GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ניר כץ: יש מקומות שהעיריות מקדמות ויש מקומות שהעיריות - - -
<נינה דוקונין: לא, זה משהו אחר.
<נינה דוקונין: אבל תבוא אלינו ישירות למחלקת הקליטה ואנחנו נצא לדרך.
<עזריה פטיגו: נשמח.
<עזריה פטיגו: אני אומר, יניב הוא חבר טוב, אנחנו מדברים הרבה, אבל כנראה מגבילים אותו מאיזה שהיא סיבה - - -
<לזר מירקוב: אנחנו כמשרד מקבלים כל הצעה שתהיה לנו על השולחן שעומדת בקריטריונים של משרד הקליטה.
<אלון זיו: אני רוצה לנסות ולשים דברים בפרספקטיבה קצת יותר רחבה מיישוב כזה או אחר.
<אלון זיו: חלק מהמקומות, בגלל כל מיני סיבות פוליטיות הקשר לא מתקיים.
<אלון זיו: בחלק מהמקומות הקשר כן מתקיים והסכומים הם לא סכומים גבוהים, חלק מהמקומות הקשר מתקיים ללא כסף באוטובוס פה וכיבוד שם.
<משה סלומון: כמו אשקלון.
<אלון זיו: כמו אשקלון.
<אלון זיו: אני חושב שיש כאן תופעה, אני לפחות, אני רק 20 שנה בשדה החברתי, יש כאן באמת תופעה ייחודית, מרשימה, שעושה פעולה שהיא פעולה שאני חושב שאפשר להתרשם ממנה.
<אלון זיו: אני לא אומר את זה כנגד פעולות אחרות.
<אלון זיו: חלק ניכר מהפעולות האחרות הן מעולות, יש כאן פעולה שצמחה מלמטה, שבאה ומעלה מנהיגות שהיא מנהיגות אותנטית, מקומית, של הקהילה, מלמטה, שבאה לעשות עבודה אמיתית ואנחנו רואים איך פרויקטים קמים.
<אלון זיו: החקלאות קמה כי החבר'ה מתוך הגרעין ראו שהזקנים לא קמים בבוקר, ושיעורי בית בבית קמה כי החבר'ה ראו שדרך המועדוניות לא קמה תקומה, החבר'ה לא מתקדמים שם, הם מתקדמים עד כיתה ה' או עד כיתה ח', כי בכיתה ד' או בכיתה ו' או בכיתה ט' מפסיקה המועדונית ואז הילד לא יודע להכין שיעורי בית.
<אלון זיו: לכן אני חושב שצריכה להיות פה הסתכלות, גם של המשרד, ואני אשמח מאוד אם אתה תוכל להוביל את זה, אנחנו ניסינו לעשות את זה המון פעמים, הלוואי שהיו לי 10 שקלים על כל מפגש שניסיתי לקדם את הדבר הזה ולא הצלחתי, יכול להיות שהיינו מצליחים לקדם יותר.
<אלון זיו: לבוא ולראות את התופעה הזאת כתופעה משמעותית, שמשנה מציאות ומייצרת מציאות שהיא מציאות אחרת ולכן הקולות הקוראים והתמיכות הקיימות הם מצוינים, אבל יש כאן משהו שהוא מעבר.
<אלון זיו: בדיוק כמו שבמשרד הקליטה לא כל תמיכת משרד הקליטה מסתיימת במוקדי קליטה ובקליטה בקהילה, נכון?
<אלון זיו: יפה, לזה אני מכוון.
<אלון זיו: יכול לצאת קול קורא שבא ואומר שמשרד הקליטה בא לעודד גרעינים משימתיים של עולים מאתיופיה ויהודים מקווקז, לייצר מסלול שהוא מסלול ייעודי, מתוקצב.
<אלון זיו: לא מדובר פה במאות מיליונים, המשרד הוא משרד גדול, עם תקציב גדול ואני חושב שיפה שעה אחת קודם לקחת את הדבר הזה ולחבק אותו ולא להגיד לו 'תשמעו, יש את ה-15,000 שקל פה ואת ה-20,000 שקל', אנחנו יודעים, סליחה, זו אחת מההגשות באמת הקשות ביותר, ואתם יודעים את זה.
<אלון זיו: אני לא בא אליכם בתלונות, זה הרי לא אתם אישית, אבל ההגשות האלה הן הגשות נורא קשות, שאתה עושה חשבון ואתה אומר, בשביל 15,000 או 20,000 שקל, שאני צריך איקס שעות להשקיע בזה ורואה חשבון ועורך דין וכו' וכו' וכו', יכול להיות שלא שווה לי, וגם אם שווה לי מה-20,000 שקל נשארים לי 15, או 18 או 12,000 שקל, לא על זה נבנית פעילות כזאת.
<אלון זיו: אני חושב שהמדינה כמדינה ומשרד הקליטה או הוועדה צריכה לבוא ולראות שיש כאן משהו שהוא משהו ייחודי שמצריך תקצוב ייחודי.
<לזר מירקוב: אני לא מבין על איזה 15,000 אתה מדבר.
<אלון זיו: זה לא משנה, 25,000 שקל.
<לזר מירקוב: זה לא 25,000 שקל ולא 15,000 שקל, לא אפילו 100,000 שקל.
<לזר מירקוב: ב-2015 מוקד הקליטה האתיופי, ממשרד הקליטה, כל השנה זה 350,000 שקל בקרית גת.
<אלון זיו: כמה כסף קיבל 'הנני'?
<נינה דוקונין: מקליטה בקהילה 208.
<אלון זיו: כמה כסף 'הנני' בקרית גת - - -
<לזר מירקוב: 'הנני' זה עמותה, 'הנני' לא מקבל מקליטה בקהילה.
<משה סלומון: על זה הוא מדבר.
<אלון זיו: אתם מדברים על בירוקרטיה ואני מדבר על תכל'ס.
<אלון זיו: בתכל'ס אין כסף.
<לזר מירקוב: בסדר, אנחנו מדברים על האפשרויות שלנו.
<אלון זיו: בסדר, אני לא בא אליכם ב - - -
<לזר מירקוב: יש לנו קליטה בקהילה, אנחנו נותנים את הכסף לקליטה בקהילה.
<לזר מירקוב: היום, ב-2016, המחצית הראשונה כמעט 250,000 שקל.
<לזר מירקוב: עכשיו אנחנו מקבלים למחצית השנייה.
<לזר מירקוב: חבר'ה, זה לא 15,000 ולא 20,000 שקל.
<לזר מירקוב: לכן אני אומר, אולי באמת התכלית היא דבר שאפשר לפתור אותו בצורה כזאת, אני חושב שכסף שאנחנו נותנים כקליטה בקהילה למוקד הקליטה, לאחד את כל הפעילויות של מוקד קליטה ו'הנני', אם נגיד הפעילות של 'הנני' אומרת ככה, קודם כל - - -
<קריאה: בני הקהילה.
<לזר מירקוב: בני הקהילה.
<לזר מירקוב: אני עכשיו מדבר ביניהם, שיהיה איזה שהוא שיתוף פעולה ובשיתוף פעולה הם יוציאו אלינו את התכניות האלה, שהם עושים בשיתוף פעולה איזה שהן פעילויות, אז אנחנו יכולים נגיד לתקצב לפי מה שאנחנו יכולים לקחת מהתקציב של המדינה באמת לפעילויות האלה שיש להן ביחד לעשות.
<לזר מירקוב: בנוסף לזה אני חושב ש'הנני' יכול להעביר את הבקשה לוועדת התמיכות, בכל זאת שיהיה, שלא יהיה כפל סיוע שאתם עושים ביחד, אבל נגיד פעילות אחת הוא נותן בתמיכות, פעילות שנייה הוא עושה ביחד עם המוקד.
<לזר מירקוב: שלא יהיה אותן פעילויות, שלא יהיה כפל סיוע.
<לזר מירקוב: אני חושב שאפשר למצוא איזה שהוא פתרון.
<משה סלומון: אני הגשתי ארבע פעמים ולא קיבלתי שקל.
<לזר מירקוב: את מה?
<משה סלומון: תכניות למשרד הקליטה, לקול הקורא.
<לזר מירקוב: מתי?
<משה סלומון: עד לפני שנתיים.
<משה סלומון: ואמרתי מספיק.
<משה סלומון: לא הגשתי יותר בפעמים האחרונות כי - - -
<לזר מירקוב: אבל כשהגשת קיבלת.
<משה סלומון: לא, קיבלתי פעם אחת, דרכך, זה היה משהו אחר, זה היה 'כחול לבן', זה היה פרויקט ייחודי - - -
<ניר כץ: אצלנו מי שהקליד את התכנית עשה שגיאת כתיב.
<ניר כץ: הייתה לנו פעילות בבית שמש, רשמנו בית שמש, בכל הניירות היה כתוב בית שמש, מי שהקליד כתב באר שבע, אמר 'תוכיחו פעילות בבאר שבע', אמרנו 'אין לנו באר שבע, יש לנו בית שמש, בואו תראו', הם אמרו 'נכון, טעינו, אבל מה לעשות?'
<משה סלומון: אני רק רוצה להגיד לך, קודם כל אני מתחבר עם כל מה שאמר אלון ולדעתי זה הכיוון, אבל רק בשביל להבין את זה, פעמיים כשאנחנו היינו בקשר זה היה על פרויקט ייחודי שנקרא 'כחול לבן' שהוא פרויקט שתיאטרון תאיר לקח ומשרד הקליטה הפעיל וזה היה הקשר.
<משה סלומון: זה לא היה דרך מוקד הקליטה, דרך התמיכות הרגילות שלכם.
<לזר מירקוב: לא.
<לזר מירקוב: זה היה לפני שנתיים.
<משה סלומון: נכון, רק שנתיים קיבלתי.
<לזר מירקוב: אז תתחברו.
<לזר מירקוב: אני לא מבין מה הבעיה, תתחברו, תבדקו מה אפשר לעשות ביחד.
<משה סלומון: אנחנו באים כי לא הצלחנו.
<משה סלומון: אני בעד לא להיכנס לרמה הזאת, אני מסכים, ולכן בואו נלך למקום שאלון הציע.
<אלמו אבנט: אם יורשה לי.
<אלמו אבנט: מה שאני מנסה לתאר, יש כיום 25 מוקדים, בחלק מהמוקדים, יוצא לי לראות את כל הפעילויות, אז הפעילויות שאתם מתארים פחות או יותר מיוצגות, מיוצגות ומקבלות.
<אלמו אבנט: כל הנושא של החקלאות נגיד, זה משהו שהוא עכשיו טרנד, בכל מקום אתה תראה, אם תעשה סיור, אתה תראה את זה, בחדרה, בעפולה.
<משה סלומון: גינות קהילתיות.
<אלמו אבנט: אני לא בטוח אם זה קשור לעמותות, אני לא יודע, יכול להיות שזה יוזמה פרטית שלהם.
<אלמו אבנט: מה שצריך לעשות, כל הנואש של שיתופי הפעולה, זה תלוי באותו מנהל מוקד או באותו חבר גרעין שבאותו אזור.
<אלמו אבנט: אם יש כימיה ויצליחו לעבוד ביחד, אז ברור שאפשר להרים דברים ביחד, אם אין אז אין.
<אלמו אבנט: שם אני לא יכול להתערב, אני לא יכול להגיד בכוח, 'אתה חייב לשתף פעולה'.
<אלמו אבנט: התמיכה שלי זה מול הרשות.
<אלמו אבנט: הרשות בעצם בוחרת את סדר העדיפות שלה, מה היא רוצה להפעיל ומה היא לא רוצה להפעיל, כי יש לה גם גופים ממשלתיים שמשקיעים כסף והיא צריכה לדעת לנתב בין כולם.
<אלמו אבנט: לכן כל הנושא של שיתופי הפעולה תלוי באמת באנשים שנמצאים שם.
<אלמו אבנט: שוב פעם, הייתם, אנחנו עשינו מפגש ואני יכול להגיד שהפעילות הזאת היא חיונית והיא טובה והיא תורמת, מעבר לזה אני לא יכול לחייב אותו.
<אלמו אבנט: אני תומך, גם אני לא מחייב אותו.
<אלמו אבנט: גם בנוהל שלי אני כותב שאני לא מגדיר לו מה צריך להפעיל.
<אלמו אבנט: אני נותן לו את התקציב, הוא צריך לבחון על פי הצרכים של הקהילה ולהחליט ולהגיש תכנית, אני אבחן אם זה עומד בתבחינים של המשרד שהוא פרסם או לא, ולפי זה אנחנו תומכים.
<אלמו אבנט: והדבר הנוסף שאני מציע, צריך לבחון תכנית טובה, ארצית כוללת, צריך להגיש אותה למשרד.
<אלמו אבנט: המשרד יבחן את זה.
<אלמו אבנט: אם זה משהו כמו נגיד טנא הבריאות.
<אלמו אבנט: טנא הבריאות עושה פעילות מאוד ייחודית, אף אחד לא עושה, היא הגישה למכרז, היא התמודדה במכרז, לא היה מי שיגיש, והיא הזכיינית של המשרד ועושה את כל הנושא של הבריאות, כל הנושא של הכנה לאורח חיים בריא וכל הנושא של סוכרת, הם עושים את זה, היום הם המקצוענים, אף אחד לא מתחרה.
<אלמו אבנט: עכשיו, בגלל הדרך החדשה אולי עכשיו, בעוד 15 שנה, אולי זה קצת יירד, אבל זה מה שצריך לעשות.
<אלמו אבנט: אם יש לכם פעילות ייחודית, כמו שאתם מתארים, זה מה שאני מציע לכם.
<אלמו אבנט: מעבר לזה, אני שוב פעם אומר, המוקדים, כמו שאתה אמרת, הכסף הוא לא גדול, בסך הכול יש לנו 11.5 מיליון שקל, זה מה שאנחנו מחלקים ל-25 יישובים, כשהמוקדים מצליחים להכפיל את הסכום הזה ממה שהם מצליחים לגייס ואז בצורה כזו בעצם מגדילים את נפח הפעילות ואת היקף הפעילות.
<אלמו אבנט: ואני אומר לכם, בחלק מהמקומות יש שיתופי פעולה מדהימים שבהחלט אפשר ללמוד מהם ויש מקומות שבהם, כמו שתיארת, זה הכול בסופו של דבר אותו בן אדם, כמה הוא רואה את הדברים עין בעין - - -
<אלון זיו: או הוא או הבוס שלו.
<אלון זיו: אני יותר ממסכים איתך.
<אלון זיו: אני חושב שהצגת את זה בצורה מצוינת ואני חושב שהמסלול שצריך לקדם הוא באמת מסלול שיוצא מהתמיכות.
<אלון זיו: זה לא היה ביקורת כלפיכם, אני מתנצל אם לא הובנו.
אברהם נגוסה: אני רוצה שלא תתבלבלו עם התמיכות, תעזוב את התמיכות.
<אלון זיו: יש מסלול ייחודי לקהילות - - -
<קריאה: קורה משהו מיוחד בחברה הישראלית, משרד השיכון - - -
<אלון זיו: מסלול ייחודי לקהילות משימתיות.
אברהם נגוסה: המציאות זה ככה, יש תכניות שמוקדי הקליטה מפעילים.
אברהם נגוסה: עכשיו, ממה שאני שומע מכץ גם, שעוסקים גם בשיעורי עזר, במועדונית ובכל מיני דברים.
<משה סלומון: לא מועדונית.
<משה סלומון: שיעורי בית בבית, זה אנטיתזה למועדונית.
אברהם נגוסה: לא, שהמועדונית לא הצליחה, אז אתם מתערבים בעניין הזה.
אברהם נגוסה: אז מה שאני אומר פה, זה לא הכול מהכסף של משרד החקלאות, זה לא הכול מהמשרד של נגב ופריפריה, הם ייתנו מה שנוגע להם, לכן אנחנו פנינו למשרד הקליטה, שאתם לא תיתנו מה שנוגע לחקלאות או לזה, מה שנוגע לכם.
אברהם נגוסה: אז פה השאלה אם אתם רואים את התכניות האלה שהם מפעילים הן תכניות דומות למטרות של המשרד, בזה המשרד עוסק, אז אני מבין שאתם אומרים 'אנחנו מוכנים לממן את התכניות, אבל אנחנו לא יכולים להעביר כסף לעמותות, זה מה שאתה אומר?
אברהם נגוסה: אוקיי, אז אם כך למה לא עושים את ה - - - אם יש לך תכנית, דוגמה אני הולך אליך בעניין שיעורי עזר, גם בעניין האנשים המבוגרים, זה גם נוגע לכם.
אברהם נגוסה: אז אם יש את התכנית ואתה בא ואומר להם 'אני רוצה שתעזרו לי, בואו תממנו את התכנית הזאת'.
אברהם נגוסה: קודם אתה תציג להם את התכנית, אם הם משתכנעים מהתכנית, אז מתוך ה-350, אם אני לוקח דוגמה של קרית גת, 350,000 שקל, אז אתה יכול לממן את התכנית הזו.
<לזר מירקוב: עוד פעם, אם הם מגישים מטעם העמותה אנחנו לא יכולים לממן, רק מטעם הרשות.
<לזר מירקוב: אם הרשות, דרך מוקד הקליטה, מגישים לנו את זה - - -
<ניר כץ: אני צריך להגיש לרשות בכל מקום.
אברהם נגוסה: אתה מגיש לרשות והרשות מגישה לו.
<ניר כץ: כן, אבל אני - - -
אברהם נגוסה: הרשות לא תקבל את זה?
<ניר כץ: יש מקומות שהרשות כן תקבל את זה ויש מקומות שהרשות לא תקבל את זה.
<משה סלומון: ובדרך כלל אני אחד מ-20 שהגישו.
אברהם נגוסה: אוקיי, אם אנחנו נלך לכיוון מה שאמר גם אלמו, אם להגיש את זה, אתם כגוף מתכלל, את כל התכניות או הקהילות המשימתיות, אז אתם מכינים את התכנית, מה שרלוונטי למשרד הקליטה, ואתם מגישים למשרד הראשי.
<ניר כץ: לרוץ במיזם משותף.
<ניר כץ: קרן שח"ף כבר שמה כסף, אם אפשר לשים שקל על שקל על מה שקרן שח"ף שמה.
<לזר מירקוב: כן, אתם יכולים לדבר עם המשרד, אולי יש ערוץ אחר.
<אלון זיו: אני רוצה לענות.
<אלון זיו: אני חושב שמיזם משותף הוא פתרון קל מדי, כי מיזם משותף הוא מוגבל בזמן, הוא מצריך מצ'ינג ואני חושב שיש פה פעולה שהיא פעולה, אמרתי, לאומית, משמעותית, ענפה ומיוחדת.
<אלון זיו: אני אשמח אם אתה תוכל לעזור לנו ולפנות יחדיו, כל פעולה שאנחנו, כשאני אומר 'אנחנו' אני מדבר עלינו, גם על הקרן וגם על הארגונים, נצטרך לעשות בכדי לסייע לקידום הנושא הזה, אני כבר אומר, אנחנו שם גם אם זה מחר בחמש בבוקר.
אברהם נגוסה: בסדר, אבל אני מנסה להבין איך לעזור.
<אלון זיו: לדעתי צריך לפנות, או לשרה, אני לא יודע אם עכשיו מנכ"ל או מנכ"לית, זה אותו מנכ"ל?
אברהם נגוסה: מנכ"ל, חביב קצב.
<אלון זיו: אנחנו נפגשנו עם חביב ולא הצלחנו להוציא מים מהסלע, נקרא לזה ככה.
<אלון זיו: יכול להיות שאתה תוכל לעזור לנו להיפגש עם השרה החדשה כדי לראות איך אפשר לקדם בצורה משמעותית את הדבר הזה.
<אלון זיו: אנחנו, דרך המסלולים שאנחנו מכירים, שפועלים במשרדים אחרים, לא הצלחנו במשרד הקליטה, עם אריה קורת.
אברהם נגוסה: אוה, זה מזמן.
<משה סלומון: אבל עכשיו יש לנו יושב ראש ועדה בן הקהילה, שמכיר את העניין יותר עמוק וינסה לקדם את זה אחרת.
<משה סלומון: כשהצבע שונה גם הקצב שונה.
אברהם נגוסה: אל תהיה אופטימי יותר מדי, אני מוגבל.
אברהם נגוסה: יש הפרדה בין משרד הקליטה, כרשות המבצעת, לבין ועדת העלייה והקליטה כרשות המחוקקת.
<משה סלומון: אבל מודעות.
אברהם נגוסה: לא, אני אפעל, אני לא בורח מאחריות, אני רק אומר שיש פה חלוקת תפקידים ברורים.
אברהם נגוסה: השרה היא מאוד חיובית, אני מכיר אותה, בעניין חיזוק הקהילות וכל זה לכן מה שאני מציע, אני מציע שתכתוב מה צריך לעשות, מה צריך לדרוש, אנחנו כוועדה, ואז אנחנו הולכים לכתוב מכתב לשר החקלאות, לשר לענייני הפריפריה ואני רוצה גם לכתוב לשרת הקליטה בעניין הזה ולבקש פגישה איתה ו - - -
<משה סלומון: אפשר לכתוב, לדעתי, גם למשרד לשוויון חברתי.
<משה סלומון: הוא רלוונטי פה מאוד מאוד, כי אנחנו עובדים הרבה עם המבוגרים.
אברהם נגוסה: תסביר לי מה - - -
<אלון זיו: עם המשרד לשוויון חברתי לקרן יש מיזם משותף שקורם עור וגידים בימים אלה, אבל אפשר כמובן - - -
אברהם נגוסה: כן, אז תכתוב גם את זה, אנחנו יכולים לפנות.
אברהם נגוסה: גם למשרד התרבות יש חלק?
<משה סלומון: בינתיים לא.
אברהם נגוסה: לא, כי דיברת על הסיגד, מורשת וזה.
<משה סלומון: כן, נכון, אבל לא עשינו שיתוף פעולה.
אברהם נגוסה: אז אוקיי, לא בשלב הזה, בסדר.
אברהם נגוסה: אז בואו נתמקד במשרדים האלה, של ארבעה משרדים.
אברהם נגוסה: בעניין השוויון החברתי, הסוגיה לא ברורה לי, תכתוב אותה, מה אנחנו בדיוק שם.
אברהם נגוסה: אני הבנתי במשרד הקליטה את שיתוף הפעולה, או את השותפות בשטח, אני מבין, בחקלאות הבנתי, בפריפריה הבנתי, בשוויון לא הבנתי, אז תכתוב לנו.
אברהם נגוסה: אם זה רלוונטי אנחנו נפנה.
<אלון זיו: אנחנו נייצר מסמך משותף.
<משה סלומון: בסדר גמור.
<משה סלומון: אז אני רוצה להציג את הנושא של הכפר.
<משה סלומון: אני אמור להציג את 'הנני', אבל זה אותו דבר, אותו עניין, חבל למשוך.
<ניר כץ: אני חושב שאנחנו באיזה שהוא אופן משלימים אחד את השני.
<ניר כץ: בגרעין של 'הנני' החברים בדרך כלל דתיים, בגרעין של 'חברים בטבע', בכל גרעין יש גם דתיים וגם חילוניים, מעבר לזה אני חושב שהעשייה שלנו ממש, לא רוצה להגיד זהה, אבל מאוד דומה.
<משה סלומון: אנחנו מתואמים.
<משה סלומון: אני אגיד רק שתי מילים על העניין של 'הנני' ואז אני אעבור לכפר.
<משה סלומון: בגדול הרעיון שלנו, של 'חברים בטבע' ושל 'הנני' הוא לנסות להגיע למרב השכונות בהן יש ריכוז גבוה של הקהילה, כל אחד לפי אורח חייו ולפי היוזמות שנובעות מתוך השטח.
<משה סלומון: אנחנו רק נותנים להם את הגב.
<משה סלומון: בא בחור שיש לו מנהיגות, הוא רוצה לשנות, הוא רוצה לעשות, אנחנו נותנים לו את התמיכה, גם הארגונית וגם הכלכלית בשלב ראשון, כדי שהדבר הזה יתרומם.
<משה סלומון: זה הרעיון שלנו, לכן אנחנו מתואמים, איפה מוקמת כל קהילה כזו.
<משה סלומון: תמיד הקהילה שלו לא תהיה במקום שאני מפעיל.
<משה סלומון: זו הדרך כדי להגיע לאותם 37 יישובים, 55 שכונות.
<משה סלומון: הרעיון הוא להגיע למרב בקהילה, במקומות שיש להם ריכוז גבוה.
<משה סלומון: אז כך שאלה אותם רעיונות, לנו יש דגש של כניסה לבתי כנסת, כלומר אנחנו מנסים להפוך את בתי הכנסת גם כמקום תפילה, אבל גם כמקום קהילתי, שבבית הכנסת לא רק מתפללים בשבתות וזהו, אלא כל השבוע ובין לבין יש גם שיעורים ופעילויות קהילתיות ומשפחתיות, להפוך את בית הכנסת כמו שהוא היה בבסיס שלו.
<משה סלומון: הוא לא מקום תפילה וגמרנו, אלא הבסיס שלו הוא מקום שמתכנסים, דנים בסוגיות.
<משה סלומון: אני אתן לך דוגמה, בשנה שעברה אנחנו התכנסנו כמה פעמים בעקבות ההתאבדויות של בני הנוער ושאלנו את השמגלוצ' מה עושים, למה זה ככה.
<משה סלומון: משם נוצר דיון סביב התורה, מתוך עולם התורה.
<משה סלומון: זו נקודה שאנחנו מקדמים.
<משה סלומון: יש לנו בקרית מלאכי כולל של צעירים יוצאי אתיופיה שעושים סמיכה לרבנות, בכולל של הקהילה, יעקב אולי יגיד כמה מילים.
<יעקב טלב: זה כולל של בני הקהילה.
<יעקב טלב: הכולל מתחלק לשני תכניות, יש לרבנות ויש כאלה שלומדים ל - - - האברכים בעיקרון באים מכל מיני המקומות, חלקם מתוך השכונה.
<יעקב טלב: זה כולל ראשון בכלל בארץ, וגם מעבר ללימוד שלהם הם נותנים פעילות בתוך הקהילה.
<יעקב טלב: בסוף הרצון הוא שהחבר'ה האלה, אחרי שהם מתמנים במה שהם מתמנים הם יוכלו לתת ולהפיץ גם את היכולת שלהם בתוך הקהילות השונות.
<יעקב טלב: כמו שאנחנו עושים כ'הנני' ו'חברים בטבע', שעושים בגדול, אז הכולל התפוצה שלו היא מצד לימוד התורה שלו וגם מבחינת הפעילות שלו.
<יעקב טלב: מעבר לזה גם לימודי יהדות לאנשים, אצלנו הכולל בערבים, כל האברכים נותנים שיעורים לאלה שלא סיימו גיורים, לאלה שעזבו את מרכזי הקליטה ולא סיימו.
<יעקב טלב: כיום, לפני חודש וחצי התחלנו לתת שיעורים דרך האברכים האלה, שהם יוכלו לסיים את הגיור שלהם, כי הם באמת לא סיימו במרכזי הקליטה ואז בתוך החברה הם מקבלים את המענה הזה והיום הם מקבלים מענה ביחד עם ידידיה, שמרכז את הסיפור הזה.
<יעקב טלב: בעיקרון הכולל הוא כולל ייחודי, מעבר לגרעין שנמצא שם, גרעין 'הנני'.
<יעקב טלב: בתור גרעין אנחנו מפעילים גם את הכולל.
<יעקב טלב: מעבר לזה אנחנו מלמדים, שלא ייצאו עם תעודות של איך זה נקרא?
<יעקב טלב: רועה רוחני, כל מיני מושגים כאלה, לא, הם ייצאו רבנים לכל דבר שיוכלו להעמיד את הקהילה האתיופית במובן התורני.
<יעקב טלב: מעבר לזה זה גם מפריח את השממה בצורה אחרת לגמרי, זה גם מתמסד.
<יעקב טלב: זה שונה, גם ההסתכלות על הקהילה משתנה מקצה לקצה, אם זה חב"ד, הם מסתכלים היום בצורה אחרת, לא כאנשים שלא בהם תורה.
<יעקב טלב: מעבר לזה יש עוד מנהיגות בתוך התכנית הזאת, מישהו מתוך הכולל מעביר דברים, מנהגים של הקהילה לאור ההלכה, איך נהגו באתיופיה ואיך היום עושים ובעצם עושים שילוב מצוין.
<יעקב טלב: גם הקייסים באים ללמד פעם בשבוע בתוך התכנית הזאת, מביאים אותם ושומעים מה קורה שם.
<יעקב טלב: זה הולך ותופס תאוצה.
<יעקב טלב: יש לזה עוד מטרות, אבל בעיקרון - - -
<משה סלומון: מקרית מלאכי תצא תורת ביתא ישראל.
<משה סלומון: זה 25 אברכים שנמצאים שם.
<יעקב טלב: דרך אגב, זה גם מדביק את שאר הקהילות.
אברהם נגוסה: אני ירושלמי, אז אתה לוקח לי את 'מציון תצא תורה' לקרית גת.
<משה סלומון: ירושלים נותנת לכולם.
<יעקב טלב: ברור שזה לא חקלאות כמו כפר ביתא ישראל, אבל בעיקרון מה שכן, זה גרם שכל מיני מקומות מנסים להקים כולל.
<יעקב טלב: מה שייחודי בזה, מבחינת היכולת הכלכלית זה מאפשר מאוד, מה שלא קורה פה, מה שמדברים עליו, שאם הייתה היכולת הכלכלית הגבית הזאת לשאר הפעילות בשאר הגרעינים זה היה- - - פשוט אנשים נשארים שם להמשיך לתת, כי יש כסף ספציפית לכולל, לדבר הזה, לכן זה קורם עור וגידים מהר.
<משה סלומון: אני אתן לך דוגמה פה, אלמו.
<משה סלומון: העבודה עם מוקד הקליטה בקרית מלאכי היא טובה.
אברהם נגוסה: בדיוק רציתי לשאול.
<משה סלומון: יוסי בריהון בא ממקום שאומר שיש פה כלי, 'בואו נעזור לכלי הזה לקרות' ויוצרים שיתופי פעולה.
<משה סלומון: גם זה קשה, אבל הנכונות קיימת.
<משה סלומון: ברגע שהחיבור קיים זה הרבה יותר קל.
<משה סלומון: יש דוגמאות לכאן או לכאן, אבל אני אומר, שוב, הנושא הכספי, פה לא בא לידי ביטוי.
<משה סלומון: ברמת ארגון, לא ברמת אוטובוס פה אוטובוס שם.
<משה סלומון: הנושא הכספי, מה שקורה שימשיך לקרות, ההצעה של אלון היא 'בוא נייצר משהו מסוים כמשרד שיאפשר לקהילות שלנו לחיות ולהתפתח כפי שהם מתפתחים'.
<משה סלומון: אני רק רוצה להמשיך את הנקודה הזאת ולהגיד שברמלה, כל מה שאני אומר כאן זה תוספת למה שניר אמר בקהילות, יש את הכולל בקרית מלאכי, ברמלה אנחנו בתהליך הקמה של מדרשה לבנות, בנות אחרי י"ב, או אחרי שירות לאומי, שמגיעות לשם.
<משה סלומון: אנחנו ראינו שהרבה מאוד בנות שסיימו שירות לא מוצאות את עצמן.
<משה סלומון: אנחנו מנסים לייצר משהו שייתן להן שנה של לימוד, של הכוונה, או לקראת שירות או אחרי שירות.
<משה סלומון: זו מדרשה של בנות שהגרעין מקים ברמלה.
<משה סלומון: יש חקלאות בקרית מלאכי, יש חקלאות בנתיבות, יש חקלאות ברמלה, יש כאן ואנחנו מפתחים בעוד שני מקומות, באשקלון ובשדרות.
<משה סלומון: בכל מקום אנחנו גילינו שנושא החקלאות תופס מאוד.
<משה סלומון: לא גינון קהילתית, חקלאות, זה שאדם יכול לקחת ממש פירות הביתה.
<משה סלומון: גינון קהילתי זה מתחת לבית.
<משה סלומון: זה בגדול בנושא של הקהילות.
<משה סלומון: אנחנו היום יחד מונים 17 קהילות.
<משה סלומון: אנחנו רוצים להגיע ל-37 קהילות, זה עוד 20 קהילות, אנחנו עצרנו בשלוש השנים האחרונות את ההתקדמות - - -
<ניר כץ: הייתה לנו אפשרות ביחד ארבע קהילות חדשות בשנה.
<משה סלומון: ואנחנו למעשה כמעט שלא מקימים, כי אנחנו אומרים, אין לי יכולת להחזיק את מה שקיים, חבל לי להקים עוד.
<משה סלומון: לא בגלל שאין צורך.
<משה סלומון: היום בכל זמן נתון, לי לפחות, יש שלוש קהילות שרוצות לקום ואני אומר להם 'אין לי כסף', כי יש לי כמה מקומות.
<משה סלומון: התקציב השנתי לקהילה, המינימום שאנחנו צריכים להתחיל זה 100,000 שקל.
אברהם נגוסה: לכולן?
<משה סלומון: ליישוב אחד.
אברהם נגוסה: לא, חשבתי לעמותת 'הנני' 100,000 שקל.
<משה סלומון: מה אני אוכל?
<משה סלומון: אבנים?
אברהם נגוסה: קהילה, אתה מתכוון ל - - -
<משה סלומון: גרעין, שיש בו שני עובדים - - -
אברהם נגוסה: עירוני?
<משה סלומון: עירוני, ביישוב אחד.
<משה סלומון: יישוב ראשוני, התחלה שלו, אנחנו מתחילים עם 100,000 שקל, אבל אנחנו שואפים להגיע - - - גרעין שעובד כמו שצריך זה חצי מיליון.
<ניר כץ: זה גרעין שמגיע ל-400-500 איש בשכונות, ברמה של לפחות פעם ב - - -
אברהם נגוסה: כמה יש לכם עכשיו?
<משה סלומון: כמה תקציב יש לי?
אברהם נגוסה: לא, כמה קהילות יש לך?
<משה סלומון: ביחד יש לנו 17 קהילות.
<משה סלומון: אם אתה רוצה לחשב כמה אתה צריך להביא לנו, זה 17 כפול חצי.
<קריאה: בתוך כל קהילה זה מתפצל למספר תכניות.
<משה סלומון: כן, ניר הציג את הדברים האלה.
אברהם נגוסה: נניח 100,000 שקל לכל יישוב.
<משה סלומון: 100,000 זה התחלה.
<משה סלומון: חצי מיליון שקל מחזיק קהילה בצורה איכותית, טובה, והוא מגיע ל-400-500 אנשים במעגל ראשון.
<ניר כץ: אלה שמגיעים לפעילות אחת לשבוע.
<משה סלומון: בשבוע הוא מגיע ל-500 איש.
<דנה גורדון שושני: זה 500,000 שקל.
<משה סלומון: כן, לקהילה.
<משה סלומון: זה קהילה מבוססת.
<משה סלומון: קהילת קרית גת 500,000 שקל.
<משה סלומון: קהילת גדרה 500,000 שקל.
<משה סלומון: אתה שואל אותי אם יש את הכסף הזה?
<משה סלומון: אין לי, יש לי 350 ו-150 אני עושה עם מצ'ינג, עם שיתופי פעולה.
אברהם נגוסה: אז אני שואל כמה יש לכם מתוך זה?
אברהם נגוסה: כמה יש לכם וכמה אתם רוצים להשלים?
<משה סלומון: לנו, כ'הנני', ב'הנני' יש תשע קהילות, התקציב של 'הנני' הוא 3 מיליון שקל, כשרק החווה זה מיליון שקל בנפרד, אז לתשע קהילות יש 2 מיליון שקל ועוד החווה.
<משה סלומון: זה מה שיש לי.
<משה סלומון: כדי שאני אצליח לעמוד כבמה שאני רוצה לעמוד אני צריך 4.5 מיליון שקל.
אברהם נגוסה: כמה קהילות יש לכם?
<ניר כץ: שמונה קהילות.
<ניר כץ: 2.5 מיליון.
<ניר כץ: אם היינו רוצים לפעול כמו שצריך היינו צריכים 4 מיליון.
<משה סלומון: אני צריך 4.5, לקהילות יש לי 2 מיליון, יחד עם הכפר יש לי 3 מיליון.
<משה סלומון: וזה לא כספים גדולים.
<משה סלומון: כשאני מדבר על זה שאני יכול לשנות פני שכונה עם 2.5 מיליון שקל נוספים.
אברהם נגוסה: זה לא הרבה כסף.
אברהם נגוסה: אם משרד החקלאות ישתחרר זה בוודאי - - -
<משה סלומון: לא, זה כולל.
<משה סלומון: מה שיש מאושר, זה הכסף שיש לי.
אברהם נגוסה: אבל לא קיבלת, איך יש לך?
<משה סלומון: לא, אני אמרתי לך מה היה לי בשנה שעברה.
אברהם נגוסה: אבל משרד החקלאות משחרר 27 מיליון שקל.
<משה סלומון: לא, הוא משחרר לנו 300,000 שקל.
<ניר כץ: לא לנו.
<ניר כץ: הוא משחרר את זה ל-200 קהילות ברחבי הארץ, לאו דווקא לנו.
אברהם נגוסה: אז כמה מגיע אליכם?
<משה סלומון: 300,000 לכל אחד.
<ניר כץ: לנו היה בשנה שעברה בערך 450, כולל - - -
<משה סלומון: לי מגיע גם מגליל נגב, אז בערך איתו אני גם מגיע ל-450.
<משה סלומון: 150 מגליל נגב ו-300 מחקלאות, כי לי יש קהילות בנגב ולו אין.
<משה סלומון: כלומר אנחנו מגיעים לחצי מיליון שקל, זה הגג ממה שאנחנו מדברים עליו, אם לא יהיה את זה אני קורס.
<משה סלומון: אם תביא לי לא יעזור, צריך להביא לי לפני כן.
אברהם נגוסה: אלמו מחייך, זה אומר שהוא - - -
<משה סלומון: שיש לו מה לתת.
<קריאה: הוא בא עם צ'קים בכיס, הוא רוצה להפתיע אותנו בסוף.
<משה סלומון: זה שיח שצריך להמשיך אותו, אבל בגדול זו הנקודה ובאמת אין פה השקעה.
<משה סלומון: אני אדבר קצת על הכפר.
<משה סלומון: מה שהתחלתי לומר קודם, הכפר הזה, אנחנו רוצים להפוך אותו למיזם לאומי כשהרעיון שלו הוא - - - כשמסתכלים על הקהילה היום בתקשורת או בחברה הישראלית, ויוצא לי הרבה מאוד להסתובב בהרבה הרצאות ושיחות שאני מעביר, לא מכירים את הקהילה ומי שמכיר מכיר אותה גרוע.
<משה סלומון: הרבה לא מכירים, אני כל פעם בשוק מחדש איך לא מכירים, אבל רק בשבוע שעבר העברתי באונו הרצאה, בתואר שני ביהדות, והם עמדו בשוק, לא הכירו בכלל את הקהילה.
<משה סלומון: כאילו יודעים שיש אתיופים, זהו.
<משה סלומון: אני כל פעם בשוק, שואל איך יכול להיות, אבל בסופו של דבר אנחנו 137,000 אנשים בארץ, מתוך 7-8 מיליון אזרחים, אז באמת אין סיבה שיכירו אם אתה לא עושה איזה שהיא פעולה אקטיבית כדי שיכירו.
<משה סלומון: מי שמכיר מכיר דרך העיניים של מי שמצלם ואם אבישי היה מצלם מה שקורה בחדשות זה היה טוב, הוא צלם, הוא עושה סרטים, אם הוא היה עושה את זה הקהילה הייתה נראית אחרת בחדשות.
<משה סלומון: אבל כשהיא נראית היא נראית כשהיא באלימות, רצח, אנחנו מכירים.
<משה סלומון: אנחנו רוצים להפוך את המקום הזה למקום שלפחות מנהיגים או קבוצות מחנכים, תגלית, כל מיני קבוצות גדולות שקיימות בחברה, יעברו כאן.
<משה סלומון: אני פניתי כבר למשטרת ישראל, בשמחה הם רוצים לבוא, פניתי לקורס מג"דים-מ"פים בצה"ל, בשמחה הם רוצים לבוא, פניתי למשרד החינוך, פניתי בינתיים רק לחמ"ד ולבנט ושניהם אומרים 'קדימה, תרוץ עם הדבר הזה', בעיקר אברהם ליפשיץ, פנינו לתגלית, הם באים.
<משה סלומון: יש לנו יכולת דרך המקום הזה שהוא רחב ואתה יכול גם להתנדב ולעבוד בתוכו, לעשות פעולות ולהתחבר, להציג כאן את הפנים האמיתיות, הטבעיות, של הקהילה שלנו מבלי לחצות דרך הטלוויזיה ודרך כל מיני דברים אחרים.
<משה סלומון: מה אנחנו עושים כאן?
<משה סלומון: מה שראינו כאן, כשעבדנו עם המבוגרים, כשעבדנו עם המשפחות, נכנס פה אור עצום.
<משה סלומון: זה מדהים, אתה ראית, פגשת כמה שהיו איתך.
<משה סלומון: אילן דיבר איתך ודיבר איתך פראדה.
<משה סלומון: זה מדהים, בן אדם אומר לך כמה השפעה זה נותן לו, כמה שמחה זה נותן לו.
<משה סלומון: יש סרטונים שצילמנו שאנשים אומרים 'זה השפיע לי על הבריאות, על הזוגיות, על אורחות החיים שלי', השפיע לו על כל מעגל החיים והוא אומר שבחופשות הוא מביא את הילדים שלו לכאן, הם מעשבים איתו, הם קוטפים, הם עושים המון פעולות שפתאום הוא במקום מאוד חזק.