GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ליזי מרטין: זה גורם לאנשים, משפחות עולות ונגיד האבא לא מתאזרח בארץ, כי הוא לא רוצה לשלם פעמיים ואז הוא בפועל גר פה, אבל אי אפשר לעקוב אחריו.
<ליזי מרטין: אז אנחנו פנינו לביטוח הלאומי בנושא הזה והם אמרו 'אין לנו התנגדות עקרונית ליצור איזה שהיא אמנה, אבל שהיא חד צדדית', זאת אומרת שהם משלמים ביטוח לאומי במקום שהם עובדים כל עוד הם משלמים דמי בריאות בארץ.
<ליזי מרטין: זה משהו שאנחנו יכולים לעמוד בו.
אברהם נגוסה: מה עם מס הכנסה?
<אלה סבן: מס הכנסה, זה תלוי.
<אלה סבן: אם יש לך הכנסות מחו"ל אז אתה לא משלם במשך עשר שנים בארץ על מה שאתה מכניס מחו"ל.
<דנה גורדון שושני: זה בתוקף?
<אלה סבן: כן.
<אלה סבן: על מה שהם מייצרים פה בארץ הם משלמים מס הכנסה כמוני וכמוך, אבל מה שהם מייצרים בחו"ל, הם לא משלמים על זה במשך עשר שנים.
אברהם נגוסה: הם לא משלמים שם?
<אלה סבן: הם משלמים שם, הם לא משלמים פה.
<אלה סבן: הם לא מדווחים פה ולא משלמים פה.
<ליזי מרטין: אבל הביטוח הלאומי, יוצא שאנשים עובדים שם, משלמים 10%-15% מהמשכורת לביטוח לאומי שם ואז פה עוד 10%-15%, אלה סכומים ענקיים.
<ליזי מרטין: אחרי שפנינו לביטוח הלאומי, לפרופ' מור יוסף, הוא אמר שאין לו התנגדות והוא בעד אפילו.
<ליזי מרטין: אני אתן לכולם עדכון בנושא הזה, ממש בשבוע שעבר ועדת העבודה והבריאות, היא אמונה על הביטוח הלאומי, היא ביקשה אישור בכתב מביטוח לאומי בנושא הזה והאישור יצא בשבוע שעבר.
<ליזי מרטין: עכשיו העבודה היא בכנסת.
<ליזי מרטין: אני חושבת שבוועדה שאמורה להיות ועדה משותפת לוועדת העלייה והקליטה וועדת העבודה והרווחה בכנסת, צריך אישור של שר הרווחה בנושא הזה.
<ליזי מרטין: הם עשו בדיקה תקציבית בביטוח לאומי והם אישרו את הסיפור הזה.
<ליזי מרטין: זה יהיה מאוד משמעותי לעולים.
<ליזי מרטין: מאוד מאוד, יש לנו פניות כל הזמן בנושא הזה.
<דנה גורדון שושני: זה מצריך ישיבה אחת, את מתכוונת לישיבה משותפת, אחת.
<דוריס קריאף: ישיבה שמאשרת רק.
<ליזי מרטין: כן, זה צריך לעבור גם ועדת שרים לחקיקה, אבל הם ביקשו קודם שזה יידון גם בוועדה.
<זאב גרשינסקי: אם אחר כך אנחנו יכולים לצאת עם זה ולהגיד 'חברים, ועדת העלייה והקליטה, הכנסת עצמה, אישרה כזה דבר', זה שוב, אנחנו משדרים לכל האנשים בחוץ לארץ, גם בצרפת, חברים, מדינת ישראל רוצה אתכם פה.
<דוריס קריאף: ומבינה שתמשיכו לעבוד ותהיו על הקו ושהעולם השתנה.
<זאב גרשינסקי: זה יכול להיות לעשות הדים ממש ממש גדולים.
<ליזי מרטין: איך אמר לי סמנכ"ל ביטוח לאומי?
<ליזי מרטין: יש פה הזדמנות, חלון, שביטוח לאומי נותן את האישור שלו לדבר הזה וזה יוצא ממנו, אנחנו חייבים במומנטום הזה לתפוס את העניין.
<אריאל די פורטו: מי הסמנכ"ל?
<ליזי מרטין: אני בקשר עם דני זקן, אבל זה עבר את האישור של פרופ' שלמה מור יוסף, המנכ"ל, הוא חתום על זה.
<ליזי מרטין: אז אולי אנחנו נציץ בטאבלט, רק נעשה סיור של כמה דקות.
<ליזי מרטין: מישהו רצה להעלות איזה שהוא נושא?
<ליזי מרטין: לדון במשהו?
אברהם נגוסה: משרדה הקליטה?
אברהם נגוסה: נציגי המשרדים?
<אלה סבן: אנחנו רק רוצים להגיד שאנחנו מאוד אוהבים לעבוד עם הארגון, יש בינינו שיתוף פעולה מלא.
<אלה סבן: גם אם יש לנו איזה שהן בעיות או טענות, משני הצדדים, אנחנו מקיימים דיונים ופותרים את כל העניינים בינינו.
<אלה סבן: אני חושבת שהם עושים עבודה מבורכת, אני חושבת שליווי צמוד שלהם טרום עלייה ועם העלייה ואחר כך הפרויקטורים שלנו בתוך הרשויות, שממשיכים את הליווי בשפה, זה יכול באמת לתת קליטה מיטבית לעולים.
<יהושע פס: זה כמו חלום, שלושה גופים שעובדים ביחד, שמאחדים את הכוחות אחד של השני, עם רצון טוב, עם אהבה.
<דוריס קריאף: כן, קודם כל המדינה מבינה שהיא לא יכולה לעשות הכול והיא צריכה להפריט מעת לעת.
אברהם נגוסה: זה דבר מאוד חשוב.
אברהם נגוסה: אני גם הרגשתי את זה עם אנשים בארצות הברית.
אברהם נגוסה: אנשים באו ואמרו לי, 'אני החלטתי לעלות, אנשי 'נפש בנפש' היו בקשר איתי, עכשיו אני מחכה לאישור מהסוכנות'.
אברהם נגוסה: ככה הם אומרים.
אברהם נגוסה: 'אבל אני מאוד מודאגת', אומרת לי אחת, 'אני רופאה, אבל אני מאוד מודאגת אם אני אמצא עבודה.
אברהם נגוסה: הבטיחו לי שתהיה', זה מראה את שיתוף הפעולה בשטח בין הסוכנות ל'נפש בנפש', מרגישים את העבודה.
אברהם נגוסה: יש גם עולים שמגיעים בעצמם, אני יודע לפחות על משפחה אחת, שמגיעה בשביעי, המשפחה מאוד נרגשת להגיע לפה.
אברהם נגוסה: שיתוף הפעולה נותן גם מוטיבציה לעולים, זה מאוד מחזק אותם.
אברהם נגוסה: לכן זה טוב.
<ליזי מרטין: זה השיווק הכי חזק שיכול להיות, מפה לאוזן.
<ליזי מרטין: כל הפייסבוק וכל זה הוא טוב, אבל מפה לאוזן, כשמישהו מגיע לפה ויש לו קליטה טובה זה הדבר הכי טוב.
אברהם נגוסה: נכון, כי העולה לא מרגיש שזורקים אותו מפה לשם ומשם לפה.
<דוריס קריאף: כן, את העולה לא מעניין מי זה מדינת ישראל, מי זה הסוכנות, מי זה 'נפש בנפש', הוא רוצה מסלול נקי.
אברהם נגוסה: ובאותו יום כשהוא מגיע הוא לא מרגיש שהוא מחכה בשדה התעופה הרבה שעות, כדי לקבל תעודת עולה, כדי לצאת משם, זו חוויה ממש שהעולים בדרך כלל לא שוכחים את זה.
אברהם נגוסה: אתם כל כך ארגנתם את זה מראש ומקצרים את זה, איך אמרת?
אברהם נגוסה: חמש דקות, זה משהו.
<זאב גרשינסקי: אני רוצה להראות לך, השימוש בטכנולוגיה, דיברנו קודם על מה אנחנו עושים, איך אנחנו מזרזים, אז למשל הבקשה לתעודת זהות, יש פה כמה דברים שבאים לידי ביטוי.
<זאב גרשינסקי: האחד, אם אנחנו מגיעים לטיסה, אנחנו רואים את העולה, אנחנו אומרים לו 'אוקיי, זה אתה', זה טופס הבקשה לקבלת תעודת זהות של משרד הפנים, אבל אתה יכול לראות שכל הנתונים כבר מוזנים פנימה, למה?
<זאב גרשינסקי: כי אנחנו ביחד עם הסוכנות היהודית אספנו את כל הנתונים, מה שאמרתי לך, מערכת ניהול המידע שיש לנו, שהיא משותפת, משם הזנו את הדברים ישר לתוך הטופס הזה.
<זאב גרשינסקי: העולה לא צריך למלא, אין פה כתב יד, הוא פשוט מסתכל ואומר 'אה, כן, ככה קוראים לי, ככה אני רוצה שיכתבו את זה בעברית, מצוין, אני הולך לשד' נשיאי ישראל 3 בכרמיאל' והוא חותם וזהו.
<זאב גרשינסקי: ואחר כך יש לו עוד שני טפסים שהוא צריך לחתום עליהם, זו הצהרה, או לאזרחות, אישור יהדות.
<זאב גרשינסקי: אם הוא רוצה לשנות את השם, גם פה, הוא יכול לשנות את זה במקום.
<זאב גרשינסקי: ברגע שהוא סיים לחתום הטפסים עוברים דרך האינטרנט למחשבים שלנו פה והכול כבר מוכן, כך שהוא נוחת ההנפקה של תעודת הזהות, שוב, זה עניין של דקות, בלי להזין שום דבר, בלי להקליד שום דבר, הכול עובר בכל המערכות.
<זאב גרשינסקי: אנחנו, משרד הקליטה, משרד הפנים, הכול עובר בצורה מאוד מאוד חלקה.
<זאב גרשינסקי: זה הטכנולוגיה בשירות העלייה.
<זאב גרשינסקי: קודם כל העולים יוצאים נפעמים, הם אומרים 'מה, זהו?
<זאב גרשינסקי: סיימתי?' זה היה 40 שניות ובזה זה נגמר.
<זאב גרשינסקי: זה, שוב, להנגיש את הבירוקרטיה ולעשות את זה הרבה יותר ידידותי.
אברהם נגוסה: איך אנחנו מפעילים את המודל הזה אחרי שהעולה הגיע לפה בבירוקרטיה מול משרד הבריאות, משרד הקליטה, משרד החינוך, משרד - - -
<זאב גרשינסקי: לאט לאט.
אברהם נגוסה: יש אפשרות לשכפל את המודל הזה?
<אריאל די פורטו: אז אני רוצה להגיד משהו לגבי זה.
<אריאל די פורטו: קודם כל זה קורה בכל המערב, בטיסות גדולות.
<אריאל די פורטו: כשזה טיסות קטנות יש לנו ממשק במערכת עם 'נפש', אבל יש לנו ממשק עם משרד הקליטה במערכת שלנו שנקראת - - - הם מקבלים אוטומטית את כל הנתונים.
<אריאל די פורטו: היום אנחנו עובדים על פרויקט שאוטומטית כל תעודת עולה תהיה מוכנה מראש עבור כל המערב, וגם על המזרח, אוקראינה וכל המקומות האלה.
<אריאל די פורטו: למשל יש לנו טיסה גדולה של 200 עולים ב-20 ביולי, שנוחתים, בטח אתם תקבלו הזמנה לטקס, כל תעודות העולה כבר מוכנות, הצוות שלנו עבד על זה, הם מביאים את זה למשרד הקליטה כדי שיכינו וגם יחתמו.
<אריאל די פורטו: זה משהו שאנחנו אוטומטית עושים בטיסות גדולות כדי שאנשים לא יחכו.
<אריאל די פורטו: וגם עם תעודות זהות, בתוך התוכנה הזאת יש לנו את הטפסים גם של תעודות הזהות.
<אריאל די פורטו: נוסעים ממשרד הפנים לצרפת או לכל מקום אחר וחוזרים עם הטיסה אחרי שהחתימו את כל העולים ומכינים להם את תעודות הזהות.
<אריאל די פורטו: זה מודל שאנחנו עכשיו רוצים להפעיל לכל העולם.
<אריאל די פורטו: ויש פה משולש, 'נפש בנפש', הסוכנות היהודית ומשרד הקליטה, שעובד מצוין.
<דנה גורדון שושני: הלוואי שכל הישיבות שלנו יהיו כאלה.
<ליזי מרטין: נעשה סיור של כמה דקות.
אברהם נגוסה: כן, בשמחה.
אברהם נגוסה: לאחר ששמענו וקיבלנו סקירה וגם דנו על הנושאים, בעיקר שיתוף הפעולה בין שלושה גורמים, 'נפש בנפש', הסוכנות ומשרד הקליטה, אנחנו מאוד התרשמנו משיתוף הפעולה הנפלא שיש בין שלושת הגורמים האלה לטובת קידום העולים החדשים, גם בתהליך העלייה שלהם וגם בתהליך הקליטה שלהם פה במדינת ישראל.
אברהם נגוסה: עכשיו אנחנו נמצאים בסיור במשרד 'נפש בנפש'.
אברהם נגוסה: אנחנו נתחיל את הדיון, הנושא של הדיון היום הוא הגברת הקשר הציוני היהודי בקהילות היהודיות בתפוצות בדגש על שכבת גילאי הסטודנטים והדור הצעיר.
אברהם נגוסה: זה הדגש שלנו.
אברהם נגוסה: נמצאת איתנו גב' גוסטי יהושע-ברוורמן, ראשת המחלקה לפעילות בתפוצות בהסתדרות הציונית העולמית.
אברהם נגוסה: המחלקה לפעילות בתפוצות פועלת לחיזוק הזהות הציונית וחיזוק הזיקה של יהדות התפוצות למדינת ישראל.
אברהם נגוסה: הם מקיימים פעילות מאוד מרשימה, סמינרים ואירועים שמנגישים את המסרים הציוניים העכשוויים לקהל הרחב בכלל ולדור הצעיר בפרט.
אברהם נגוסה: ידוע כי הם עובדים עם סטודנטים בקמפוסים, קהילות ישראליות בחו"ל, קהילות יהודיות וכמו כן הפדרציות הציוניות ברחבי העולם, לחיזוק הזהות הציונית והקשר למדינת ישראל.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע מגב' גוסטי יהושע-ברוורמן על הפעילות ולאחר מכן נבקש מנציגי משרדי הממשלה את התייחסותם ונשמע גם איך שיתוף הפעולה בשטח.
אברהם נגוסה: גב' גוסטי ברוורמן, בבקשה.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: תודה רבה.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: תודה, חבר הכנסת נגוסה, על ההזמנה.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: אחרי פגישה מאוד טובה אני שמחה שנעתרת לאתגר של לקיים דיון בנושא, והוא בוודאי לא דיון ראשון ובוודאי לא דיון אחרון בסוגיה שמטרידה את כולנו, זה הדור הצעיר והקשר שלו למדינת ישראל.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: ברשותכם, בחרתי להציג לכם, תמיד טוב מראה עיניים.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: כמה מילים על ההסתדרות הציונית העולמית.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: להפתעתי, רבים לא מכירים ולא יודעים, ההסתדרות הציונית העולמית, מיסודו של בנימין זאב הרצל, 1897, באזל, ההבנה שהעם היהודי צריך כברת ארץ מובטחת.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: מאז ועד היום כל חמש שנים מתקיים קונגרס בירושלים, שנבחרים הנציגים של העם היהודי.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: זה בעצם כנסת העולם היהודי כולו.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: כמי שנבחרה להיות ראשת המחלקה לפעילות בתפוצות האתגר היה למצוא, מתוך הים הגדול מאוד של העבודה עם התפוצות, במה המחלקה לפעילות בתפוצות רוצה וצריכה להתמקד.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: זה לא לקח הרבה זמן להבין שעיקר האתגר הוא בקרב הדור הצעיר ובקרב הדור הצעיר הליברלי.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: מתוך הים המאוד גדול של אנשים שאנחנו פוגשים באופן רציף וסדיר אנחנו הבנו שבקרב הדור הצעיר הליברלי יש בלבול מאוד מאוד גדול בסוגיה של מה זה ציונות.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: החבר'ה הצעירים, שאני פוגשת אותם בעולם, אני חוזרת עכשיו מסיור באוסטרליה, מדינה שהיא לכאורה, אני אומרת לכאורה, חפה, יש הפרדה מוחלטת בין דת ומדינה, מדינה מאוד ליברלית, אין אנטישמיות לפחות ברורה ברחובות, שם שמעתי את הדברים הכי משמעותיים שאולי כיוונו אותי כשנכנסתי לתפקיד.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: אני תמיד נפגשת עם כל הספקטרום של הצעירים, מבני עקיבא ועד השומר הצעיר, באמת מנעד מאוד רחב, ושאלתי אותם, 'תגידו, מה אתם חושבים מחבר בינינו, בין מדינת ישראל לבינכם, שאתם חיים במקום הזה?
<גוסטי יהושע-ברוורמן: ', התשובות היו מאוד מגוונות, מזה שאמרו 'אין בינינו שום דבר', לבין כאלה שאמרו 'אם יהיה קונפליקט, אם אני אצטרך לבחור למפלגה אוסטרלית בבחירות שלא תומכת במדינת ישראל, אבל כן משרתת אותי כאוסטרלי אני אתמוך בה', היה מי שאמר 'ציונות זה מילה מכוערת', ואז מישהו הרים את היד, אני חייבת להגיד לכם שאלה היו בוגרי תנועות נוער, חבר'ה עם תודעה יהודית ופעילות יהודית מאוד עמוקה, ואז הוא אמר 'אני, כשאני הולך לאוניברסיטה אני לעולם לא אגיד שאני יהודי'.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: הייתה מהומת אלוהים בחדר.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: זה היה, אתם לא מבינים, אני תמיד אומרת בלגן, זה התיאור של בלגן.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: הבחור הצעיר הזה, בוגר תנועת נוער, סטודנט במלבורן, אומר 'אני לא אגיד שאני יהודי כי אני לא רוצה שיתייגו אותי וישימו אותי בקופסה', ואז הוא אמר 'מעבר לזה אתם גם רוצים שאני אגיד שאני ציוני?
<גוסטי יהושע-ברוורמן: שאני תומך בישראל?' אני חייבת להגיד לכם, זו עוד הבנה שהייתה, אני חוזרת עכשיו מפריז, השרה סופה לנדבר קידמה את פניהם של העולים לארץ, אמרתי, חברים, מי שיושב פה בחדר, יליד הארץ הזאת, לא מבין את העניין הזה.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: כלומר זה מבחינתי היה רגע מכונן בהבנה שאנחנו, שגדלנו בארץ הזאת, ישראלים, לא מבינים דברים יסודיים, לא מבינים מה זה להיות מיעוט, לא מבינים מה זה לתמוך במדינת ישראל שמה ולא מבינים מה זה לקבל החלטה לעשות עלייה לארץ.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: אלה שלושת הדברים שאנחנו לא מבינים ומהמקום הזה האתגר המאוד גדול שלנו.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: את האמירה הזאת של 'אני לא אומר שאני יהודי' ו'אני לא תומך במדינת ישראל', זו אמירה שחוצה יבשות, גבולות, ארצות ושיוכים דתיים.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: אני יכולה להגיד לכם שבמקום אחר, כמו ארגנטינה, אמר לי בחור בחדר, בחדר כזה של שיחות פנימיות, 'אם אני אומר בארגנטינה, באוניברסיטה, שאני תומך במדינת ישראל באופן מיידי מתייגים אותי כאנטי פטריוט'.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: תבינו לאיזה רמה יורד הסיפור הזה של תמיכה במדינת ישראל.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: את הביטוי Jude out למדתי גם באוסטרליה, אלה חבר'ה שהם עייפים, הם היו מדריכים, הם היו בקדמת העשייה עם חבר'ה צעירים, בשלב מסוים הם אומרים 'אנחנו עייפים, אנחנו לא נגדיר את עצמנו כיהודים, אנחנו נצא מהארגונים האלה', הם ב-fade out, הם נטמעים בתוך הקהילה.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: אני אומרת בכל אחת מנסיעותיי כשאני חוזרת לארץ שאני חוזרת טיפה יותר מודאגת, כי אני חושבת שאנחנו במדינת ישראל, חלקנו לוקחים באופן ברור מאליו שהם יהיו לעולם חלק מאיתנו וחלק בכלל לא מתעניינים ולא מבינים למה אנחנו צריכים בכלל לדאוג ליהדות התפוצות.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: אני חושבת שזו סוגיה שנדרשת גם פה, לכן אני שמחה על ההזדמנות הזאת, למה מדינת ישראל צריכה היום להשקיע את הכסף המוגבל שיש לה בקשר עם יהדות התפוצות.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: זאת סוגיה שבעיניי צריכה להידון וצריכה לקבל ביטוי והיא צריכה להדאיג את כולנו, משום שככל שמבינים יותר את תמונת המצב במדינות העולם אנחנו מבינים שהיהדות הליברלית הולכת ומתרחקת ממדינת ישראל.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: אני יכולה להגיד לכם שבפגישה האחרונה שהייתה לי אמרו חבר'ה צעירים, עוד פעם, אני תמיד מדברת עם גילאי 20-35, הם אמרו 'התפקיד שלנו זה לבקר את מדינת ישראל'.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: מה זה לבקר את מדינת ישראל?
<גוסטי יהושע-ברוורמן: אתה יכול לבקר את מדינת ישראל אם יש לך גם מקום של הבנה, של איזה שהיא מחויבות.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: המקום שבו החבר'ה הצעירים תופסים את מקומם כרק לבקר את מדינת ישראל, ואני אומרת לכם שמה שצריך עוד להדאיג אותנו זה הסוגיה הזו שהם חוזרים מ'שנת' בארץ, תכנית 'שנת', שהם מבלים פה עשרה חודשים וחלקם חוזרים אנטי ישראלים, שזה משהו שהוא מה שנקרא unheard of, כלומר משהו בתוך התכנית, שאני לא יודעת עד כמה אנחנו, מדינת ישראל, שכן בחלקה תומכת בתכניות תגלית ומסע וכן הלאה, עד כמה אנחנו ערים ומעורבים באיזה תוכן מונגש לחבר'ה האלה שהם פה בארץ במהלך עשרה חודשים.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: אם הם חוזרים עם הבנה מעוותת לגבי הקונפליקט בפרט, אבל מדינת ישראל בכלל, אנחנו בצרה צרורה, כי זו נקודת המפגש שבה אנחנו יכולים לתפוס אותם בצורה שאפשר לחולל איזה שהוא שינוי.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: אני יכולה להגיד לכם שכשישבתי שם והם אמרו 'התפקיד שלנו זה לבקר את מדינת ישראל' ולא שמעתי שום דבר אחר, אנחנו צריכים להיות מודאגים.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: במקום הזה, כשאנחנו יודעים שהיום התנועה היא של יותר חבר'ה יהודים שתומכים ב-BDS, חבר'ה שחושבים שזה מתוך אהבה למדינת ישראל והם חושבים באמת ובתמים שזה העניין, אנחנו כממשלה, כמדינה, צריכים להיות ערים להשלכות שנובעות מתוך המגמות שאנחנו צופים בעולם היהודי ואיך אנחנו מתמודדים איתם.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: אני אתן עוד מעט ליניב להציג את התכניות שלנו, אבל אני חושבת, ולי זה מאוד חשוב לומר, שכל הארגונים פה עושים ועושים עבודה נהדרת, אנחנו עובדים עם הלל, אנחנו עובדים עם מי שרק אפשר, אני חושבת שזה לא מספיק, אני חושבת שזה מעט מדי, אני חושבת שאין לנו מספיק שיתוף פעולה בשטח.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: אני נפגשת בכל המקומות עם השגרירים ועם האנשים המקומיים, לא בהכרח יש קשר עם החבר'ה הצעירים.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: במדינת ישראל יש בלבול בקרב הדור הצעיר, וזה חשוב לי להגיד, הם רואים את השגרירים, את משרד החוץ כמי שתומכים במדיניות של ממשלה שהם לא אוהבים ויש בלבול.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: כשאני אומרת להם 'חבר'ה, בואו נבחין בין אם אתם אוהדים או לא אוהדים את הממשלה לבין היותכם ציוניים ואוהדים את הרעיון', כי בעיניי ציונות זה בדיוק מה שהרצל אמר, זה כברת ארץ מובטחת לעם היהודי, ואני אומרת שהמשימה שלנו היא לחזור ולשנן שהציונות בעצם שייכת לכולנו, כי קרה תהליך שהוא גם במדינת ישראל נכון, אבל גם בתפוצות, שהציונות הפכה להיות מנוכסת לחלק אחד של העם, בעוד שהציונות חייבת לחזור להיות ציר מרכזי בהשתייכות ובהזדהות של כל יהודי באשר הוא למדינת ישראל.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: בקטע הזה זה עניין של חינוך, זה עניין של השקעה, ועוד פעם, אני חושבת שכל הארגונים פה, החל ממשרד החוץ וכלה במשרד הקליטה והתפוצות, צריכים לאחד כוחות, משאבים ואנרגיה, כדי להיות אפקטיביים.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: כשכל אחד מאיתנו עובד בנישה מאוד מצומצמת, האפשרות שלנו להצליח היא מאוד מאוד מוגבלת, כי יש שם ים של עשייה וללא שאנחנו יושבים ביחד, מבינים מה קיים בשטח, עושים מאמץ איך אנחנו עושים לא more of the same, אלא הרבה יותר במסגרת היכולות וההתמחויות של כל אחד מאיתנו, המערכה הולכת והופכת להיות קשה מיום ליום, וזה מבלי שהזכרתי, אפילו לא במילה אחת, את נושא ה-BDS, ולא הזכרתי את שבוע האפרטהייד שקיים בכל העולם, שהחבר'ה הסטודנטים שלנו מתקשים להתמודד מולו, כי אנחנו לא מעמידים להם את המשאבים, לא את הידע המספיק, אני אומרת לא לגמרי.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: יש פה אתגרים אדירים בנושא של חינוך, ואתם יודעים מה?
<גוסטי יהושע-ברוורמן: בעיניי זה העניין שהציונות חייבת לחזור להיות ערך מרכזי מכונן בתוך מדינת ישראל, כי גם שם יש את האבחנה, כי הציונות הפכה להיות פתאום ציונות דתית במקום ציונות ששייכת לכולם והדתי הוא דתי לאומי, דתי חרדי וכן הלאה, אז בעיניי הציונות גם במדינת ישראל חייבת לחזור להיות ערך מחבר ובוודאי ובוודאי האתגר הזה נמצא היום פה לפתחכם, בהבנה שצריך להשקיע בתפוצות, צריך לייצר הזדמנויות לחבר'ה האלה להתחבר למדינת ישראל, להתחבר לנרטיבים שונים.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: מדינת ישראל לא אמורה לייצר רק נרטיב אחד, אלא יש יותר מדרך אחת לבטא ציונות.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: אני חושבת שאת זה אנחנו צריכים היום להציע, לחשוב איך אנחנו עושים את זה וזה לא זכות, זו חובתנו, כמי שהתמנינו לכל אחד מהתפקידים להבטיח שזה יקרה.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: אני רוצה לבקש, ברשותך, מיניב לתת כמה מענים שאנחנו פיתחנו לעניין הזה.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: יניב הוא מנהל המחלקה לפעילות בתפוצות.
<יניב נחמיאס: תודה רבה, היושב ראש.
<יניב נחמיאס: בוקר טוב לכולם.
<יניב נחמיאס: יותר קשה להציג את זה ויזואלית מלראות את זה, אבל כן העבודה של המחלקה היא בשלושה מעגלים וכן חשוב לי להציג אותם, גם על מנת שתכירו, וגם, היות וכשעבר אצלי הדף שכל אחד רשם את שמו, אני כבר רואה כמה אפשרויות לשיתופי פעולה, שכבר קורים בשטח, אבל יש אפשרות להגביר ולחבור בכל מיני פרויקטים, כי אני חושב שהמאבק והעשייה היא עשייה משותפת.
<יניב נחמיאס: שלושת המעגלים שלנו, הראשון מתמקד בכל מה שקשור בנושא של חיזוק זהות יהודית וציונית.
<יניב נחמיאס: אלה שלושה מעגלים שהם לא נפרדים אחד מהשני, הם משיקים, השני הוא העברית והשלישי הוא מנהיגות.
<יניב נחמיאס: אני אגע בכמה מילים בכל אחד מהם, אבל כמו שאמרתי, לא כל אחד עומד בפני עצמו.
<יניב נחמיאס: בכל מה שקשור בנושא של חיזוק זהות יהודית וציונית, אחד המערכים שפותחו במחלקה נקרא בית העם, שהם סדנאות למעשה לפיתוח שיג ושיח בנושא של ציונות ובעצם לשיחה משמעותית על איפה אני עומד ביחס לציונות.
אברהם נגוסה: סליחה, אני צריך לעשות הפסקה לחמש דקות.
<יניב נחמיאס: אז עכשיו אפשר לראות ויזואלית את שלושת המעגלים, שהם גם משיקים וחופפים בהיבטים מסוימים.
<יניב נחמיאס: כשאנחנו מדברים על הגברת הקשר הציוני-יהודי, ודיברתי על מארז של בית העם לעידוד שיג ושיח ציוני, באמת זה לדבר על כל מיני סוגיות ועל החיבור האישי של כל אחד מאיתנו שנמצא בתפוצות, לרעיונות שונים ואיפה החיבור שלי למדינת ישראל.
<יניב נחמיאס: בשנה האחרונה הוצאנו שני סוגים של מסעות סביב בית העם, האחד הוא מסע של בית העם על גלגלים, שליח שלנו בארצות הברית שעבר בקהילות בארצות הברית, קהילות קטנות שאין להם שליחים משלהם, לעשות להם ערב אחד של שיח משמעותי על הקשר שלי עם מדינת ישראל, על איך אני רואה את עתידה של מדינת ישראל.
<יניב נחמיאס: ומודל נוסף של מסעות שנקראים ציונות על גלגלים, שיגיעו לקהילות.
<יניב נחמיאס: זה היה סביב יום ירושלים, כשהרעיון היה עולה שמספר את סיפור העלייה שלו, מספר את החיבור שלו לישראל ותוך כדי כמובן גם מדברים על יום ירושלים והחיבור שלי והתכנים האלה.
<יניב נחמיאס: רק כדי לסבר את האוזן, באמת בחציון הראשון של 2016 הגענו ללמעלה מ-70 קהילות קטנות שאין להם שליחים.
<יניב נחמיאס: כל שיח פה וכל שותף פה שיהיה חלק מאותו רעיון הוא מכפיל כוח שנוכל להגיע לקהלים רבים ונוספים תחת הגברת הקשר הציוני-יהודי.
<יניב נחמיאס: אחד הפרויקטים שאנחנו מתכוונים להתחיל הוא גם פרויקט שנקרא מוצ'ילרוס.
<יניב נחמיאס: אני לא אעבור על כל הפרויקטים, מוצ'ילרוס הוא באמת פרויקט שבו אנחנו רוצים לשלוח חבר'ה צעירים אחרי צבא, שגם ככה מגיעים לאמריקה הלטינית לטיול הגדול, וכרגע איתרנו קהילות קטנות בארגנטינה, כשהרציונל הוא קהילות קטנות שאין להם שליח, בין אם זה שליח הסוכנות, בין אם זה שליח תנועת נוער, שליח קהילה, אין להם דמות ישראלית שנמצאת ואותו מוצ'ילרו או מוצ'ילרה יהיו חודשיים בקהילה קטנה, יביאו מה שנקרא את הניחוח הישראלי לתוך הקהילה ויחיו את הקשר לישראל בתוך אותה קהילה, בכל הרמות, עבודה מהגילאים הצעירים יותר וכלה בגילאי בוגרים יותר.
<יניב נחמיאס: כמו שאתם רואים יש הרבה פרויקטים.
<יניב נחמיאס: על מנת לא לגזול את כל הזמן אני לא אעבור על כולם.
<יניב נחמיאס: נושא של לימוד עברית הוא גם דגש.
<יניב נחמיאס: פיתחנו מודולה שנקראת תכל'ס, כי התפיסה שלנו היא עברית היא מעבר לשפה, עברית היא חיבור למדינה, עברית היא תרבות, עברית היא מסורת, עברית היא עושר ועולם ומלואו.
<יניב נחמיאס: תכל'ס היא תכנית לעברית שיחתית, עברית מדוברת.
<יניב נחמיאס: עכשיו שליח ראשון שלנו יצא כפיילוט לאחד המחנות להעביר תכנים של עברית מדוברת שיחתית במחנה, אבל ככל שיהיו יותר שותפים, ככל שיהיו יותר תקציבים לעניין הזה נוכל להגיע ליותר מחנות.
<יניב נחמיאס: מחנות ותנועות נוער הם שער כניסה מצוין אל תוך הקהילה.
<יניב נחמיאס: מתכל'ס יצאו גם הרחבות, מדברים תכל'ס לבני ישראלים שנמצאים בתפוצות, לחזק גם את הקשר לישראל כקבוצה וגם מבשלים עברית, כולם יודעים שסביב אוכל נוח להתכנס ונוח לדבר ולהעביר תכנים, להעביר בישול משותף ולימוד עברית חווייתי.
<יניב נחמיאס: הנושא האחרון, שוב, הוא לא עומד בפני עצמו, הוא משולב ביתר, הם סמינרי מנהיגות שהיו לנו למנהיגות מקומות, גם שאיתרנו דרך העובדים המקומיים שלנו והשליחים בתפוצות, גם דרך הפדרציות.
<יניב נחמיאס: היה לנו בארגנטינה, בארצות הברית, בסן פרנסיסקו ומתוכן אחד בוושינגטון, מתוכנן אחד באירופה, בגרמניה.
<יניב נחמיאס: תכנית שלנו של מתמחים, זה חבר'ה שכולם היו כאן בתכניות מסע, איתרנו קבוצה והם למעשה עברו במקביל לתכנית המסע שלהם גם איזה שהיא תכנית מנהיגות שלנו, של היכרות עם הפדרציות, היכרות ומיפוי צרכים מתוך כוונה שהם יהיו גם שגרירים של עשייה בשטח.
<יניב נחמיאס: יש לנו תכנית עכשיו מתחילה בצפון אמריקה, בארצות הברית, שבה למעשה סטודנטים לוקחים על עצמם כל מיני תכניות ופרויקטים, בין אם זה לעשות קבוצת תכל'ס, בין אם זה להיות מעורב בקמפוס, בין אם זה לייצר איזה שהיא קבלת שבת ייחודית, LSD, Let's Start Davening, קבלת שבת ייחודית, מודולה שפותחה במחלקה.
<יניב נחמיאס: הרעיון בעצם לחשוב על דרכים שבהם אנחנו יכולים לחזק את הקשר, להיות רלוונטיים, לדבר בשפה עדכנית וצעירה ושפה מזמינה, וזה משפט הסיום, כי אני חושב ש-2017 טומנת בחובה הרבה הזדמנויות.
<יניב נחמיאס: זו שנת ה-120 לקונגרס הראשון, זאת שנת ה-100 להצהרת בלפור, זאת השנה ה-50 לאיחודה של ירושלים, אני חושב שיש כל מיני הזדמנויות ואפשרויות.
<יניב נחמיאס: יחד עם זה זאת גם השנה ה-50 לסוף מלחמת ששת הימים, אני מניח, ואנחנו לא חוזים במובן הזה, אבל הולך להיות קמפיין גדול של ה-BDS, וציינה גוסטי את ה- Israeli apartheid week, שלצערי יצא לי להיות נוכח בשלושה מהם בשלוש שנים ברצף בדרום אפריקה.
<יניב נחמיאס: זה לא פשוט.
<יניב נחמיאס: לא פשוט להיות היום סטודנט בקמפוס, לא פשוט להיות היום צעיר שאומר בגאווה 'אני ציוני'.
<יניב נחמיאס: כמו שציינה גוסטי, הרבה פעמים ציונות הפכה להיות dirty word, מילה שלא רוצים להשתמש בה והאחריות, לא רק של השולחן הזה, אבל של כל השותפים, זה באמת לראות איך אנחנו חוזרים לקדמת הבמה ומביאים את הציונות הנכונה, העכשווית, בשפה מתאימה, בכלים מתאימים, כי הקשר הזה הוא קשר קריטי בעיניי להישרדות.
<יניב נחמיאס: תודה.
אברהם נגוסה: תודה ששיתפתם אותנו.
אברהם נגוסה: גב' ברוורמן, יש שאלה שנשאלה, האם כדאי להשקיע כסף בתפוצות ואני גם הבנתי מדברייך שהוויכוח הפוליטי הפנימי פה בישראל גם מקרין שם ואז מפלג את הכוחות שם.
אברהם נגוסה: שני הדברים האלה, שאני רוצה שגם הדוברים הבאים יתייחסו אליהם.
אברהם נגוסה: השאלה האם כדאי למדינת ישראל להשקיע, אני חושב שההחלטה נפלה, מדינת ישראל הכירה בצורך כזה והקימה משרד לענייני תפוצות והקציבה תקציב, גם הוועדה פה, עלייה, קליטה ותפוצות, ולכן יש צורך, כדאי להשקיע, זו ההחלטה, השאלה האם הדרך שאנחנו משקיעים היא הדרך הנכונה ואנחנו מצליחים בזה.
אברהם נגוסה: ציינת דוגמה של תכניות של הבאת צעירים לארץ ישראל, תגלית, מסע, האם יש מעקב והערכה בעניין ההצלחה?
אברהם נגוסה: האם אנחנו עושים נזק, כמו שאת אמרת, צעיר שמגיע לפה, נכנס לתוך הסכסוך הפנימי פה בישראל, ואז יוצא נגד יותר מאשר שיהיה בעד.
אברהם נגוסה: השאלה כמה אחוז יוצאים ככה, כמה אחוז משיגים את המטרה לחיזוק העניין.
אברהם נגוסה: אני אשמח אם עשיתם מעקב.
אברהם נגוסה: הארגונים שידברו, תתייחסו לדבר הזה.
אברהם נגוסה: הדבר השני, לשאלה איך אנחנו נמנע את התפוצות שנמצאים בחוץ לארץ, האם כדאי למנוע מהקהילות להיכנס לתוך הוויכוח הפוליטי, השיח הפוליטי, בצורה דמוקרטית פה בישראל, האם את זה להשאיר למי שנמצא בישראל והוא אזרח ישראלי, ואז מהתפוצות שיהיה קונצנזוס של להסתכל על העניין של מדינת ישראל, ארץ ישראל, שזה הציונות.
אברהם נגוסה: מה שקורה בתוך ישראל זה מה שהתקבל בצורה דמוקרטית פה, אני מזדהה, אבל מעבר לזה אני לא צריך להביא עמדה מחוץ לארץ ולתקוף את הממשלה שנבחרה בצורה דמוקרטית וכשאני יושב בניו יורק, בגלל שהיא לא משקפת את הדעות הפוליטיות שלי, אז אני צריך לתקוף אותה במקום לעזור לה או לתמוך בה.
אברהם נגוסה: השאלה האם יש אפשרות שאולי אנחנו יכולים לעשות גבולות בנושא הזה.
אברהם נגוסה: אלה השאלות שאני רוצה שתתייחסו, מהניסיון שלכם.
אברהם נגוסה: קודם כל אנחנו נשמע ממשרד התפוצות ואנחנו נשמח לשמוע איך מתבטא שיתוף הפעולה עם ארגונים כמו ההסתדרות העולמית וארגונים אחרים בעניין הזה.
אברהם נגוסה: נשמע ממרגריטה ספיצ'קו, משרד התפוצות, בבקשה.
<מרגריטה ספיצ'קו: שלום, אני מרגריטה, אני ממשרד התפוצות.
<מרגריטה ספיצ'קו: בדיוק אמרתי קודם שאני מגיעה שלוש שנים לכנסת ואני עדיין קצת מתרגשת, אז תסלחו לי אם אני נשמעת מרוגשת.