GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חדוה אבולעפיה: לאחר שאנחנו מקבלים הכרה, אין תגמול אוטומטי לאסיר ציון בשל היותו אסיר ציון.
חדוה אבולעפיה: התגמול לאסיר ציון מביטוח לאומי מתחלק לשניים.
חדוה אבולעפיה: הוא נבדק במסלול הכנסות ובמסלול נכות.
חדוה אבולעפיה: מסלול הכנסות נבדק לפי מבחן הכנסות שנעשה על פי הכנסות ולפי גובה הכנסות ניתן תגמול.
חדוה אבולעפיה: יש כאלה, תודה לאל, ואני מאד שמחה על כל אחד כזה, שהוא עובד, שהוא מרוויח יפה ועל פי רף שנקבע, אם זה לזוג או ליחיד, לפעמים נשללת זכאותו עקב הכנסות גבוהות, אז הוא לא כאי לגמלת הכנסות לאסיר ציון, עקב הכנסות ואני גאה בכל אחד כזה שעובד ומרוויח למחייתו.
חדוה אבולעפיה: החלק השני של התגמול של אסירי ציון, הוא בנכות והנכות נקבעת לא על פי ליקויים רבים שיש לאדם, אלא על פי הליקויים שנגמרו לו עקב היותו אסיר ציון.
חדוה אבולעפיה: על פי הקשר הסיבתי הזה הוא מובא לוועדה רפואית ובוועדה בודקים את הנכות אליה הוא טוען, בהקשר סיבתי למאסר.
חדוה אבולעפיה: נכויות שנוצרו בהמשך החיים, שאין להם קשר סיבתי למאסר, לא נלקחות בחשבון לקבלת תגמול נכות לאסיר ציון.
חדוה אבולעפיה: מכאן, לפעמים קורה שיש הכרה לאסיר ציון, אבל אין תגמול מביטוח לאומי עקב הכנסות גבוהות ועקב ועדה רפואית שקובעת שהנכות שאולי קיימת, אין לה קשר סיבתי למאסר וזה העניין מבחינת הביטוח הלאומי.
חדוה אבולעפיה: טענה נוספת שהובאה שאנחנו בביטוח הלאומי, אין קשר אלינו.
חדוה אבולעפיה: אז אני רוצה להגיד לך שאנחנו מקבלים כל מי שרק מגיע אלינו.
חדוה אבולעפיה: אין אופן מוסד של קבלת קהל, כי אנחנו רק שתי עובדות ואנחנו מקבלות כל פנייה, כל טלפון.
חדוה אבולעפיה: מתקשרים אלינו רבים ואני חושבת שגם אתה היית אצלי.
חדוה אבולעפיה: אם אני רואה שיש בעיה, אני מעלה את המבוטח אלי.
חדוה אבולעפיה: לפעמים באים אלינו באמת באופן מיותר רק כדי להעביר מסמך, אז אפשר להעביר אותו בפקס או בדואר.
חדוה אבולעפיה: בטלפון בירורים מתקבלים בכל שעות העבודה.
חדוה אבולעפיה: אנחנו לא מסננות אף אחד.
חדוה אבולעפיה: מהרגע שאני מגיעה עד שאני הולכת הביתה אני עונה לטלפונים, לכל מי שמתקשר.
חדוה אבולעפיה: וצר לי שכך אתה מרגיש, אבל אנחנו עומדות מאחורי השירות שאנחנו נותנות.
ראובן הדנה: הטלפון בכלל לא - - -
חדוה אבולעפיה: אז אין לך את הטלפון הנכון כנראה.
חדוה אבולעפיה: השירות שלנו - - -
ראובן הדנה: יש לי את הטלפון.
חדוה אבולעפיה: יש גם את המוקד של הביטוח הלאומי שמעביר אלינו שיחות ויש פניות למוקד, שהם פונים למוקד והמוקד פונה אלינו ומקבל תשובות.
ראובן הדנה: או דרך המוקד.
חדוה אבולעפיה: או המוקד, ובמקרה אנחנו לא מסננים אף אחד ועונים לכולם.
חדוה אבולעפיה: וגם עוד טענה שהוא אמר, שהוא לא יודע מאיזה מגזר, זה פשוט מקומם קצת.
חדוה אבולעפיה: איך בכלל?
ראובן הדנה: כי אני לא יכול לייצג את כולם.
חדוה אבולעפיה: אני אפילו מופתעת מהמחשבה.
חדוה אבולעפיה: נראה לך לרגע שיש איזה שהוא מדד – אסיר ציון מכאן או מכאן?
חדוה אבולעפיה: זה אפילו לא עומד בשום קנה לשום דבר.
חדוה אבולעפיה: זה קצת מקומם ואני על זה מוחה מאד.
אברהם נגוסה: תראו, הקצבנו את הפגישה שלנו עד השעה אחת ועכשיו כבר אחת ודקה.
אברהם נגוסה: אני יודע שלפחות עוד שלושה ארבעה אנשים רוצים לדבר.
אברהם נגוסה: תראו, אני מוכן להמשיך קצת, אבל בתנאי שכל אחד ידבר רק משפט.
אברהם נגוסה: אז אני אומר לכם, רק משפט.
אברהם נגוסה: בבקשה, הוא ואחר כך את ואז היא צריכה לסכם.
אברהם נגוסה: מי שלא דיבר, בבקשה.
אברהם נגוסה: אבל אני מבקש, רק משפט אחד.
זלקה ברוך: תודה רבה לד"ר אברהם נגוסה חבר הכנסת ולכל המשתתפים.
זלקה ברוך: זלקה איסאנו.
זלקה ברוך: אני רוצה להגיד שבאנו לפה, עלינו לירושלים בשביל לפתור בעיות באמצעותכם, כי יש משהו לתקן, באמת.
זלקה ברוך: צריך לתקן את מה שמעוות.
זלקה ברוך: יש עיוות גדול.
זלקה ברוך: אנשים שהיו בבית הסוהר ועד היום יש כאלה שקיבלו.
זלקה ברוך: אני הראשון ששמח שהם קיבלו, אבל מה, לנו זה מפריע.
זלקה ברוך: הגענו לפה וזה מפריע, כי כל הזמן אנחנו מגישים בקשה ואף אחד לא פותר לנו.
זלקה ברוך: אני מבקש לתקן, בבקשה.
אברהם נגוסה: בסדר, המסר ברור.
אברהם נגוסה: זה מה שכולם דיברו.
אברהם נגוסה: כן, בבקשה, דניאלה.
דניאלה ספיר: דניאלה ספיר מהאגודה לעידוד יצירת תרגום ותרבות של העדה האתיופית.
דניאלה ספיר: היתי רוצה לשאול את נציגת הביטוח הלאומי אם הקריטריונים של הכנסות ונכות קיימים גם לגבי עולי ברית המועצות.
דניאלה ספיר: דבר נוסף, הייתי מציעה שלפחות ארבעה או חמישה אנשים, מכל האנשים היקרים שיושבים פה, כבר ייכנסו לוועדה, כמו האדם הזה למשל.
דניאלה ספיר: ייכנסו כחברים למניין ויתקבלו בוועדה עצמה.
אברהם נגוסה: על זה הגברת גלית תענה.
דניאלה ספיר: אוקיי, שני דברים.
דניאלה ספיר: אני מציעה.
דניאלה ספיר: יש להם הרבה מה לומר.
אברהם נגוסה: אני חושב שכולם דיברו ואין לנו זמן.
אלמז זרו-יאלי: רק דבר קטן.
אלמז זרו-יאלי: אין שופט בוועדת ערר.
אברהם נגוסה: רגע, אני אתן לך.
אברהם נגוסה: את אמרת שיש לך נקודה אחת, אני אתן לך.
אברהם נגוסה: אני רק רוצה שיהיה ברור, אחרי שאלמז תאמר את הנקודה שהיא רוצה, גברת כהן תגיב ואני אסכם את הפגישה.
אלמז זרו-יאלי: אני אעשה את זה בקצרה.
אלמז זרו-יאלי: קודם כל חבל שהיועצת המשפטית הלכה.
אלמז זרו-יאלי: אני רק רוצה להתייחס לעניין הזה.
אלמז זרו-יאלי: אין כאן בקשה להכרה קולקטיבית.
אלמז זרו-יאלי: זאת אומרת הרצון שלנו הוא שתהיה התייחסות פרטנית.
אלמז זרו-יאלי: גם בהתייחסות הפרטנית של הוועדה יש לקויים וכמשרד, כרשות לאסירי ציון, אתם צריכים לקחת את זה לתשומת ליבכם.
אלמז זרו-יאלי: מפיכם זה נשמע כאילו הדברים מתנהלים על מי מנוחות והעובדות בשטח מדברות בעד עצמן.
אלמז זרו-יאלי: יש עדויות ואני יכולה לספר לדוגמא על אדם שיושב כאן למעשה, נתן אישורי מעבר מכפר לכפר ומאזור לאזור, ומה שנאמר בהחלטות הוועדה, בגלל שאתיופיה היא לא מדינת אויב, אז למעשה הפעולה הזאת לא אסורה.
אלמז זרו-יאלי: אז באמת ההתייחסות למדינת אויב היא מאד קריטית ומאד חשובה וגם לגבי מינוי שופט.
אלמז זרו-יאלי: למיטב ידיעתי עדיין לא מונה שופט ובגלל זה תיקים פשוט עומדים ותלויים ואנשים פשוט מחכים במשך תקופה ארוכה כדי לגשת לוועדה.
אלמז זרו-יאלי: אז נורא חשוב לציין שזה באמת לא הכרה קולקטיבית, זו הכרה פרטנית ורצוי שהיא תתנהל כראוי.
אברהם נגוסה: עורכת הדין אלמז, קודם כל לא דובר פה קולקטיבית, זה פרטני.
אברהם נגוסה: אני אמרתי שהדיון צריך להיות כללי ולא כל אחד ואחד, ואת זה אמרתי לגבי הדיון ולא לגבי העבודה שלהם בוועדה.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אותך, יש לכם רשימה שאתם חושבים שהם זכאים ולא קיבלו?
אלמז זרו-יאלי: בהחלט, בהחלט.
אברהם נגוסה: כמה אנשים?
אלמז זרו-יאלי: אין לי רשימה מדויקת, אבל אני יכולה לארגן רשימה כזאת.
קריאה: יש לנו - - - 56 - - -
אברהם נגוסה: לא, לא, לא, אל תזרקו סתם.
אברהם נגוסה: תבדקו, תעשו את הדברים הלאה.
אברהם נגוסה: לא סתם לזרוק מספרים.
אברהם נגוסה: אתה רוצה להגיד מילה, בבקשה.
משה מלקו וונדה: אני משה מלקו וונדה.
משה מלקו וונדה: אני מפתח תקווה.
משה מלקו וונדה: כמו כולם, אני הייתי בכלא, כמו כל החברים שלי.
משה מלקו וונדה: חלק קיבלו וחלק לא קיבלו.
משה מלקו וונדה: יש הרבה אנשים שלא קיבלנו.
משה מלקו וונדה: אני ביקשתי מלפני 20 שנה עד עכשיו.
משה מלקו וונדה: בוועדה הוא יודע, אני הייתי איתו.
משה מלקו וונדה: הוא לא אומר לי, אבל לחברים שלו הוא אמר שעכשיו הוא בא וכתוב לי שאני הייתי איתו והוא יקבל.
משה מלקו וונדה: אבל אני כתוב פה הכרה, אבל ביקשתי ולא נתנו לי עד עכשיו.
משה מלקו וונדה: באמת תודה רבה לו, הוא אומר להם לא לי.
משה מלקו וונדה: הוא אומר לי - - -
אברהם נגוסה: אני חושב שהמסר ברור, כי זה אותו מקרה.
משה מלקו וונדה: כן, אותו דבר.
אברהם נגוסה: חבל על הזמן, כי הזמנו גם את האנשים עד השעה אחת.
אברהם נגוסה: לא נעים לי לעכב אותם, כי יש להם גם עוד פגישה ולכן אני רוצה לסיים.
אברהם נגוסה: אני מבקש סליחה ממי שרצה לדבר ולא נתתי לו, כי יש לנו מגבלה של זמן.
אברהם נגוסה: מי שדיבר, דיבר.
אברהם נגוסה: אני רוצה בשלב הזה לתת את רשות הדיבור לגברת כהן, שתסכם כמה דברים שעלו פה ואז אני אסכם את הדיון.
אלמז זרו-יאלי: סליחה, אני רק רוצה לומר ש-45 איש לא קיבלו ו-43 כן הוכרו.
אלמז זרו-יאלי: מתוך ה-88 – 45 איש הוכרו ו-43 טרם הוכרו.
אברהם נגוסה: 43 לא קיבלו?
אלמז זרו-יאלי: 45 לא קיבלו.
אברהם נגוסה: אוקיי, אז הדרישה היא פה לגבי 43.
קריאה: לא, יש עוד.
גלית כהן: אני אעשה את זה קצר, ברשותכם.
גלית כהן: אני רק פונה לעורכת הדין אלמז כדי להשיב.
גלית כהן: לעניין יושב ראש ועדת הערר, בהתאם לחוק התגמולים, מי שממנה את יושב ראש ועדת הערר – שרת העלייה והקליטה מינתה את השופטת שולמית דותן כיושבת ראש ועדת הערר, אחרי שהשופט קמא פרש.
גלית כהן: נכון שההליך לקח זמן, כי זה הליך שלוקח זמן ומי שמבין בהליך משפטי יודע שזה לוקח זמן.
גלית כהן: אז השופטת דותן מתחילה לעבוד והוועדות תתחדשנה החל מה-1 באוגוסט.
גלית כהן: אני כבר התחלתי לשלוח לאנשים זימונים.
גלית כהן: דבר נוסף, אני רוצה להתייחס ברשותכם ובקצרה, למר ארז זרו, שהוא איש מאד מאד יקרה ואני פונה אליך ומתנצלת מראש, אבל אני חייבת להגיד לך שלא אחת אני רואה אותך בוועדות ואני פונה אליך והפנייה שלי אליך הייתה באמרה כזאת: שלום לך ארז, אתה אורח קבע אצלנו, אני רואה.
גלית כהן: ככה פניתי אליך וזה היה בחיוך רב.
גלית כהן: וכשהגעת לוועדה, השופט חנן אפרתי, יושב ראש הוועדה, פנה אליך ואמר לך דבר כזה: אנחנו מדגישים בפניך, בגלל שאתה אורח קבע אצלנו ואתה מגיע להצהיר, אנחנו מבקשים שתיתן הצהרת אמת.
גלית כהן: מה שאנחנו אומרים לכולם וחס ושלום בלי לחשוד באף אחד.
גלית כהן: עכשיו, דבר נוסף שאני חייבת להגיד לך ולכולם כאן:
גלית כהן: בגלל שהוועדה של יוצאי אתיופיה מסתמכת על עדים בלבד ומי כמוכם יודע את זה, זה לא כמו הוועדות רגילות שמובאים מסמכים בפני הוועדה ואפשר לתעד פעילות ציונית, אפשר לתעד בית מאסר, אפשר לתעד תקופת מאסר.
גלית כהן: אין דברים כאלה אצלנו בוועדה שמתמחה ביוצאי אתיופיה.
גלית כהן: ועל כן הוועדה מסתמכת על עדים וזה מה שנקרא כובד המשקל.
גלית כהן: ולכן חשוב שיהיו עדי אמת, חשוב שיהיו תצהירי אמת ועל זה אנחנו כל הזמן אומרים בתחילת הוועדה.
גלית כהן: אז אם חס ושלום הדברים לא נאמרו כמו שצריך, אנחנו מתנצלים בפניך, אבל זה היה הדבר.
גלית כהן: עוד דבר אחד לגבי אורי רדה.
גלית כהן: אני רוצה להראות בפני יושב ראש הוועדה, זה הכתב של השופט עזרא קמא, שבעצם כותב לי כאן – להחזיר לעורר אחרי מתן ההחלטה.
גלית כהן: בוא ביום קיבל אורי רדה את ההחלטה של השופט קמא.
גלית כהן: אתה רואה – זה כתב ידו, אחרי שהוא קרא את המכתב.
גלית כהן: אורי רדה קיבל את ההחלטה של השופט קמא.
גלית כהן: זה הכתב של השופט היקר שלנו, השופט קמא, שאתה תקבל החלטה ואתה קיבלת החלטה עוד באותו יום.
גלית כהן: אני יכולה להראות לך את זה ואני גם יכולה לשלוח העתק אליו.
אורי רדה: אני נתתי לו.
גלית כהן: זה המכתב שלך וזו התשובה של השופט קמא שמתייחסת בעצם למכתב שלך.
גלית כהן: אני רוצה להגיד עוד משהו לעורכת הדין אלמז, נורא חשוב שתשימי לב לזה.
גלית כהן: תשומת ליבך: כל הזמן מדברים כאן וזה עלה לא פעם אחת.
גלית כהן: העניין הוא שארץ אתיופיה לא נחשבה לארץ אויב.
גלית כהן: זה מובא בפני הוועדה ולא אחת אלא עשרות ומאות פעמים.
גלית כהן: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם לפסק דין שניתן בשנת 2012 בבית הדין הארצי לעבודה, מזל ראדה וחברים נוספים.
גלית כהן: פסק הדין הזה קבע בדיוק מה היא פעילות ציונית, איפה ניתן להגדיר פעילות ציונית.
גלית כהן: אני יכולה לשלוח לך את פסק הדין.
גלית כהן: וכשקוראים את פסק הדין לעומק, מאד מאד חשוב שכולם יקראו את פסק הדין לעומק ויבינו מה היא פעילות שנחשבת לפעילות ציונית כשמה בחוק, שמאפשרת לקבל הכרה.
גלית כהן: וגם היא נותנת את המידע לעניין אתיופיה כארץ אויב או סודן כארץ אויב – כאילו בדיוק את ההבדלים ביניהם.
גלית כהן: זה נורא חשוב ואני מסיבה את תשומת ליבך.
אלמז זרו-יאלי: ואני מסבה את תשומת ליבכם להרחיב את היריעה בנושא הזה של הגדרת פעילות ציונית.
גלית כהן: בסדר, נכון, אבל כל עוד החוק בניסוחו הנוכחי, כל עוד החוק שקיים בפני הוועדה בניסוחו הנוכחי הזה מאפשר הכרה, לפי מה שנמצא בפנינו, כל עוד החוק לא ישתנה – על פיו פועלת הוועדה.
גלית כהן: אם וכאשר אתם מוצאים לנכון לשנות את החוק, בבקשה, אבל זה לא בשלב הזה.
יוסף ראדה: סליחה, היא הזכירה עכשיו את השם של אשתי.
יוסף ראדה: לא רציתי לדבר, אבל אני שמעתי את השם של אשתי לגבי קביעת בית המשפט, מזל ראדה.
גלית כהן: לא, זה פשוט פסק הדין שנקרא מזל ראדה.
אברהם נגוסה: כן, זה פסק הדין.
יוסף ראדה: אז אולי אני אספר לכם קצת, אם את כבר הזכרת אותה.
יוסף ראדה: באמת, תשמעו אותי.
אברהם נגוסה: כן, בסדר.
יוסף ראדה: זאת אשתי.
יוסף ראדה: סליחה קודם כל, אני לא רוצה לעכב אתכם.
אברהם נגוסה: בסדר, אם המקרה שעלה פה זה המקרה של אשתך, זה בסדר.
אברהם נגוסה: אני אתן לך דקה.
אברהם נגוסה: תגיד את מה שאתה רוצה להגיד, אבל בקיצור.
יוסף ראדה: כן, כי היא הזכירה פתאום את מזל ראדה.
יוסף ראדה: אנחנו הגשנו לפני 15 שנה.
יוסף ראדה: ראדה מזל הייתה ב - - -
יוסף ראדה: יוסף ראדה מאשקלון.
יוסף ראדה: אז אני הייתי מורה בבית ספר אורט בגונדר, בטדה.
יוסף ראדה: אז גם הייתי בדבאת - - -.
יוסף ראדה: אשתי, כשאבא שלה נפטר היא טסה לשירי, ומשירי עם משפחתה עם צעדו לגבול סודן באזור תגריי כולם כבר הגיעו לסודן.
יוסף ראדה: היא הייתה אחרונה.
יוסף ראדה: בגבול סודן, בחומארה, נתפסו ולקחו אותם לכלא בתא בגונדר.
יוסף ראדה: עם זמינה ווקנה ביחד, שישה חודשים הם היו בכלא.
יוסף ראדה: עם הבת שלי, בת שנה, וחמתי עם שבע נפשות, עוד תשע נפשות.
יוסף ראדה: האדון נפטר לפני שנה וחצי.
יוסף ראדה: הבן שלו נפטר בתוך הכלא.
יוסף ראדה: האנשים האלה נלחמו במשך 15 שנים ולא קיבלו כלום.
יוסף ראדה: אז היא הזכירה את השם מזל ראדה, זאת אשתי, לידיעתכם.
יוסף ראדה: תודה רבה.
אברהם נגוסה: רגע, אם אני אתחיל עכשיו לתת לך, אז אני צריך לתת גם לאחרים, אז אני מצטער.
אברהם נגוסה: אנחנו חרגנו מהזמן שלנו.
אברהם נגוסה: אני חושב שהדיון נמשך מספיק זמן.
אברהם נגוסה: העליתם את הטענות שלכם, הם שמעו את זה ואנחנו שמענו גם את התגובות מהצד שלהם.
אברהם נגוסה: אני חושב שיש לנו עבודה רבה פה.
אברהם נגוסה: זו התחלה.
אברהם נגוסה: אנחנו רק התחלנו בנושא הזה.
אברהם נגוסה: עלו כאן טענות קשות על הרכב הוועדה, טענות קשות על פעילות הוועדה, טענות קשות גם על רמאות – אז זה אמת או לא אמת - אני לא יודע, אבל נאמרו פה דברים שאם מה שאמרתם הוא אמת – זה פלילי וזה יכול להגיע רחוק, אבל צריך להיות בטוחים במה שאנחנו מדברים.
אברהם נגוסה: המשרד מבקש שלא תדברו סתם בעל פה, אלא תביאו להם בכתב והם יבדקו אם זה אמת או לא אמת.
אברהם נגוסה: אז זה כל העניין.
אברהם נגוסה: אם מישהו חושב שמישהו מקבל כסף של המדינה במרמה, זה עניין פלילי וזה עבירה על החוק.
אברהם נגוסה: ולכן אם יש למישהו מידע, אפשר לכתוב ולהעביר למשרד והם יבדקו בדרכים שלהם.
אברהם נגוסה: בעניין הוועדה – אחת הטענות שעלו פה – זה לגבי הוועדה שקובעת את הליכי קביעת ההכרה.
אברהם נגוסה: אומרים שחברי הוועדה לא מכירים את האזור.
אברהם נגוסה: זו גם טענה שצריכה להיבדק.
אברהם נגוסה: בעניין קרבת משפחה, אמרו שהעניין הזה נבדק ולא נמצא נכון.
אלמז זרו-יאלי: אני יודעת.
אברהם נגוסה: אז אם אתם - - -
אברהם נגוסה: רגע, אמרה עורכת הדין שיצאה שהם בדקו ולא מצאו.
אברהם נגוסה: אם יש משהו - - -
אורי רדה: כן, יש - - -
אברהם נגוסה: אורי, אם יש לך עובדה, תעביר אותה.
אורי רדה: אני כתבתי.
אורי רדה: היא לא התייחסה.
אברהם נגוסה: בסדר, אז אני אומר שהתחלנו את העניין.
אורי רדה: תראה, אני מוחה.
אורי רדה: אני חייב למחות.
אברהם נגוסה: כל דבר מה שחשוב ואני אמרתי גם בהתחלה – כל דבר צריך לעשות על פי החוק.
אברהם נגוסה: יש פה חוק.
אברהם נגוסה: על פי החוק זה לא מעבר לזה.
אברהם נגוסה: גם הם קשורים בחוק, אבל אם דבר נעשה בניגוד לחוק, אז צריך להוכיח את זה ומי שעשה בניגוד לחוק – ייענש על פי החוק.
אברהם נגוסה: כך מתנהלת מדינה.
אברהם נגוסה: אז זה העניין.
אורי רדה: יש לי שאלה עקרונית.
אורי רדה: האם יש חלופה לוועדת הרשות הזאת?
אורי רדה: יש חלופה אחרת?
אורי רדה: אנחנו רוצים חלופה אחרת.
אורי רדה: בבקשה.
אורי רדה: אנחנו רוצים לדעת מה החלופה האחרת לוועדה הזאת.
אברהם נגוסה: אורי, הוסבר פה שיש ועדת רשות ויש ועדת ערר.
אברהם נגוסה: אז מי שלא התקבל, פונה לוועדת ערר.
אברהם נגוסה: בוועדת ערר בודקים את הבקשה עוד פעם.
אורי רדה: אנחנו רוצים חלופה לוועדת הרשות.
אורי רדה: וועדת הרשות שיושבת בתל אביב, אנחנו מבקשים לה חלופה.
אברהם נגוסה: למה חלופה?
אורי רדה: חלופה - - -
גלית כהן: סליחה, זה כאילו אנחנו מתחילים את הדיון מחדש כרגע.
אברהם נגוסה: אורי, רק רגע, אני רוצה שתשמע.
אברהם נגוסה: הנושא פה כפי שאמרתי הוא החוק.
אברהם נגוסה: הוועדה והרשות הוקמו על פי החוק.
אורי רדה: נכון.
אברהם נגוסה: מה שהחוק מנחה ועל פי הנחיית החוק הם הקימו את הוועדות.
אברהם נגוסה: אם החוק אומר שצריך להקים ועדה חלופית, אז יקימו.
אברהם נגוסה: אבל החוק לא אומר זאת, למיטב ידיעתי.
אברהם נגוסה: ולכן אני אומר – אנחנו התחלנו את הדיון הזה.
אברהם נגוסה: גם אתם צריכים לבדוק את עצמכם בדיוק, להכין את הרשימות.
אברהם נגוסה: עכשיו זרקתם את המספר 43.
אברהם נגוסה: אז אם יש לכם רשימות, תעבירו אלינו וועדת העלייה והקליטה תפנה לרשות, אם באמת יש משהו שלא נעשה נכון.
אברהם נגוסה: לכן אני מסכם את הדיון בזה שהדיון היה מאד חשוב.
אברהם נגוסה: אני לא יכול לקבל החלטה כרגע, כי יש כמה דברים שאנחנו צריכים לבדוק אותם בשני הצדדים.
אברהם נגוסה: יש טענות – עדיין, למרות שאתם קיבלתם את ההסברים מהמשרדים – עדיין יש לכם טענות ואת זה צריך לבדוק.
אברהם נגוסה: אז אני מבקש, ועדת העלייה והקליטה תקיים דיון בנושא הזה עם הרשות, עם המשרד, לקחת את הטענות שאתם העליתים היום – שנמצאות בפרוטוקול – ואז אנחנו נדבר איתם על הדברים האלה ונקבע דיון נוסף במושב הבא.
ולדימיר שקלאר: סליחה, ממש מילה.
ולדימיר שקלאר: סליחה, ממש שנייה.
ולדימיר שקלאר: מישהו אמר כאן שלא רק הכסף חשוב, אלא גם ההיסטוריה ואני חושב שיש עוד מקום, כי שמעתי פה הרבה סיפורים מדהימים להנצחה ולחשיפה של הסיפורים האלה.
אברהם נגוסה: מה שאני רוצה להוסיף ולסכם בעניין הזה, גם מה שאסנקאו אמר בהתחלה ואמר עכשיו גם ד"ר ולדימיר שקלאר, עניין הגבורה של הקהילה, הגבורה של הפעילים שנעשתה, וזה צריך לבוא ולהגיע לכל ילד במדינת ישראל.
אברהם נגוסה: צריך להכניס את זה לספר הלימודים ושיהיה במערכת החינוך.
אברהם נגוסה: אני חושב שאת הניסיון של האשים האלה, אותם אנשים שכתבו את הספר שנכתב, אני מבקש לאמץ אותו - - -
אלמז זרו-יאלי: נכון.
אברהם נגוסה: לאמץ אותו כהנצחה ולהוציא אותו לאור כדי שגם עם ישראל יידע על הגבורה של הקהילה, על הגבורה של בני הקהילה שעשו למען העלייה.
אברהם נגוסה: אנחנו היום התכנסנו לדיון מעקב אחר התקריות האנטישמיות בארצות הברית.
אברהם נגוסה: בנושא הזה אנחנו קיימנו כמה דיונים, גם בנושא בארצות הברית וגם בכלל באירופה.
אברהם נגוסה: היום אנחנו נתמקד בארצות הברית – מה הניסיון באוניברסיטאות ובקמפוסים שבאוניברסיטאות.
אברהם נגוסה: מנכ"לית הליגה נגד השמצה, הגברת קרול נוריאל נמצאת איתנו והיא תציג לנו את הדו"ח השנתי של הארגון, במסגרת הפעילות שלהם.
אברהם נגוסה: אנחנו גם נשמע מנציגי משרדי הממשלה שנמצאים פה – המשרד לענייני תפוצות, ויש לנו גם נציג ממכון NGO Monitor וארגונים אחרים, הקונגרס היהודי, משרד החוץ.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע מכולם ואז נראה איך עובדים בשיתוף פעולה על מנת להילחם נגד התופעה.
אברהם נגוסה: נמצא איתנו גם חבר הכנסת יואל רזבוזוב.
יואל רזבוזוב: בוקר טוב.
אברהם נגוסה: אתה רוצה בשלב הזה או יותר מאוחר?
יואל רזבוזוב: לא, קודם נשמע.
אברהם נגוסה: אוקיי, אז אנחנו נשמע את מנכ"לית ארגון הליגה נגד השמצה, בבקשה.
<קרול נוריאל: בוקר טוב כבוד יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת רזבוזוב, אורחים יקרים.
<קרול נוריאל: תודה רבה על ההזמנה לוועדה, לפלטפורמה שניתנה לנו להציג את הדו"ח שלנו.
<קרול נוריאל: יוצא טוב שאתם שניכם יושבים לצידי, כי אני חושבת שגם אתה, בתור יושב ראש הוועדה הקודם ואתה בתור יושב ראש הוועדה הנוכחי, מעבידים מסר מאד מאד משמעותי שהנושא הזה הוא חשוב.
<קרול נוריאל: אתם מקפידים להתעדכן כאן בכנסת ישראל ולפרוטוקול, במה שקורה בקהילות היהודיות בעולם.
<קרול נוריאל: זה מעביר מסר חשוב מאד כמוהו לקהילות היהודיות בעולם ולממשלות שבתחומן יש קהילות יהודיות.
<קרול נוריאל: אני רוצה להקדים ולומר שמאז שנת 1979 הליגה נגד השמצה עוקבת אחר אירועים אנטישמיים בכל מדינות ארצות הברית ומעדכנת את הנתונים בצורה שמשקפת איזה שהוא מדד על מה קורה בהיבט הזה בארצות הברית.
<קרול נוריאל: השנה הקשה ביותר שעברה עלינו הייתה שנת 2006, עם 1,554 אירועים אנטישמיים ומאז אנחנו באיזו שהיא מגמת ירידה.
<קרול נוריאל: המגמה הכללית בתחום של אירועים אנטישמיים בארצות הברית, היא זהה למגמה העולמית, במובן הזה שכשיש אירועים שקשורים לקונפליקט הישראלי-פלסטיני, גרף האירועים האנטישמיים עולה.
<קרול נוריאל: ראינו את זה בתקופת צוק איתן, ראינו את זה בעופרת יצוקה, ראינו את זה בעמוד ענן, בעקבותיהם היו מופעים אנטישמיים באירופה ובאוסטרליה ובאמריקה הלטינית וכמובן גם בארצות הברית.
<קרול נוריאל: אז כאן, האנטישמיות מושפעת מהקונפליקט, אבל עדיין יש זרמי עומק שמזינים אותה, שקשורים לדעות קדומות, לסטריאוטיפים, ובכלל לשנאה שהיא שורשית וגם לשנאה שהיא נרכשת נגד יהודים.
<קרול נוריאל: הסקר האחרון שלנו מגלה מה קרה בשנת 2015, כאשר לפני שאני עוברת להצגת הנתונים, יש שתי נקודות חשובות שאני רוצה לציין.
<קרול נוריאל: קודם כל בכל מה שקשור לדיווח על אירועים אנטישמיים, כולנו מודעים לתופעה הזאת שיש תת דיווח.
<קרול נוריאל: אנחנו נוהגים לומר שעל כל אירוע אחד שמדווח, יש גם אירוע אחד שלא מדווח, ובמובן הזה הנתונים שאני מציגה היום הם באמת המינימום של המינימום וברור לנו שהיקף התופעה הוא רחב פי שניים ואולי אפילו אף יותר.
<קרול נוריאל: אנחנו כאן מדברים על אירועים אנטישמיים שקורים מה שנקרא בעולם האמיתי, אבל מה שחשוב לזכור זה שהזירה המשמעותית ביותר של אירועים אנטישמיים היא מרחב הסייבר, שעליה אני ארחיב בהמשך.
<קרול נוריאל: ברשותכם אני רוצה לעבור לממצאים המרכזיים של הסקר.
<קרול נוריאל: יש כאן מצגת שאעביר בעזרת הקולגה שלי, רחל קידר מהליגה נגד השמצה.
<קרול נוריאל: אז בשנת 2015 אירעו 941 אירועים אנטישמיים בארצות הברית, שהם מהווים למעשה גידול של 3% לעומת 912 תקריות אנטישמיות בשנת 2014.
<קרול נוריאל: נכון, עלייה של 3% היא לא עלייה מהותית, אבל ראשית זאת עלייה.
<קרול נוריאל: שנית, היא משאירה אותנו עם שתיים-שלוש תקריות אנטישמיות בשבוע.
<קרול נוריאל: שלישית, המספר המדאיג יותר הוא זה של התקריות האלימות, שם אנחנו רואים עלייה דרמטית השנה, עלייה של למעלה מ-50% - מ-36 תקריות אלימות בשנת 2014 ל-56 תקריות אלימות בשנת 2015.
<קרול נוריאל: אחת לשבוע בממוצע ישנה תקרית אנטישמית אלימה.
<קרול נוריאל: מה שאנחנו רואים כאן זו עליה בחומרה.
<קרול נוריאל: מקרי תקיפה הם למעשה מהווים את הביטוי האלים והמסוכן ביותר כלפי יהודים.
<קרול נוריאל: זה מימד שהוא מסכן חיי אדם, הוא מעורר חרדה בקרב חברי הקהילה היהודית, הוא מאיים על חיים קהילתיים תקינים ועל שלומה ועל ביטחונה של הקהילה.
<קרול נוריאל: חשוב לי לומר שמרבית התקריות האלימות – 79% - אירעו בניו-יורק.
<קרול נוריאל: רק על מנת לסבר את האוזן, אנחנו מדברים על מקרים כמו תקיפה של אנשים בדרך לבית כנסת ובחזרה באבנים, בביצים, בכדורי צבע, בכדורי אוויר.
<קרול נוריאל: אנחנו ראינו את זה בברוקלין, בסטייטן איילנד וקווינס.
<קרול נוריאל: ראינו את זה גם בבוקה רטון בפלורידה וראינו את זה בדנוור קולוראדו.
<קרול נוריאל: בכלל, תקריות אלימות למרבה הצער קורות כמעט בכל המקומות.
<קרול נוריאל: הקטגוריות האנטישמיות הנוספות שאתם יכולים לראות על המסך, הן וונדליזם, תקופה של רכוש במוסדות יהודיים וכמו כן הטרדות, איומים, מפגנים אנטישמים.
<קרול נוריאל: שוב, אנחנו צריכים להבין שאנחנו מדברים כאן על צלבי קרס, על כתובות נגד יהודים, על מכתבי איומים שנכנסים מתחת לדלתות של בתי כנסת, וכל זה מייצר אווירה, מייצר הלך רוח של שנאה.
<קרול נוריאל: אחד ממקרה ההטרדה הנוראיים ביותר אירע בשנת 2015 בוושינגטון די-סי, כאשר כלפי עסק בבעלות של יהודים, קיבלו סדרה של איומים אנטישמיים כלפי העובדים.
<קרול נוריאל: כמה שיחות נסבו סביב האפשרות של ביצוע רצח המוני של יהודים.
<קרול נוריאל: אתם יכולים לתאר לעצמכם – אדם שמגיע לעבודה וזה מה שהוא חווה – איומים של רצח המוני.
<קרול נוריאל: זה משפיע עליו.
<קרול נוריאל: הוא מספר את זה למשפחה שלו, זה משפיע על הקהילה שלו מסביב, מייצר חרדה רבתי.
<קרול נוריאל: כל אדם שהוא נפגש באירוע אנטישמי, למעשה משרשר את אותה תחושה לכל המעגלים שמסביבו.
<קרול נוריאל: ממצה חשוב נוסף שעלה בסקר, הוא המצב בקמפוסים.
<קרול נוריאל: הדו"ח מגלה כמעט הכפלה מ-47 מקרים בשנת 2014 ל-90 בשנת 2015.
<קרול נוריאל: זה מה שאומר ש-10% מסך האירועים האנטישמיים באמת קורים בקמפוסים.
<קרול נוריאל: יש שם ריכוז רב יותר של הביטויים האלה.
<קרול נוריאל: יחד עם זאת ולמרות הגידול, חשוב לי מאד לומר שהרוב המכריע של הסטודנטים היהודיים מדווחים על תחושת ביטחון בקמפוסים.
<קרול נוריאל: אני חושבת שאפשר לזקוף את זה לזכות העובדה שהתקריות האלה מדווחות, מטופלות וזוכות לגינויים של ההנהלה באוניברסיטאות.
<קרול נוריאל: וזה מעיד יותר מכל כמה הבנה ממסדית של התופעה וטיפול בתופעה מייצר תחושת ביטחון, וזה מה שאנחנו צריכים לראות גם באזורים שהם מחוץ לקמפוסים.
<קרול נוריאל: מבחינת האזורים שבהם יש תקריות אנטישמיות, אנחנו רואים שבאמת ניתן לומר שהמספר הגבוה ביותר של תקריות אנטישמיות היו במדינות שבהן מתגוררות הקהילות היהודיות הגדולות ביותר.
<קרול נוריאל: אנחנו רואים בניו יורק ירידה קלה ובקליפורניה ירידה קלה, אבל בכל היתר עלייה משמעותית של תקריות אנטישמיות.
<קרול נוריאל: את כל הפירוט לפי מדינות תוכלו לראות באתר האינטרנט של הליגה נגד השמצה.
<קרול נוריאל: הדבר האחרון שאני רוצה לציין זה מימד הסייבר.
<קרול נוריאל: כאן אתם יכולים לראות תקריות אנטישמיות בולטות.
<קרול נוריאל: הנה קלף של מזוזה, מזוזה נעקרה.
<קרול נוריאל: קלף מזוזה שעליו צויר צלב קרס.
<קרול נוריאל: שימו לב, הפגיעה הזאת בסמלים דתיים היא כל כך כל כך משמעותית וכל כך פוגענית כלפי כל קהילה באשר היא.
<קרול נוריאל: שימו לב כאן למזוזה.
<קרול נוריאל: כאן אנחנו רואים על המדרכה יש פה קללות – מי שלא יכול לקרוא – יש פה קללות נגד יהודים, קריאה שיגיעו לתאי הגזים, כל מיני כינויי גנאי, יש פה סמלים נאציים, וכאן כל מי שעובר על המדרכה הזו למעשה נחשף לזה.
<קרול נוריאל: הדבר האחרון שאני רוצה לדבר עליו הוא באמת מימד הסייבר.
<קרול נוריאל: זה בעצם המימד המשמעותי ביותר שבו אנחנו רואים מאות תקיפות אנטישמיות מדי יום.
<קרול נוריאל: קודם כל זאת זירה שקשה לכמת את כמות הביטויים האנטישמיים שיש בה, כי זה קורה כמעט כל שעה.
<קרול נוריאל: זו זירה שמאד מקלה ומשרתת את אוכלוסיית האנטישמיים, בגלל היכולת להישאר אנונימיים מאחורי מסך.
<קרול נוריאל: אתה יכול לכתוב מה שאתה רוצה, אבל זה הרבה הרבה יותר חמור.
<קרול נוריאל: אל המסך שלך, בעידן התוכן שמותאם למשתמש, אתה למעשה מקבל תכנים שרק מעודדים אותך.
<קרול נוריאל: אם מישהו מביע עניין שחומרים שבהם יש סלידה מיהודים, הוא רק ימשיך לקבל עוד ועוד חומרים כאלה, וזה מהווה למעשה קטליזאטור לתחושת האנטישמיות שלו.
<קרול נוריאל: גם פוטנציאל ההגעה של התכנים האלה הוא רחב מאד ומאפשר תפוצה רחבה של רעיונות אנטישמיים וקטליזאטור לאלימות.
<קרול נוריאל: מי שאומר שבזירת הסייבר מדובר רק במילים ומקל ראש, טועה.
<קרול נוריאל: מניסיונו אנחנו יודעים שהמילים מובילות למעשים ולמעשה אנחנו לא באמת יודעים לשים את האצבע על מתי ביטוי אנטישמי בסייבר, יהפוך להיות תקיפה אלימה נגד יהודי.
<קרול נוריאל: למרבה הצער אנחנו למודי ניסיון ויודעים שזה בהחלט קורה.
<קרול נוריאל: אני רוצה לסיים במימד יותר חיובי, של מה באמת אפשר לעשות, ורבותי יש מענה לתופעות האלה.
<קרול נוריאל: הוא לא מענה הרמטי שיכול לכסות את התופעה במאת אחוזים, אבל יש מענה ואנחנו יכולים לצמצם.
<קרול נוריאל: לפני כחודש וחצי הליגה נגד השמצה הקימה כוח משימה של עיתונאים, פובליציסטים ואקדמאים, שקשור להטרדות באינטרנט בתחום העיתונאות.
<קרול נוריאל: הטרדות באינטרנט של עיתונאים יהודים שהתגברו מאד בתקופה הסוערת של הקמפיין, בעיקר עיתונאים, אלה שהעזו לצאת נגד המועמד הרפובליקאי, עיתונאים יהודים בולטים.