GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אסנת צדוק: הבנות הרי לא יכולות לגור בבית כי הבית שלהן לא בישראל.
<אוריאנה אלמסי: את מדברת על עולות חדשות בודדות.
<אורנה קוטלר: הן רובן ככולן כאלה.
<אסנת צדוק: אצלנו אולי 2% מהבנות הן לא בודדות בארץ.
אברהם נגוסה: יש הרבה דוברים, ובשעה 12:00 אנחנו צריכים לסיים.
<אסנת רותם: אני רכזת של בנות שירות בודדות בעמותת 'בת עמי'.
<אסנת רותם: אני מחזקת את כל מה שאמרו כאן בעניין החשיבות של הבנות.
<אסנת רותם: אני לא אחזור על הדברים שנאמרו, אני רק רוצה לתת כמה דגשים.
<אסנת רותם: קודם כל, בדיוק מה שאסנת אמרה על עניין התקציבים, אני יודעת שאני חוזרת על זה, אבל מאוד מאוד חשוב להדגיש.
<אסנת רותם: אצלנו בבת עמי יש תכנית מיוחדת שנקראת 'תכנית עולות' שאני הרכזת של התכנית הזאת.
<אסנת רותם: כרגע, יש לנו נכון לשנה הבאה 24 בנות וכל יום יש עוד ועוד ועוד, ודבר אגב שבאמת קרה בשנים ה אחרונות, התחלנו משש בנות ואנחנו עומדים על כמעט 50 בנות.
<אסנת רותם: הדירות שלהן הן דירות שבעצם כל התוספת של ה- WI FI ומכונת הכביסה והתנור והארונות הנוספים עם המדפים הנוספים, וכל מה שצריך, זה על חשבון 'בת עמי'.
<אסנת רותם: אף אחד לא מממן לנו את התכנית הזאת ולכן אנחנו גם לא יכולים לגדול מעבר לכמות הזאת של שלוש הדירות.
<אסנת רותם: יש לנו גם בנות שגרות בדירות מה שנקרא של בנות ישראליות, הן לא מקבלות כמעט שום דבר, אולי WI FI, כי שוב, זה עניין תקציבי לחלוטין.
<אסנת רותם: שר שלום מקודם דיבר על התוספת בתעריף של משרד הקליטה וכו' ואומר שיש 550 שקלים שהוא מבקש תקציב.
<אסנת רותם: אני גם רוצה לבקש שהתקציב הזה בסופו של דבר לא יבוא אלינו כבומרנג, ואנחנו נצטרך להוסיף את התקציב הזה לכל בת, כי קורים דברים כאלה שבסופו של דבר אנשים לוקחים את הקרדיט לעצמם והעמותות נושאות בנטל.
<אסנת רותם: זה דבר שמאוד חשוב להדגיש.
<אסנת רותם: דיברו כאן על האולפן, שהבנות באמת נתקלות בקשיים להצטרף לאולפן מכיוון שבשעות הבוקר הן צריכות להיות בשירות הלאומי, ורוב האולפנים, יש אולפן שהוא נותן אפשרות לעשות גם בערב, אבל זה בשעות מסוימות ורוב התקנים הם בבוקר והבנות לא יכולות ללכת לאולפן.
<אסנת רותם: אנחנו לא יכולים לממן להן אולפן בשעות אחרות וזה דבר שאולי צריך לחשוב עליו.
<אסנת רותם: אני רוצה להתייחס לימי החופשה.
<אסנת רותם: חבר הכנסת אורן אמרת שיש לחיילים בודדים חודש חופשה.
<אסנת רותם: אצל בנות השירות זה לא כל כך אפשרי להפסיד חודש משנת השירות כי הן לא ממשיכות את זה.
<אסנת רותם: זה בניגוד לצבא שחייל משתחרר והוא יכול --- אם הן לא מסיימות 12 חודשים הן בעצם לא זכאיות לכל המענק והפיקדון שהן מקבלות.
<אסנת רותם: אז לקחת חודש באמצע השנה והתקן נשאר ללא בת שירות, זה לא רלבנטי.
<אסנת רותם: צריך למצוא איזה שהוא פתרון לימי החופשה האלה לא על חשבון המעסיק.
<אסנת רותם: כי אז שוב, הם לא ירצו להעסיק בנות.
<אסנת רותם: 'מה, הן הולכות לחודש באמצע השנה'.
<אסנת רותם: דבר אחרון שאני רוצה להדגיש, מתוך 19 בנות שמסיימות השנה אצלי את התכנית, 16 בנות או עשו עליה לפני, או תוך כדי או עושות עכשיו ממש.
<אסנת רותם: יש לי פה גם נציגה.
<אסנת רותם: השירות הלאומי, אני לא יודעת אם יש דבר יותר מבורך ממנו, שגורם לבנות לעשות עליה.
<אסנת רותם: הן מתחברות לקהילה, הן מתחברות לעיר שבה או למקום שבו הן נמצאות, הן מתחברות למשפחות, וזה עידוד עליה שאני חושבת שמדינת ישראל כמדינה צריכה לעודד אותו ולתת לו את כל האפשרויות התקציביות וההשוואות לחיילים הבודדים כדי שבאמת המספר הזה ילך ויגדל.
<אסנת רותם: תודה.
אברהם נגוסה: יש ארגון שבאמת עושה הרבה כדי להגשים את חלומם הציוני של העולים החדשים ועוזר להם, מעודד אותם ומביא אותם לארץ, נפש בנפש.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע מליז מרטין, בבקשה.
<ליזי מרטין: תודה רבה.
<ליזי מרטין: אני חושבת שבאמת נשמעת פה זעקה – אי אפשר להגדיר את זה אחרת.
<ליזי מרטין: מה שעומד בבסיס הדברים, זה לטפל בכל הנושא הזה ברמת המיקרו ולדאוג לכל הפרטים הקטנים שעליהם דיברנו אבל קודם כל ברמת המקרו.
<ליזי מרטין: יש בעיה שיש חוסר במעמד חוקי של בנות השירות הבודדות.
<ליזי מרטין: תסתכלו בחוק השירות הלאומי אזרחי, הן לא מופיעות שם.
<ליזי מרטין: עשיתי CTRL FIND, אין.
<ליזי מרטין: היום, על שולחן ועדת הכנסת עומדת הצעת חוק השירות הלאומי אזרחי ושם אני מבקשת שנהיה.
<ליזי מרטין: שם אנחנו צריכים להציג את בנות השירות האלה.
<ליזי מרטין: שם אנחנו צריכים לוודא שיש פסקאות שמתייחסות אליהן ומעגנות את המעמד שלהן בחוק.
<ליזי מרטין: אנחנו שומעים על כל העמותות האלה שנותנות שמיכה ונותנות WI FI, ונותנות פלטה לשבת, זה לא צריך להיות כך.
<ליזי מרטין: מדינת ישראל צריכה לתת את כל התנאים כדי לאפשר לבנות השירות האלה לשרת את המדינה בצורה הטובה ביותר.
<ליזי מרטין: אז זה מצוין ומבורך שיש לנו עמותות - ונפש בנפש ביניהן - שמטפלות בדברים האלה.
<ליזי מרטין: ברור שיש פה בעיה יותר מקרו יותר גלובלית, שאנחנו צריכים לעגן את המעמד.
<ליזי מרטין: אני קוראת מפה ומבקשת מחברי הכנסת ומהנוכחים, לבוא ולהשתתף בדיוני ועדת העבודה והרווחה שיש על חוק השירות הלאומי אזרחי שכבר היו ארבעה דיונים כאלה, לוודא שיש דיון שספציפית מטפל בבעיית בנות השירות העולות הבודדות.
<ליזי מרטין: עוד שתי נקודות בהקשר הזה – כשאנחנו אומרים שיש בנות שירות עולות, הן מסדירות את המעמד שלהן, כמעט כולן מגיעות בחודשי הקיץ, ואני פונה לסגן מפקד מיטב בהקשר הזה.
<ליזי מרטין: זה נכון שיש שיפור מסוים, אבל בגלל שכל הבנות מגיעות בקיץ ואנחנו מעלים אותן בימים אלה, אני נוסעת לשדה לקבל טיסה עכשיו.
<ליזי מרטין: הן לא יכולות להגיע לפני הקיץ.
<ליזי מרטין: הן לא יכולות להגיע במרץ, שאנחנו נגיד להן 'טוב, תחכו שהפטור שלכן יוסדר עד שתתחילו את השירות הלאומי שלכן ב- 1 לספטמבר'.
<ליזי מרטין: אין להן איפה להיות.
<ליזי מרטין: השירות הלאומי לא נותן דירות שישה חודשים לפני שהשירות הלאומי מתחיל.
<ליזי מרטין: לכן, אין להן ברירה אלא לבוא בקיץ.
<ליזי מרטין: אנחנו צריכים לשבת - וזו באמת בעיה בירוקרטית טכנית שאנחנו יכולים לפתור אותה, כמו שציינת – איך אנחנו יכולים לוודא שברגע שיש להן תעודת זהות, ויש להן אותה היום בשדה, הן יכולות לפנות ללשכת הגיוס כדי לקבל את הפטור ואני בטוחה שעל ידי שיתוף פעולה אנחנו נעשה את זה מצוין.
<נמרוד ארזואן: את מכירה את הנציגה שלכן אצלנו?
<ליזי מרטין: בוודאי.
<ליזי מרטין: וזה כבר השתפר מאז.
<ליזי מרטין: אבל בשנה שעברה אני חושבת שאני אישית קיבלתי עשרים פניות של בנות שירות שלנו שאני קיבלתי אותן בשדה, שלא קיבלו הכרה מלאה על שנת השירות שלהן בגלל שהן קיבלו את הפטור שלושה או ארבעה חודשים לאחר מכן ואמרו להן 'סליחה, שירתן רק שבעה או שמונה חודשים ולא 12 חודשים מלאים' על אף שהן התייצבו בעבודה כל יום.
<ליזי מרטין: זו בעיה אקוטית, שאנחנו יכולים לפתור אותה ביחד.
<ליזי מרטין: עוד שני נושאים – אנחנו מקיימים יום סידורים לחיילים בודדים, שכולם מכירים, אנחנו עושים את זה בבית החייל פעם בשנה.
<ליזי מרטין: מביאים את כל משרדי הממשלה יחד, כדי לאפשר לחיילים לטפל בכל הבירוקרטיה ביום אחד.
<ליזי מרטין: אנחנו רוצים לעשות את אותו דבר לבנות שירות לאומי, אין סיבה שלא.
<ליזי מרטין: אז אני כבר אומרת שאנחנו עובדים על זה לקראת השנה הבאה, ואנחנו נבקש מכל מי שיושב פה מסביב לשולחן להירתם למשימה הזאת.
<ליזי מרטין: בהקשר של האולפנים – זה נכון ואני חוזרת על הצורך – יש אולפן.
<ליזי מרטין: זה נכון שמשרד הקליטה נותן אולפן.
<ליזי מרטין: אבל זה לא אולפן שבנות השירות הלאומי יכולות להשתתף בו.
<ליזי מרטין: ואז, סליחה, אבל מה זה שווה שיש אולפן?
<ליזי מרטין: אז אם אנחנו רוצים שבנות השירות ישתמשו בשנה הזאת גם בשביל לשפר את העברית שלהן, צריך להקים עבורן אולפן שיתאים לצרכים שלהן.
<ליזי מרטין: אנחנו רואים טרנד ב'נפש בנפש' של בנות שמגיעות לבד בתור בנות שירות בודדות, והמשפחה שלהן מגיעה לאחר מכן.
<ליזי מרטין: ולכן אני חוזרת על מה שאסנת אמרה.
<ליזי מרטין: זה מעבר ל-רק 'בואו נטפל בבנות שירות בודדות', הן הנציגות, הן השליחות של המשפחות שאחר כך יגיעו ולכן יש לזה חשיבות מכרעת ובנות השירות שהן לא עולות –ובהקשר הזה אני רוצה להגיד, אמרנו שנדבר רק על עולות – ממה שאני רואה, 90% מהן עולות בסוף.
<ליזי מרטין: אז אנחנו, אפילו נפש בנפש, אנחנו מתייחסים אליהן כמו עולות.
<ליזי מרטין: זה שהן לא הסדירו את העלייה שלהן עם תחילת השנה, הרבה פעמים זה בגלל שהן רוצות לנצל את ההטבות כשהן יהיו אחרי ה שירות הלאומי, ואני יכולה להבין את זה.
אברהם נגוסה: אני אגיד לך מה הסיבה שאני רוצה להתמקד בעולות חדשות.
אברהם נגוסה: בסופו של דבר – כמו שאמרת – שאנחנו צריכים לפנות, בראש ובראשונה, האחריות היא של המדינה.
אברהם נגוסה: אני חושב שהמדינה היא אחראית לאזרחיה.
אברהם נגוסה: לכן אני מוכן לקיים דיון על פוטנציאלים לאזרחות ישראלית, ואת זה נעשה בדיון נפרד.
<ליזי מרטין: זה נכון, אבל למעלה מ- 80% מ-300 הבנות האלה הן אזרחיות.
אברהם נגוסה: אין ויכוח על העובדה.
אברהם נגוסה: אין ויכוח על המציאות.
אברהם נגוסה: אני רוצה להגיע לסיכום מעשי יותר.
אברהם נגוסה: ולכן התמקדות בעולות החדשות הוא לדיון היום.
<ליזי מרטין: שוב, זה הרוב המכריע.
<ליזי מרטין: אבל זה נכון שיש בנות שירות שמגיעות בשבוע-שבועיים הקרובים, שבשבוע שעבר ביטלו להם 30 תקנים ממשרד החינוך כי גילו באמת שהן עוד לא הסדירו את המעמד שלהן.
אברהם נגוסה: אני מבטיח שנקיים דיון בנושא הזה במושב הבא.
אברהם נגוסה: יש לנו ארבעה דוברים, אני מבקש שתעשו את זה בתמצית.
אברהם נגוסה: כעת אמילי אבבו סמנכ"לית C.N.E.F.
<אמלי אבבו: שלום לכולם.
<אמלי אבבו: זו לא הפעם הראשונה שאנחנו יושבים פה על נושא של בנות שירות עולות חדשות בודדות.
<אמלי אבבו: אני אדבר רק על נושא הפטור.
<אמלי אבבו: אני לא בטוחה שהפתרון הבירוקרטי הוא הפתרון.
<אמלי אבבו: מה שצריך לחשוב על העובדה הזאת שאם זה לוקח קצת זמן והבחורה מביאה פטור באמצע חודש ספטמבר או באמצע חודש אוקטובר, או אפילו אם שלושה חודשים איחור, בגלל הבירוקרטיה שלא מאפשרת לה לקבל את הפטור, למה שבאופן טבעי לא נכיר בכל הימים שהיא עשתה שירות לפני?
<אמלי אבבו: זאת שאלה שאני לא מבינה.
<אמלי אבבו: אני לא מבינה למה היו בשנה שעברה ושנים קודמות ולפני עשר שנים אותו דבר, בנות ששירתו 12 חודשים שלמים, כל הימים האלה, ובגלל שהבירוקרטיה לא נתנה להם לאפשר לסדר את הפטור כמו שצריך, בסוף השירות הן לא מקבלות הכרה, שזה אומר שהן לא מקבלות את הסטטוס של חיילת משתחררת.
דב ליפמן: יש תשובה?
<נמרוד ארזואן: בוודאי, אסור לה לעשות שירות לאומי לפני - - -
דב ליפמן: לא, אבל אחרי שמקבלים את הפטור,
<מרדכי אלמליח: אני מנהל אגף תקציבים ברשות.
<מרדכי אלמליח: היא לא יכולה להיקרא 'בת שירות' על פי חוק מכיוון שאין לה את הפטור.
<מרדכי אלמליח: ברגע ש אנחנו לא קיבלנו את הפטור מצה"ל, היא לא יכולה לעשות שירות.
<מרדכי אלמליח: זה שאנחנו מאפשרים, ומה שאמר שר שרון לפני, שיש את הנוהל של השלושה חודשים, זה שאנחנו יצרנו את הנוהל הזה של השלושה חודשים לקלוט את אותה מיועדת לשירות עד שהיא תקבל את הפטור, נועד כדי לאפשר לה לתפוס את המקום ובגלל בעיות בירוקרטיות שלא יוציאו אותה מהמקום.
<מרדכי אלמליח: אבל מבחינת זכויות - היא לא זכאית לעשות שירות, היא לא נחשבת בת שירות, היא נחשבת מתנדבת אחרת אבל לא בת שירות לאומי.
<מרדכי אלמליח: בהגדרה החוקית היא לא יכולה להיות.
<נמרוד ארזואן: ההנחה הסמויה היא שהפטור הוא אוטומטי, והפטור הוא לא אוטומטי.
<נמרוד ארזואן: צריך לבחון האם היא כשירה או מתאימה.
<נמרוד ארזואן: קודם כל צריך להיות שירות צבאי, ואם היא לא כשירה- אז.
אברהם נגוסה: תמשיכי בבקשה.
<אמלי אבבו: אני נורא שמחה לשמוע שיש עניין של שלושה חודשים, אבל אני פניתי אליך כבר, מוטי, כמה פעמים בנושא הזה ואני לא מקבלת קידום רציני בנושא, לא מהמינהלת ולא מגוף אחר.
<אמלי אבבו: זאת אומרת שיש בנות היום, ואם אתה אומר שיש שלושה חודשים,
<מרדכי אלמליח: לא, שלושה חודשים כדי לתפוס מקום.
<מרדכי אלמליח: יש נוהל כזה שהיא חותמת בגוף המוכר שהיא לא מקבלת זכויות כי היא לא בת שירות, אבל אי אפשר להכיר רטרואקטיבית מכיוון שהצבא לא נתן לה פטור והיא לא נקראת בת שירות.
<אמלי אבבו: אני מבינה את כל החוקים, אבל זה משהו שהוא בלתי נסבל.
<אמלי אבבו: היא עבדה שלושה חודשים ולא רוצים להכיר בזה.
<אמלי אבבו: אז זה לגבי העבודה שאנחנו עושים עם לשכות הגיוס, אני עובדת בארגון שמטפל בעליה וקליטה של עולים מצרפת והקיץ אני בקשר עם 150 בנות דוברות צרפתית שעלו לארץ בסוף יוני ואנחנו עובדים איתן ממש בליווי פרטני לכל אחת ואחת בלשכות הגיוס, כדי לעשות את התהליך הזה הכי מוקדם שאפשר בשנה, שזה אומר בתחילת יולי, בשבילן, וכדי שהן יקבלו את הפטור לפני סוף אוגוסט – לפני תחילת השירות.
<אמלי אבבו: אני רוצה להגיד שיש לשכות שממש משתפות פעולה, אבל יש לשכות שלא פותחות את הדלת בכלל.
<אמלי אבבו: אז צריך פשוט שההוראה הטובה לעזור, פשוט תרד למטה.
<אמלי אבבו: כי כשמגיעים בכניסה ללשכה והחייל שם עומד ואומר 'את לא נכנסת, את לא במערכת', בת השירות העולה החדשה לא מדברת עברית, לא מבינה מה קורה, והיא נמצאת שם לבד או לא יודעת באיזה מקום, ולא נותנים לה להיכנס.
<אמלי אבבו: אז איך זה יכול להיות שבלשכת הגיוס בירושלים אנחנו עברנו 80 תיקים בלי שום בעיה, באמת, עם קשרים מאוד טובים והכל היה יפה ומגיעים ללשכת גיוס, נגיד בחיפה, ובת השירות לא יכולה להיכנס ללשכה.
<אמלי אבבו: ואז בגלל זה היא לא תעשה שירות לאומי.
<אמלי אבבו: זו בעיה.
<אמלי אבבו: אז צריך למצוא פתרון.
<אמלי אבבו: או לתת להן אפשרות להיות באיחור או פשוט שטכנית יהיה אפשרי לקבל פטור מיידי.
אברהם נגוסה: הנושאים ברורים.
אברהם נגוסה: ניתן לעוד דוברים להתבטא ונסכם את הדיון.
אברהם נגוסה: בבקשה פנינה, מנכ"לית ארגון Here Next Year
<פנינה קפלנסקי: אני מנכ"לית עמותה חדשה שנקראת HERE NEXT YEAR.
<פנינה קפלנסקי: אנחנו עוזרים לתלמידים מארצות דוברי אנגלית שפה לשנה בארץ אחרי תיכון, אם ההחלטה שלהם להישאר בארץ אחרי השנה הזאת, האם לעשות צבא, שירות לאומי או אוניברסיטה.
<פנינה קפלנסקי: אנחנו עוזרים להם גם לתת להם את כל המידע, גם להתחיל לבנות איתם גרעין של אנשים שנשארים בארץ ביחד.
<פנינה קפלנסקי: אני פה גם כמייצגת בנות שירות מארצות דוברי אנגלית שבאות בעוד שלושה שבועות, הן מגיעות לשרת בשירות לאומי וגם כמישהי שעשתה שירות לאומי כבודדת בלי תעודת זהות – כמתנדבת, ואז עשתה עלייה, שלוש שנים אחרי שעשיתי שירות לאומי, עשיתי ב'בית ילד' בנתניה והעובדה שעשיתי שירות לאומי והעובדה שאני גרה פה, עובדת פה, נשואה, עומדת ללדת בעוד כמה חודשים תינוק ישראלי, אך ורק בגלל שעשיתי שירות לאומי והייתה לי האפשרות לעשות שירות לאומי כמתנדבת בזמן הזה שאני רציתי להחליט אם לחזור לארצות הברית או לעשות עליה.
<פנינה קפלנסקי: אני יודעת שזה לא הדיון הספציפי הזה, אבל יש לנו הרבה בנות שאמורות להתחיל שירות בעוד שלושה שבועות שעכשיו הן מקבלות טלפונים מהרכזות שלהן שאומרות להן 'אה, אולי לא לקנות כרטיסים לבוא לישראל כי אנחנו לא יודעים אם יהיו לכן תקנים'.
<פנינה קפלנסקי: אני לא יודעת המושב הבא, אבל אני לא חושבת שזה יכול לחכות עד אז, כי יש בנות שעכשיו חושבות שהן צריכות ללכת לאוניברסיטה בארצות הברית כי אין להן עכשיו את האפשרות לעשות שירות לאומי וזה ממש דחוף לשבועות הבאים לטפל בעניין הזה.
אברהם נגוסה: ליאורה כהן בבקשה.
אברהם נגוסה: ליאורה קיבלה אות הצטיינות ממנכ"ל רשות השירות הלאומי האזרחי.
אברהם נגוסה: כל הכבוד.
<ליאורה כהן: שלום.
<ליאורה כהן: קוראים לי ליאורה כהן.
<ליאורה כהן: אני עולה מצרפת שלוש שנים עכשיו.
<ליאורה כהן: אני מסיימת בעוד כמה שבועות שנה שניה של שירות לאומי.
<ליאורה כהן: אני ממש שמחה גם שהגעתי לארץ בתור עולה וגם לתרום.
<ליאורה כהן: כשהגעתי אמרתי שאני רוצה לתת למדינה שלי, ואני רוצה עכשיו כשאני שייכת לפה, אני רוצה לתרום.
<ליאורה כהן: לא בתור חיילת, כי אני דתיה, ואני יודעת שזה בעייתי, אמרתי 'וואי יש שירות לאומי אז אני אלך לזה'.
<ליאורה כהן: כמו שאמרתי קודם, הגעתי יותר לתרום ולא לקבל, אבל אני חושבת שאם יש תנאים יותר טובים ואם אנחנו משפרים את המצב של השירות הלאומי בכללי ושל הבודדות במיוחד, זה יגרום ליותר בנות לעשות שירות לאומי.
<ליאורה כהן: אמרו כבר הכול אבל אני חוזרת על כמה דברים – השירות ממש עוזר להיקלט בחברה.
<ליאורה כהן: יש בנות רבות שבאות ולי אישית זה נתן עזרה בשפה, נתן עזרה להיקלט בשפה ואני אוכל להיכנס בקלות רבה יותר לחיים האמתיים עכשיו.
<ליאורה כהן: עוד כמה דברים שאמרו קודם , ממש חשוב לי לומר – על יום הסידורים.
<ליאורה כהן: אחי עכשיו בצבא, הוא גם התגייס לא לפני זמן רב וראיתי אותו לפני כמה שבועות ואז הוא אמר לי 'כן, קיבלתי יום סידור', כל חודש יש לו יום סידור לסדר את כל הדברים עם הבירוקרטיה והכל.
<ליאורה כהן: אמרתי 'מגניב, למה אין לנו את זה'.
<ליאורה כהן: אני אומרת דוגמה אישית – עכשיו אני צריכה להירשם ללימודים ו אני עומדת אולי לאבד את המקום שלי בלימודים אפילו שהתקבלתי, כי אין לי זמן לטפל בזה.
<ליאורה כהן: אין לי שעות, והם לא עובדים אחרי שש בערב וגם לא עובדים לפני תשע בבוקר, ואלה השעות שאני עושה, אז מאוד קשה.
מיכאל אורן: אין איזה גוף שעוזר לבנות השירות, אחרי סיום השירות להשתלב בחברה?
<אמלי אבבו: בשביל הצרפתיות זה ה- CNEF.
<ליאורה כהן: הם ממש עוזרים, אני ממש מודה לכל העמותות המקסימות, אבל לפעמים זו גם הבת עצמה שצריכה לפנות ללימודים.
<ליאורה כהן: ואם היא לא עושה בעצמה, מישהו אחר לא יכול לעשות את זה במקומה.
<ליאורה כהן: אני אחזור על נקודות נוספות: הבחינה הכספית והחופשות, וזה הדירות.
<ליאורה כהן: כל מה שאמרו.
אברהם נגוסה: רוזאן לאופרט מעמותת העלייה אנגלס.
<רוזן לאופרט: שלום.
<רוזן לאופרט: זו לא עמותה.
<רוזן לאופרט: אני אדם פרטי, אני עולה חדשה שלוש שנים אז אני מתנצלת על העברית שלי.
<רוזן לאופרט: תודה רבה ושלום לכולם.
<רוזן לאופרט: אני אמא של בת שעשתה את התכנית 'נעלה' והיא עשתה עלייה אחרי שהיא סיימה את 'נעלה'.
<רוזן לאופרט: והתגייסה.
<רוזן לאופרט: מאוד אוהבת להיות בצבא ואם היא יכולה להמשיך עד סוף החיים, היא ממש אוהבת את הצבא.
<רוזן לאופרט: אבל בין 'נעלה' והצבא, גיליתי שיש איזה שהוא GAP.
<רוזן לאופרט: היא הייתה גרה בפנימייה, והייתה צריכה לחכות עד שהיא מתגייסת ולא היה לה איפה לגור, איפה להיות, למי לפנות, את מי לשאול, מי שיעזור.
<רוזן לאופרט: אני מצאתי פתרון - אבל יקר, השכרתי לה דירה.
<רוזן לאופרט: עדיין הייתי בדרום אפריקה, אבל מצאנו את הפתרון.
<רוזן לאופרט: לפני שלוש שנים עשיתי עלייה והתחלתי לעבוד, הייתי מנהלת בקופת חולים עם עובדים זרים.
<רוזן לאופרט: אבל בגלל שהייתי בתוך הקהילה בדרום אפריקה וכולם שם מכירים אותי, עבדתי עם הסוכנות היהודית, הייתי גם נציגת 'נעלה' כי רציתי לתת לכמה שיותר ילדים את האפשרות וההזדמנות לבוא ולעשות את התכנית.
<רוזן לאופרט: אמרתי 'טוב, איך אני אעשה את זה, אני אהיה הנציגה' וזה מה שעשיתי.
<רוזן לאופרט: הבאתי ילדים לארץ ופתאום אנשים התחילו לפנות אלי עם בעיות כדי שאעזור להם.
<רוזן לאופרט: הבנתי שיש כל כך הרבה אנשים שממש צריכים עזרה ואני לא יכולה גם לעבוד וגם לעזור.
<רוזן לאופרט: כי זה לא הולך ביחד.
<רוזן לאופרט: החלטתי שזהו – אדם אחד חייב לעשות משהו.
<רוזן לאופרט: ואני לא עשירה, יש לי דירה 40 מ"ר.
<רוזן לאופרט: כל הזמן יש חיילים בודדים שבאים ואוכלים וישנים.
<רוזן לאופרט: יש לי סלון ומיטה שנפתחת, ואין לי בעיה.
<רוזן לאופרט: וזה מה שקורה.
<רוזן לאופרט: אבל כדי שאני אוכל לתת את האוכל והמים החמים וכל הדברים האלה, אני חייבת להיות גם 24 שעות, אני לא יודעת מי יתקשר אלי ויגיד 'הנה, אני בא ואני מביא איתי עוד חייל בודד', אני חייבת שיהיה כל הזמן אוכל.
<רוזן לאופרט: תכלס אני צריכה עזרה.
<רוזן לאופרט: אני מבקשת מכם לתת לי לעזור לחיילים, לעולים חדשים שאין להם מענה, אין להם עזרה ואין להם למי לפנות באנגלית.
<רוזן לאופרט: כאילו מתקשרים, 'לאנגלית לחץ 3 ' – ואין מענה.
<רוזן לאופרט: אז בבקשה תעזרו לי.
<יואב ארבל: אני היועץ המשפטי של הרשות לשירות לאומי אזרחי.
<יואב ארבל: רק מילה על האספקט החוקי בהקשר למה שאמרה הגברת מעמותת 'כנף' לגבי נושא הפטור.
<יואב ארבל: כמו שאמר גם נציג מיטב, היום המצב החוקי הוא שאפשר להגיע לשירות הלאומי רק אחרי פטור, ויש לזה גם רציונל כפי שפירט פה נציג הצבא.
<יואב ארבל: יש הגיון מסוים.
<יואב ארבל: לכן כל מי שמתחיל לפני - התקופה הזאת לא נחשבת לו כשירות לאומי.
<יואב ארבל: אבל אנחנו היום, כפי שצוין פה, נמצאים באמצע הליך חקיקה בוועדת העבודה הרווחה והבריאות.
<יואב ארבל: היום יושבים שם בהכנה לקריאה שניה ושלישית.
<יואב ארבל: בהצעת החוק כפי שעברה בקריאה ראשונה כן ניסינו לתת מענה לנושא הזה.
<יואב ארבל: יש שם סמכויות שניתנות לשר האחראי כן לאפשר לאוכלוסיות שאינן אזרחיות המדינה לעשות שירות לאומי.
<יואב ארבל: זה לא כתוב ככה, זה רק מאפשר לו את האפשרות, הכנסנו את זה באמת מתוך מחשבה על האוכלוסיות האלה, זה עוד לא עבר, זה עוד לא תקף.
<יואב ארבל: אנחנו מקווים שבעתיד אכן יבוא פתרון לנושא הזה.
אברהם נגוסה: אני חושב שכל מי שרצה לדבר דיבר
<קריאה: אפשר לומר מילה?
אברהם נגוסה: התכוונתי למי שרשום פה ודיבר, לפחות.
אברהם נגוסה: אני לא אפתח עכשיו את הרשימה.
אברהם נגוסה: אני צריך לתת קודם ליוזם הדיון לומר כמה דברים לפני שאני מסכם.
מיכאל אורן: זה בדיוק הדיון שרצינו לקיים.
מיכאל אורן: אני אישית למדתי רבות היום, וזו ראשית של דרך.
מיכאל אורן: אפשר להצביע על מספר בעיות – הבעיות הכספיות, השכר, התנאים, האולפנים, העיכובים, הסחבת, העיכוב בשלושה חודשים בקבלת הפטורים.
מיכאל אורן: חלק ניתן לתקן דרך התקנות חלק דרך החקיקות, אבל דעו לכם, עכשיו אתם על המפה, על הרדאר כפי שאומרים.
מיכאל אורן: אני הראשון לומר שלא הייתי בקיא, לא ידעתי, ואני חושב שיש לנו כאן הזדמנות שהיא מוחמצת, באמת לתרום למדינה רבות, להעשיר את המדינה.
מיכאל אורן: מדובר על נכס לאומי וצריך למקסם אותו.
מיכאל אורן: אז תודה רבה לכל המשתתפים, תודה ליושב הראש, תודה לדב ולכל המשתתפים בדיון.
אברהם נגוסה: אני אסכם ועל בסיס הסיכום אבקש גם שמנהלת הוועדה תקרא את החלטות הוועדה או את סיכום הדיון, מה שאנחנו צריכים לעשות.
אברהם נגוסה: אני חושב שהדיון היה מאוד מאוד חשוב, ואני מברך אותך על היוזמה.
אברהם נגוסה: זה דיון שהתחלנו, נמשיך את זה, הייתי מסכם את הדיון בשש נקודות – נקודה אחת – למדנו שיש בעיה ברמת ההכנסה של העולות החדשות בנות השירות הלאומי.
אברהם נגוסה: הכנסה לא מספיקה, ולכן אנחנו צריכים להתייחס לנקודה הזאת.
אברהם נגוסה: הדבר השני – ימי חופש לא מספיקים.
אברהם נגוסה: זו נקודה שצריך להתייחס אליה.
אברהם נגוסה: הדבר השלישי – הבירוקרטיה לקבלת פטורים.
אברהם נגוסה: אין מחלוקת בעניין ההליך אבל הבעיה היא הבירוקרטיה ולכן יש להוריד את החסם הבירוקרטיה.
אברהם נגוסה: הדבר הרביעי – השפה מגבילה בקבלת התקנים.
אברהם נגוסה: לכן משרד הקליטה צריך להתגייס לזרז וללמד אותן וגם לא צריכה להיות סיבה להגביל אותן מלקבל את התקנים, הרי יודעים שהם עולים חדשים, הם הולכים ללמוד עברית.
אברהם נגוסה: נקודה חמישית – כיון שהמדינה לא לקחה אחריות ולא הסדירה את זה בחוק, הנושא נופל בין הכיסאות ואז יש עמותות, כל העמותות באמת מנסות לעזור כמיטב יכולתן.
אברהם נגוסה: לכן בראש ובראשונה האחריות היא על המדינה ולכן יש להסדיר זאת בחוק.
אברהם נגוסה: הדבר השישי שמאוד מקומם אותי ואני בטוח שאת כולנו – הגזענות והאפליה נגד בנות שירות עולות חדשות מאתיופיה.
אברהם נגוסה: כך שמענו מהמנכ"ל.
אברהם נגוסה: זה לא צריך להיות פה, כי אנחנו עם אחד ובתופעה הזאת צריך להילחם ולמגר אותה ואני קורא למשרדי הממשלה להחרים את המשרדים האלה, את הגופים האלה.
אברהם נגוסה: לא צריך לשתף אותם.
אברהם נגוסה: זו תהיה הכחשה.
אברהם נגוסה: ואנחנו מכסים את הגזענות ובזה אנחנו צריכים להילחם כולנו ביחד.
אברהם נגוסה: על בסיס שש נקודות אלה אני מבקש ממנהלת הוועדה שתקרא את הסיכום שלנו, במה אנחנו פונים לרשויות.
<דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת לרשות לשירות לאומי אזרחי ולמשרד האוצר להקצות תקן מיוחד לעולות חדשות בכלל ולעולות חדשות בודדות בפרט.
<דנה גורדון שושני: להגדיל את הכנסתן, את מכסת ימי החופשה.
<דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת לצה"ל להסדיר את זירוז מתן הפטור לצעירות עולות.
<דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת למשרד ה עליה והקליטה להגביר לימודי עברית לבנות השירות הלאומי העולות ובמידת האפשר שיהיה אולפן ערב.
<דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת לרשות לשירות לאומי למסור לה ללא דיחוי את זהות המוסדות שלא קיבלו מתנדבות שירות לאומי יוצאות אתיופיה.
<דנה גורדון שושני: כמה מקרים היו בשנה האחרונה ואילו צעדים נקטה הרשות נגד מוסדות אלה.
<דנה גורדון שושני: אני מבקש לפעול להוקיע ולמגר את הגזענות כלפי יוצאות אתיופיה.
<דנה גורדון שושני: הוועדה מבקשת לקבל מהרשות לשירות לאומי נתונים כמה מתנדבות עולות חדשות יש, ומאילה מדינות.
<דנה גורדון שושני: כמה מכל מדינה.
<דנה גורדון שושני: הוועדה פונה לוועדת העבודה והרווחה בבקשה לעגן בחוק השירות ה אזרחי לאומי מעמד לבנות שירות לאומי עולות חדשות ועולות בודדות.
<דנה גורדון שושני: הוועדה תקיים דיון נוסף בנושא.
אברהם נגוסה: אני פותח את הישיבה.
אברהם נגוסה: איתי חבר הכנסת מוטי יוגב, חבר הוועדה.
אברהם נגוסה: היום נקיים דיון.
אברהם נגוסה: אני מברך גם את המשנה למנכ"לית משרד החינוך, גברת גילה נגר וגם את מנהל האגף של הקליטה במשרד הקליטה, ד"ר ולדימיר שקלאר.
אברהם נגוסה: יש לנו את שני המשרדים הרלבנטיים לדיון שלנו, בעיקר משרד החינוך.
אברהם נגוסה: הדיון היום יתמקד בטיפול במשרד החינוך בתלמידים עולים חדשים.
אברהם נגוסה: קבענו את הדיון בעקבות הדיון שקיימנו לפני שבוע על בסיס דו"ח ראמ"ה.
אברהם נגוסה: הוצגו לנו נתונים מאד קשים בדו"ח בנושא השתלבותם ושל מערכת החינוך שנותנת לתלמידים העולים ובני העולים.
אברהם נגוסה: אז אנחנו ראינו נתונים קשים מאד והחלטנו שאנחנו נעשה דיון יסודי בנושא הזה, על מנת להבין מה משרד החינוך מתכוון ואיזה תכניות קיימות במשרד החינוך על מנת לטפל בנשוא.
מרדכי יוגב: אתה יכול להבהיר מי עושה את דו"ח ראמ"ה?
אברהם נגוסה: דו"ח ראמ"ה שהוצא לנו - - -
מרדכי יוגב: מה ראשי התיבות של ראמ"ה?
<מאיה שריר: הרשות הארצית למדידה והערכה של משרד החינוך.
אברהם נגוסה: זה של משרד החינוך.
אברהם נגוסה: היית בדיון, לא?
מרדכי יוגב: לא - - - הייתי.
מרדכי יוגב: אני יזמתי אותו.
אברהם נגוסה: אז זה בעקבות זה.
אברהם נגוסה: באותו יום אנחנו היינו עסוקים בנתונים והדיון היה על הנתונים.
אברהם נגוסה: היום אנחנו רוצים לעסוק במה הולכים לעשות על מנת לשנות את התמונה הקשה הזו.
אברהם נגוסה: אני רוצה שגם תתייחסו במשרד החינוך לתכנית החדשה של הממשלה, שהתקבלה ואושרה ותוקצבה על ידי הממשלה, בנושא השתלבותם של יוצאי אתיופיה במערכת החינוך.
אברהם נגוסה: זה מאד חשוב, ובכלל, הנושא מתמקד יותר בכלל העולים, כמו שהסברתי קודם, בעקבות הממצאים של ראמ"ה.
אברהם נגוסה: רשות הדיבור קודם לגברת מאיה שריר, מנהלת אגף קליטת תלמידים עולים במשרד החינוך.
אברהם נגוסה: יש לך גם מצגת?
אברהם נגוסה: אז אני קודם כל נותן לך את רשות הדיבור ואחר כך נמשיך לפי המצב.
<מאיה שריר: תודה רבה אדוני יושב הראש.
<מאיה שריר: אנחנו סיימנו במערכת החינוך שבוע עליות.
<מאיה שריר: המטרה של שבוע העליות זה שכולם יראו – החברה הישראלית מורכבת מעולים ובני עולים והמטרה לא הייתה לעבוד רק עם העולים, אלא להיפך, עם החברה הקולטת ולתת את המקום ואת ההוקרה, את התודה לעולים.
<מאיה שריר: אז אם אפשר להפעיל את המצגת.
<מאיה שריר: זה סרטון שרץ.
<מאיה שריר: אנחנו קראנו לשבוע הזה עליות זה להיות.
<מאיה שריר: זה משהו יותר לנשמה.
<מאיה שריר: לתת לכם טעימה ממה שחוותה מערכת החינוך בשבוע האחרון.
<מאיה שריר: (סרטון)
אברהם נגוסה: עליות זה להיות?
<מאיה שריר: מאד חשוב, מאד חזק.
<מאיה שריר: אנחנו אמרנו - - -
אברהם נגוסה: אז לא טעיתי שאמרתי ביום העלייה שהעולים הם החמצן של מדינת ישראל.
מרדכי יוגב: רגע, תנו לנו לראות.
מרדכי יוגב: מי מעביר את הדבר?
<מאיה שריר: אתה צודק.
<מאיה שריר: זה הסרט.
<מאיה שריר: העניין הוא באמת להגיד תודה לעולים וללמוד.
<מאיה שריר: לא רק להישאר בפולקלור של מאכלים, אלא - - -
מרדכי יוגב: אבל לא ראינו כלום.
<מאיה שריר: תיכף תראו.
<מאיה שריר: דיברנו על דרכי הוקרה שונות, אבל גם למידה בכל התחומים.
<מאיה שריר: גם על היסטוריה וספרות וטכנולוגיה ותרבות, בכל תחומי הדת, בכל המקצועות למדו על העליות.
<מאיה שריר: הנה, לדוגמא בפתח תקווה, הזמנו סבים וסבתות לספר על העלייה.
<מאיה שריר: כאן יש לנו מבית ספר רעים באשדוד, כל משפחה סיפרה על סיפור העלייה.