GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלון פרידמן: יהודים ליברלים באוניברסיטאות בארצות הברית היום יכולים להתחבר לנושא הפרו ישראלי אך ורק דרך הערכים הליברליים שהם מאמינים בהם, זאת אומרת אם נביא את הדוברים הליברליים, שלא יבואו ויגידו רק ישראל צודקת, אלא ידברו על נושאים אוניברסליים ליברלים ויסבירו איך ישראל אחר כך מתחברת לנושאים האלה, לא רק דרך הקונפליקט ולא דרך הדברים שהם נקודתיים סביב הנושא שה-BDS מדגיש אותו, אלא דרך התחברות לערכים ליברליים פרוגרסיביים אוניברסליים, אז אותם סטודנטים מתחברים לאותם דוברים, מתחברים לאותן יוזמות ומבינים לאט לאט שישראל נמצאת בצד הנכון של הספקטרום הזה ולא בצד המדכא וכדומה, לא חסרים סופרלטיבים שאין צורך לתת להם עוד במה כאן.
<אלון פרידמן: בשורה התחתונה, אני חושב שהמאבק צריך להתמקד שם, לנסות ולחפש בחזרה את אותם יהודים ליברלים שהיום הקשר בינם לבין ישראל לא קיים מאחר שהם מייחסים את ישראל ישירות לצד הלא ליברלי של הדיון, כאשר הם בעצם מפספסים נרטיב ליברלי מאוד מאוד משמעותי שמתקיים במדינת ישראל.
<אלון פרידמן: הבעיה המרכזית בקרב העם היהודי זה שהליברלים בארץ, ואני שמח על הצטרפותה של חברת הכנסת קסניה סבטלובה בשלב הזה, ואנחנו מדברים כמובן בינינו מחוץ לוועדה ואני חושב שקסניה מסכימה עם העניין ואני אשמח גם לשמוע את דעתה בעניין, יש נתק בין הגופים הליברלים בארץ לבין הגופים הליברלים בקרב יהדות ארצות הברית, אותו נתק לא בהכרח קיים בין הגופים השמרנים בארץ לגופים השמרנים בארצות הברית.
<אלון פרידמן: זאת אומרת הימין בארץ ובארצות הברית יודע לדבר ולשתף פעולה ולעבוד ביחד, השמאל הליברלי יחסית מנותק.
<אלון פרידמן: לכן יהודים שמאליים ליברליים פרוגרסיביים בארצות הברית לא מוצאים את הקשר לישראל, אולי מאחר שגופים ליברלים שמאליים בארץ לא יודעים לתחזק את הקשר הזה כמו שיודעים בצד השני של המפה הפוליטית.
<אלון פרידמן: הנתק הוא לא רק בין ישראל לארצות הברית, הנתק הוא בין ליברלים בישראל לליברלים בארצות הברית והוא פחות קיים בין שמרנים בישראל ושמרנים בארצות הברית, וכאן מתבצע איזה שהוא פילוג ושם אנחנו מפסידים המון מאותם סטודנטים, כי הם נמצאים בתוך הקמפוסים, בתוך המתחם הליברלי שמקדם ליברליות.
אברהם נגוסה: נציגת הסוכנות, פרידה ברעם, בבקשה.
<פרדה ברעם: אהלן.
<פרדה ברעם: לא תכננתי כל כך לדבר, אני גם אמרתי שאני לא אדבר, אבל אני כן אציג את עצמי.
<פרדה ברעם: לי קוראים פרידה ברעם, אני חדשה בתפקידי ולכן אני על תקן מאזינה-צופה בוועדה הזאת, אני אשמח לדבר בהתכתבויות הבאות.
<פרדה ברעם: בשמחה.
אברהם נגוסה: דבורה, מהתנועה המסורתית, בבקשה.
<דבורה גרינברג: שלום.
<דבורה גרינברג: שמי דבורה גרינברג, אני מנהלת תכנית רב שיח בתנועה המסורתית פה עם נועה.
<דבורה גרינברג: אני רק אספר, התכנית שלנו, תכנית רב שיח, זו תכנית בשיתוף עם משרד התפוצות, לחיזוק הקשר בין קהילות בארץ לקהילות בתפוצות, בין נוער בארץ לנוער בתפוצות וגם לצעירים, כשהדגש הוא באמת על קהילות קונסרבטיביות בעולם והתנועה המסורתית פה בארץ.
<דבורה גרינברג: זו תכנית שרק התחילה לפני 18 חודשים.
<דבורה גרינברג: אני אגיד לכם שכשהקהל שלנו בתפוצות שמע שיש תכנית משותפת עם משרד ממשלתי זה הלהיב אותם מאוד וזה מה שרתם אותם להיות חלק מהתכנית.
<דבורה גרינברג: התכנית היא ליצור קשר בין ישראלים פה ליהודים בתפוצות, אני חושבת שאנחנו מדברים הרבה על איך לעשות תכניות על ציונות ולהביא את החיזוק לישראל בכל מיני פורומים בתפוצות כשבאמת חלק מהפתרון הוא one on one ו-people to people, והתכנית הזו מנסה, דרך אמצעים טכנולוגיים גם, סקייפ, ווטסאפ של קבוצות נוער שיש לנו בארגנטינה וברעננה לחזק קשר, באמת בצורה בלתי אמצעית.
<דבורה גרינברג: מה שאני כן רוצה להדגיש פה, דיברו פה הרבה על זה שיש בעיה בקשר של יהדות התפוצות עם ישראל והגישה עם ישראל, במיוחד עם צעירים, אני רוצה להגיד שהבעיה מבחינתנו ומה שאנחנו רואים זה הגישה של ישראל ליהדות התפוצות.
<דבורה גרינברג: אני חזרתי ביום שלישי עם משלחת של 100 בני נוער קונסרבטיבים מפולין, מצפון אמריקה, ממחנות רמה, שבוע שלם היינו בפולין, מתפללים שלוש פעמים ביום, בשוויוניות, בבתי כנסת, במחנות השמדה, הגענו לארץ ביום שלישי, אנחנו הולכים לכותל, הילדים מאוד מתרגשים, חלקם זו פעם ראשונה, חלקם אלה ילדים שהיו פה בעבר, ילדים שבעוד שנה הם כבר בקמפוסים, הם עולים לי"ב, הם מגיעים לכותל והחוויה הראשונה שלהם זו חוויה שהיא - - - אתם מבינים, עשרות פעילויות על ישראל וציונות לא יעזרו לזה שהם יגידו אנחנו מנוכרים פה, אנחנו לא יכולים להתפלל איך שאנחנו רוצים להתפלל.
<דבורה גרינברג: הניכור הוא לא רק בגלל הסכסוך, היהודים ברובם בצפון אמריקה, בארגנטינה, בהרבה מקומות באירופה, הם יהודים ליברלים, קונסרבטיבים, רפורמים, והם מרגישים שמדינת ישראל לא מקבלת את היהדות שלהם.
<דבורה גרינברג: אנחנו יכולים לדבר הרבה על איך אנחנו נחזק את זה, אבל השאלה שלי היא באמת איך אנחנו מחזקים את הקשר שלנו אליהם באמצעות זה שאנחנו אומרים שיש יותר מדרך אחת להיות יהודי ושהם יכולים להתפלל פה, שמדינת ישראל מקבלת אותם ושהם לא שומעים על ידי מדינת ישראל הרבה פעמים בעיקר את ההיפך, שאנחנו לא מקבלים אותם, 'אתם לא יהודים'.
<דבורה גרינברג: אני חושבת שאנחנו יכולים לעבוד הרבה על תכניות לחיזוק הקשר ובסוף הם יבואו לפה וירגישו שאין להם מקום.
<דבורה גרינברג: אנחנו עובדים על זה, יש לנו הרבה תכניות של לנסות לקשר בין ישראלים פה, שהם שותפים בערכים, כשהם עושים סקייפ עם קהילה בעומר וקהילה במינסוטה הם מדברים על נושאים שמשותפים להם והם מרגישים שהגשר הוא לא מצומצם כמו שהם מרגישים, אבל הוא מצטמצם, מה הקשר בין יהדות התפוצות לבין היהדות בישראל אם היהדות מתחילה להיראות מאוד שונה?
<דבורה גרינברג: אני חושבת שזה משהו שכדאי להתייחס אליו כשאנחנו מדברים על הנושא הזה של - - -
קסניה סבטלובה: קודם כל אני כמובן רוצה לברך על הקיום של הדיון הזה וטוב לראות פה כמה פנים מוכרות וקולות שכבר שמעתי אותם ואני יכולה רק לחזק את דבריך, אלון, כי בביקורים שלי, שניים שהיו לי בשנה החולפת, בארצות הברית, אז כמובן שאני גם נתקלתי באותה סוגיה.
קסניה סבטלובה: בישראל התפיסה היא מאוד חד ממדית ושחור-לבן, שיש סטודנטים יהודיים שחייבים לעזור להם כי הם עכשיו נמצאים בצרה מול ה-BDS, מול כל המתקפות האנטישמיות, שבאופן חלקי זה כמובן נכון, אף אחד לא מכחיש את זה, אבל כאשר אותם הסטודנטים אומרים 'די עם ההסברה, אנחנו לא יכולים לשמוע יותר את המילה הזאת, זו מילה שלא מדברת אלינו.
קסניה סבטלובה: נכון שאנחנו רוצים כלים ואנחנו רוצים לדעת איך אנחנו יכולים להיאבק נגד ה-BDS', אני לא מדברת על אותו הפלח שכן מרגיש הזדהות עם ה-BDS, זה לא קל, לא קל לי כישראלית להגיע ולדבר עם יהודים שחושבים שהמדינה שלנו לא צריכה להתקיים.
קסניה סבטלובה: זו כבר סוגיה נפרדת, צריך לעשות פה פילוח מאוד דק, אבל אני מדברת על קבוצה יותר רחבה, אם אנחנו מדברים על סטודנטים או אנשים צעירים שהם לא סטודנטים, אבל ממשיכים באותו קו של הקהילות שלהם וכמובן אי אפשר לנתק מהקונטקסט הדתי, הכללי, הישראלי, שאת דיברת עליו כרגע.
קסניה סבטלובה: כמובן שיש הרבה עלבון, יש הרבה כעס ויש הרבה כאב בדבריהם של אותם היהודים שאומרים, 'אתם רואים בנו פרה חולבת, אבל כאשר אנחנו מגיעים לכאן אנחנו לא מוצאים את מקומנו', גם לא כעולים וגם לא כאורחים.
קסניה סבטלובה: זו סוגיה שחייבים אליה.
קסניה סבטלובה: כיצד ישראל יכולה להתמודד בלי להשתנות בעצמה, בלי לשנות מדיניות, ואני אומרת אותו דבר בקונטקסט ההסברתי היותר רחב שלנו בעולם, לאו דווקא מול הקהילות היהודיות, שבכל זאת יותר קל לנו שם.
קסניה סבטלובה: איך אפשר להשתנות בלי לשנות מדיניות?
קסניה סבטלובה: פה אני שמה סימן שאלה מאוד גדול ואני מדברת כמובן כנציגת האופוזיציה, אבל גם כישראלית יהודייה מודאגת מאוד, כי אנחנו מאבדים את הקשר, אנחנו מאבדים את הקשר שלנו עם העולם היהודי הרחב יותר וכן, כל אחד מסתגר בעולמו, people to people זה חשוב מאוד, אבל גם ברמה היותר פוליטית, ברמה מנהיגותית, משהו חייב להשתנות.
קסניה סבטלובה: זה give and take, אתה מקבל משהו מהם, אתה רוצה, מחפש קשר איתם, אתה גם חייב לתת משהו מעצמך, משהו מעצמך זה אולי גם אדפטציה של דברים כאלה ואחרים כאן אצלנו בארץ.
קסניה סבטלובה: אז אנחנו רוצים לדבר אל אותם היהודים שנמצאים בגולה, אבל גם רוצים שכשהם יבואו לכאן הם ירגישו פה כמו בבית, ולא כאנשים זרים.
קסניה סבטלובה: אז איך אפשר למצוא את שביל הביניים, שביל הזהב, בהתמודדות?
קסניה סבטלובה: לא הכול שאלה של תקציבים, לא הכול שאלה של איזה נציג שולחים לשם, האם הוא יהיה ממלכתי וידבר על הסברה קלאסית וכו', או שזה יהיה מישהו שהוא קצת שונה, קצת יותר רבגוני, שזה כמובן צריך לחשוב מחוץ לקופסה.
קסניה סבטלובה: מה שכן, הייתי רוצה מאוד שסיכומים של הדיונים של הוועדה הזו יגיעו ופה זה אליך, הכדור, כבוד היושב ראש, יגיע גם יותר למעלה, יגיע לראש הממשלה, כי הוא חייב להבין שאנחנו נמצאים בבעיה מאוד מאוד גדולה ואנחנו עוד לא רואים בכלל את האופק של הפתרון.
קסניה סבטלובה: הפתרון חייב להיות מערכתי.
קסניה סבטלובה: כמובן שכאשר הייתי במצעד ישראל בניו יורק בשנה שעברה אז התבשרתי על ידי השגרירות שלנו שם מה הם התקציבים שעומדים לרשותם, להתמודדות למשל עם סוגיית ה-BDS.
קסניה סבטלובה: אלה סכומים זניחים, זה לא באמת רציני.
אברהם נגוסה: אני הייתי איתך.
קסניה סבטלובה: בוודאי, אתה זוכר את זה.
קסניה סבטלובה: אנחנו הזדעזענו כולנו, כי אמרנו שגם אם לא היה קיים ה-BDS, אבל נותנים פרוטות כדי להתמודד פה עם דברים לא פשוטים.
קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים על מכוני מחקר אמריקאים שממומנים בכספי קטאר וסעודיה וכו'.
קסניה סבטלובה: נתנו להם, לא יודעת, מיליון שקלים לחמש שנים, 200,000 שקל, אלה דברים שהם בכלל לא עומדים במבחן המציאות.
קסניה סבטלובה: את זה אנחנו כמובן יכולים לדרוש שמשרד התפוצות ישקיע יותר, לא רק בהסברה, אלא גם בהבנה של המצב, בלימוד של המצב, בהבאה ארצה את המסקנות של מה שקורה שם, בקהילות היהודיות, אלינו.
קסניה סבטלובה: ועוד עניין אחרון שרציתי להדגיש.
קסניה סבטלובה: דיברת, אלון, על נתק בין ליברלים לליברלים, אז אני יכולה להגיד גם שיש נתק בין ליברלים שם והשמרנים כאן, כמובן, שזה הדבר הקריטי.
קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים על רבדים מאוד מאוד רחבים של אוכלוסייה כאן בישראל, שלא מכירים את יהדות ארצות הברית, לא יודעים אותה ואם הם לא ילמדו, לא ישכילו, לא יביאו להם את ההיכרות היותר אינטימית, במובן של אוקיי, ככה חיים יהודים, חבר'ה, הם לא פחות יהודים מכם, ככה הם חיים, זה אורח החיים שהם בחרו.
קסניה סבטלובה: אם זה לא יקרה אז אנחנו נמשיך להתרחק זה מזה.
קסניה סבטלובה: אז מדובר פה גם בהסברה כלפי פנים, לא רק כלפי חוץ, אמריקאית אולי לכאן, להביא את ההבנה הזאת אלינו, שזה יטפטף קצת פנימה.
קסניה סבטלובה: אני חושבת שפה יש לנו הרבה מקום לחברי הכנסת להוביל בנושא הזה ואני מציעה, כבוד היושב ראש, שאנחנו נתארגן בקבוצת עבודה יותר קטנה, ועם כמה חברי ועדה נעבוד על העניין של להסביר את היהדות גם כלפי ישראל.
קסניה סבטלובה: אנחנו כל הזמן מדברים החוצה, אבל אולי התהליך גם צריך להתחיל פה, בצורה דו שלבית לעבוד לטובת קירוב לבבות וקירוב העמדות בינינו.
אברהם נגוסה: יש מישהו שרוצה להוסיף, להתייחס בעניין?
<יצחק הילדסהיימר: באופן רשמי אני עיתונאי, אבל יש לי הרבה ניסיון בפעילות ביהדות התפוצות, גם בשליחות חינוכית, בשליחות עלייה, הייתי בערך 20 פעמים בשליחויות עלייה קצרות מטעם הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית.
<יצחק הילדסהיימר: הנושא של הישיבה הוא הגברת הקשר הציוני יהודי ואני הייתי מציע, וגם שכני פתח את דבריו ואמר, הגברת הזהות היהודית הציונית ואחר כך על הלוח דובר על קשר ציוני יהודי.
<יצחק הילדסהיימר: אני חושב שצריך להפוך את הסדר, הגברת הזהות היהודית, זה דבר ראשון, דבר שני זה הגברת הזהות הציונית.
<יצחק הילדסהיימר: הסדר לדעתי מאוד מאוד קובע.
<יצחק הילדסהיימר: אין לדעתי ציונות, וגם לא ליברליות יהודית, אם אין לה יסוד ובסיס יהודי.
<יצחק הילדסהיימר: אני חושב שצריך בראש ובראשונה להרחיב את החינוך היהודי בתפוצות, בתנועות הנוער, בקמפוסים, לארגן סמינרים, לארגן שיעורים.
<יצחק הילדסהיימר: אני לא מקבל את זה שאומרים 'לא מעניין אותנו', אני ניהלתי בערך 30 סמינרים ומחנות קיץ, אמנם לא בארצות הברית אלא בברית המועצות לשעבר, לנוער יהודי, לילדים יהודים, נכון שבברית המועצות לשעבר לימדו בשמו של לנין שצריך ללמוד וללמוד וללמוד ובזה הם הצליחו מאוד, באמת יש רצון ללמוד שם, אז בזה זה שונה מיהדות ארצות הברית, אבל כשלמדנו יהדות ולמדנו ציונות ראיתי התעניינות גדולה מאוד ואני חושב שתלוי איך מעבירים ואיך מנחילים את הערכים האלה ואת הלימוד הזה.
<יצחק הילדסהיימר: לדעתי מי שחי, אפילו אם הוא לא יהודי שומר מצוות, אבל מי שחי על פי התנ"ך והיהדות, הוא לא יתמוך ב-BDS.
<יצחק הילדסהיימר: ויותר מזה כמובן, יהודים שומרי מצוות, גם חרדים קיצוניים שהם אנטי ציוניים, הם לא יתמכו ב-BDS, גם אם הם לא יעלו לארץ, חוץ מאשר בודדים שמכמה עשרות שמשתייכים לנטורי קרתא ולחסידי סאטמר, אף אחד מהם לא יעז לתמוך ב-BDS.
<יצחק הילדסהיימר: נוסף לזה, יהודי צעיר, סטודנט, שחובש כיפה, רוב הסטודנטים האלה לא יורידו את הכיפה, גם כשהם באים לקמפוס באוניברסיטה.
<יצחק הילדסהיימר: אם לא מישהו יעודד אותם להוריד את הכיפה הם לא יתביישו להזדהות כיהודים וכציוניים.
<יצחק הילדסהיימר: לכן אחת המסקנות החשובות, לדעתי, זה לחזק את החינוך ליהדות.
<יצחק הילדסהיימר: נוסף לזה אותם יהודים ליברליים שלחמו ועזרו לשחורים בארצות הברית ולחמו בעד שוויון זכויות יחד עם השחורים, הם עשו את זה בראש ובראשונה על בסיס של ערכים יהודיים.
<יצחק הילדסהיימר: אותם יהודים שפעלו יחד עם השחורים בדרום אפריקה נגד האפרטהייד, הם הדגישו שהאפרטהייד מנוגד לערכים יהודיים ולא דווקא לערכים ליברליים, וודאי לא לערכים ציוניים, שאין קשר בין הדברים.
<יצחק הילדסהיימר: אחת הבעיות, לדעתי, שרוב הקבוצות שבאות לארץ בתכניות השונות, של תגלית, אפילו מסע, תכניות יותר ארוכות, הם שומעים פה הרבה התבטאויות של אנשים מחוגי השמאל הקיצוני שמדברים נגד הציונות, נגד המדינה, נגד הכיבוש וכל הדברים האלה וזה מאוד מאוד משפיע.
<יצחק הילדסהיימר: זה גם משפיע על לא יהודים בחוץ לארץ, הם אומרים 'מה אתם רוצים?
<יצחק הילדסהיימר: יהודים מדברים נגד ההתנהגות של מדינת ישראל, אז אנחנו לא נדבר נגד ההתנהגות של מדינת ישראל?
<יצחק הילדסהיימר: ' אני חושב שצריך להעביר סמינרים מיוחדים לנוער ולסטודנטים, גם בארץ וגם בתפוצות, נגד BDS, נגד ג'יי סטריט, אפילו מנהיג התנועה הרפורמית הקודם, אם אני לא טועה, הרב יפה - - -
אברהם נגוסה: לא, אל תגלוש.
קסניה סבטלובה: הוא גלש מזמן.
<יצחק הילדסהיימר: אני מסיים.
<יצחק הילדסהיימר: אפילו הרב יפה גינה פעם את ג'יי סטריט על דברים שהם התבטאו.
<יצחק הילדסהיימר: אני כבר מסכם.
<יצחק הילדסהיימר: אם מדברים על עברית, אני חושב שצריך לדבר על עברית אמיתית, בלי לקלוט כל מיני מושגים שהם לא עוברים, כמו היי וביי, אפילו תכל'ס זו מילה באידיש ולא בעברית.
<יצחק הילדסהיימר: דבר אחרון שאני רוצה לומר, דובר פה על שיתוף פעולה ותיאום, לדעתי כל זמן שלא יהיה תיאום מלא בין כל הגורמים, יש הרבה גורמים שפועלים בקמפוסים, אם אין ביניהם תיאום אלא תחרות, תחרות לפעמים בריאה, אז לא יהיו לזה תוצאות.
<יצחק הילדסהיימר: תודה.
אברהם נגוסה: אני חושב שכל מי שרצה לדבר דיבר.
<מוריה גילברט: רק משפט אחד או שניים.
<מוריה גילברט: שלום, שמי מוריה גילברט, אני מייצגת את קרן קיימת לישראל, תכנית מנהיגות צעירה.
<מוריה גילברט: אני חדשה, אז אין לי עדיין הרבה מה להוסיף.
<מוריה גילברט: כל מה שנאמר פה הוא מאוד חשוב, גם על הפעילות שלנו, אנחנו עובדים הרבה גם בתפוצות, עם הקהילות היהודיות.
<מוריה גילברט: קק"ל רואה את עצמה כארגון ציוני גם, אנחנו פועלים גם במישורים אחרים, שהם פחות קלאסיים בעיניי, אני חושבת שפה זה יהיה מקום טוב לשיתוף פעולה, אנחנו למשל עובדים גם בתחום הקידום של טכנולוגיית המים, אנחנו עושים גם הרבה שיתוף ידע לחו"ל, גם בנושא הייעור החדשני, אנחנו עושים הרבה פעילות בחו"ל בנושא הזה.
<מוריה גילברט: אני מקווה שבהמשך יש לנו פה מקום, אז לפורום הזה יש באמת הרבה מקום של איגום של כל הארגונים הפועלים, כך אנחנו נוכל גם לשתף פעולה.
אברהם נגוסה: אני אסכם את הדיון.
אברהם נגוסה: אני מודה לכל המשתתפים, לגב' גוסטי ברוורמן וגם לצוות שלך, שבאמת שיתפתם אותנו על עבודה נפלאה שאתם עושים, וגם המשרדים האחרים.
אברהם נגוסה: הסיכום.
אברהם נגוסה: אחת, הוועדה קוראת למשרד התפוצות, אל"ף, להקים ולהוביל פורום בשיתוף כל הארגונים המטפלים בהגברת הקשר הציוני-יהודי בקהילות יהודיות בתפוצות, זאת כמובן תוך שיתוף עם משרד החוץ והמשרד לעניינים אסטרטגיים.
אברהם נגוסה: בי"ת, להשקיע תקציב גדול יותר בהבנת והבהרת המצב.
אברהם נגוסה: שתיים, הוועדה תשמח לקבל מהפורום דיווח בתחילת המושב הבא של הכנסת באזור נובמבר, שאנחנו נקיים.
<אפרים נגוסה: צהריים טובים לכולם.
<אפרים נגוסה: אנחנו מתחילים.
<אפרים נגוסה: היום הדיון הוא בנושא דמי השכירות לעולים במרכזי קליטה.
<אפרים נגוסה: זה נושא הדיון שלנו.
<אפרים נגוסה: הגיעו אליי פניות רבות מצד עולים שגרים במרכזי קליטה בצירוף חוזה השכירות עליו הם חתומים.
<אפרים נגוסה: מהפניות עולה כי חלקם משלמים דמי שכירות גבוהים.
<אפרים נגוסה: לא ברור לי כיצד נקבע גובה שכר הדירה במרכזי הקליטה ואני אבקש לשמוע מכם, מהסוכנות וממשרד הקליטה, ממשרד השיכון, שהנציגים נמצאים פה.
<אפרים נגוסה: בנוסף פנה אליי עולה שנמצא שנתיים בארץ ומתגורר במרכז קליטה בצפת.
<אפרים נגוסה: לדבריו גובה שכר הדירה שהוא מתבקש לשלם עבור מגוריו במרכז הקליטה מדי חודש עומד על סך 1,724.98 שקל.
<אפרים נגוסה: העולה נמצא בצפת, בצה"ל 9.
<אפרים נגוסה: כדי להתמקד בעובדות.
<אפרים נגוסה: כמו כל הדיירים במרכז עליו לשלם בנוסף ארנונה, חשמל, גז ומים.
<אפרים נגוסה: זה בנוסף ל-1,700.
<אפרים נגוסה: הוא הדגיש כי בעבר הוא נדרש לשלם הרבה פחות במרכז הקליטה.
<אפרים נגוסה: הוא הוסיף כי משפחתו נמצאת בעיצומו של תהליך רכישת דירה באשקלון ועומדת לעזוב את מרכז הקליטה והוא הגיש חוזה רכישה לחברה המשכנת.
<אפרים נגוסה: היה לי פה את החוזה, ביקשתי שהוא יביא לי את החוזה שהוא רכש דירה וזה נמצא פה.
<אפרים נגוסה: אחר כך אני אומר למה אני ביקשתי את זה.
<אפרים נגוסה: בחודש אפריל העברתי למנכ"ל משרד הקליטה בקשה להגיד לנו או לתת לנו תשובה בעניין קביעת גובה שכר הדירה ועדיין לא קיבלנו תשובה, הוא לא ענה לנו למכתבים.
<אפרים נגוסה: נמצאים כאן היום גם צעירים שמתגוררים במרכז הקליטה במבשרת ציון וגם הם נדרשים לשלם שכירות של 1,500 שקל, יש להם חובות שמצטברים ממש, אנחנו נשמע גם ממנכ"לית האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה, זיוה מקונן, שנמצאת פה.
<אפרים נגוסה: אבל לפני שאנחנו נפנה את רשות הדיבור צח מהממ"מ עשה לנו עבודה על כל העניין של המדיניות והנהלים בשכר הדירה, שתהיה לנו תמונה כללית.
<אפרים נגוסה: בבקשה, צח.
<צח בן יהודה: תודה, יושב ראש הוועדה.
<צח בן יהודה: אני צח בן יהודה ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.
<צח בן יהודה: לקראת הדיון היום ביצענו בדיקה בנושא שכר הדירה שמשלמים עולים חדשים המתגוררים במרכזי הקליטה.
<צח בן יהודה: חשוב לציין שהמסמך שהוכן מתבסס בעיקר על תשובות ונתונים שנמסרו מהסוכנות היהודית, משרד העלייה והקליטה לא השיב לפניות חוזרות ונשנות שלנו ומסר כי אין לו מה להוסיף מעבר לתשובת הסוכנות היהודית.
<צח בן יהודה: מהנתונים שכן קיבלנו מהסוכנות היהודית, במאי 2016 התגוררו כ-5,000 עולים ב-21 מרכזי קליטה ברחבי הארץ, מספר נמוך בכ-1,500 איש לעומת מספרם ב-2014.
<צח בן יהודה: מהנתונים עולה כי 10 מרכזי קליטה מופעלים ומתוחזקים על ידי הסוכנות היהודים, מרכז אחד מופעל על ידי משרד הבינוי והשיכון ואחד נוסף על ידי חברת עמידר.
<צח בן יהודה: שאר מרכזי הקליטה מופעלים על ידי יזמים אחרים מטעם משרד העלייה והקליטה, שזהותם לא נמסרה וניסיונות לברר מי הם באמצעות התקשרות למרכזי הקליטה באמצעות פרטי הקשר שבאתר משרד העלייה והקליטה לא צלחו.
<צח בן יהודה: בנוגע לעלויות הפעלת מרכזי הקליטה, מהסוכנות היהודית נמסר שהעלות הממוצעת של תפעול ואחזקת מרכז קליטה שבבעלות הסוכנות עומדת על כ-1.3 מיליון דולר בשנה.
<צח בן יהודה: בתקציב הפעילות השוטפת של הסוכנות היהודית ל-2015 מדווח כי עלות כלל מרכזי הקליטה בתקציב של אותה שנה עמד על כ-35 מיליון דולר.
<צח בן יהודה: בהיעדר מענה ממשרד העלייה והקליטה בנוגע לתקציב המשרד להפעלת מרכזי קליטה לא ידוע לנו מה העלות של המשרד להפעלתם.
<צח בן יהודה: מהסוכנות נמסר שעולי אתיופיה נקלטים במרכזי קליטה שאחזקתם ממומנת על ידי משרד העלייה והקליטה, גם נמסר מהסוכנות שגובה הסבסוד בשכר הדירה שהעולים יוצאי אתיופיה מקבלים לשכר הדירה נקבע על ידי משרד העלייה והקליטה.
<צח בן יהודה: כפי שצוין, משרד העלייה והקליטה לא הגיב לפניותינו בנושא.
<צח בן יהודה: מהסוכנות נמסר לנו גם ששכר הדירה שהעולים משלמים במרכזי הקליטה נקבע על פי נוהל של הסוכנות.
<צח בן יהודה: לבקשתנו הסוכנות העבירה לנו את נוהל תשלומי שכר הדירה במרכזי הקליטה, נוהל מספר 1.4.16, שעודכן לפי הידוע לנו כשלושה שבועות לאחר שפנינו לסוכנות.
<צח בן יהודה: מהנוהל עולה כי גודל הדירה שבה יגורו העולים במרכזי הקליטה נקבע על פי מספר הנפשות בכל בית אב, כך לדוגמה משפחות בנות נפש עד שתי נפשות יקבלו דירת חדר, משפחות של שתיים עד שלוש נפשות יקבלו דירת חדר או שני חדרים וכן הלאה.
<צח בן יהודה: עוד עולה מהנוהל ששכר הדירה במרכזי הקליטה לא יעלה על 40% מגובה סל הקליטה החודשי, על פי ההרכב המשפחתי של העולים הגרים בדירה, ושכר הדירה ייקבע על פי ערך השוק של דירות באזור בו נמצא מרכז הקליטה.
<יהודה שרף: הוא לא יעלה על 50% מגובה שכר הדירה של ערך השוק.
<צח בן יהודה: כן, והכול מפורט גם במסמך.
<אפרים נגוסה: 40 או 50?
<יהודה שרף: 40% זה מסל הקליטה ולא יעלה על 50% מערך אותה דירה באותה שכונה, באותה סביבה.
<צח בן יהודה: מהנתונים שקיבלנו עולים ממדינות שונות משלמים שכר דירה שונה.
<צח בן יהודה: עולים יחידים ממדינות המערב וחבר מדינות העצמאיות או ברית המועצות לשעבר משלמים 600 עד 800 שקלים לחודש במרכזי הקליטה, מלבד מרכז הקליטה ספיר, בו הסכום עומד על סכום גבוה יותר של 1,150 שקלים.
<צח בן יהודה: משפחות המתגוררות בדירות שני חדרים משלמות כ-1,400 שקלים בחודש, משפחות המתגוררות בדירות שלושה חדרים משלמות ברוב מרכזי הקליטה כ-1,600 שקלים לחודש ובשני מרכזי הקליטה הסכום הוא גבוה מכך.
<צח בן יהודה: עולי תימן משלמים בשנתם הראשונה במרכזי הקליטה 500 שקלים לחודש, החל מהשנה השנייה הם משלמים שכר דירה כמו שאר העולים.
<צח בן יהודה: מהסוכנות היהודית גם הועבר לנו ששכר הדירה שמשלמים עולי אתיופיה במרכזי קליטה נקבע על פי טבלה ייחודית עבורם שמבוססת על הנחיית משרד העלייה והקליטה.
<צח בן יהודה: משרד העלייה והקליטה לא הגיב לפניות שלנו ולא איתרנו הנחיה שכזו באתר שלו.
<צח בן יהודה: מהטבלה עולה ששכר דירה של עולי אתיופיה נקבע על פי מספר החדרים בדירה ומשך הזמן בו העולים מתגוררים בה.
<צח בן יהודה: לדוגמה משפחת עולים בדירת שני חדרים משלמת 275 שקלים בשנה הראשונה, 400 שקלים החל מסוף השנה הראשונה ועד 18 חודשים ומעל 18 חודשים הם משלמים 525 שקלים.
<צח בן יהודה: לעולים קשישים יש הנחה בשכר הדירה וגם לעולים יחידים יש הנחה בשנתם הראשונה.
<צח בן יהודה: אנחנו גם ביקשנו מהאגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה לעשות איזה שהיא בדיקה לגבי שכר הדירה, מהנתונים שקיבלנו, שהאגודה תפרט בעצמה, נראה שברוב המקרים שכר הדירה שנקבע לעולים יוצאי אתיופיה תואם את הנתונים שקיבלנו מהסוכנות.
<אפרים נגוסה: תודה, צח.
<אפרים נגוסה: אנחנו עכשיו רוצים לשמוע קודם כל מזיוה מקונן, מנכ"לית האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה, תני לנו את העניין של העולים וגם אם מישהו רוצה לדבר אחר כך הוא ידבר, ואז אנחנו נבקש את יהודה מהסוכנות היהודית ומאפרים נגוסה ממשרד הקליטה ואורה ממשרד הבינוי והשיכון.
<אפרים נגוסה: כן, זיוה.
<זיוה מקונן-דגו: אדוני היושב ראש, קודם כל זה שמשרד הקליטה לא מגיב ולא מתייחס, לא רק לפניות שלנו כארגון או לפניות של עולים, אלא לכנסת ישראל, זה חמור ביותר.
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו מעלים את הסוגיה הזו שוב ושוב, שמשרד הקליטה, אם נשתמש במילה מאוד לא יפה, מצפצף על כולם.
<זיוה מקונן-דגו: זה לא הגיוני ולא נכון שהממ"מ מבקש נתונים ממשרד הקליטה ומשרד הקליטה פשוט מרשה לעצמו לא להתייחס ולא לתת נתונים.
<אפרים נגוסה: מצטרפת אלינו חברת הכנסת קסניה סבטלובה, חברת הוועדה.
<זיוה מקונן-דגו: הדבר הנוסף הוא, בואו נגיד את האמת, העולים האלה נמצאים מעל שלוש שנים בארץ, אוגוסט 2013 הייתה העלייה הרשמית האחרונה של מדינת ישראל, מבצע כנפי יונה, והיינו מצפים שלפי הנוהל של משרד הקליטה הם יהיו שנה ושמונה חודשים ואחר כך יימצא להם הפתרון המתאים.
<זיוה מקונן-דגו: זה לא הגיוני שעולים נמצאים ב-21 מרכזי קליטה ברחבי הארץ ואף אחד לא נותן את הדעת.
<זיוה מקונן-דגו: האנשים האלה היו במקום ארעי בגונדר שבע, שמונה, תשע ועשר שנים ועדיין בישראל הם גם חיים במרכז קליטה, במקום הארעי הזה, במשך חמש, שש, שבע, עשר ו-12 שנים.
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו מתריעים על זה, אנחנו אומרים שזה לא נכון עבור העולים, העולים רוצים לצאת ולא ניתנים להם פתרונות.
<זיוה מקונן-דגו: אני חושבת ששתי הסוגיות האלה מאוד מאוד מהותיות, כי הנושא של שכר הדירה, גם בביקורים שלנו בשטח במרכזי הקליטה, גובה שכר הדירה, יש כאלה שאומרים לנו ששכר הדירה הוא 1,500 שקל, יש כאלה אחרת, גובה שכר הדירה בבירורים שעשינו עם כל הפעילים, כעיקרון תואם, כמו שנאמר, את הנתונים שנותנת הסוכנות, שזה בערך 500 שקל ליחיד כשלמשפחות, זה תלוי בגודל הדירה וגודל המשפחה.
<זיוה מקונן-דגו: הסוגיה המטרידה ביותר זה הצפיפות שקיימת במרכזי הקליטה כש-21 מרכזי קליטה מאכלסים כ-5,000 איש ויש מרכזי קליטה שרוב החדרים שלהם ריקים ויש מרכזי קליטה שיש בהם צפיפות.
<זיוה מקונן-דגו: לא מובן לנו.
<זיוה מקונן-דגו: בקרית גת גילינו משפחה בת 7 נפשות בשני חדרים, לא הגיוני, לא סביר, זה משהו שהוא בלתי הגיוני ביותר, אבל במרכז קליטה שושנה בקרית גת זה גודל הדירות שקיים ולכן הם מאכלסים אותם בצורה כזאת.
<זיוה מקונן-דגו: לעומת זאת כשהגענו לקרית ים ראינו שיש אפשרות, בגלל שזה בניין של הסוכנות היהודית, ויש להם אפשרות של פיזור, הם נותנים גם ליחידני דירת חדר, שזה בסדר.
<זיוה מקונן-דגו: הגענו גם למרכז הקליטה בבאר שבע, בנורית, ואנחנו הפנינו מכתב אליך, אדוני היושב ראש, שהוועדה תדון בנושא, ומצאנו זוג קשישים בדירת חדר.
<זיוה מקונן-דגו: הם לא זוג, בעל ואישה, אלא יחיד ויחיד.
<יהודה שרף: בודדים.
<זיוה מקונן-דגו: שני בודדים.
<זיוה מקונן-דגו: אמרו לי לא להגיד בודדים, שזה לא יפה, שני יחידים.
<יהודה שרף: אני חוזר בי, צודקת.
<זיוה מקונן-דגו: בצפיפות שכזאת זה לא נורמלי.
<זיוה מקונן-דגו: צריך להיות בשטח כדי לראות את גודל החדרים האלה.
<זיוה מקונן-דגו: זה מיטה, מיטה, בקושי יש מעבר, שולחן באמצע, בקושי יש מעבר לשני אנשים שהמשותף ביניהם זה שהם עלו מאתיופיה ושאין להם בני או בנות זוג או משפחה ובגלל זה הם ביחד.
<זיוה מקונן-דגו: והם חיים ככה, חמש, שש, שבע, עשר שנים.
<זיוה מקונן-דגו: בנושא של נורית מצאנו שמרכזי הקליטה שמאכלסים את העולים, לא יוצאי אתיופיה, מותקנים להם מזגנים חדשים.
<זיוה מקונן-דגו: כששאלנו את מנהלת מרכז הקליטה, היא אמרה תפנו למרכז הקליטה ולסוכנות, 'זה לא קשור אליי, אומרים לי למי להתקין ואנחנו מבצעים את העשייה'.
<אפרים נגוסה: מה את אומרת?
<אפרים נגוסה: במשפחות - - -
<זיוה מקונן-דגו: יוצאות אתיופיה במרכז קליטה נורית אין מזגנים.
<זיוה מקונן-דגו: היינו בכל המשפחות.
<זיוה מקונן-דגו: לעומת זאת במשפחות שעלו מארצות אחרות יש מזגנים.
<זיוה מקונן-דגו: ההסבר שקיבלנו, לא באופן רשמי, זה שזה נוהל חדש, לעולים החדשים שנקלטים עכשיו נותנים.
<זיוה מקונן-דגו: למה אלה שעלו לפני חמש, שש, שבע שנים לא מגיעה הזכות הזאת?
<זיוה מקונן-דגו: אם לא הוציאו אותם ממרכז הקליטה לפחות שיהיה להם מזגן.
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו דנים, אדוני היושב ראש, גם בקדנציה הקודמת דנו בזה עם יושב הראש רזבוזוב, הסוגיה המהותית היא שהאנשים האלה צריכים לצאת ממרכזי הקליטה, נקודה, וצריך להימצא פתרון.
<זיוה מקונן-דגו: להעלות את המענקים?
<זיוה מקונן-דגו: אז צריך להעלות את המענקים.
<זיוה מקונן-דגו: הוועדה הזאת השנה קיבלה החלטה שהיא פונה למשרד האוצר כדי לתת את הסיוע בשכר הדירה ליחידים, במקום סיוע בשכר דירה, כמענק 90,000 שקל, זה משהו שהמדינה יכולה לעמוד בו, זה לא ביג דיל, אנחנו לא מדברים על כל ה-5,000 או 10,000, אנחנו מדברים על מספר מצומצם, אפשר לעשות את זה ולתת להם לצאת.