GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מרגריטה ספיצ'קו: אני רוצה להתייחס למה שגוסטי וגם חבר הכנסת נגוסה אמר מקודם.
<מרגריטה ספיצ'קו: ישבתי אתמול בפגישה עם ארגון יהודי גדול שעושה תכניות מדהימות, גם של מחנות קיץ בארצות הברית וגם תכניות פה בארץ והם סיפרו לנו על הפעילות שלהם וזה מאוד הרשים אותנו ואז כשהתחלנו לספר להם על הפעילות שלנו אז הם אמרו, 'רגע', אני מצטטת מילה במילה את מה שהוא אמר, המנכ"ל של הארגון אמר 'אבל למה כספי המסים שלי משלמים על זה?' והוא ממש לא הבין את הפואנטה, כלומר הוא לא הבין למה במקום להשקיע בחינוך או בניצולי שואה או בכבישים למה אנחנו משקיעים באמריקאים עשירים בתפוצות, כממשלה.
<מרגריטה ספיצ'קו: אני חושבת שהשיח שלנו צריך להיות, בראש ובראשונה, איך אנחנו נותנים לדבר הזה לגיטימציה במדינת ישראל, שאנשים שהם אפילו לא האזרח הפשוט, אנשים שנמצאים בשכבות שלנו, יבינו למה לממשלה יש אחריות לדבר הזה.
<מרגריטה ספיצ'קו: תמיד אצלנו במשרד מצטטים את מגילת העצמאות, שמגילת העצמאות נפתחת ב'בארץ ישראל קם העם היהודי'.
<מרגריטה ספיצ'קו: בתור משרד התפוצות, בתור ממשלה, יש לנו אחריות לכל העם היהודי, לא רק לאזרחי ישראל היהודים והלא יהודים שיושבים פה, וזה בעצם החזון שלנו קודם כל כמשרד ובשם זה הוקמנו.
<מרגריטה ספיצ'קו: אני אדבר קצת על הפעילות ואז אני גם רוצה להוסיף עוד איזה שהוא נושא לדיון ואני גם אתייחס למה שחבר הכנסת נגוסה ביקש.
<מרגריטה ספיצ'קו: אנחנו כממשלה צריכים להביא איזה שהיא ראייה יותר רחבה, כשיש המון ארגונים שפועלים עם המון פרויקטים מדהימים בתפוצות, כממשלה אנחנו כמובן לא באים בגישה פטרונית, אבל יש לנו את היכולת להסתכל קצת יותר מלמעלה ולהיות קצת יותר אחראים על הרצף בין הפרויקטים.
<מרגריטה ספיצ'קו: היום אנחנו מדברים על זה שהחבר'ה של תגלית חוזרים למדינות המוצא שלהם ואז הם מגיעים לקמפוסים, אלון בטח מכיר את זה טוב, ואז הלל צריכים לחפש אותם מחדש.
<מרגריטה ספיצ'קו: כלומר אף אחד לא מכיר אותם וצריך לגייס אותם מחדש לתוך המערכת היהודית.
<מרגריטה ספיצ'קו: המטרה שלנו היא ליצור איזה שהוא רצף, כלומר שהם יוכלו בתוך מחזור החיים היהודי להתקדם ממקום למקום בתוך מעגלים שונים של פעילות.
<מרגריטה ספיצ'קו: אז אנחנו יצרנו, אני לא יודעת כמה מכירים פה את 'יוזמת העם היהודי', זה פרויקט ושותפים בו המון המון גורמים, בתוך הממשלה והסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית והעם היהודי, הפילנתרופים הגדולים, שהמטרה שלו היא ליצור את הרצף הזה.
<מרגריטה ספיצ'קו: הוא מורכב מאשכולות שקשורים כרונולוגית למחזור החיים היהודי של כל נער ונערה יהודיים.
<מרגריטה ספיצ'קו: הגילאים הם 12 עד 35, הגילאים מוגדרים, ואנחנו מדברים על חמש תכניות שהן מחנות קיץ, תכניות תיכון בארץ, קמפוסים, תיקון עולם והנושא של התמחויות.
<מרגריטה ספיצ'קו: ברמת הפעילות הפרויקט שעומד היום על הפרק, הראשון שהולך להתניע, בעזרת ה', זה נושא הקמפוסים, אנחנו עכשיו נמצאים בפיין טיונינג של החוזים והבירוקרטיות הממשלתיות.
<מרגריטה ספיצ'קו: הוא אמור להתחיל בספטמבר, בשנת הלימודים הקרובה.
<מרגריטה ספיצ'קו: המטרה היא לעשות שיתוף פעולה גדול עם הארגונים היהודיים בתוך הקמפוסים הגדולים והמשפיעים היום, שזה הלל, חב"ד און קמפוס ועולמי, שהם יוכלו ליצור איזה שהיא מסגרת יהודית בתוך הקמפוסים ולהתמודד בדיוק עם הדבר שאיתו את מדברת, שהם יהיו איזה שהוא דרך פתוחה לתוך התרבות היהודית גם לאנשים שהם לא בהכרח מעורבים היום בתחום הזה ולא בהכרח קשורים בשום צורה לזהות שלהם.
<מרגריטה ספיצ'קו: המטרה שלנו היא להתחיל את זה בספטמבר, זה פרויקט מאוד מאוד גדול.
<מרגריטה ספיצ'קו: באופן עקרוני התקציב של 'היוזמה' היום הוא 600 מיליון שקלים, היא עברה בהחלטת ממשלה כשהממשלה שמה שליש והעם היהודי שם שני שליש.
<מרגריטה ספיצ'קו: אני כן רוצה לדבר על משהו אחד, זה משהו שמאוד מאוד מטריד אותי וזה משהו שאנחנו מנסים להתייחס אליו בתוך המשרד שלי.
<מרגריטה ספיצ'קו: היה לנו מפגש עם ארגון שהתפקיד שלו זה לבנות קהילות אלטרנטיביות ייעודיות בתוך כל מיני מקומות בארצות הברית, שהן לא קשורים, לאו דווקא למוסדות פורמליים או בתי כנסת או פדרציות.
<מרגריטה ספיצ'קו: ישבנו עם חבר'ה צעירים שהם פחות או יותר בקבוצת הגילאים שכולנו פה יושבים ומדברים עליהם, ואחת הבנות התחילה לספר לנו שכשמגיעים היום לקמפוס הרבה מהמוסדות היהודיים הפורמליים מתחילים לדחוף לך לווריד את נושא ההתבוללות.
<מרגריטה ספיצ'קו: אני נותנת את זה כדוגמה, שצריך להתחתן עם יהודים ועתיד העם היהודי הוא חשוב ואנחנו צריכים לחשוב על זה.
<מרגריטה ספיצ'קו: אני אגיד, בתור יהודייה חילונית שגדלה פה במסגרות חילוניות לחלוטין הזהות היהודית שלי נבעה הרבה פעמים, קודם כל ההורים שלי עלו לארץ, הם ברחו מרוסיה, הם עלו לפה בשנת 90' ובגלל זה אנחנו יהודים , ומעבר לזה, בתור זה שלא הייתה לי זהות יהודית וזה עורר בי אנטגוניזם טוטאלי בדרך כלל, הרבה מזה התבסס על שואה, מלחמות, גירוש ספרד, היסטוריה, מדינה, היא הייתה מאוד מאוד על ציר הזמן ההיסטורי ולא היה לי שום דבר מעבר, שזה אגב, מה שהשתנה מבחינתי כשהגעתי לתפקיד הזה.
<מרגריטה ספיצ'קו: אני חושבת שדווקא הנוער בתפוצות, אין לו את הציר ההיסטורי הזה, הם לרוב מאוד מאוד מנותקים מהציר הזה.
<מרגריטה ספיצ'קו: אם היום אנחנו אומרים לנוער וצעירים בתפוצות 'אתם צריכים להתחתן עם יהודים' הם ישאלו אותנו למה, 'למה אנחנו צריכים להתחתן עם יהודים?', שואה לא מעניין אותם, גירוש ספרד לא מעניין אותם והמשך קיומו של העם היהודי גם לא ממש מעניין אותם, הם לא בלופ הזה בכלל.
<מרגריטה ספיצ'קו: מעבר לזה, אמרה לי אותה בחורה, 'היום אנחנו', תסלחו לי על זה, זה היה בתרבות הטינדר ההווקינג אפ וזה, 'בגיל 20 כשאנחנו מגיעים לקולג', לא ממש מעניין אותנו נישואין, אנחנו לא חושבים על זה עדיין, זה בכלל לא רלוונטי'.
<מרגריטה ספיצ'קו: היום מתחתנים בגיל 30, לא בגיל 20, כשמגיעים לקולג'.
<מרגריטה ספיצ'קו: אז שאלתי אותה, 'למה אתם לא נכנסים לתוך זה ומקימים קול צעקה ומשנים משהו, עושים איזה שהוא שינוי?
<מרגריטה ספיצ'קו: ' היא אמרה לי דבר מדהים, היא אמרה לי, 'we are not invited to the - - -', אנחנו לא מוזמנים ל - - - שזה לדעתי במידה מסוימת גם המהות של הדבר הזה.
<מרגריטה ספיצ'קו: אנחנו כולנו מגיעים פה לכנסים וכל מיני זה, היום חלק גדול מהעולם היהודי הפורמלי בחוץ לארץ הם איזה שהוא דבר כזה שהם רואים שהוא לא כל כך מחובר בעצם ללקוח שלו.
<מרגריטה ספיצ'קו: אנחנו רואים את זה לגמרי מסביב לשולחן הזה, שהוא נראה מאוד מאוד שונה, שזה משהו שצריך להשתנות, הם צריכים להיות חלק מהשיח הזה.
<מרגריטה ספיצ'קו: הם אלה שצריכים היום במידה רבה להכתיב את מה שאנחנו עושים.
<מרגריטה ספיצ'קו: אני תמיד חושבת על זה שאם כל הכסף הגדול שנמצא בתחום הזה, שאנחנו יכולים להשקיע למטרה הזאת, אם הוא היה עובר דור אחד קדימה יכול להיות שהם היו עושים דברים שונים לחלוטין.
<מרגריטה ספיצ'קו: אז אנחנו חייבים לשתף אותם בתוך זה.
<מרגריטה ספיצ'קו: מבחינתי באופן אישי זה באמת חזון, אבל מעבר לזה אנחנו מנסים לעשות אדפטציה של כל מה שאנחנו עושים לתוך התרבות הזאת.
<מרגריטה ספיצ'קו: כלומר שיהיה לאנשים האלה מקום בשולחן ולשמוע מה הם רוצים ומה באמת יכול לעבוד עליהם.
<מרגריטה ספיצ'קו: ביקשת לדבר על שיתופי פעולה, אז קודם כל יש לנו שיתוף פעולה דווקא עם המחלקה של האנטישמיות, הפרויקט השני של 'מתחברים', שהם פועלים גם בכל מיני קבוצות, שהם לא רק נוער, פועלים גם עם נשים, זה גם פרויקט שאת מכירה, לדעתי, יש לנו פרויקט גדול של אימהות, פרויקט גדול של ישראל, אבל כיום באמת המטרה שלנו היא זה, אנחנו שותפים עם כל משרדי הממשלה, יש לנו פורום מנכ"לים גדול שמתקיים אחת לשלושה חודשים, שמאגם את כל שיתופי הפעולה שלנו מול משרדי הממשלה ובודק שלא יהיו שום כפילויות.
אברהם נגוסה: רק משרדי ממשלה, או גם אתם משתפים בפורום את הארגונים?
<מרגריטה ספיצ'קו: הפורום הזה ספציפית זה פורום של משרדי הממשלה, אנחנו נמצאים כל הזמן בקשר עם כל הארגונים.
אברהם נגוסה: האם יש פורום שמשתף את הארגונים כמו הלל, כמו ההסתדרות הציונית העולמית?
אברהם נגוסה: כל הארגונים שפועלים בשטח.
<מרגריטה ספיצ'קו: אין היום פורום מובנה גדול שמארגן את כל זה, אבל אנחנו כל כך הרבה נמצאים בקשר ברמה היומיומית שאני לא בטוחה שזה משהו שאנחנו צריכים כל כמה זמן לעדכן, כי אנחנו באמת הרבה עובדים אחד מול השני ביחד.
אברהם נגוסה: לא, זה לא עניין של רמת העדכון.
אברהם נגוסה: אני שואל ברמת העשייה, לא רק בעדכון פעם בשנה או בחצי שנה.
אברהם נגוסה: אני שואל האם יש פורום עשייה, פורום של תיאום ופעילות יומיומית של כל ארגון שפועל, האם יש פורום שמרכז את העניין?
<מרגריטה ספיצ'קו: אין פורום מובנה.
אברהם נגוסה: אז מה הבעיה שמשרד התפוצות יארגן את הפורום הזה, כמשרד ממשלה?
אברהם נגוסה: מה הבעיה שלכם לעשות את זה?
אברהם נגוסה: אני חושב שזה מה שחסר, כל מה שאת תיארת לנו, על הצעירים, על כל הקונפליקט שהם נמצאים בו, את יודעת, תסכימי איתי, הכול קובע החינוך.
אברהם נגוסה: אם הצעירים האלה היו מקבלים חינוך יהודי מגיל צעיר הם לא היו נכנסים לקונפליקטים האלה והיה להם חינוך שהיה מדריך אותם.
אברהם נגוסה: השאלה האם אתם, כמשרד התפוצות, שממשלת ישראל נותנת את האחריות למשרד הזה לרכז את העניין של הפעילות בתפוצות, האם אתם פועלים בצורה של לשתף את כל הגורמים מחוץ לארץ וגם מהארץ ולהביא לפורום אחד ולעשות, גם למנוע כפילויות, גם מבחינת משאבים, שלא יהיו בזבוז בכפילויות ואז יהיה תיאום, ש'אתה תעשה ככה' וכל אחד יידע מה הוא עושה ואתם תרכזו את העניין הזה.
<מרגריטה ספיצ'קו: אני אחלק את התשובה שלי לשתיים.
<מרגריטה ספיצ'קו: לחלק הראשון, האם אנחנו שותפים היום מול כל הארגונים והגופים הגדולים שמתעסקים היום בנושא התפוצות?
<מרגריטה ספיצ'קו: כן, בהחלט.
אברהם נגוסה: אתם שותפים.
אברהם נגוסה: יש הכרה.
<מרגריטה ספיצ'קו: האם אנחנו יושבים פעם בשלושה חודשים מסביב לשולחן וכל אחד מספר על הפעילות שלו?
<מרגריטה ספיצ'קו: לא, אבל אני לא בטוחה שזה הכרחי כי אנחנו באמת במצב שוטף של קשר שאני לא בטוחה שאנחנו צריכים - - - זה עולם שבסך הכול הוא לא מאוד מאוד גדול, אנחנו מאוד נמצאים בקשר, כולם נמצאים בקשר עם כולם, אני מניחה שהרבה מהיושבים בחדר מכירים הרבה מהיושבים בחדר.
<מרגריטה ספיצ'קו: מעבר לזה אנחנו כל הזמן נמצאים באיזה שהיא מערכת יחסים.
אברהם נגוסה: אני לא מסכים איתך.
אברהם נגוסה: אני אגיד לך, לא צריך להיות בוועדת עלייה וקליטה כדי לשמוע כל אחד מה הוא עושה,.
אברהם נגוסה: אני חושב שכשממשלת ישראל החליטה להקים משרד ברמה של שר בענייני תפוצות, אני חושב שאנחנו מצפים שהמשרד הזה יוביל את הנושא של התפוצות.
אברהם נגוסה: ההובלה צריכה להיות של מי נמצא בשטח קודם כל.
אברהם נגוסה: אתם יודעים?
אברהם נגוסה: אם אתם לא יודעים, תעשו הערכת מצב, מי נמצא בשטח, מי פועל בקמפוסים, מי פועל בקהילות, מי פועל בתחום האנטישמיות, בתחום ה-BDS.
אברהם נגוסה: אני בטוח שעשיתם ויש לכם את הנתונים, אז מה הבעיה להביא סביב השולחן את אותם אנשים?
אברהם נגוסה: כי המטרה של כולם, המטרה שלנו, שכל הארגונים האלה שפועלים לטובת חיזוקה של מדינת ישראל עם התפוצות וגם לחזק את ישראל בעולם וגם בתפוצות, אם כך, אתם, כנציגי משרד ממשלתי במדינת ישראל, שיש לו תקציב ואנשי מקצוע, להביא את הארגונים האלה ולעשות עבודה בשיתוף פעולה.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: אני יכולה לחזק רגע?
<גוסטי יהושע-ברוורמן: אני חושבת שזו בדיוק הנקודה שאליה כיוונתי ואני מודה לך.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: זה נכון מה שאת אומרת, כל אחד מאיתנו מדבר עם מישהו, אבל לא כולנו מדברים יחד.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: גם מה שאת מציגה פה, זה שאת עובדת על ה-BDS, מן הסתם יש עוד הרבה דברים - - - עוד פעם, אני מייצגת מוסד לאומי, אני לא מייצגת איזה ארגון קטן, אני חושבת שזה דבר שחייב להשתפר.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: המרקטינג הזה שכל אחד עושה אחד מול אחד, כל אחד בא אליכם ואומר 'אנחנו עושים את הפרויקט הקטן הזה, בואו תנו לנו כסף', זה הרבה פעמים גם מרגיש לא נוח משום שזה לא צריך להיות ככה, לא צריך לחזר על הפתחים.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: אני חייבת להגיד שזאת התחושה שלי היום.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: כלומר כשאני באה ומציגה פרויקט שבעיניי הוא ברמה שמייצרת את שני הדברים, גם תודעה בתוך מדינת ישראל וגם בחוץ ושולחים אותי בלך תבוא, זאת תחושה שבעצם, אני חושבת שמה שחבר הכנסת נגוסה אומר, שאיזה תחושה שיש אבא ואמא לעניין הזה, שיש לו גם את המטרייה התקציבית, כי מה שאת רואה משם אני אולי לא רואה מפה, אבל אולי יש לי גם להוסיף לך משהו על הראייה שלך.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: ברגע שאני באה רק על פרויקט מאוד קטן אני חושבת שאנחנו מחמיצים את ההזדמנות ליצירת תמונה כללית רחבה ומשמעותית יותר, שזה בעיניי הערך המוסף שלכם.
<גוסטי יהושע-ברוורמן: מעבר לעניין של איך מחולקים התקציבים, שעוד פעם, אם אין לנו שום מעורבות בראייה הכוללת, יכול להיות שאין לנו גם שום יכולת להשפיע לשנות את דעתכם, במובן החיובי.
אברהם נגוסה: יניב, יש לך להוסיף?
<יניב נחמיאס: אני רק אמשיך במילה אחת.
<יניב נחמיאס: את ציינת את תגלית, אז דווקא תגלית כמקרה בוחן שלדעתי יש לנו מה ללמוד ממנו.
<יניב נחמיאס: ראשית, ניסינו לחשוב על שיתוף פעולה ברמה הוליסטית או מערכתית, שלא צלח, ומה שכן צלח זה שיתוף פעולה ברמה מקומית שיש לנו בארגנטינה, ששם משתתפי תגלית, לפני שהם מגיעים לארץ, הם עוברים כמה סדנאות של עברית שיחתית.
<יניב נחמיאס: שזה נהדר, אבל לא הצלחנו לייצר משהו כזה ברמה כללית, אלא רק ברמת שיתופי פעולה מקומיים.
<יניב נחמיאס: אני ממשיך מזה שתגלית, אגב, חלק מהעניין שקשה לעשות מעקב, שקשה עד בלתי אפשרי להוציא את רשימת המשתתפים מתגלית.
<יניב נחמיאס: זה לא מידע שהוא ידוע, שאומר הגענו, השקענו בחבר'ה שיגיעו לארץ, בואו תראו מה אפשר להציע להם, כי באים ופונים ואומרים לא, המידע הוא אצלנו ואז תתחיל באמת לבנות את כל המעגל מחדש, ובדיוק פורום כזה יקצר תהליכים, כי העשייה פה באמת היא למטרה משותפת.
אברהם נגוסה: יש לנו פגישה ב-28 ביולי בתגלית, אנחנו רוצים ללמוד.
אברהם נגוסה: כמו שעשינו השבוע ב'נפש בנפש' אנחנו נעשה גם בתגלית.
אברהם נגוסה: מי שרוצה להשתתף, כמובן אתם יכולים ליצור קשר עם הוועדה, עם מנהלת הוועדה, ולהצטרף.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים להיכנס לעומק העניין, מה התכנית הזו עושה, איזה הערכות יש, תוצאות, את כל זה אנחנו רוצים לבדוק.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו מנציג משרד החוץ, יעקב פינקלשטיין, בבקשה.
<יעקב פינקלשטיין: תודה רבה.
<יעקב פינקלשטיין: ראשית רציתי להגיד שאני חושב שתמונת המצב שגוסטי יהושע-ברוורמן הציגה היא נכונה בעיקרה וחשוב מאוד להכיר, כשלב ראשון, שזה המצב, שיש בעיה או אתגר, כמו שקוראים לזה היום.
<יעקב פינקלשטיין: זה השלב הראשון בפתרון כל בעיה.
<יעקב פינקלשטיין: אפשר להתווכח על העצימות, אם אכן הוא כל כך קשה, יש מקומות שהוא יותר, יש מקומות שהוא פחות, אבל בעיקרון יש לנו בעיה ביחס של יהדות העולם לישראל ובעיקר בדור הצעיר וטוב ששמים את זה על השולחן ומתמודדים עם זה.
<יעקב פינקלשטיין: להערכתנו במשרד החוץ, החטיבה לתפוצות, איפה שאני עובד, חשוב לתת גם קודם כל לגיטימציה לביקורת, גם לשאלת חבר הכנסת נגוסה, לגבי ההתערבות שלהם והבעת דעה על מה שקורה בישראל.
<יעקב פינקלשטיין: נראה לי שהיום, במאה ה-21, אי אפשר למנוע את זה, גם מבחינה תקשורתית וגם מבחינה תפיסתית אנחנו שם.
<יעקב פינקלשטיין: אפשר כן לתעל את זה, אפשר להגיד שיש ביקורת שהיא לגיטימית עד רמה מסוימת, בצורה מסוימת.
<יעקב פינקלשטיין: כמובן הזכות האחרונה בסוף שמורה לאזרחים להחליט לגבי המדינה, אבל אתה לא יכול להגיד מצד אחד שאנחנו מדינת העם היהודי ומצד שני להגיד לעם היהודי 'אין לכם זכות להתערב ולהגיד מה קורה במדינה'.
<יעקב פינקלשטיין: אנחנו חיים במצב קצת יותר מורכב, רק יש את הערוצים הנכונים לעשות את זה ואפשר לעשות את זה בצורה ביקורתית אבל בונה וחיובית, מתוך אהבה והערכה הדדית.
<יעקב פינקלשטיין: אז יש לתת לגיטימציה גם לביקורתיות של יהדות התפוצות כלפינו.
<יעקב פינקלשטיין: חשוב להיכנס איתם בדיאלוג, to engage מה שנקרא עם העם היהודי בצורות שונות ויש הרבה תכניות מבורכות של כל הארגונים שיושבים פה בחדר איך לעשות את זה.
<יעקב פינקלשטיין: אני יכול לפרט כמה דוגמאות ממה שאנחנו עושים ברמה של המנהיגות היהודית הצעירה.
<יעקב פינקלשטיין: יש לנו סמינר למנהיגות יהודית צעירה, נפתח בשבוע הבא, פרויקט שרץ כבר 17 שנה, מ-1999, מביאים לארץ, השנה זה יהיה 26, בשנה שעברה זה היה 36, מנהיגים יהודים מכל רחבי העולם, צעירים באמצע שנות ה-20 עד אמצע שנות ה-30, לשבועיים שנותנים להם מכל טוב הארץ, גם מבחינת תכנים, גם מבחינת סיורים וכו' וכו', מחזקים את הקשר איתם.
<יעקב פינקלשטיין: יש לנו סמינר ייחודי בן שבוע לרבנים רפורמים צעירים, גם לחזק את הקשר ואת המנהיגות היהודית הצעירה.
<יעקב פינקלשטיין: אני מתייחס בכוונה למעגלים שהצ"ע הציעו כאן וגם מחזקים את הקשר הציוני יהודי.
<יעקב פינקלשטיין: אנחנו לא עוסקים באופן אישי, כמשרד החוץ, בחינוך ללימוד עברית, אבל בהחלט מכירים בחשיבות של זה.
<יעקב פינקלשטיין: אמרתי את זה גם בפורום קודם שהיה פה לגבי יהדות ארצות הברית, אני חושב שברגע שיש עברית זה, כמו שיניב אמר, זה הרבה יותר משפה.
<יעקב פינקלשטיין: זה שפה משותפת, לא רק במובן הצר של המילה, במובן הרחב של המילה, יש לנו בסיס להידברות, לתרבות, להכרה של המנטליות הישראלית ולעבודה המשותפת.
<יעקב פינקלשטיין: אז להכיר בבעיה, לתת לגיטימציה, להיכנס בדיאלוג, לדבר גם על דברים שמעניינים אותם, כמו תיקון עולם.
<יעקב פינקלשטיין: היום הדור הצעיר וגם הפילנתרופיה היהודית לא מעוניינת דווקא בישראל ובבעיות של ישראל, אלא מעוניינת בלתקן את העולם, אז אפשר לזרום איתם.
<יעקב פינקלשטיין: כמו בפרויקט 'תן' של הסוכנות אנחנו הולכים ליוזמה שתשלב בני נוער ישראלים ויהודים מהתפוצות, בעיקר מצפון אמריקה, שיעבדו ביחד באפריקה ובמקומות אחרים בעולם לפרויקטים מקומיים.
<יעקב פינקלשטיין: העיקר להיות ביחד, to engage, זה כבר חלק מיצירת הקשר ושיפור המצב.
<יעקב פינקלשטיין: יש הרבה רעיונות, יש פה צוות של אנשים נפלא.
<יעקב פינקלשטיין: אני גם מתוקף תפקידי נפגש עם ארגונים שונים, יש אנשים מאוד מחויבים, מאוד חדורי אמונה ורצון לעשות והרעיונות מצוינים, יש תקציבים, אבל לעניות דעתי לא מספיק, אני מסכים בהחלט עם מה שאמרתם פה, שצריך איזה שהוא תיאום ואיגום, גם של התקציבים וגם של הרעיונות והפעולות.
<יעקב פינקלשטיין: נכון שהממשלה תקצבה והקימה משרד, אבל יש עוד גופים שעוסקים בחינוך בתפוצות, גופים ממשלתיים, אם זה משרד החוץ, אם זה משרד החינוך בפרויקטים שונים, חידון התנ"ך, שזה פרויקט שמשרד החינוך כיום מוביל, מביא עשרות בני נוער כל שנה לישראל, הם עוברים שבועיים-שלושה של מחנה, התכנים שנצוקים בהם שם זה דבר שצריך גם כן לתגבר אותו ולתת עליו את הדעת.
<יעקב פינקלשטיין: אז לא רק משרד התפוצות צריך לקבל את התקציבים, זה בהחלט מבורך, אני לא בא לקחת, אני בא להוסיף על הקיים בכל מה שאני אומר.
<יעקב פינקלשטיין: אם יהיה איזה שהוא פורום כזה - - - אני גם לא מודע, אגב, לפורום של משרדי הממשלה שנפגש ואנחנו בקשר טוב - - -
<מרגריטה ספיצ'קו: אנחנו עם עקיבא תור.
<יעקב פינקלשטיין: עקיבא תור זה הבוס שלי, אז אולי לא הבנתי באיזה מהפורומים מדובר, אבל בהחלט יש קשר בין המשרדים וזה חשוב וזה מבורך, צריך להרחיב את זה ולאגם את זה, וכמה שאפשר בתקציב, כי בסוף אנחנו צריכים, כמו שאומרים באנגלית, לשים את הכסף שלנו איפה שהפה שלנו.
<יעקב פינקלשטיין: אם אנחנו רוצים תוצאות צריך לתגבר את זה באמצעים, תודה.
אברהם נגוסה: במסגרת הסיור או הביקור שלי בצפון אמריקה נפגשתי עם ארגונים, בעיקר צעירים שפועלים בתוך האוניברסיטאות, בקמפוסים, שהם נלחמים מול הקבוצות השונות שנגד ישראל.
אברהם נגוסה: אחד הדברים שהם אמרו, שהקבוצות או הארגונים שפועלים בתוך הקמפוסים נגד ישראל, הם נתמכים על ידי ממשלות שונות, עם תקציב ענק, שהם גם גוררים, אם זה אפרו אמריקאים, אם זה ההיספאנים, כל מיני קבוצות אתניות אמריקאיות, והם מחזקים את הצד שלהם והארגונים היהודיים אומרים 'אנחנו חסרי אונים, אין לנו את האמצעים האלה, מדינת ישראל לא מאחורינו, לא תומכים בנו'.
אברהם נגוסה: מה משרד החוץ עושה בעניין הזה?
אברהם נגוסה: אני לא מצפה שאתם תהיו בפרונט, יש לכם כוח שיהיה בפרונט, האם אתם, משרד החוץ, עובדים כדי לתמוך ולתת גב לאותם סטודנטים וארגונים שפועלים, כמו הלל, כמו StandWithUs וקבוצות אחרות?
<יעקב פינקלשטיין: בהחלט.
אברהם נגוסה: אז אני אשמח לשמוע, אם יש תקציב לזה.
<יעקב פינקלשטיין: שוב, העניין של משאבים, זה גם תקציב וגם כוח אדם.
<יעקב פינקלשטיין: יש נציגויות שיש בהם אדם שהוא אחראי על תחום האקדמיה והקשר עם הקמפוסים, אבל גם עכשיו, כשסוגרים נציגות אחת, הנציגות של פילדלפיה נסגרת הקיץ, יהיו לנו בסך הכול עשר נציגויות ברחבי ארצות הברית, כל אחת אחראית על כמה מדינות, בכל מדינה יש כמה וכמה קמפוסים.
<יעקב פינקלשטיין: אז יש לך נציג אקדמיה אחד ועוד עובד מקומי, שהם אחראים על כל הקשר הזה עם האקדמיות, אז הם נפגשים עם ראשי הארגונים, הם נפגשים ברמות שהם יכולים.
<יעקב פינקלשטיין: יש מדינות, מעבר לצפון אמריקה, שאין לנו נציג מיוחד לאקדמיה.
<יעקב פינקלשטיין: מדינה כמו דרום אפריקה, שהזכיר פה יניב, ואני שירתי שם לצדם של יניב ואורי, אין לך נציג אקדמיה, יש לך שגריר וסגן שגריר וזהו, שאחראים על כל תחומי הפעילות ויש לך קמפוסים פעילים אנטי ישראליים, BDS שפורח שם, ויש ארגון סטודנטים יהודיים מאוד מחויב ויש לך פדרציה ציונית וסוכנות והכול, אבל אין לך כוח אדם בשטח ומשאבים לתת להם.
<יעקב פינקלשטיין: יש לך חלק, אז אתה עושה עם מה שאתה יכול, כמו שישראל יודעת לעשות, לאלתר ולמקסם, אבל בסופו של דבר יש בעיה.
<יעקב פינקלשטיין: אז יש גם את המשרד לעניינים אסטרטגיים, שגם הוא אחראי למלחמה ב-BDS, יש סוכנות ששולחת נציגים לשטח.
<יעקב פינקלשטיין: אנחנו בהחלט מנסים בכוחותינו הדלים, שזה אומר המספר המצומצם של האנשים בשטח, לעשות מה שאנחנו יכולים.
<יעקב פינקלשטיין: יש לנו מחלקה לענייני חברה אזרחית, שאחראית על ריכוז הנושא של המאבק ב-BDS במטה בירושלים, יש בה מנהל מחלקה והיום, דומני, אדם אחד שעובד איתה.
<יעקב פינקלשטיין: הם אחראים על כל העולם, על תיאום המאמצים שלנו מול כל הנציגויות ומאבק בכל העולם, לא רק בצפון אמריקה או ביבשת מסוימת.
<יעקב פינקלשטיין: אז אנחנו עושים את המיטב, אבל בהחלט שזה לא מספק.
אברהם נגוסה: אלון פרידמן, מנכ"ל הלל ישראל, בבקשה.
<אלון פרידמן: תודה, אדוני היושב ראש, אני רוצה לחזור לנושא שמופיע בכותרת של הישיבה הזאת ולהפריד, ברשותכם, בין הנושא של דה לגיטימציה, מאבק בדה לגיטימציה של מדינת ישראל ומאבק עם יוזמות BDS כאלה ואחרות לבין הנושא שאני ראיתי אותו כמופיע בכותרת של הדיון היום, ביוזמתה של יושבת ראש המחלקה לפעילות ציונית בתפוצות, שהוא נושא של ניתוק הקשר בין צעירי העם היהודי, בדגש על גילאי הסטודנטים, לבין מדינת ישראל.
<אלון פרידמן: אני אגיד שתי מילים בנושא ה-BDS והדה לגיטימציה ואני חושב שהדבר המשמעותי ביותר להבין כאן זה שזה מאבק נקודתי ואני מבקש להפוך פה איזה שהוא נרטיב ולהגיד שזה מאבק שאנחנו בגדול מצליחים בו, אנחנו מנצחים את המאבק הזה.
<אלון פרידמן: היוזמות הנקודתיות שעולות במקומות כאלה ואחרים לרוב נופלות, השינוי במציאות יום אחרי קבלת החלטה, אם אכן מתקבלת החלטה ל-BDS, הוא לא שינוי משמעותי ומעבר לאווירה עכורה, שיש להתייחס אליה ואסור חלילה לזלזל בה, שמתקבלת כתוצאה מהסנטימנטים האלה לטובת BDS ודה לגיטימציה, אני חושב שבסך הכול אנחנו הצלחנו להביא משאבים, דרך אגב גם באמצעות אותם שולחנות שאתה מדבר עליהם, שצריכים לתכלל ולשתף פעולה ואפילו ממשלת ישראל, גם היום בממשלת ימין, יש הכרה בצורך לעבוד דווקא במקומות האלה שהם מקומות ליברליים יותר ופרוגרסיביים יותר ולהביא משאבים לשם וגם היום המשרד לעניינים אסטרטגיים, לצד המשרד לענייני תפוצות, עובד על הנושאים האלה.
<אלון פרידמן: אני הייתי מבקש מכבוד היושב ראש, אולי כמו שהשר לענייני תפוצות, שקשור קשר עז לוועדה הזאת מגיע אחת לכמה זמן ומדווח על פעילות משרדו, ובאמת העבודה שמרגריטה פירטה כאן - - -
אברהם נגוסה: הוא דיווח לנו בשבוע שעבר.
<אלון פרידמן: אני יודע ואני יותר מפעם אחת שמעתי אותו ואת מנכ"ל המשרד מדווחים כאן, וכמו שמרגריטה אמרה, עובדים באמת הרבה על הנושא של היוזמה, 'יוזמת העם היהודי' ופיתוח הנושא הזה של חיזוק הזהות היהודית בכל שכבות הגיל וכדומה, במקביל במשרד לעניינים אסטרטגיים, קטונתי מלהיות דובר הממשלה, זה לא תפקידי, אני מנכ"ל של ארגון חוץ פרלמנטרי, עמותה וכדומה, אבל במקביל המשרד לעניינים אסטרטגיים עובד על הנושאים האלה של דה לגיטימציה וגם שם הקמפוסים הם הזירה הראשונה והמובילה.
<אלון פרידמן: הייתי שמח לשמוע, גם בוועדה הזו, את השר לעניינים אסטרטגיים או את מנכ"לית משרדו מדווחים ספציפית על הנושאים האלה.
<אלון פרידמן: אני יכול להגיד כבר כספוילר שארגון הלל נמצא שם גם בפרונט ומאוד שמח לראות שהמשרד לעניינים אסטרטגיים מכיר בצורך בעבודה עם סטודנטים יהודיים ליברלים במקומות הליברליים האלה שהם הקמפוסים.
<אלון פרידמן: ועכשיו חזרה לנושא של הקשר לצעירי העם היהודי.
<אלון פרידמן: רוב צעירי העם היהודי בקבוצת הגיל שאנחנו מדברים עליה בקבוצת הגיל שאנחנו מדברים עליה בדיון הזה היום חיים בתוך קמפוסים.
<אלון פרידמן: קמפוסים הם מקום ליברלי פרוגרסיבי שמקדם דעות שמאל, דעות ליברליות.
<אלון פרידמן: אחר כך, עם צמיחתם וגדילתם של הסטודנטים שנמצאים בקמפוס בגילאי 18 עד 22, אם אני מסתכל על ארצות הברית, כמובן שכשהם גדלים אחר כך, כמו שקורה לכולנו, יש רגרסיה לממוצע.
<אלון פרידמן: אף אחד מאיתנו היום לא חושב את מה שהוא חשב כשהוא היה בן 19, אבל שם בקמפוס באמת האווירה היא כזאת.
<אלון פרידמן: אני חושב שמי שאנחנו מחמיצים שם בקמפוס, וכאן אני מסכים עם הניתוח שהביאה גוסטי והדוברים שאחר כך, זה אותם סטודנטים ליברלים, ולא רק שהקמפוס הוא באחוזים ניכרים מקדם שיח ליברלי, הסטודנטים היהודים נמצאים ברובם הגדול בתוך השיח הליברלי הזה יותר מאשר מיעוטים אחרים, בוא נגיד כך, ואני מתייחס בעיקר לצפון אמריקה.
<אלון פרידמן: ציונים ליברלים זה עניין אחד.
<אלון פרידמן: אם מישהו כבר ציוני והוא כבר בוגר מחנה קיץ או תנועת נוער וכדומה ויש לו בעיה עם להגיד את זה בחוץ, כלומר להגיד 'יש לי זהות יהודית, אני מחובר אליה, אני רק לא אומר את זה בחוץ', 'אני תומך במדינת ישראל, אני ציוני, אני רק לא אומר את זה בחוץ', זאת בעיה, צריך להתייחס אליה, אבל הבעיה הגדולה יותר היא בקרב אותם אלה שאין להם שום קשר בין היותם אמריקאים ליברלים, אמריקאים יהודים ליברלים, לבין העובדה שאין להם בכלל קשר לנושא של ציונות או לנושא של פרו ישראליות.
<אלון פרידמן: זאת אומרת בכלל צירוף המילים של ציונים ליברלים הוא כמעט הפך להיות סתירה פנימית, כמו שקרה לצערנו בנושא של יהודית ודמוקרטית.
<אלון פרידמן: כלומר היום יש איזה שהיא תפיסה שאומרת אם אני יהודי זה אומר שאני חייב להיות קונסרבטיבי ושמרן בדעותיי ודמוקרטיה זה בכלל פתרון שתי המדינות ואנטי ישראליות כמעט.
<אלון פרידמן: כנ"ל לגבי הצירוף הזה של ציונים ליברלים, אם אני ציוני ישר חושבים על מתנחל עם דגל על איזה גבעה בשומרון, אם אני אומר ליברלי, סימן שאני כבר נהיה פרו פלסטיני בתוך ה-BDS, students for justice in Palestine, Jewish voice for peace וכדומה.
<אלון פרידמן: צריך להיות איזה שהוא סכר שם באמצע.
<אלון פרידמן: זאת אומרת אותם סטודנטים, רבים, שלא מוכנים ללכת אחרי המותג, המאוד מוצלח, של ארגוני ההסברה, StandWithUs, חברינו הטובים שעובדים בתוך בתי הלל, בתוך מרכזי הלל באוניברסיטאות ועושים עבודה נהדרת בהסברת ישראל ומגיעים באמת במדיה דיגיטלית למיליונים של אנשים, בתוך האווירה של הקמפוס, אותו מותג מוצלח, הוא גם דוחה אנשים.
<אלון פרידמן: יש אנשים שבגלל שהם יודעים מה StandWithUs ודומיו עושים, הם לא יילכו לשמוע את מה שיש להם להגיד, ומי שלא הולך לשמוע את StandWithUs, אם האלטרנטיבה היחידה שלו היא להיסחף במורד הזרם עד לאותם גופים אנטי ישראליים שמקדמים BDS, ו-BDS לא בא לתקן שום דבר, הוא אך ורק בא לשמוט את הקרקע מתחת הזכות הלגיטימית של מדינת ישראל להתקיים, אם אנחנו לא נקים את הסכר של היהודי הציוני הליברלי באמצע שיעצור את הסחף הזה, אז אנחנו בבעיה.