GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב ליפמן: אנחנו רוצים לשמוע מהן, אני עכשיו אסיים כי הגענו לשמוע את הבעיות מהבנות, אבל חשוב להדגיש עבור הפרוטוקול ששמענו עכשיו סיפור שהכל יהיה בסדר והכל טוב, אנחנו רוצים לשמוע גם אחרי זה שהנציגים של המערכת של בנות שירות לאומי, שנשמע תגובה.
מיכאל אורן: אני מניח שנשמע דברים אחרים.
דב ליפמן: זאת הסיבה שאנחנו פה, לשמוע את הסיפורים מהבנות.
<נמרוד ארזואן: אני סגן מפקד מיטב לגיוס, אחראי על הגיוס לצה"ל.
<נמרוד ארזואן: אני רק רוצה לומר כמה דברים כדי לדייק את הממשק, כי יש פה ממשק בין צה"ל לבין רשות השירות.
<נמרוד ארזואן: ראשית אני רוצה להדגיש את חובת השירות בצה"ל.
<נמרוד ארזואן: מי שעולה חדש ומי שהוא תושב אזרח מדינת ישראל קודם כל מחויב בשירות בצה"ל, ורק מי שאינו מתאים לשירות בצה"ל ופטור משירות בצה"ל על פי חוק רשאי ויכול לגשת לעשות שירות חלופי בשירות האזרחי.
<נמרוד ארזואן: מהמקום הזה, לגבי העולות החדשות, השאלה הראשונה שנבחנת היא האם הן חייבות בשירות או אינן חייבות בשירות.
<נמרוד ארזואן: אחת שנמצא שהן אינן חייבות בשירות, אנחנו כמובן מברכים על השירות הלאומי אזרחי וכל המנגנון הזה, כי זה דבר חשוב, אבל לנו אין יד ורגל בדבר.
<נמרוד ארזואן: המנגנון שאנחנו מיישמים, אני מניח שזה נוגע בעיקר לתפר של בנות דתיות שעולות ארצה בגילאי חובת גיוס ומפאת האמונה הדתית שלהן מבקשות להיות פטורות משירות.
<נמרוד ארזואן: אנחנו עושים את זה במהירות המרבית כדי באמת לאפשר להן לעשות משהו אלטרנטיבי ואנחנו מבינים את קשיי הקליטה, אנחנו עוסקים בזה רבות בעניין של עולים חדשים שמתגייסים לצה"ל, לזרז את הכניסה לצה"ל.
<נמרוד ארזואן: אני די מסתייג וחושב שיש כאן בעיה לאפשר למי שעדיין לא ביצעה עלייה, לבצע שירות לאומי.
<נמרוד ארזואן: זאת אומרת מי שעדיין לא אזרח מדינת ישראל יעשה פה שנתיים.
<נמרוד ארזואן: הוא חייב בגיוס אם הוא יעשה עליה, יעשה שנתיים שירות לאומי ויחשוב שהוא פטור משירות בכלל.
מיכאל אורן: לא משתנה למח"ל למשל?
<נמרוד ארזואן: לא.
<נמרוד ארזואן: מח"ל זה עולם אחר.
<נמרוד ארזואן: ה- State of mind מגיע אחר לגמרי.
<נמרוד ארזואן: הוא מגיע כמתנדב לארץ לשנה, ל- 18 חודשים וחוזר לארץ המוצא שלו.
<נמרוד ארזואן: חלק מהמח"לים גם כן בהכרה שלהם עושים עלייה באמצע וגם כן משלימים את משך השירות שבו הם היו חייבים.
<נמרוד ארזואן: זה האירוע.
<נמרוד ארזואן: חשוב להדגיש אותו.
<נמרוד ארזואן: פשוט יכולים להיות אחר כך כאלה שיעשו שירות אזרחי ביום הגעתם לארץ, עדיין הם לא עולים, אחרי שנה-שנה וחצי יקבלו צו גיוס מפאת העלייה שלהם, מפאת היותם אזרחי המדינה, וזה יכול לייצר קושי ואתגר לא פשוט לאותו עולה או עולה.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע משירה לורנס מעמותת בשבי"ל, בת שירות בודדה בישראל.
<שירה לורנץ: שלום לכולם.
<שירה לורנץ: תודה ליו"ר הוועדה חה"כ אברהם נגוסה, תודה לסגן השר מייקל אורן, תודה לחבר הכנסת לשעבר דב ליפמן שבאמת עוזר ומשתף פעולה ויחד איתו הבאנו לכאן עשר בנות שירות בודדות שישתפו בעצם מהחוויה שלהן.
<שירה לורנץ: אני מנכ"ל עמותת 'בשביל'.
<שירה לורנץ: מה שאנחנו עושים בעמותה, זה בעצם מעטפת לבנות שירות בודדות עולות בארץ.
<שירה לורנץ: זה מה שאנחנו עושות.
<שירה לורנץ: כאן אני אגדיר שוב, אנחנו לא מדברים על אותן בנות שחשוב מאוד לדאוג להן, למשל יוצאות ה עדה האתיופית, אנחנו מדברים על עולות בודדות בארץ.
<שירה לורנץ: השנה טיפלנו ב- 300 בנות שירות בודדות.
<שירה לורנץ: 45% מהן עולות מצרפת, 45% נוספות מהבנות הן מצפון אמריקה וקנדה, ושאר הבנות מפזורה.
<שירה לורנץ: מה שבאמת הדבר העיקרי שנתקלנו עם הבנות והקושי המרכזי של הבנות זה החוסר בתנאים.
<שירה לורנץ: דבר ראשון כולם פה מסכימים, אני לא חושבת שאני צריכה להסביר את חשיבות הגעתן של הבנות לארץ, 92% מהבנות שלנו – אם זה בתחילת השירות או בסוף השירות – עולות לארץ.
<שירה לורנץ: זאת אומרת ,אלה בנות איכותיות שמגיעות לפה ונשארות.
<שירה לורנץ: ואני חייבת לדייק את העניין, כל הבנות שלנו מתקבלות בפני עצמן למערכת של השירות הלאומי ומול הבנות שלנו אין גזענות.
<שירה לורנץ: הבנות שלנו מתקבלות בגלל שהן בנות איכותיות ומקומות השירות רוצים אותם ומרוצים מאוד מאוד מהשירות שלהן.
<שירה לורנץ: הבנות האלה אידיאליסטיות וציוניות והן מגיעות לכאן בשביל זה והן נשארות אחרי זה בארץ והן תורמות ונותנות ממיטב כוחותיהן.
<שירה לורנץ: אז דבר ראשון, הבנות האלה חשובות לנו מאוד, ואני מאוד מאוד מאמינה בכן, הבנות, ואני גם רוצה להגיד לכן תודה על סיום שנת השירות שלכן.
<שירה לורנץ: הקושי המרכזי שהבנות שלנו נתקלות בו הוא שאין להן תנאים נוספים כמו שחיילים בודדים מקבלים.
<שירה לורנץ: בת שירות בודדה לא זכאית לתוספת במשכורת.
<שירה לורנץ: חייל בודד זכאי ל-200% משכורת שכר טוראי.
<שירה לורנץ: זה הדבר הבסיסי.
<שירה לורנץ: בלי קשר למענק משרד הקליטה של ה- 350 שקל שמר ג'רבי דיבר עליו קודם.
<שירה לורנץ: הבנות שלנו נתקלות בבעיות כלכליות, הן צריכות עם משכורת זעומה להצליח לכלכל את עצמן, לקנות אוכל בצורה הכי בסיסית, הן מגיעות לפה לארץ בלי שמיכה שהם לקחו מאימא מהבית, הן צריכות רק לקנות שמיכה בחורף, זה כבר מסיים את המשכורת.
<שירה לורנץ: הן צריכות לקנות כל פעם ארוחות ערב - - -
מיכאל אורן: 1200 שקל בחודש הן מקבלות?
<שירה לורנץ: הבנות מקבלות בין 600 ל- 850 שקל בחודש, 1000 זה הגג, וחוץ מזה יש עוד מענק של משרד הקליטה שהבנות העולות זכאיות לו.
<שירה לורנץ: הבנות שלא עלו לא זכאיות לו, המענק הזה אכן עלה לאחרונה ועל זה אנחנו מודים למשרד הקליטה באמת, ועכשיו הוא עומד - - -
מיכאל אורן: בסך הכל?
אברהם נגוסה: בכמה עלה?
<שירה לורנץ: ל- 450, בסך הכל 1200 שקל - - -
מיכאל אורן: מה שאמרתי.
מיכאל אורן: זה ניחוש.
מיכאל אורן: אי אפשר להתקיים במדינת ישראל ב- 1,200 שקל.
<קריאה: אבל הן מקבלות דירת שירות גם.
<קריאה: הן גרות בדירה, צריכות - - -
<שירה לורנץ: נכון.
<שירה לורנץ: הבנות מקבלות דירת שירות, אבל דירות השירות לא ערוכות לבנות שזה הבית המלא שלהן.
<שירה לורנץ: זאת אומרת תנור חם, מאוורר, ארון עם מספיק מדפים למישהי שכל הדברים שלה נמצאים פה, מכשירי חשמל, פלטה ומיחם לבנות דתיות שנשארות בשבת בדירה, זה דברים שאין בדירת השירות והבנות צריכות לספק את זה לעצמן, וזו באמת בעיה רצינית.
<שירה לורנץ: אני רוצה שנשמע את הבנות כדי שהן יספרו בעצמן על החוויה שלהן על החוסר הכלכלי.
מיכאל אורן: יש משפחות מאמצות, יש קיבוצים דתיים שמאמצים - - -
<שירה לורנץ: אז באמת אנחנו בעמותה משתדלים לתת להן מעטפת וגם יש פה עוד עמותות נפלאות שמשתדלות לתת את זה, אז באמת משפחות מאמצות וכל דבר שאפשר להביא בשווה כסף אנחנו משתדלים לתת להן אבל זה לא מספיק, הבנות צריכות את התנאים הבסיסיים כדי לחיות וכדי להתקיים מהמדינה.
<שירה לורנץ: כמו שאתה סגן השר יודע, ופועל לקידום הזכויות של חיילים בודדים.
<שירה לורנץ: בדיוק במקביל הבנות האלה זקוקות לזה והן לא מקבלות שום דבר.
<שירה לורנץ: אנחנו כתבנו נייר עמדה, שבו השווינו בצורה משמעותית בין הזכויות שחיילים בודדים מקבלים לבין הזכויות הכל כך בודדות שהבנות שלנו מקבלות, זה בעצם יוצא טור מלא מול טור ריק.
<שירה לורנץ: הבנות שלנו לא מקבלות כלום, וכל דבר שחייל בודד מקבל - סימן שיש שם צורך משמעותי.
<שירה לורנץ: אז הבנות האלה כאן שהגיעו ותרמו למדינה בצורה נפלאה, לא קיבלו שום דבר מזה ואני קצת מתביישת מולן שהן מגיעות כאן לכנסת והן מאוד מתרגשות בפעם הראשונה להיות בכנסת במדינת ישראל ומצד אחד הן נתנו המון ומצד שני הן לא קיבלו בחזרה את מה שמגיע להן.
<שירה לורנץ: כאן אני חושבת שכולנו גם צריכים להסתכל על הבנות וגם להגיד להן 'אנחנו מצטערים שלא קיבלתן את מה שהיה מגיע לכן השנה'.
<שירה לורנץ: זו הבעיה המרכזית.
<שירה לורנץ: אני רוצה להציג עוד עניין ברשותכם.
<שירה לורנץ: יש באמת את עניין הבנות הבודדות שרוצות לעשות שירות לאומי ועוד לא עשו עלייה.
<שירה לורנץ: יש לנו כאן בעיית חירום, יש פה עוד ארגונים שישמחו גם להציג את זה.
<שירה לורנץ: כמו שיש חיילים שהם מתנדבי מח"ל שהן עוד לא החליטו אם הם רוצים לעשות את העלייה לארץ, הן רוצות לבוא ולהתנדב בשירות הלאומי.
<שירה לורנץ: כל השנים הדבר הזה התאפשר, השנה יש בעיית חירום ומנעו מהבנות שכבר נרשמו לשירות לאומי וכבר סגרו תקנים וקנו כרטיסי טיסה, והן בטוחות שהן אמורות לעשות את זה, הן עכשיו נמצאות בבעיה ולא יכולות להגיע לשרת בשנה הנוכחית.
<שירה לורנץ: זו בעיית חירום שכדאי לפתור, וחוץ מזה, לעגן בחוק גם את מעמדן ולעשות עוד איזה --- שיאפשר לבנות האלה לעשות שירות לאומי.
מיכאל אורן: אותה בעיה קיימת לגבי חיילים בודדים.
מיכאל אורן: כ אלה שמקבלים תאריך גיוס, מגיעים לארץ, והתאריך בעצם נדחה והם נשארים בארץ ללא עבודה, ללא פרנסה.
<שירה לורנץ: זאת לא בדיוק אותה הבעיה, יש לנו פה שתי בעיות שונות, בעיה ראשונה זו בעיה באמת של בנות מתנדבות שלא עשו עליה ולכן אין בכלל פטור מצה"ל, הן עוד לא מחכות לפטור בכלל, צה"ל לא מנסה לגייס מי שלא עולה לארץ.
<שירה לורנץ: אבל מסלול כמו שיש מח"ל, גם מסלול כזה, זה דבר אחד.
<שירה לורנץ: הדבר השני זה בנות שעולות לארץ ואמורות לקבל את ה,
מיכאל אורן: סליחה, אבל בת שרוצה לבוא לארץ להתנדב, לא חסרות מסגרות.
מיכאל אורן: הן יכולות לבוא, להתנדב למד"א, יכולות להתנדב ליד שרה, יכולות להתנדב ולא להיות בת שירות.
<שירה לורנץ: אז עכשיו לא, זאת הבעיה האמיתית.
מיכאל אורן: יש מסע, אני יודע.
מיכאל אורן: יש כל מיני.
אברהם נגוסה: בואו נתמקד.
אברהם נגוסה: אני אמרתי מתחילת הדיון, בהתמקדות הדיון אנחנו מדברים על עולות חדשות.
אברהם נגוסה: אם אנחנו נרחיב, לא נצא מזה כי לזה צריך יותר זמן.
אברהם נגוסה: ה זמן שלנו מוגבל.
אברהם נגוסה: אני רוצה להתמקד על עולות חדשות.
<שירה לורנץ: אני בעצם אסכם את מה שחשוב לי מאוד לומר.
<שירה לורנץ: מה שלי חשוב לומר זה שאת המעמד של הבנות ה אלה צריך לעגן בחוק וצריך שאת החבילה הבסיסית שמקבל חייל בודד הבנות האלה גם יקבלנו ואני אשמח שנשמע את מה שיש ליעל אייזנברג, בת שירות, להגיד לנו.
אברהם נגוסה: יעל אייזנברג בבקשה.
<יעל אייזנברג: שלום לכולם.
<יעל אייזנברג: שמי יעל אייזנברג, אני בת 20, המשפחה שלי גרה בניו ג'רזי, ארצות הברית.
אברהם נגוסה: רק לציין שלפני כשבועיים קברנו חייל בודד מניו ג'רזי.
אברהם נגוסה: שלמה.
<יעל אייזנברג: אני למדתי במוסדות יהודיים מאז הגן, בתיכון השתתפתי בחידון התנ"ך העולמי ובעקבות כך באמת התחברתי למדינת ישראל וזה פיתח אצלי הסתכלות ציונית.
<יעל אייזנברג: הגעתי לארץ בשנה שעברה ללמוד במדרשה, למדתי במדרשת נשמת שמשלבת ישראליות ואמריקאיות ביחד, וראיתי את החברות הישראליות שלי שתרמו שנתיים למדינת ישראל בשירות לאומי בכל הארץ, במגוון מאוד מאוד רחב של תחומים, והחלטתי ש אני גם רוצה לתרום במסגרת של שירות לאומי.
<יעל אייזנברג: אז אני בחרתי לתרום במשרד החוץ, אני עובדת שם באגף הקונסולרי, אני עונה על שאלות קונסולריות מאוכלוסייה מאוד רחבה, מאזרחים ישראלים, זרים, פרופסורים, סוכני נסיעות, חברי כנסת, וחוץ מזה אני גם ממונה על הוויזות של הבהאים שמגיעים לחיפה.
<יעל אייזנברג: אני מאוד מאוד גאה להיות חלק ממשרד החוץ, דווקא בתור אמריקאית שהגיעה לישראל ואני יכולה לתרום למעמד של ישראל בעולם.
<יעל אייזנברג: הגעתי באמת לתרום ולא כדי לבקש, אבל אני חושבת שיש דברים בתור בת שירות בודדה, שאי אפשר להתעלם מהם.
<יעל אייזנברג: אני מקבלת 680 שקל בחודש.
<יעל אייזנברג: זה בלי תמיכה של ההורים שלי מארצות הברית.
<יעל אייזנברג: בת ישראלית גם מקבלת 680 שקל בחודש, אבל בת ישראלית חוזרת הביתה בכל יום חמישי, מגיעה לדירה בכל יום ראשון בבוקר.
<יעל אייזנברג: יש לה אוכל, יש לה שמפו, יש לה משחת שיניים, יש לה את כל הדברים ה אלה, ואנחנו צריכות לדאוג לכל הדברים האלה בעצמנו, אז השכר מאוד מאד נמוך.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, חברת הוועדה, הצטרפה אלינו.
אברהם נגוסה: מה זאת אומרת 680 שקלים?
אברהם נגוסה: את לא מקבלת את ההגדלה של משרד הקליטה?
<יעל אייזנברג: לא, אני לא מקבלת, בגלל שלא עליתי לארץ.
אברהם נגוסה: את לא עולה חדשה.
<יעל אייזנברג: נכון.
<יעל אייזנברג: אני לא עולה חדשה.
<יעל אייזנברג: אבא שלי נולד בישראל, ובגלל זה יש לי דרכון עם מספר תעודת זהות.
<יעל אייזנברג: אז אני אזרחית מדינת ישראל, אבל לא עשיתי עליה, אין לי תעודת זהות.
<יעל אייזנברג: אנחנו צריכים לדאוג לשבתות, אם אנחנו רוצות לעשות שבת ביחד, זה יוצא לנו רבע מהמשכורת.
<יעל אייזנברג: אנחנו יוצאות לשבתות לבני דודים של החברים של ההורים, ומתארחות אצלם.
<יעל אייזנברג: עכשיו מגיע החורף ואנחנו צריכים לקנות שמיכה וזה עולה לנו כמות גדולה של המשכורת.
<יעל אייזנברג: לא נשאר לנו כסף בשביל לקנות ארוחת ערב.
<יעל אייזנברג: אז מתארחים אצל אנשים ומוצאים פתרונות אחרים.
<יעל אייזנברג: יצאנו הרבה פעמים לאירועים בירושלים רק בשביל לקבל ארוחת ערב בחינם.
<יעל אייזנברג: זה בעצם המצב שלנו.
<יעל אייזנברג: חוץ מזה, לא קיבלנו בחודשים הראשונים מכונת כביסה.
<יעל אייזנברג: אז כל החיים שלנו התנהלו סביב מתי אנחנו הולכים למכבסה לכבס את הבגדים.
<יעל אייזנברג: ומוציאים את הכסף שלנו על הדברים האלה.
מיכאל אורן: אין לך איזו משפחה מאמצת?
<יעל אייזנברג: לי אין משפחה מאמצת, זה הסיפור.
<יעל אייזנברג: יש לנו במיוחד בתחילת השנה המון טיפולים בירוקרטיים שצריך לעשות.
<יעל אייזנברג: לקחנו המון ימי חופש בשביל ללכת לכל מיני משרדי ממשלה שונים, להתחנן לאיזה טופס חשבון בנק, משהו כזה, עם העברית שהייתה פחות טובה מעכשיו, ובאמת הוצאנו על זה מלא ימי חופש.
<יעל אייזנברג: ואני רוצה באמת להודות שיש לנו 15 ימים נוספים של חופש שאנחנו יכולים להשתמש בימים האלה בשביל לבקר משפחה בחו"ל או כדי שהמשפחה יכולה לבוא לישראל, זה באמת מקל עלינו את השנה הזאת.
<יעל אייזנברג: חוץ מזה אני רוצה להודות לעמותת 'בשביל' שמאוד מאוד תמכו בנו בשנה הזאת, והשנה שלנו הייתה נראית שונה לגמרי בלי העמותה הזאת.
<יעל אייזנברג: הם נותנים לנו להרגיש פחות לבד, מקום לשבתות, מצאו לנו מכונות כביסה וכל הדברים האלה.
<יעל אייזנברג: לסיכום, אני באמת שמחה שהייתה לי את ההזדמנות הזאת לתרום למדינת ישראל במסגרת משרד החוץ, וחשוב לי מאוד שעוד בנות יגיעו לארץ ועוד בנות יתרמו במסגרת הזאת.
<יעל אייזנברג: אם הבנות האלה מקבלות הכרה מהמדינה, תוספת למשכורת ודברים כאלה, אז אני בטוחה שעוד בנות יבואו ועוד בנות יעשו עליה ויהיו חלק מהחברה הישראלית.
מיכאל אורן: כמי שבילה חמש שנים במשרד החוץ, יצא לי לעבוד הרבה מאוד עם בנות שירות במשרד החוץ.
מיכאל אורן: הן עושות שם עבודה חיונית.
מיכאל אורן: לא טובה, חיונית.
אברהם נגוסה: כיון שרשומים הרבה שרוצים לדבר, אני מבקש שתעשו את זה בתמצית.
אברהם נגוסה: רשות הדיבור לקרן ברגר.
<קרן ברגר: שלום.
<קרן ברגר: תודה רבה.
<קרן ברגר: אני עליתי לארץ לפני עשר שנים ועשיתי שנתיים שירות לאומי – שנה בבאר שבע, ושנה בנווה צוף, ישוב ליד מודיעין.
<קרן ברגר: השנים האלה היו מאוד משמעותיות עבורי וגם הכניסה שלי לחברה הישראלית, אני עדיין נמצאת כאן היום אחרי שבע שנים.
<קרן ברגר: בשירות הלאומי היו המון קשיים ואני קיבלתי משפחה מאמצת שבאמת הכניסה אותה לביתה, אפילו גרתי אצלם באותן השנים האלה, אצלם עשיתי כביסה, אצלם אכלתי ועכשיו אני עובדת ומתנדבת בעמותת בשבי"ל, ומלווה בנות שירות בודדות והקושי שעולה ביום יום, הוא הקושי הכלכלי ולזה אנחנו נותנים להן את כל המעטפת, אני פנויה אליהן 24/7, לכל בעיה וכל קושי שיש להן, אבל הקושי הכלכלי באמת, אין לי מענה לתת להן, וזה קושי שעולה יום יום מכל הבנות, מכל הסיבות, מכל הכיוונים.
אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו רוצים לשמוע מאורנה קוטלר, מנכ"לית ארגון 'שלומית'.
<אורנה קוטלר: ברשות
<אורנה קוטלר: כם אני אעביר את רשות הדיבור לאסנת, היא מנהלת את הפרויקט, היא תגיד את זה לא פחות טוב ממני.
<אסנת צדוק: אני מנהלת האגף הדתי בשלומית, את אגף שיל"ת.
<אסנת צדוק: יש לנו השנה כ- 100 עולות בודדות בארץ, באמת הרוב הגדול מצרפת.
<אסנת צדוק: אני רוצה לדבר על כמה דברים.
<אסנת צדוק: קודם כל, אני לא רוצה לדבר על הצד הכלכלי.
<אסנת צדוק: אנחנו בעמותה מספקים לכל הבנות הבודדות בארץ גם מכונות כביסה וגם wi fi, לכל הדירות שלנו מתחילת השנה, ומנסים לעזור להן באמת מעבר למה שאנחנו מקבלים.
<אסנת צדוק: מה שמאוד חשוב לי לציין שאחד הקשיים שאני נתקלת בהם זה הנושא של ימי החופש, 15 ימי החופשה מוגדרים רק לטובת ביקור הורים בחו"ל, זה מה שכתוב בדפים של הרשות לשירות הלאומי, שחור על גבי לבן.
<אסנת צדוק: יש בנות שאין להן כסף לנסוע לחו"ל ושההורים מגיעים ואין להן ימי חופש.
<אסנת צדוק: וזה משהו שלא דורש מהמדינה להוציא עוד כסף.
<אסנת צדוק: לכן אני פונה.
<אסנת צדוק: זה דבר שאני נתקלת בו יום יום, בנות מתחננות, הורים מגיעים לארץ והן לא יכולות להיות איתן כי אין להן ימים.
<אסנת צדוק: ה- 15 ימים האלה, הם ימים קלנדריים ואם בת נוסעת בחגים, זה אומר שבאמת, גם אם היו רק, ואנחנו ספרנו את זה לשנה הבאה, בת שנוסעו בין יום כיפור וסוכות, בעצם יש לה רק על יומיים או שלושה ימי עבודה של המשק והפסידה 15 ימים.
<אסנת צדוק: זאת אומרת, אלה לא ימים שנספרים לפי ימי שירות אלא ימים שנספרים קלנדריים, כולל חג, כולל שבת, כולל שישי.
<אסנת צדוק: גם על זה צריך לדבר.
<אסנת צדוק: בזמנו דובר על 11 ימי שירות נוספים שיינתנו לבנות, ואם אפשר לעשות את זה, אני חושבת שאין בת עולה חדשה שממש אנחנו לא נתקלים לגביה בנושא הזה של חוסר בימי חופש.
<אסנת צדוק: יש להגדיר שהבת תוכל להשתמש בימי החופש האלה גם לצורך ביקור הורים בארץ ולא רק אם היא טסה לחו"ל, כי לא לכולן יש את הכסף לנסוע לחו"ל חזרה לבקר הורים.
<אסנת צדוק: זה דבר שמאוד חשוב לי להדגיש.
מיכאל אורן: אין להם את החודש שיש לחייל בודד?
<אסנת צדוק: לא.
<אסנת צדוק: יש להן 22 ימים כמו לכל בת רגילה.
<נמרוד ארזואן: בצבא הספירה היא אחרת.
<נמרוד ארזואן: אנחנו סופרים ימי עבודה, לא ימי עבודה, שבת וחג.
אברהם נגוסה: 22 ימים בשנה?
<נמרוד ארזואן: אנחנו סופרים ימי עבודה.
<נמרוד ארזואן: לא שבתות וחגים.
<נמרוד ארזואן: מה שהיא מתארת זה שבתות וחגים.
<נמרוד ארזואן: 15 ימים שנטו יומיים יוצא לה בחגים, אצלנו סופרים את זה אחרת.
<נמרוד ארזואן: רק ימי עבודה.
מיכאל אורן: חייל בודד, אחרי מחצית השירות יוצא לו לצאת לחו"ל לבקר את ההורים חודש.
<קריאה: פה זה לא ככה.
מיכאל אורן: זה לא קיים.
<אסנת צדוק: דבר נוסף שאנחנו נתקלים בו הרבה, זה הנושא של הפטורים.
<אסנת צדוק: הבעיה המרכזית היא הנושא שהבנות לא רשומות.
<אסנת צדוק: ברגע ש עולה חדשה מגיעה לארץ, לוקח הרבה זמן עד שהיא נכנסת למחשבים.
<אסנת צדוק: זאת אומרת לא מהיום שהיא עלתה לארץ היא נכנסת לרשומות של חייבת בגיוס בצבא, ולכן כל יום כמעט פונות אלי בנות שהגיעו לקבל פטור, הן עולות עכשיו, הן עולות בסך הכל ביולי-אוגוסט, ופשוט לא נותנים להן אפילו לתת את ההצהרה.
<אסנת צדוק: זה ממש קורה יום יום, איך שאנחנו יושבים פה, מלשכה בחיפה פנתה אלי בת שלא נתנו לה להיכנס רק לתת את ההצהרה שלה.
<אסנת צדוק: יש מישהי בלשכת מיטב שעוזרת לי בצורה בלתי רגילה, קוראים לה מרים סבג, שכל יום כמעט אני פונה אליה, אני כבר מפחדת שהיא תראה אותי, אבל זה משהו שצריך לסדר אותו, כך שבנות עולות חדשות יוכלו ביום שהן לקחו את תעודת הזהות לבוא עם ההצהרה, ויקבלו את זה ולא יגידו להן "אתן לא ברשימה, תבואו עוד שבוע, תבואו עוד שבועיים".
<אסנת צדוק: זה נושא נוסף.
דב ליפמן: סליחה על הבורות.
דב ליפמן: מצד צה"ל יש סיבה שלא יוכלו לעשות דבר כזה, כמו שהיא מציגה?
<נמרוד ארזואן: אנחנו מקבלים ממשרד הפנים אחת לחצי שנה את קובץ האזרחים ובתוכו יש גם כן את אלה שנוספו לקובץ, מהפעם הקודמת.
<נמרוד ארזואן: אבל אם היא מגיעה עם מספר תעודת זהות, העניין הוא פתיר, זה עניין טכני פתיר ואני חושב שהוא לא בעייתי.
<אסנת צדוק: דבר אחרון – הנושא של התקנים ששר שלום דיבר, חשוב לי להגיד, הבנות הן כן בנות, כל הבנות ב"ה הן בנות טובות, כל אחת באה עם האיכויות שלה.
<אסנת צדוק: הבעיה היא השפה, ויש לא מעט בנות שאין להן שפה וברגע שאין לבת שפה, מקום שירות באמת מאוד קשה לו לקבל בת כזאת כי קשה לו להיעזר בה ולכן התקנים ששר שלום דיבר עליהם לטובת העולות החדשות, יש תקנים מסוימים שמוקצים גם לעולות מצרפת ולעולות מארצות אחרות שבאמת אין להן את השפה ומקום השירות מוכן לקבל אותן כתוספת והוא לא יכול לקחת אותן כבת שירות מהמניין.
<אסנת צדוק: האחוז מאוד מאוד נמוך - גם בעניין הזה אנחנו צריכים, כדי לאפשר באמת - לסבר את האוזן בשנה הבאה יש לנו 120 עולות מצרפת.
<אסנת צדוק: הרוב הגדול של העולות באמת יכולות להתקבל בפני עצמן למקומות שירות.
<אסנת צדוק: יש בנות מקסימות ונהדרות אבל יש להן בעיית שפה.
<אסנת צדוק: הן למדו בבית ספר לא יהודי, הן הגיעו ממקום שלא דיברו בו עברית כמעט ואין להן את העברית ובשביל זה בעצם התקנים האלה נועדו כדי לתת להן את ההזדמנות השווה לשרת בשירות לאומי וגם בעניין הזה ששר שלום ציין, אני חושבת שאלה תקנים שהם מאוד חשובים וצריך היה בהם תוספת.
<אוריאנה אלמסי: אתם לא נותנים הכשרת שפה בעברית ,כמו שנאמר נותנים למתנדבים הערבים?
<אסנת צדוק: יש אולפן שמשרד הקליטה נותן לכל בנות השירות העולות החדשות, השנה הרוב הגדול של הבנות השתתפו באולפן.
<אסנת צדוק: עמותת שלומית מימנה גם באופן פרטי פסיכומטרי לכל העולות מצרפת, יש לנו קבוצה מאוד מאוד גדולה, פסיכומטרי בצרפתית, באמת כדי שימשיכו וייקלטו פה בארץ במוסדות הלימוד.
<אוריאנה אלמסי: אבל עברית?
<אסנת צדוק: עברית, יש אולפן של משרד הקליטה לעולות מצרפת.
<אסנת צדוק: משרד הקליטה מממן בשנת השירות הלאומי אולפן.
<אורנה קוטלר: חשוב לי להגיד שאנחנו כעמותה שמפעילה את התכנית הזאת, זו תכנית שמיועדת לעולות חדשות.
<אורנה קוטלר: היא לא מיועדת לשום דבר אחר, מתוך תפיסת העולם ששנת השירות הלאומי לעולות חדשות זה יופי של התחלה בתור אזרחיות במדינת ישראל.
<אורנה קוטלר: כי הן מקבלות ליווי גם מאתנו וגם מעמותות נוספות כמו עמותת 'בשביל'.
<אורנה קוטלר: ולכן אני חושבת שהדיון כאן הוא מבורך לא רק לגבי העולות הבודדות.
<אורנה קוטלר: את סיפור העולות הבודדות צריך לפתור, אבל צריך להבין שיש כאן
<אורנה קוטלר: פוטנציאל עצום למדינת ישראל לקליטה נאותה והולמת ומתואמת של צעירים וצעירות שמגיעים למדינה.
<אורנה קוטלר: ולכן אני מאוד מאוד מבקשת שיהיה לכך המשך למידה ודיונים ככדי להבין איך ממצים את הפוטנציאל כי הסיפור הוא לא רק הסיפור של העולים הבודדים, וההשוואה למה שנותנים לחיילים.
<אורנה קוטלר: זה דיון חשוב, יש בעיות וצריך לפתור אותן, אבל יש כאן משהו הרבה יותר עמוק, הרבה יותר ממלכתי והרבה יותר ציוני ואני אשמח שתרימו את הכדורים האלה.
<אורנה קוטלר: תודה רבה.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה בבקשה.
קסניה סבטלובה: תודה כבוד היו"ר, אני כמובן מברכת על הקיום של הדיון החשוב הזה ואני כמובן רוצה להוסיף שבנות השירות הלאומי עושות עבודת קודש, אין על זה כל ויכוח, ואני בעצמי בתור עולה חדשה כשעליתי בשנת 1991 ולמדתי בבית הספר צביה בירושלים זכיתי לליווי צמוד של כמה בנות נפלאות שאנחנו שומרות על קשר עד עכשיו, וגם רבות מהחברות שלי בבית הספר אחרי זה הלכו והצטרפו לשירות הלאומי והחזירו טובה מה שנקרא, כדי בעצם להמשיך לעשות טוב.
קסניה סבטלובה: רבות ממי שטיפלו בי גם היו עולות חדשות שהגיעו אולי שנה לפני, היו קצת יותר גדולות ממני בגיל, אבל הגיעו שנה לפני.
קסניה סבטלובה: ואותן הבעיות שמועלות פה עכשיו באופן לא מפתיע הן גם אותן הבעיות שהועלו אז לפני רבע מאה כמעט, 25 שנים, אני אחגוג עוד מעט את התאריך הזה.
קסניה סבטלובה: זה עצוב ובמידה מסוימת מקומם, שכאשר נאבקים על הזכות של מי יטפל בשירות הלאומי ואיזה משרד יטפל בשירות הלאומי, אז יש פה ממש מאבקי איתנים ושר החקלאות - שאם תשאלו אותי, אני לא כל כך רואה קשר ישיר בין חקלאות לבין השירות הלאומי - אבל הוא זכה במשרד הזה.
קסניה סבטלובה: אולי יש אבל אני טרם עמדתי על טיבו של הקשר הזה.
קסניה סבטלובה: אבל הוא זכה במשרד הזה - - -
אברהם נגוסה: בנוסף.
קסניה סבטלובה: בנוסף, אבל צירפו את זה למשרד.
קסניה סבטלובה: בלי לפגוע כמובן בזכותו ומעלתו של משרד החקלאות.
קסניה סבטלובה: אנחנו מצפים בהחלט שבאותה נחישות כמו שהשר נלחם כדי לקבל את הטיפול בתיק המאוד חשוב הזה של השירות הלאומי, ולקרב את כל עם ישראל במהלך השירות הזה, בנות ישראל, מתנדבים מכל מיני עדות, גם יילחם למען מי שמשרת, מבחינת התקציבים שמועברים לבנות השירות הלאומי, טיפול גם בעולות בודדות ולא בודדות כמו שנאמר פה.
קסניה סבטלובה: זה מאד חשוב וכמו שאמרתי כאן, אני נדהמתי כשקיבלתי הזמנה לדיון, אמרתי שאלה בדיוק אותם הדברים שסיפרו לי בזמנו, אותן בנות שטיפלו בנו אז בבית הספר בשנת 1991 ועברו כל כך הרבה שנים.
קסניה סבטלובה: אנחנו באמת צריכים לקבל פה תשובות קונקרטיות ומפורטות.
קסניה סבטלובה: עבר זמן רב מאותה תקופה וטוב שהתכנסנו כאן כדי לדון בזה.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע גם מחברת מועצת עירית ירושלים.
אברהם נגוסה: אני ירושלמי אז תהיה לי בעיה אם לא אתן לך עכשיו.
אברהם נגוסה: פלר חסן נחום בבקשה.
<פלר חסן נחום: תודה רבה.
<פלר חסן נחום: תודה על ההזמנה.
<פלר חסן נחום: תודה לחבר הכנסת לשעבר דב ליפמן שהזמין אותי.
<פלר חסן נחום: קודם כל, כל הכבוד לכן באמת.
<פלר חסן נחום: אנחנו גאות וגאים בכן שהגעתן לארץ כדי לתרום, זה לא מובן מאליו ואני מאוד מתרגשת להיות פה ולשמוע את הדברים שלכן.
<פלר חסן נחום: כחברת מועצת עירית ירושלים אני יכולה להגיד לכם שכל מה שקשור לירושלים, אנחנו פה כדי לעזור.
<פלר חסן נחום: אני מאוד עצובה שאין לכן משפחות מאמצות.
<פלר חסן נחום: אני רוצה להציע את עצמי קודם כל כמשפחה מאמצת.
<פלר חסן נחום: אני תמיד מזמינה עולים ועולות לבית שלי לשבת.
<פלר חסן נחום: יש לי מאות משפחות דוברות צרפתית ודוברות אנגלית שמוכנות לאמץ את בנות השירות.
<פלר חסן נחום: תבואו תדברו איתי ואנחנו נארגן את זה בירושלים.
<פלר חסן נחום: בבקשה.
<פלר חסן נחום: וכל שאר הבעיות, שלא ייתכן שאתן תסבלו באופן כזה ואני אשמח ואני מתנדבת בפן של ירושלים לפתור את זה ולראות איך אנחנו יכולים לעזור.
מיכאל אורן: האם משפחות שמוכנות לאמץ יכולות להירשם אצלכם?
מיכאל אורן: יש איזו רשימה מסודרת?
<שירה לורנץ: לנו יש מערך של משפחות מאמצות וכל בחורה שמבקשת – משובצת.
<שירה לורנץ: יש בנות שמעדיפות שלא, יש בנות שלמרות המשפחה המאמצת לא נעים להן להגיע עם הכביסה המלוכלכת, זה עדיין לא המשפחה הפרטית שלהן למשל, וכל מיני דברים.
<שירה לורנץ: החבילה הבסיסית שהבנות צריכות לחיות בכבוד, הן צריכות להסתדר בלי המשפחה המאמצת.
<שירה לורנץ: המשפחה המאמצת זה חיבוק חשוב ותומך ומשלב, ואני חושבת שבמיוחד גם לעיר זה נפלא.
קסניה סבטלובה: צריכים גם לתת הכוונה.
קסניה סבטלובה: לא לכבס את הכביסה, אבל אולי פשוט באופן מאוד טכני להגיד, איפה אפשר לעשות את זה - - -
<פלר חסן נחום: וזה גם רשת.
<פלר חסן נחום: זה network חשוב שאפילו אם אתם לא רוצים להתארח כל שבת, אני יכולה להבין את זה, אבל איזה קשר עם מישהו בעיר שיכול לעזור, אני אשמח לקדם את זה, שיהיה מסודר ויהיה מאגר די שלם.
<שירה לורנץ: זה נפלא, נשמח מאוד להיפגש ולדבר על זה.
<שירה לורנץ: זה לחלוטין דבר חשוב.
אברהם נגוסה: תודה לחברת המועצה.
<אוריאנה אלמסי: בדירות השירות של העולות החדשות, כל הבנות בדירה הן עולות חדשות או שהן משובצות עם בנות אחרות?
<אוריאנה אלמסי: יש איזה שהוא נסיון?
<אורנה קוטלר: זה תלוי בבנות.
<אורנה קוטלר: אנחנו נעתרים לבקשתן.
<אורנה קוטלר: יש בנות שמעוניינות להיות עם חברות עולות חדשות ואז אנחנו נותנים להן להיות עם עולות חברות - - -
<אוריאנה אלמסי: ואז יש מכונת כביסה?
<אורנה קוטלר: בוודאי.
<אורנה קוטלר: חשוב לי להגיד - - -
<אסנת צדוק: אנחנו רוצים שאם יש שתי בנות עולות בדירה, אז תהיה מכונת כביסה.
<אורנה קוטלר: חשוב לי להגיד שהפרויקט של העולות החדשות שאנחנו מאוד מאוד גאים בו עולה לעמותה רבע מיליון שקלים בשנה.
<אורנה קוטלר: שמגיע מכספי העמותה והרבה פעמים גם מהגירעון שלה.
<אורנה קוטלר: אבל זה חשוב מאוד שהדירות שלהן תהיינה מצוידות – שוב – עד כמה שאפשר.
<אורנה קוטלר: עם מכונות כביסה, עם אינטרנט, עם טלוויזיה, עם פלטה לשבת, כי חלק מהן באמת נשארות שבת.
<אורנה קוטלר: חלק גם נשארות בימים הקרים של ירושלים.
<אורנה קוטלר: באמת לנסות ולתת עד כמה שאפשר את המענה.
<אורנה קוטלר: אבל שוב, הסיפור התקציבי הוא קריטי וחייבים לפתור אותו.
<פלר חסן נחום: פניתם למשרד הקליטה?
<אורנה קוטלר: אנחנו בדיאלוג עם משרד הקליטה כמעט יום ביומו.
<אוריאנה אלמסי: אורנה הן ברובן תקן חוץ או תקן בית?
<אוריאנה אלמסי: אני שואלת כמה מהדירות החדשות אצל אורנה הן תקן חוץ וכמה הן תקן בית.
<אוריאנה אלמסי: זה מאוד קריטי בנושא תקציב.
<אוריאנה אלמסי: כמה אחוז מהן?
<אורנה קוטלר: אני חושבת שהשנה כולן.