם אתם לא מסוגלים לפתור את הבעיה ואני כבר שמעתי, חלקכם אמרתם את זה במרומז ואחרים אמרו את זה בפה מלא, אמרתם "אנחנו לא יכולים לפתור את הבעיה" "יש 20,000 שמחכים בתור, אנחנו לא נוכל לפתור את הבעיה שלהם.
קסניה סבטלובה: אני מציעה שאנחנו קודם כל פה עכשיו נצא עם החלטה להקים ועדה בין משרדית, בין משרד ראש הממשלה, משרד השיכון והבינוי, משרד העלייה והקליטה, ושם נדבר על מדיניות, יצירה של מדיניות חדשה.
קסניה סבטלובה: המדיניות הנוכחית, שהסיבה היחידה שמצמיתים את האנשים שעלו לפה לפני שלושים שנה לתור הזה במשרד שלכם שאמור לטפל בעולים החדשים זה - - - פוגע בזכות החוקתית של האנשים האלה שהם כבר לא מוגדרים כעולים חדשים.
קסניה סבטלובה: אבל בנושא אחד בפרט משאירים אותם שם.
קסניה סבטלובה: אז אני מציעה שתקום ועדה כזאת ושתפעל במהרה, זאת תהיה ההחלטה של הוועדה שהתכנסה כרגע, ואנחנו נוכל גם לעקוב עם כל נציגי הציבור שנמצאים פה ועושים עבודת קודש, אני רוצה להגיד לכם תודה לכל מי שהגיע לפה כי אתם לא מתייאשים ושנה אחרי שנה שומעים את השקרים הבוטים שאומרים "לא, נוסיף עוד 200 יחידות ושם עוד - - -" אבל בגדול זה מנציח את הבעיה כי אנחנו שומעים את ההבטחות האלה ואנחנו נרגעים לתקופה מסוימת.
קסניה סבטלובה: בסדר, בנו עוד 1,000 יחידות דיור, מצוין, אבל אנחנו נרגעים לשווא.
קסניה סבטלובה: לא צריך להירגע, אנחנו צריכים להמשיך לעבוד בזה, אנחנו צריכים לדרוש את הפתרונות ואם צריך לפרוץ את התקציב בשביל הדבר הזה אז תפרצו את התקציב.
קסניה סבטלובה: אסור להשאיר את המצב על כנו.
אברהם נגוסה: אסתר בלום בבקשה.
<אסתר בלום: תודה רבה רק שאלה למנכ"ל ולנציגי משרד הקליטה.
<אסתר בלום: בעניין של שני התורים אני באמת רוצה להבין מי בעצם כאן מחליט היום, אולי לא מאחדים, כן, זו המטרה, זו השאיפה לאחד אותם, אבל אם אנחנו יודעים לפי הנתונים האפלים מאוד שבעצם היחס של הדירות שעומדות לרשות התור של העולים הרבה יותר קטן מאשר היחס של הדירות שעומדות לרשות התור הכלל ישראלי, אז אנחנו מבינים שהעולים החדשים אף פעם לא יגיעו לשום דבר.
<אסתר בלום: אז אם אנחנו לא מאחדים, ומי מחזיק את העולים בני ערובה בתור הזה.
<אסתר בלום: איזו זכאות יש במשרד הקליטה 15 שנים.
<אסתר בלום: איזה?
<אסתר בלום: בעניין הסטודנטים יש 15 שנה?
<אסתר בלום: לאיזו זכאות.
<אסתר בלום: אי אפשר להשוות לאף זכאות שיש במשרד הקליטה שכל כך ארוך, איזה יופי.
<אסתר בלום: כאילו באתם לטובה.
<אסתר בלום: איפה באתם לטובה?
<אסתר בלום: בסופו של דבר מספר הדירות העומדות לרשות העולים הרבה יותר מצומצם מהיחס, מסך הכל הדירות שעומדות לסך כל האנשים של החברה הישראלית.
<זיוה מקונן-דגו: כי אי אפשר להחזיק משרד שלם של משרד קליטה עם 16,000 עולים בשנה.
<זיוה מקונן-דגו: אז מה לעשות?
<זיוה מקונן-דגו: צריך ללכוד כמה אוכלוסיות מוחלשות כדי לקיים משרד.
<זיוה מקונן-דגו: מה לעשות?
<אסתר בלום: מי צריך לקבל את ההחלטה הזאת האם זה בידי משרד השיכון או בידי משרד הקליטה שמשחרר את התור הזה.
<אסתר בלום: זה לא יכול להיות שאנשים מחכים פי 2-3 יותר זמן בתור של העולים החדשים.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע את נציג האוצר.
אברהם נגוסה: שמעת את כל הדברים האלה, מקור הבעיה זה הכסף, משרד הקליטה אמרו חד משמעית שזו בעיה של כסף.
אברהם נגוסה: אתם אחראים על קופת המדינה.
אברהם נגוסה: האם אתה יכול להתייחס ויש לך בשורות טובות לכל המצוקה שאנחנו שמענו פה מכל הכיוונים?
<יובל טלר: אדוני היושב ראש, כפי שאתה יודע את ההחלטה על אופן ההקצאה התקציבית מקבלת ממשלת ישראל בעת אישור התקציב.
<יובל טלר: אם זה במסגרת מה שהמשרדים העלו פה בנושאים האמורים, חשוב להגיד את המספרים בסוף.
<יובל טלר: שממשלת ישראל הקצתה בשנתיים האחרונות במסגרת פרויקט עמיגור, במסגרת פרויקט הסוכנות 530 מיליון שקל לטובת הקמת דירות, חלקן לתור הממתינים של משרד השיכון וחלקן לתור הממתינים של משרד הקליטה.
<יובל טלר: בנוסף לזה, בסיכום עם משרד הקליטה הוסכם על הקצאת הרשאה נוספות לבנייה בקרקעות חומות במשך השנתיים הקרובות של עוד חצי מיליארד שקל שעליהן אולגה דיברה מוקדם יותר מבחינת הפרסום, מבחינת הקול הקורא שהמשרד אמור לצאת אליו בתקופה הקרובה.
<יובל טלר: בנוסף לזה ניתן הגדלת סיוע בשכר דירה גם לממתינים לדיור ציבורי באופן פרטני, כמו שהוצג קודם, עוד 47 מיליון שקל שהוקצו לנושא הזה, בנוסף 36 מיליון שקל שהוקצו במסגרת התקציב הקודם להגדלת הסיוע בשכר הדירה לעולים ועוד 40 מיליון שקל שיוקצו בתקציב הקרוב לטובת הגדלת הסיוע בשכר דירה בשנת 2017 לבסיס ועוד 40 מיליון שקל נוספים שהוקצו בשנת 2018.
<יובל טלר: להגיד שלא מוקצים תקציבים לנושא הזה זה כנראה יהיה דבר לא נכון.
אברהם נגוסה: אתה יכול למקד אותנו בנושא של הדיור הציבורי לעולים, האם הוצגה לכם בקשה ממשרד הקליטה ומשרד השיכון כדי לצמצם את התור, אנחנו רוצים תקציב X.
אברהם נגוסה: האם הם ביקשו כדי להוריד את התור, הם ביקשו X ואתם אישרתם להם Y. אתה יכול לנקוב בסכומים האלה?
<יובל טלר: אני חייב להודות שבמסגרת המשא ומתן בין המשרדים עולים מספרים, אני לא יודע להגיד בדיוק מה המספר שנאמר לכאן או לכאן.
אברהם נגוסה: אבל הייתה בקשה כזאת?
אברהם נגוסה: ראית בקשה כזאת או שהאוצר אמר "אני לא מקבל את הבקשה שלהם" או "אני מוכן לקבל 50% שאני נותן להם" בוא תעדכן אותנו.
<יובל טלר: אדוני היושב ראש לא מקובל בדינמיקה שאנחנו יושבים בשני צדדים של השולחן וכל אחד - - - אנחנו יושבים מסביב לאותו שולחן בצורה משותפת ומקבלים החלטה משותפת על הנושאים האלה.
<יובל טלר: שוב אני מזכיר, במסגרת התקציב הקרוב של 2017-2018 חצי מיליארד שקל לבנייה בקרקעות חומות מיועדת למשרד הקליטה.
<יובל טלר: מדובר במאות מליוני שקלים שהוקצו גם בתקציב הקודם וגם בתקציב הנוכחי.
<אסתר בלום: מתוך סך הכל כמה תקציב שאושר לכלל, מתוך כמה בקשות שיש במשרד, ובכלל עם ישראל?
<אסתר בלום: מה היחס?
<יובל טלר: מה היחס בין בקשות תקציביות?
<יובל טלר: בקשות תקציביות יש כנראה פי 5 מתקציב המדינה ובסוף בתקציב המדינה ממשלת ישראל מקבלת החלטה איך היא מתכנסת לתוך התקציב.
אברהם נגוסה: אני חייב להגיד לך, אתם כל הזמן באים ומורחים אותנו בדברים כלליים.
אברהם נגוסה: אתם אף פעם לא באים עם נתונים מפורטים.
<יובל טלר: אדוני היושב ראש, אני לא יודע איך אפשר להגיד שאנחנו מורחים כשאני אומר מספרים מאוד קונקרטיים.
אברהם נגוסה: אבל אני רוצה ספציפי, אל תתן לי כללי.
אברהם נגוסה: אני שאלתי שאלה בעניין דיור ציבורי.
אברהם נגוסה: הנתון הזה כמו שאמרתי, 27,000 דיור ציבורי לעולים חדשים, 27,000 עולים ממתינים.
אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת אם משרד הקליטה פנה אליכם בתקציב של דו שנתי כדי שאתם תתנו להם את הכסף על מנת להוריד את התור הזה.
טלי פלוסקוב: האם הוצגה תכנית לטווח ארוך עם בקשה תקציבית.
<יובל טלר: אדוני היושב ראש, זה שאלה למשרד הקליטה, לא שאלה למשרד האוצר.
אברהם נגוסה: אני שאלתי אותך אם הוצג להם והאם סירבתם או אישרתם.
אברהם נגוסה: זו שאלה לאוצר.
<יובל טלר: אז אני אגיד שוב, במסגרת התקציב האחרון אושרו היקפים אדירים של סכומים תקציבים תוספתיים לטובת הנושא הספציפי.
אברהם נגוסה: לפי התכנית שהם הציגו?
<יובל טלר: בהתאם לבקשת משרד הקליטה.
<יובל טלר: חצי מיליארד שקל בשנתיים.
<יובל טלר: 250 מיליון שקל בשנה לטובת בנייה על קרקעות חומות.
<יובל טלר: זה מה שסוכם.
אברהם נגוסה: חצי מיליארד שקל זה גרוש.
אברהם נגוסה: זה דו שנתי ולכן אני חושב שיש - - - בקיצור לא רוצים לפתור את הבעיות.
<יובל טלר: אדוני היושב ראש אני לא יודע איך אפשר להגיד שלא רוצים לפתור, כשיכולים להגיד פה אנשים אחרים מסביב לשולחן שנמצאים פה בוועדה לגבי סכומים שמוקצים למטרות 500 מיליון שקל, שהוקצו.
<יובל טלר: תקציב תוספתי ייעודי בתקציב הקרוב רק לצורך הנושא הזה זה סכומים אדירים ביחס לתוספות - - -
טלי פלוסקוב: יחסית למה שהיה בשנים הקודמות זה נכון.
טלי פלוסקוב: זו תוספת משמעותית.
<יובל טלר: גם ביחס ל- - - משרדי ממשלה וזה כמובן בנוסף ל-500 מיליון שהוקצו במסגרת - - -
אברהם נגוסה: תודה, אנחנו רוצים לשמוע את תגובתך מר יובל פרנקל לטענה של בני בעניין המבנה של הסוכנות היהודית.
<יובל פרנקל: קודם כל אני מצטער שבכל הדיון הזה בסוף מצטמצם שאני צריך לדבר על העניין הזה אבל כמובן ש- - -
אברהם נגוסה: לא לא, אתה לא חייב אבל כשהוא - - - ראיתי את תגובתך.
<יובל פרנקל: אני אומר שאני מצטער שחבל שבכל הדברים הגדולים שנעשים אני צריך לדבר דווקא על העניין הזה, בלי להפחית בחשיבות העניין הזה.
<יובל פרנקל: אבל אני רוצה להסביר, מדובר על אושיות ברחובות, המקום הזה לא דיור ציבורי, הוא לא מוגדר כדיור ציבורי.
<יובל פרנקל: זה היה מרכז קליטה שנעזב ואנחנו הפכנו את שתי הקומות הראשונות לדיור לגיל זהב לקשישים, אגב, מכל הציבורים, והקומות השלישית והרביעית הייתה אלינו פניה, מכיוון שהן עמדו ריקות אפשר היה להשכיר את זה בשוק החופשי לא במסגרת דיור ציבורי, וכל דייר שנכנס נאמר לו שזה לא דיור ציבורי זאת אומרת הוא יגור בתנאי דיור ציבורי אבהל הוא לא יוכל לקנות את זה במסגרת ההסכם.
<יובל פרנקל: וזה גם הוסבר, הייתה פגישה עם החברים, אני לא יודע אם איתך, רק לפני כמה ימים, זה הוסבר בצורה מפורטת.
<יובל פרנקל: הולכים גם לבנות במקום, זה באושיות רחובות, זה חלק מהתכנית, הולכים על הבתים האלה להוסיף עוד 128 יחידות דיור שכולם יהיו במסגרת התכנית שהוזכרה פה על ידי המנכ"ל.
<יובל פרנקל: אם אתה תמכור דירות לא תוכל להוסיף דירות כי יכול להיות שבעלי הדירות יתנגדו.
<יובל פרנקל: עם זאת, הזכות של הדיירים שנכנסו לגור ורונן כאן, משרד השיכון מכיר, אם אדם רוצה לקנות זכותו לעבור לדירה אחרת וזכויות ההנחה שלו הן מהיום הראשון שהוא נכנס.
<יובל פרנקל: זכויותיו נשמרות במלואן.
<יובל פרנקל: אין פה עניין של אי רצון, פשוט זה לא בית של דיור ציבורי.
<יובל פרנקל: לא חל עליו החוק מלכתחילה ואם יעשו את זה זה גם ימנע את האפשרות של תוספת של עוד 128 דירות.
<יובל פרנקל: אבל זכות הדייר זה הכי חשוב לומר, נשמרת מהיום הראשון מבחינת אחוז ההנחה.
<יובל פרנקל: מהיום הראשון שהוא אוכלס פה הוא לא מפסיד כלום.
אברהם נגוסה: לפני שאני פונה למנכ"ל, טלי בבקשה.
טלי פלוסקוב: תראו, אנחנו פה הצגנו המון דברים והמשפט שאני שמעתי שהוא בעצם הולך לפתור את כל הבעיות בעולם זה "תביאו לנו כסף אנחנו נעשה את הכל".
טלי פלוסקוב: רבותי, זה מאוד פשוט להביא לנו כסף.
טלי פלוסקוב: אנחנו מדינה שמתנהלת באחריות וצריך לדעת מאיפה אנחנו לוקחים את אותם 3 מיליארד שקל שהציעו לנו.
טלי פלוסקוב: לכן בעיני הפתרון צריך להיות קצת יותר יצירתי.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לתת שתי אופציות שאני רואה אותן כאפשריות.
טלי פלוסקוב: אחת – ואני פה מבקשת אדוני שזה יהיה רשום בפרוטוקול ואפילו בקשה מטעם הוועדה – אנחנו חייבים לבדוק האם באמת קיים מצב שהמדינה משלמת במקבצי דיור עבור 12 מטר לקשיש 5,000 שקל.
טלי פלוסקוב: אם הדבר הזה קיים נכון להרגע, אני מבינה שבזמנו המבנים האלה עברו מכרזים אבל המכרז הוא לחמש שנים, מה קרה להארכה?
טלי פלוסקוב: האם מישהו בכלל התווכח על המחיר ומתי ההסכם הזה מסתיים ואיך אנחנו ממשיכים?
טלי פלוסקוב: כי פה יכול להיות מקור מאוד מאוד רציני להרבה פתרונות ולהרבה קשישים אחרים.
טלי פלוסקוב: אני אגיד שוב, אנחנו שמענו כאן מפעיל חברתי הרבה שנים בתחום, ואני שמעתי את זה גם ממקומות אחרים אבל אין לי הוכחה ולכן אשמח מאוד שהוועדה תיקח על עצמה את ה- - - על כך שהקשישים שגרים במקבצי הדיור המדינה משלמת עבורם הרי שכירות.
טלי פלוסקוב: הם משתתפים בסדר גודל בין 8%-10% מההכנסות ושאר הכסף משלמת המדינה.
טלי פלוסקוב: עד כמה שהבנתי יש דירות של 12 מטר לקשיש שהמדינה משלמת עבור הדירה הזאת 5,000 שקל.
טלי פלוסקוב: צריך לפתוח את המכרזים, ולבדוק כמה המדינה משלמת עבור הקשישים האלה ואם אלה התנאים שזכו במכרזים צריך לראות איך אנחנו משנים את המכרזים לקדנציה הבאה, אני מתכוונת במכרז עצמו.
טלי פלוסקוב: שתיים – על פי נתונים שיש בידיים שלנו היום המדינה כל שנה מוציאה מתקציבה מיליארד ו-600 מליוני שקלים שהולך לסיוע לשכר דירה לאותם אנשים.
טלי פלוסקוב: האם מישהו חשב, ואני יודעת שהשר חשב, אני ל יודעת איפה זה נמצא היום, על המנגנון שאפשר לבנות אותו מהוון לעשר שנים, לקחת הלוואה מעצמנו, מיליארד ו-600 מיליון כל שנה יוצא למי?
טלי פלוסקוב: לאותם העשירים שכבר עשירים כי כסף הזה הולך לאלה שמשכירים את הבתים.
טלי פלוסקוב: אנחנו לוקחים הלוואה מהמדינה לעשר שנים, לוקחים את המיליארד ו-600 מיליון שקל כפול 10 זה 16 מיליארד שקל.
טלי פלוסקוב: עושים תכנית לאומית, אותם 16 מיליארד שקל משקיעים בבניית דיור ציבורי לכולם.
טלי פלוסקוב: קשישים, מרובות ילדים, כל מי שזקוק.
טלי פלוסקוב: ובכסף הזה אחר כך, ברגע שאתה מספק להם דירה אתה לא צריך לשלם להם סיוע בשכר דירה ואותם 1.6 מיליארד כל שנה אתה מחזיר לעצמך הלוואה.
טלי פלוסקוב: בעשר שנים סיפקת דיור ציבורי לכולם ואתה לא מוציא 1.6 מיליארד שקל ויש חסכון בתקציב בשנה ה-11 של 1.6 מיליארד שקל.
טלי פלוסקוב: למה זה לא קורה?
טלי פלוסקוב: לקחת היום לתקציב המדינה 3 מיליארד שקל רבותי, אני אומרת חוסר אחריות, אבל לחשוב על הנוסחאות שיכולות להביא לפתרון, עוד פעם, יצירתי, זה אפשרי.
טלי פלוסקוב: אני שומעת ממשרד השיכון שקיימת היום תכנית של דיור ציבורי שבנוי על קרקע, לדוגמה באופקים שמעתי, שכל השכונה הזאת אפשר לגלח, על השטח הזה לבנות מקבץ דיור של עשר קומות לצורך העניין, אותם קשישים להכניס לשטח של דונם ואותם 20 דונם שנותרו למכור או לבנות שם דיור ציבורי ובכסף הזה אולי לבנות במרכז הארץ, אני רוצה שוב, דיברו פה על זה, מאוד חשוב.
טלי פלוסקוב: אנחנו לא נעביר קשישים בכוח ממרכז הארץ לפריפריה.
טלי פלוסקוב: הם רוצים לגור, וזכותם, ביחד עם הילדים שלהם כדי לראות את הנכדים שלהם, כדי ללכת לאותו רופא שהוא התרגל.
טלי פלוסקוב: אני מקווה מאוד ופה אני פונה למשרד הקליטה כי לא הצלחתי היום להבין האם זה קיים, הקשיש שמסרב לקבל דירה, האם זה מתועד, האם זה פוסל ממנו שוב לדיור ציבורי, אני אשמח מאוד לתשובה.
<אולגה דדון: זה מתועד ולא פוסל, חלילה וחס.
טלי פלוסקוב: אני רוצה שכל מי שנמצא כאן ישמע את התשובה הזאת.
טלי פלוסקוב: זאת אומרת אדם שמסרב לקבל דיור ציבורי מסיבה כזאת או אחרת לא פוסל ממנו אפשרות לקבל, הוא נשאר בתור ולא מזיזים אותו.
טלי פלוסקוב: והדבר השלישי והאחרון שדיברתי כאן עליו, רבותיי, המדינה צריכה להבין, העלייה הגדולה הסתיימה.
טלי פלוסקוב: נכון יש עליה אבל בטפטופים.
טלי פלוסקוב: אני לוקחת את עצמי, הגעתי ארצה בשנת 1991.
טלי פלוסקוב: ההורים שלי בבעיה, אני כבר לא.
טלי פלוסקוב: זאת אומרת אנחנו כמדינה צריכים לפתור את הבעיה של הדור הזה.
טלי פלוסקוב: הדור הזה שנמצא היום בגיל 80, 70, 90 וחייבים לפתור את הבעיה הזאת עכשיו כי הדור שלנו כבר לא יצטרך את העזרה הזאת.
טלי פלוסקוב: בואו נעזור להם.
טלי פלוסקוב: בואו נמצא, נהיה קצת יותר יצירתיים כי בעוד עשר שנים התור לא יהיה 20,000 איש, הוא כבר יהיה 10,000 אבל רק בגלל שהאנשים האלה ילכו לעולמם.
טלי פלוסקוב: אז בואו כולנו ביחד נפעיל את הראש היהודי שלנו המפורסם, איך אנחנו לא מוצאים פתרון לאנשים האלה?
טלי פלוסקוב: לא מתביישים?
טלי פלוסקוב: ניצולי שואה.
טלי פלוסקוב: אם מדינת ישראל לא תדאג להם מי ידאג להם?
טלי פלוסקוב: בבקשה, אני פונה פה לכל המשרדים שנמצאים כאן, רבותיי.
טלי פלוסקוב: מה שברור לי מכאן, אסור להמשיך בדרך שהיינו בה.
טלי פלוסקוב: היא דרך לא נכונה ואם אנחנו רק מגיעים לדרך הזאת ולא ניזום משהו חדש, לא נפתור את הבעיה.
טלי פלוסקוב: לכן זה הזמן לצאת לדרך החדשה.
טלי פלוסקוב: איך?
טלי פלוסקוב: אולי באמת לשבת ביחד, לחשוב עם אנשי מקצוע, אבל זרקתי פה שני רעיונות, נחשוב, נעשה חישובים כלכליים.
טלי פלוסקוב: רבותיי, אי אפשר להמשיך ככה.
<אולגה דדון: קודם צריך להתחיל עם שקיפות.
<אולגה דדון: אי אפשר לפתור שום בעיה אם אין שקיפות.
אברהם נגוסה: אני רוצה לתת למנכ"ל להתייחס.
אברהם נגוסה: הזמן שלנו רץ, וגם משרד הקליטה צריך להתייחס.
<אשל ארמוני: תודה רבה על הדברים שהושמעו.
<אשל ארמוני: אני יכול להתייחס ובאמת רוצה להתייחס לדברים שהם בתוך טווח האחריות של המשרד שלי, למרות שאני אתייחס גם לתואר של משרד הקליטה כי בסוף זה מאוד מלאכותי הדבר הזה.
<אשל ארמוני: אגב אני רוצה לציין שהקריטריונים הם שונים ולו משרד השיכון היו לו את אותם קריטריונים כמו שיש למשרד הקליטה - - -
טלי פלוסקוב: לא לקשישים.
טלי פלוסקוב: רק למשפחות רגילות.
<אשל ארמוני: לו זה היה אותם קריטריונים אז היה לנו לא 2,700 בתור אלא 40,000 אנשים בתור.
<אשל ארמוני: זאת אומרת שגם החלטה על קריטריונים במידה מסוימת יש בה סוג של שרירותיות כי המצוקה נמצאת גם אצל אנשים שהם לא זכאים.
<אשל ארמוני: לגופו של עניין – קודם כל אני רוצה, אלכס, לתקן משהו שאמרת לגבי הסכום הנוסף שקיבלנו, אני לא מומחה גדול להסכמים קואליציוניים אבל ה-150 מיליון שקבלנו, שליש ממנו הלך בדיוק - - -
<אלכסנדר טנצר: לשכר דירה, לא לקנייה.
טלי פלוסקוב: רגע, בואו נשמע.
<אשל ארמוני: אתה מאוד בקיא בנתונים כבר ראיתי שידעת 11,881 אבל בעניין הזה של ה-150 מיליון והייתה לנו מצגת אבל לא השתמשנו בה, שליש בדיוק הלך לטובת משרד הקליטה.
<אשל ארמוני: בחלוקה בינינו לבין משרד הקליטה בפרויקט של הקשישים שאנחנו עושים עם עמיגור למעשה מטבע הדברים בגלל שיש 2,600 דירות והתור של הקשישים עומד בערך על 900, למעשה שני שליש ילך ככל הנראה לטובת משרד הקליטה.