GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרדכי יוגב: אני מצייר את זה בצורה הכי פשוטה.
מרדכי יוגב: מצפי של 40 לביצוע של 26 בשנת 2015, כשמערכת החינוך, המערכת הכי גדולה, הכי עשירה והכי יכולה באופן של שליטה, כי יש לה מערכות, מפקחים, מנהלים, מורים, להביא לכך שהעלייה הזאת תגבר, שהיחס אל העולה ובעיקר גם המון דברים אנחנו רואים שאפשר דרך הילד וודאי לחנך את הוריו או לקשר את הוריו דרך גני ילדים שהופכים לקשר של המשפחות ויוצרים קהילת גן או כל דבר אחר, דרך זה שהילד יילקט.
מרדכי יוגב: אז דור אחד הוא דור המדבר, אבל הדור הבא כבר יהיה דור שנכנס לארץ, במשל של הסיפור.
מרדכי יוגב: אני מאד מעריך את מה שאתם עושים ואני חושב ששבוע העלייה, שיהיה שבוע קבוע, הוא בוודאי חשוב והמודעות הזאת שתעלה, כמו בעוד דברים שעושים להם את השיווק, כי חושבים שהם נושא חשוב.
מרדכי יוגב: יום ירושלים או יום העצמאות או יום האזכרה ליצחק רבין, וכל אלה נושאים חשובים שהחלטנו לשים אותם בלוח השנה שלנו כדי להעלות את המודעות השנתית.
מרדכי יוגב: ככה כל חג, להעלות את המודעות.
מרדכי יוגב: אני מדבר על השגרה ועל הנתונים ובפירוש קשה לי, למרות שיושב הראש שמימיני הוא יוצא אתיופיה והיושב ראש משמאלי, לשעבר, הוא יוצא ברית המועצות, אני מדבר על כלל העולים ואני עוד פעם אומר לכם שבוועדות חוץ וביטחון מצאנו שלעולים של דרום אמריקה הכי קשה והם עם הכי נפקדויות ועריקויות, יותר מהעולים של אתיופיה.
מרדכי יוגב: אז פה חייבים לפעול על בסיס נתונים.
מרדכי יוגב: זה נתונים שגם מפלחים למחוזות ואומרים לו שבנתניה יש לו ככה או בבאר שבע יש ככה, או בשלומי נקלטו X ותן דעתך ותאמר למנהל.
מרדכי יוגב: ברזולוציה הזאת המערכת הזאת יודעת לעבוד וכמו שאתם ליודעים לשלוח, אני קורא לו את אותו ואוצ'ר, שנותן את השש שעות שבועיות או את ה-10 שאיתן יכול המנהל אכן להביא את המתאים או המתאימה מהמרחב ולתת את היחס וגם את הדברים הנוספים.
מרדכי יוגב: כשעלה בדו"ח, שראיתי אותו רק פה בהצגה וביקשתי לקחת אותו גם לקריאה יותר מעמיקה, אם זה קשיי השפה ואם זה התופעות שבאות אחר כך, של נשירה ושל הסתגלות.
מרדכי יוגב: וכמו שכבר ידענו פה, אם זה לא בגן ואת זה שמענו במקרה, אנחנו שומעים כל פעם נתחים.
מרדכי יוגב: מהנתחים האלה אני מסיק על הכל.
מרדכי יוגב: בנימין זו מועצה שיודעת לקלוט.
מרדכי יוגב: אם כבר יש את הבעיות הללו, אז תגידו מועצה קשה יותר, קשת יום, שאין לה את התקציב, פשוט שבה העולה בכלל הלך לאיבוד.
מרדכי יוגב: אז הילד בגן הילדים שאין לו מגשרת, בבת ים או אינני יודע איפה, אני לא רוצה להוציא דיבת אף מועצה רעה, אין לו שם מגשרת ובכיתה א' הוא יעלה באי יכולת דיבור עברית וייפגע שם וימשיך הלאה, בלי שהוא בכלל מסוגל להתקדם בלימודים.
מרדכי יוגב: וכך אותו ואוצ'ר של החינוך הלא פורמאלי לעולה, אני קורא לו וכך החיוב במכינת אופק.
מרדכי יוגב: וילד שעולה קרוב לצה"ל, אז כבר דיברנו.
מרדכי יוגב: אין טעם להכביר במילים.
מרדכי יוגב: אני רוצה לעשות קצת סדר בדברים.
מרדכי יוגב: א' אני חושב שצריכים להיות נתונים.
מרדכי יוגב: המערכת צריכה להיות מאד מאד מפולחת.
<גילה נגר: יש.
מרדכי יוגב: אוקיי, אז אני שמח.
<גילה נגר: יש הכל ואנחנו יכולים להעביר לך כבר עכשיו.
מרדכי יוגב: בסדר, אני שמח.
מרדכי יוגב: ובפילוח הזה, בין אם זה עולה מצרפת ובין אם זה על כל X עולים, כמובן יש תקציב וצריך לתת את אותו מגשר.
מרדכי יוגב: מה שאמר פה חברי, חבר הכנסת יואל רוזבוזוב, פשוט שזה צריך להיות נושא בהשתלמויות מורים בשנים הללו, נושא קבע, כפי שאני סברתי וניסיתי להכניס לחוק ולא הצלחתי, שנושא יכולת של מורה לאבחן נפגעי תקיפה.
מרדכי יוגב: זה צריך להיות נושא קבע בהשתלמויות הקיץ או וודאי בהכשרת המורים הבסיסית.
מרדכי יוגב: המל"ג עוד לא הבין את זה.
מרדכי יוגב: יש עוד דברים שהמל"ג לא הבין לטעמי, כי אם זו תופעה רחבה והיא קוראת.
מרדכי יוגב: אז כשם שצריך להכשיר את המורה להיות בר יכולת והמועצה לשלום הילד הוציאה בעניין הזה, גם כחברות בוועדה לזכויות הילד, כך נושא העלייה.
מרדכי יוגב: בשנים הללו ברוך השם אנחנו מברכים על העלייה, אבל מתוך הברכה הזאת, אנחנו צריכים לעסוק בה יותר.
מרדכי יוגב: נושאים אחרים צריכים להיות קצת מוסטים והנושא הזה צריך לקבל יותר משאבי זמן, משאבי מחשבה, משאבי כסף ומשאבי פעולה.
מרדכי יוגב: אמרתי פעם קודמת – יוזמות.
מרדכי יוגב: אמץ תלמיד עולה, זה לא בשבוע הזה.
מרדכי יוגב: זה לחבר מורה, הבינו, שהילד הזה-.
מרדכי יוגב: יש עולים שתוך שבוע הם הראשונים בכיתה, כי יש להם את זה.
מרדכי יוגב: אבל יש עולים שיישארו שם אחרונים ולא נדע עליהם.
מרדכי יוגב: המודעות של מורה - ולכן אני חוזר רגע להשתלמויות - זה צריך להיות נושא פאקל בהשתלמויות מורים, בהשתלמויות חד שנתיות, במודעות של מי העולים ומה המאפיינים שלהם בהתייחס לזה ומה אני כמורה יכול לעשות למען זה שהם אחר כך יישרו קו עם אוכלוסייה צברית ולא יהפכו לנוער בסיכון.
מרדכי יוגב: אני לא רוצה להאריך יותר.
מרדכי יוגב: ובתוך זה גם דברים שאינם עולים כסף.
מרדכי יוגב: הפריה של המערכת באימוץ משפחות, אימוץ קהילתי, אימוץ הילדים ועוד דברים.
מרדכי יוגב: כמובן זה נוגע בסוף לכך שתהיה פחות פגיעה, כי אני גם מודע יותר למצוקות של הילד הזה שלא מדבר, שלא משתתף בכדורגל כי הוא לא יודע – יצעקו לו ככה.
מרדכי יוגב: בצבא פעם אמרו – יגידו לו החש, והוא יחשוב שיגידו לו לפתוח באש.
מרדכי יוגב: זה שוב, ביטוי שאמר לי מישהו על כך שסירבו לקלוט בני מנשה ישר בצבא ושלחו אותם לאלון.
מרדכי יוגב: נלחמנו עליהם והם נכנסו ישר לצבא והפכו לחיילים מצטיינים.
מרדכי יוגב: על פער של - - - הכברתי כבר במילים.
מרדכי יוגב: אני אשמח לראות נתונים.
<גילה נגר: אני רוצה ברשותך לומר, הנתונים ישנם.
<גילה נגר: אנחנו נעביר אותם לוועדה.
<גילה נגר: אני רק רוצה לומר משפט אחד קצת כאזרחית ולא רק כאשת חינוך.
<גילה נגר: אני חושבת שחלק מהעולים שאינם עולים לארץ, חלק מהאנשים שאינם עולים לארץ, החינוך הוא לא הסיבה היחידה.
<גילה נגר: כולנו חיים במדינה, אנחנו יודעים בדיוק מה קורה בה.
מרדכי יוגב: וודאי שלא.
<גילה נגר: אז בוא נגיד - - -
מרדכי יוגב: גילה, אני ביקשתי את דנה ויושב הראש אברהם, שאחרי משרד החינוך יהיה פה משרד הבינוי והשיכון ומשרד הכלכלה והעבודה.
<גילה נגר: ולכולם תגיד אותו דבר.
מרדכי יוגב: לכולם, חייבים לעשות אותו דבר.
<גילה נגר: בסדר.
מרדכי יוגב: בוודאי, חד משמעית.
מרדכי יוגב: כיהן במשרד ראש הממשלה והיום יושב ו - - - לזה, והיום ציפיתי שהוא יהיה.
מרדכי יוגב: גם אותו צריך לזמן לפה "ולקרוע לו את הצורה", סליחה שאני אומר, במירכאות כמובן.
<גילה נגר: בסדר גמור, אבל אני מרגישה צורך להגן על המערכת, כי אני חושבת שזה לא הוגן שאת כל החולאים של המדינה מפילים על מערכת החינוך.
<גילה נגר: אז קודם כל יופי.
<גילה נגר: ואני חזרתי לא מזמן מקנדה ונפגשתי שם עם עולים מברית המועצות שהיו בארץ ועזבו ואמרו מה נגיד לך, פה הרבה יותר נוח לנו, הרבה יותר קל לנו, הרבה יותר כייף לנו.
<גילה נגר: אז חברה, זה לא רק חינוך.
מרדכי יוגב: לא, לא, וודאי, וודאי.
<גילה נגר: אבל אני כן רוצה להגיד מה אנחנו עושים בהיבט הזה לשכנע עולים להגיע.
<גילה נגר: קודם כל מאיה פה לשמאלי, נוסעת באופן קבוע לכל הירידים של העלייה - - -
<מאיה שריר: עם הסוכנות היהודית.
<גילה נגר: היא נוסעת, היא מייצגת, היא משכנעת, היא מציגה את מערכת החינוך ואני חושבת שבזכותה יושבים כאן לא מעט תלמידים.
<גילה נגר: דבר נוסף שאנחנו עושים, יש אתר שמשרד החינוך הרים לאוויר, שמיועד לעולים פוטנציאליים שמראה להם את המערכת, אפילו למורים.
<גילה נגר: יש פנייה אישית למורים מה אנחנו נותנים למורים כשהם מגיעים לארץ והם - - -
מרדכי יוגב: בכמה שפות?
<מאיה שריר: חמש שפות יש למורים.
<גילה נגר: חמש.
<גילה נגר: איפה אורנה?
<אורנה שץ אופנהיימר: כן, כן.
<גילה נגר: בחמש שפות.
<גילה נגר: כולל רוסית, כולל אמהרית, כולל הכל.
<גילה נגר: מאפשרים למורים שהם רוצים להגיע לארץ להשלים אם צריך.
<גילה נגר: אנחנו מממנים הכל.
<גילה נגר: אנחנו מממנים ודואגים להם למשרה בתוך בתי הספר.
<גילה נגר: לגבי ההשתלמויות, בתי ספר שהם עתירי עולים מחויבים לעבור השתלמות שקשורה לרב תרבותיות ולקליטת עלייה.
<גילה נגר: אנחנו מדברים על בתי ספר שיש בהם מעל 20%-25% של עולים, כך שאנחנו מנסים - - -
מרדכי יוגב: למה לא לחייב את כולם?
מרדכי יוגב: דווקא בית ספר שיש בו שני עולים.
<גילה נגר: יש גם מתמטיקה חמש יחידות.
מרדכי יוגב: זה בסדר.
<גילה נגר: ויש גם מניעת אלימות.
מרדכי יוגב: הכל בסדר.
<גילה נגר: ויש גם אנגלית ויש גם שפ"י ויש גם אזרחות - - -
מרדכי יוגב: אבל יש גם 30,000 עולים בשנה.
<גילה נגר: אז תראו, המערכת מלאה אתגרים.
<גילה נגר: אנחנו צריכים למצוא את המינונים הנכונים לכל נושא ולכל תחום.
מרדכי יוגב: לא, לא, אני לא מקבל את זה, כמו שלא קיבלתי עוד תשובה משר החינוך.
<גילה נגר: אין בעיה.
מרדכי יוגב: בשנה שעולים בה 30,000 עולים וגם אם זה 26,000 עולים, אינני יודע כמה מהם ילדים בגילאי מעון עד י"ב-י"ג, זה מחייב את מערכת החינוך לשדד מערכות ולעשות איזה שהוא שינוי לטובת זה.
מרדכי יוגב: כי אם את אומרת לי יש גם ויש גם ויש גם, סימן שלא עיקלתם את זה שזה שנים מבורכות בעולים וצריך לעשות בהן שינוי.
<גילה נגר: לא, לא.
<גילה נגר: אז אולי לא דייקתי בלשוני.
<גילה נגר: אני רוצה לומר שכל בית ספר מקבל ממשרד החינוך 30 שעות להשתלמות מוסדית עם המורים שלו, שמיועדות גם לזה.
<גילה נגר: גם להשתלמות של רב תרבותיות וקליטת עלייה.
<גילה נגר: עכשיו, בית ספר שיש לו תלמיד אחד או שניים, אני לא רואה שזה מאד הכרחי לעשות השתלמות בית ספרית בשביל תלמיד אחד.
<גילה נגר: אבל בתי ספר שיש בהם הרבה מאד עולים, זה מאסט, זה חובה.
<גילה נגר: אנחנו מחייבים.
יואל רזבוזוב: כן, אבל השאלה היא, כי הרי יש לנו פה עולים, כמו שאמרתי דור שני נגיד.
יואל רזבוזוב: הם כבר לא מוכרים כעולים.
יואל רזבוזוב: אז יכול להיות שבבית הספר הזה יש אחוז גבוה, אבל הם לא נופלים לתוך זה.
<מאיה שריר: אצלנו כן.
יואל רזבוזוב: בגלל זה חשוב שיזהו.
יואל רזבוזוב: כמו שיש את כל קבוצות הסיכון שנפגעות על פי המחקר ודווקא לפנות לשם.
יואל רזבוזוב: אז אני מאמין שאנחנו נתפוס הרבה בתי ספר.
<גילה נגר: אז יש לנו את מערכת תמי, שאחר כך אם ירצו נדבר על זה, שממש מאבחנת ילד-ילד עם הקשיים, עם האתגרים, עם הבעיות, משהו בדומה למה שנעשה ויושבת כאן טלל, לגבי מה שנעשה ומה שהיה בתכנית הלאומית.
<טלל דולב: עדיין בתכנית הלאומית.
<טלל דולב: אני לא בתכנית הלאומית.
אברהם נגוסה: לא, האמת שאנחנו באמת לא מקפידים על משרד החינוך.
אברהם נגוסה: אנחנו מבינים את זה.
אברהם נגוסה: קליטת עלייה היא ערכתית.
אברהם נגוסה: זה לא רק משרד החינוך.
אברהם נגוסה: אבל אנחנו היום רצינו בדיוק לשמוע ממשרד החינוך וכמו שחבר הכנסת מוטי יוגב אמר, אנחנו נדרוש גם ממשרד השיכון את המרכיבים, אבל כמו שאמרתי בהתחלה, יש שיעורי נשירה גבוהים בקרב העולים החדשים לעומת הוותיקים, כשההישגים הם הרבה פחות לעומת הוותיקים.
אברהם נגוסה: העולים סובלים מניכור ואפליה - אני מדבר על הממצאים שלכם - יותר מוותיקים.
אברהם נגוסה: את זה אנחנו רצינו לשמוע, כדי לשנות את המצב מה התכנית והדרכים שאתם נוקטים או שאתם הולכים לעשות.
אברהם נגוסה: זה מה שביקשנו.
אברהם נגוסה: זה לא אומר שזה רק משרד החינוך.
אברהם נגוסה: תשאירי לנו את המשרדים האחרים, אבל זה התחום שלכם.
אברהם נגוסה: אנחנו ביקשנו בתחום שלכם לדעת מה התכנית.
<גילה נגר: זה מה שאנחנו מתחילים לעשות.
אברהם נגוסה: זה מה שאנחנו רוצים לשמוע.
<גילה נגר: אז זה מה שאנחנו עושים.
<גילה נגר: אני מקווה ש - - -
אברהם נגוסה: אז אני רוצה להגיד לך שעד עכשיו מה שהצגת לנו, אוקיי, תכנית ממשלתית חדשה, תכנית מוכרת, ידועה, מתוקצבת וכל זה, אז אולי קל להציג אותה.
אברהם נגוסה: בדיון שלנו אנחנו רצינו לשמוע לגבי כל העליות, תכנית לגבי הנקודות האלה שאני ציינתי, שגם במחקר של רמא"ה מופיע, מה התכנית שלכם כדי לשנות את הממצאים המביישים שאנחנו קיבלנו וראינו.
<גילה נגר: דרך אגב, המחקר הזה הוא מלפני שלוש שנים או ארבע שנים.
<גילה נגר: אני רוצה שנתייחס אליו גם בכבוד הראוי, אבל גם במגבלות.
אברהם נגוסה: שלוש שנים?
אברהם נגוסה: אז זה חמור יותר.
אברהם נגוסה: אתם הסתרתם אותו שלו שנים?
<גילה נגר: לא.
<גילה נגר: זה לוקח זמן.
<גילה נגר: מחקרים בדרך כלל - - -
אברהם נגוסה: אמרו לנו מאי 2016.
<גילה נגר: הוא פורסם בשנת 2016.
<גילה נגר: מחקרים אקדמאים לוקחים בין שלוש שנים לחמש שנים.
<גילה נגר: אז צריך גם את זה לקחת בחשבון.
אברהם נגוסה: אוקיי, לא משנה.
אברהם נגוסה: עכשיו אנחנו רוצים פתרון, דרך התמודדות.
אברהם נגוסה: המציאות היא המציאות.
אברהם נגוסה: אתם לא מכחישים, אף אחד לא מכחיש את זה, זו המציאות.
אברהם נגוסה: היום אנחנו ביקשנו ממשרד החינוך להציג לנו דרכי התמודדות.
אברהם נגוסה: זה המצב.
<גילה נגר: אוקיי, ואנחנו לא מציגים?
<גילה נגר: מה שעשינו עד עכשיו, לא הצגנו?
אברהם נגוסה: אני מצטער להגיד לך, אוקיי, דרך חדשה ידוע לנו.
<גילה נגר: זה מה שאדוני ביקש במכתב.
<גילה נגר: כן.
<גילה נגר: המכתב מול העיניים שלי.
אברהם נגוסה: תסלחו לי.
אברהם נגוסה: אני אמרתי דרך אגב - - -
<גילה נגר: אדוני ביקש שאנחנו נתייחס, בבקשה.
אברהם נגוסה: גם את זה, נכון, כדרך, אבל איפה התכנית הכללית לעולים אחרים?
אברהם נגוסה: הצגתם לנו עכשיו?
<גילה נגר: מאיה הציגה את כל רשימת התכניות.
<מאיה שריר: יש לי את הכל.
<מאיה שריר: יש חוזר מנכ"ל, אנחנו עובדים - - -
<גילה נגר: הכל כאן.
<גילה נגר: אפשר להעביר את כל החומרים.
אברהם נגוסה: אנחנו לא ראינו, לא הצגתם לנו פה.
אברהם נגוסה: הצגתם לנו את התכנית הממשלתית החדשה.
אברהם נגוסה: את זה הצגתם לנו.
אברהם נגוסה: אם יש משהו כתוב, תביאי לנו.
אברהם נגוסה: אנחנו לא ציפינו לראות סרטים.
אברהם נגוסה: אנחנו רצינו לראות תכנית.
אברהם נגוסה: אם יש לכם, תציגו לנו.
<מאיה שריר: אנחנו עובדים - - -
<גילה נגר: סליחה, אדוני, אני חייבת להגיד מילה על הסרטים.
<גילה נגר: אנחנו אנשי חינוך, יש לנו גם נשמה.
<גילה נגר: נתונים זה בסדר גמור.
<גילה נגר: אנחנו נציג נתונים, נציג תכניות, אבל אם יש משהו שאנחנו רוצים לשמח את עצמנו ואתכם, אז תפרגנו לנו.
אברהם נגוסה: אני לא - - -
<גילה נגר: אז אי אפשר להגיד כל הזמן על הסרט, על הסרט.
אברהם נגוסה: אני לא הפסקתי אתכם.
אברהם נגוסה: הצגתן, נתנו לכן, אבל אני גם צריך להגיד שמה שאני ציפיתי לא קיבלתי.
<גילה נגר: אז בסדר, אנחנו מציגים.
<גילה נגר: בסדר, זה משהו אחר.
אברהם נגוסה: אם יש לכם, תציגו לנו עכשיו.
אברהם נגוסה: גם עכשיו לא מאוחר.
אברהם נגוסה: תבינו לנו.
<גילה נגר: אנחנו יכולים להציג.
<גילה נגר: לא חייבים מצגת בשביל להציג דברים.
<גילה נגר: מאיה הציגה את כל התכניות של המשרד.
אברהם נגוסה: לא, לא משנה.
אברהם נגוסה: אם יש בכתב, תביאו לנו, בסדר.
<גילה נגר: קדימה מאיה, הפיוז המרוקאי מתחיל לעלות לי.
אברהם נגוסה: אנחנו נעבור גם למשרד הקליטה.
אברהם נגוסה: סיימת, משרד החינוך?
<גילה נגר: לא, אנחנו באמצע ההצגה.
אברהם נגוסה: אוקיי, תמשיכו.
<מאיה שריר: אנחנו עובדים עם תלמידים עולים.
<גילה נגר: רגע, נעבור לדליה.
<דליה פניג: רגע.
<דליה פניג: תראו, התכנית שמוצגת פה זו תכנית של הדרך החדשה, שמדברת על תכנית שפעם ראשונה בכל הגילאים, בתוך תחומי הדעת, לא כתכנית נפרדת, לא כמשהו שהוא מן הצד, אלא בתוך תחומי הדעת המרכזיים, משלבים יחידות לימוד על מורשת יהדות אתיופיה.
<דליה פניג: כל התכנית הזאת, וכתוב - - -
מרדכי יוגב: אני מצטער, סליחה שאני עוצר אותך.
מרדכי יוגב: אני יוצא עכשיו מהישיבה ואני מאוכזב לחלוטין ואני אוציא את הפוסט שלי כתוקף את משרד החינוך בצורה חריפה.
מרדכי יוגב: לא באנו לשמוע עכשיו על שילוב יהודי אתיופיה.
מרדכי יוגב: על זה יש את המיצגים של ועדת ביטון, ועדות אחרות, ותאמיני לי שאיכפת לי מיהודי אתיופיה מאד מאד מאד.
מרדכי יוגב: באנו לשמוע איך את המאסה הגדולה הזאת של ילדי עולים מגיל המעון, תמ"ת, או מגיל גן ילדים שבאחריות משרד החינוך ועד גיל מכינות אופק, כולל הכשרת מורים, איך אתם נותנים הרבה יותר תשומת כדי לקלוט אותם בקשיי השפה, בהנגשה, בקשר, בחיבור לחברה הישראלית וליכולת למידה, כדי שהם ייצאו בסוף י"ב, כל אחד מתי שהוא עלה ומאיזה ארץ הוא עלה, הרבה יותר מחוברים לחברה הישראלית.
מרדכי יוגב: את התשובות האלה לא קיבלנו.
מרדכי יוגב: אני מצטער, גילה.
מרדכי יוגב: אני מכיר אותך פחות מדי ואני מעריך אותך, אבל היום לא קיבלנו את התשובות ואני מצטרף לחברי.
מרדכי יוגב: אני מאוכזב מהתשובות - - -
<גילה נגר: אנחנו הכנו תשובות בהתאם לשאלות שנשאלנו.
אברהם נגוסה: לא, לא, לא, סליחה.
אברהם נגוסה: בואו, נושא הדיון - - -
<גילה נגר: רגע, אנחנו נעשה הפסקה עם - - -
אברהם נגוסה: אני רוצה להקריא.
אברהם נגוסה: נושא הדיון - - -
מרדכי יוגב: לא קיבלתי תשובות.
<גילה נגר: אז אנחנו - - -
מרדכי יוגב: מצטער.
מרדכי יוגב: ויותר מזה אני אומר - - -
אברהם נגוסה: תסלחו לי, נושא הדיון – טיפול משרד החינוך בתלמידים העולים - - -
מרדכי יוגב: בולמים אותם - - -
<גילה נגר: אנחנו לא בולמים.
<גילה נגר: שיגידו לנו מי.
<גילה נגר: תפנה אותם אלינו, אני מוכנה לשמוע כל אחד.
אברהם נגוסה: גברת גילה, נושא הדיון – טיפול משרד החינוך בתלמידים עולים.
<גילה נגר: הבנתי, הבנתי אדוני, אני שמעתי.
אברהם נגוסה: כשפתחתי, דרך אגב, אמרנו שתתייחסו גם לגבי האם התכנית החדשה התחילה.
אברהם נגוסה: זה מה שאני רוצה.
אברהם נגוסה: אנחנו לא ציפינו לשמוע על התכנית, כי התכנית הזאת היא כבר שנתיים - - -
<גילה נגר: אני רוצה להעביר לאדוני את המכתב והבקשות שלכם.
אברהם נגוסה: שנתיים, יותר משנתיים דיברנו.
<גילה נגר: אתם ביקשתם ככה: נתונים על מספר התלמידים, מאלו מדינות הם עלו ושמות היישובים בהם נקלטו.
<גילה נגר: החומר פה.
<גילה נגר: שתיים, הבהרות מדוע התקציבים שהוקצו על ידי הדרך החדשה אינם מגיעים לרשויות הקולטות.
<גילה נגר: דיברנו על התקציב.
<גילה נגר: שלוש, מדוע תכנית המשרד לשילובם המיטבי של יוצאי אתיופיה, לא קודמה בשנה וזה מה שאנחנו מנסים להציג.
<גילה נגר: אז אנחנו פעלנו על פי המכתב שכתב אדוני יושב הראש.
<גילה נגר: בפעם הבאה תהיו יותר ממוקדים, שנדע על מה להשיב.
אברהם נגוסה: טוב, עניתם לנו לשאלה הראשונה?
אברהם נגוסה: זה על התכנית הכללית ואנחנו לא קיבלנו על התכנית של כל העולים.
<מאיה שריר: את רוצה שאני אענה?
<גילה נגר: תעני, תעני.
<מאיה שריר: טוב, אנחנו התבקשנו האמת להביא את מספר התלמידים העולים, שמסתובבים בארץ והבאנו.
<מאיה שריר: יש לנו כאן את כל הפרטים לפי יישובים.
<מאיה שריר: אנחנו עובדים עם תלמידים עולים בהתאם לחוזר מנכ"ל שאנחנו מפרסמים בכל שנה.
<מאיה שריר: יש לי כאן את חוזר המנכ"ל, אני אעביר אליכם.
<מאיה שריר: התחלתי לפרט קודם, אנחנו עובדים קודם כל על משימה ראשונה, שהיא הוראת עברית כשפה שנייה.
<מאיה שריר: המשימה הזאת היא בכל שכבות הגיל.
<מאיה שריר: לא משנה באיזה גיל הילד הגיע ומאיזו ארץ הוא הגיע, הוא קודם כל צריך ללמוד עברית.
<מאיה שריר: לשם כך יש לנו תכנית לימודים שפותחה על ידי משרד החינוך, יש חומרי למידה, יש מבדקים שפותחו על ידי הראמ"ה לבדוק את יכולת ההשתלבות של תלמיד עולה, האם הוא רכש עברית ברמה הבסיסית והוא יכול להשתלב בכיתה ויותר בהצלחה ללמוד את כל המקצועות.
<מאיה שריר: אחר כך יש כאן פירוט גם בחוזר מנכ"ל על כל התכניות מעבר להוראת עברית כשפה שנייה.
<מאיה שריר: יש לנו התייחסות גם לשילוב חברתי ושילוב תרבותי.
<מאיה שריר: ישנן תכניות שעוסקות בפיתוח ובביסוס זהות יהודית וזהות ישראלית לתלמידים עולים.
<מאיה שריר: לא משנה מאין הם עלו, הם לא חוו את ההוויה הישראלית ולשם כך יש מגוון תכניות.
<מאיה שריר: יש היום מכרז חדש שיוצא לפועל, שנקרא תכנית עם ומדינה.
<מאיה שריר: הוא מחליף מכרז קודם שהיה ואנחנו עובדים באמת בצורה מערכתית על כל ההיבטים, גם עבודה עם ההורים, עם המשפחות, גם עבודה עם צוותי בתי הספר.
<מאיה שריר: יש ארבעה מתווים בתוך ההשתלמויות שמוצעות למורים בכל מערכת החינוך.
<מאיה שריר: ארבעה מתווים שמתייחסים לעבודה עם עולים.
<מאיה שריר: גם הוראת עברית שפה שנייה, גם איך ללמד ילדים בכיתות או איך מורה צריכה להתנהג בכיתה שיש בה אפילו עולה אחד.
<מאיה שריר: מה היא צריכה לעשות וגם על כשירות תרבותית.
<מאיה שריר: יש את כל הפירוט בחוזר מנכ"ל באופן מפורט.
<מאיה שריר: עכשיו לגבי נשירה שאתה שאלת.
<מאיה שריר: אין נשירה של עולים יותר מאשר נשירה של ילידי הארץ.
<מאיה שריר: יש לי נתונים.
<מאיה שריר: לא הבאתי איתי, כי לא התבקשתי, אז זה לא יהיה מדויק.
<גילה נגר: אפשר לשלוח אותם.
<מאיה שריר: אפשר לשלוח.
<מאיה שריר: גם לגבי הפער בהישגים, קשה מאד ל- - -
אברהם נגוסה: אנחנו נשמח לקבל את זה בכתב.
אברהם נגוסה: תשלחו לנו את הכל.
אברהם נגוסה: בואו נעבור למשרד - - -
<מאיה שריר: לגבי הפער בהישגים.
אברהם נגוסה: את רוצה להתייחס לגבי הפער בהישגים?
<עירית בירן: אני רוצה להתייחס להמשך טיפול.
<עירית בירן: כשילדים עוברים את השנה השלישית או הרביעית מעבר לשעות שהם מקבלים שעות עולים או את הטיפול של התכניות המיוחדות, למשרד יש היום בכל בית ספר מה שנקרא שעות פרטניות, ובהוראות שלנו לכל מחנכת כיתה, כשהיא מסתכלת על הכיתה שלה, לתת לילד שבעצם עברית היא שפה שנייה שלו, עדיפות בתיווך ובשעות הפרטניות שאתה בא לבית ספר ואנחנו מקבלים את זה בדיווחים.
<עירית בירן: הרבה מהתלמידים שזקוקים, ואם ילד לא זקוק אז אנחנו מבקשים לא לאנוס אותו לקבל שעות, אבל אם ילד זקוק, הוא מקבל את השעות הפרטניות, ששם המורה, בעבודה של קבוצה קטנה, שניים שלושה ילדים בו זמנית, עד חמישה מקסימום, נותנת תיווך.
<עירית בירן: ואז היא עוזרת לילד אם הוא לא הבין את מה שהכיתה עסקה בו או למדה, היא נותנת לו בשעות הפרטניות.
<עירית בירן: זה גם בחינוך היסודי וגם בחטיבות הביניים.
<עירית בירן: בחינוך העל יסודי המבנה הוא אחר ויותר מורכב.
<עירית בירן: האמת היא, כשאנחנו מסתכלים על התוצאות, אנחנו לא רואים את זה כמשהו שבולט.
<עירית בירן: ילדים אחרי השנה הרביעית או החמישית בארץ כבר רובם משתלבים במקום, לפי היכולות וההתקדמות שלהם.
<עירית בירן: גילה קודם הזכירה את הנושא של מיפוי.
<עירית בירן: אנחנו היום בתהליך שבתי הספר ממפים את 100% הילדים – עולים או לא עולים, ותיקים או לא ותיקים.
<עירית בירן: זאת אומרת הרעיון הוא לראות את כל הילדים, לא חשוב מאיפה הם באו, ולהסתכל על כל ההיבטים של ילד.
<עירית בירן: גם ברמה הלימודית, גם ברמה הרגשית, גם ברמה ההתנהגותית וגם ברמה המשפחתית.
<עירית בירן: אם יש לו קשיים ברמה הזאת או לפעמים בריאותית או לפעמים יש בעיות ברמה של אפילו הזנה, אז יש לנו מפות.
<עירית בירן: בית ספר מסתכל.
<עירית בירן: מנהל בית ספר רואה את כל בית הספר שלו, כיתה-כיתה, שכבה-שכבה, איפה הבעיות ומרכז את המאמצים בטיפול באותם ילדים או אותן קבוצות ילדים, לפי הצורך שלהם ולפי הנזקקות שלהם.
<עירית בירן: יש היום רשויות שכבר מיפו את כל הילדים ברשויות שלהן, יש כאלה שעשו באופן חלקי.
<עירית בירן: בחינוך היסודי אנחנו רואים יותר בקלות, בחינוך העל יסודי קצת יותר איטי, אבל אנחנו מתכוונים בכיוון הזה.
<עירית בירן: וזה חשוב לדעת, כי ילד בשנים הראשונות שלו הוא תחת קליטת האגף לילדים עולים, אבל אחר כך הוא צריך להיכנס מה שנקרא לטיפול של אגף הגיל ובית הספר צריך לראות אותו ולהמשיך לטפל בו.
<עירית בירן: תודה.
אברהם נגוסה: בני, האם אתה רוצה להתייחס אחרי משרד הקליטה?
<בני פרץ: אני הייתי מעדיף לדבר לפני משרד הקליטה, כי אני כבר יודע מה יגידו במשרד הקליטה.
<בני פרץ: קוראים לי בני פרץ, אני פעיל חברתי ולשעבר עוד מהפנתרים השחורים של שנות ה-70.
<בני פרץ: אני לא רוצה להטיל את הכל על משרד החינוך, אבל כל הפיקוח הוא במשרד החינוך.
<בני פרץ: כל הנושאים האלה של דרך חדשה, דרך ישנה, כבישים, דרכים, עוד דו"ח ועוד דו"ח, ראיתי עוד משנות ה-90 גם בעלייה של הרוסים ומה קרה איתה כולנו יודעים, ועם הצעירים ועם כל הנשירה, כל הפשיעה וכל האלימות.
<בני פרץ: ומשם לא למדו כלום, ובפרט כשבאו העולים מאתיופיה ואת האפליה הזאת, שגם אני יכול להגיד שאני מתבייש בה, שגם ראיתי, שגם מבני עדתי, עדות המזרח, שהם חוו פה מספיק ועוד, גם הם היו שותפים לה.
<בני פרץ: הנושא הזה של איך אנחנו אומרים בחינוך – אין ילד טיפש, יש מערכת שמתנהלת בטיפשות, ואני חוזר על הסיסמא הזאת לא מהיום, מהרבה שנים, משנותינו גם.
<בני פרץ: גם אנחנו, ההורים שלנו, כשהגיעו לארץ והעלו אותנו, לא ידעו לדבר עברית והשפה לא הייתה שגורה בפינו.
<בני פרץ: ולא יכולנו גם בכיתות הנמוכות, וראינו ילדים.
<בני פרץ: אם לא נתת להם את כל התמיכה, ללמד אותם שם, בתחתית, ביסוד, ולהגביר להם את זה, כדי שהם יוכלו לקלוט את העברית, כדי שיוכלו להתקדם הלאה גם שיגיעו לתיכון או כל דבר אחר, תהיה שגורה בפיהם.
<בני פרץ: האינטגרציות שנעשו במדינה, נהיו אינטגרציה של אפליה, שכל אחד רצה לברוח מכל מיני אוכלוסיות מסוימות ומשרד החינוך לא פעל לשם כך, ועוד עזר להם לתת להם תמיכות.
<בני פרץ: כדי לתמוך, רבותי, זה לא בא מכם.
<בני פרץ: תוכלו לכתוב דו"חות ודרכים ולעשות אחת לשנה איזה סימפוזיון בבית ספר, שאיזה ילד – אולי תמצאו אחד מהילדים שיצייר איזה משהו בשחור, שיש גם שחור.
<בני פרץ: אחד אולי נמצא.
<בני פרץ: אני מוכן ללכת אתכם לבית ספר שכולו 100% ילדים בכיתה ולתת להם לצייר לך חברה ונראה אם הם בכלל - - -
<בני פרץ: יציירו שם בכלל איזה משהו שחור שקיים בחברה.
<בני פרץ: אתם צריכים לרדת יותר, אדוני, משרד החינוך.
<בני פרץ: כשאתם מביאים כדי לא כדי לבזבז אותו ותקציבים לבזבז אותם לחינם בדו"חות וכל זה.
<בני פרץ: צריך לרדת לבתי הספר ולעומקם, לעומקם.
<בני פרץ: לבדוק שם מה קורה בפנים.
<בני פרץ: האם ניתנת התמיכה כפי שצריך בכסף שהם מקבלים, או שסתם מטייחים ועוד שנה חלפה ועוד שנה חלפה ובסוף אנחנו מקבלים חברה פגומה.
<בני פרץ: חברה מוחלשת.
<בני פרץ: והאתיופים בפרט, שגם באוניברסיטה הם מופלים, בתיקון אפילו לעומת האוכלוסייה הערבית ואפילו לעומת ילדי המסתננים, שמקבלים בתל אביב חינוך יותר טוב מהם ועוד ממומן על ידי מדינת ישראל ומשרד החינוך.
<בני פרץ: מסתננים.
<בני פרץ: אני יודע, אני רואה את זה בטלוויזיה וזה כואב לי.
<בני פרץ: כואב לי שעמך ממשיך בדיבורים וכשאת אומרת, גם את מבני עדות המזרח, אז רבותי, את צריכה יותר לפקח על מה קורה למטה.
<בני פרץ: את צריכה יותר לדרוך על בתי הספר.
<בני פרץ: לשלול מהם את התקציב כאשר אין מספיק תלמידים באינטגרציה ושהם שוללים לקבל איזה אחד בגלל הצבע שלו או בגלל המראה שלו.
<בני פרץ: אתם צריכים להתחיל לקנוס.
<בני פרץ: להתחיל לא לתת תקציבים.
<בני פרץ: מי שלא רוצה, לא טוב לו, שייקח את הילדים שלו ויממן אותם על חשבונו ויקים בית ספר על חשבונו ויבנה בית ספר על חשבונו וייתן אינטגרציה ומה שהוא רוצה.
אברהם נגוסה: תודה, בני.
<בני פרץ: אתם צריכים להתעמת בנושא הזה.
<בני פרץ: שם אפשר לנצח, כי אנחנו בצורה ובדרך הזאת מאבדים הרבה אינשטינים בדרך.
<בני פרץ: הרבה אינשטינים שיכולים גם כן לבוא מכל אחד מהם.
אברהם נגוסה: - - - ומשרד הקליטה.
אברהם נגוסה: ד"ר שקלאר, בבקשה.
<ולדימיר שקלאר: טוב, אדוני יושב הראש, לצערי בכמה דקות שנותרו לנו אנחנו לא נצליח לפרט את כל התכניות של משרד העלייה והקליטה בתחום - - -
אברהם נגוסה: למה כמה דקות?
<ולדימיר שקלאר: כי הישיבה עד השעה 11:00.
אברהם נגוסה: לא, לא, לא, מי אמר?
אברהם נגוסה: תציג לנו.
<ולדימיר שקלאר: אוקיי.
<ולדימיר שקלאר: אז קודם כל אנחנו משקיעים עשרות מיליוני שקלים בתכניות שונות בתחום החינוך לעולים ודרך אגב עובדים בשיתוף פעולה מלא עם משרד החינוך, חשוב לציין.
<ולדימיר שקלאר: אמנם ההגדרות הן קצת שונות.
<ולדימיר שקלאר: אנחנו תומכים גם בילדי העולים עד 15 שנה בארץ.
<ולדימיר שקלאר: עכשיו אני מעביר את זכות הדיבור לד"ר שרי פייר, שהיא מנהלת את תחום החינוך במשרד העלייה והקליטה.
<שרי פייר: שלום ותודה על הזדמנות לדיון חשוב.
<שרי פייר: משרד העלייה והקליטה נותן מענה לילדים עולים וגם לילדים שהם ילדי עולים, כי אנחנו רואים שגם דור וחצי וגם דור שני נתקלים בבעיות ומאתגרים אותנו, לעתים יותר מהדור הראשון, במגוון תכניות, כשאנחנו עוסקים במסגרת החינוך הבלתי פורמאלי, וכמו שאמר ד"ר שקלאר, בשיתוף פעולה מלא עם משרד החינוך, עם מאיה, עם גילה וכל העמיתים שלנו.
<שרי פייר: אנחנו מדברים על תכניות למשל לתגבור לימודי לחטיבת הביניים והתיכון, תכנית פלא, שנותנת מענה לכ-3,500 ילדים, כשבעצם בעצה אחת עם משרד החינוך ובהתאם לתכנית החדשה, אנחנו העברנו 1,000 ילדים מתכנית פלא לפרויקט הלאומי, כשהילדים הועברו אחד-אחד ומשרד החינוך הסכים איתנו ושילבנו ידיים.
<שרי פייר: אף ילד שקיבל מענה לא ייפול בדרך כי הוא מעל 15 שנה ומשרד החינוך קלט את הילדים ברמה השמית אחד לאחד.