GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אנה פרלמן: כיצד אנחנו לא מצליחים להעביר את האמת הפשוטה הזאת אל תוך המערכת הישראלית – לא ברור לי אבל, ברור לי מאוד שילד ממשפחה דוברת רוסית, לא יודע שהוא חלק בלתי נפרד מההיסטוריה של העם הזה, הוא גם לא יכול להיות חלק נפרד מהסיפור הישראלי ואם אנחנו רוצים ליצור חברה איתנה, חזקה, שמסתמכת על זיכרון השואה אבל מסתכלת על זיכרון הגבורה, אין לנו ספק שאנחנו נהיה חברה הרבה יותר בריאה, גם ברמת הזהות היהודית הישראלית שלנו, גם ברמת האחדות וגם ברמת של איזושהי ראיה קדימה.
קסניה סבטלובה: (מתרגמת את דבריו של אפרים פפרני) בתגובה לדברים שלָך, נציגת משרד החינוך, אני בא להדגיש שאנחנו עושים את השיחות עם התלמידים לא רק בשפה הרוסית, אלא גם כמובן בעברית ובאנגלית וכאשר באות קבוצות – ובאות קבוצות, גם ממדינות אחרות, אז יש לנו גם צרפתית וגם ספרדית.
קסניה סבטלובה: יש לנו גם תצוגה שמתייחסת לנושא של גבורה יהודית, מהישוב היהודי ועד צבא הגנה לישראל ואנחנו מבקשים שתבואו לבקר אותנו, שתהיו אתנו בקשר קרוב, שנוכל לעבוד ביחד למען הצלחת הפרויקט הזה.
<אלירז קראוס: אני קודם כל מקבלת את ההזמנה.
<אלירז קראוס: אני לא בדקתי אם בתכנית הטיולים של משרד החינוך – יש תכנית טיולים עם המלצות לתחנות, אם המוזיאון של הווטרנים נכלל.
<אלירז קראוס: אני מבינה שכרגע הגדול הוא באשדוד ולא - - - שלנו, המוזיאונים, אז אני לא יכולה להתייחס ללטרון.
<אלירז קראוס: אני אבקש גם ממינהל חברה ונוער, שאחראי על תכניות הטיולים, לבוא אתנו לביקור.
<אלירז קראוס: אני אקח אחר כך מהוועדה את הדרך ליצור אתכם קשר ואנחנו נבוא לבקר ונראה איך משלבים את זה גם בהמלצות לטיולים.
<אלירז קראוס: אני רוצה שוב להגיד שמאוד התרשמתי מהדברים שלך ואם קיים מוזיאון גדול כזה באשדוד, אני לא הכרתי אותו.
<אלירז קראוס: אני יודעת שיש מרכזים של ווטרנים אבל לא הכרתי את - - -
<אפרים פפרני: יש בתל אביב Office גדול.
<אלירז קראוס: או.
<אלירז קראוס: קיי, אנחנו נבוא.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד שניה לפני שאת ממשיכה, גברת, יש כאלה מוזיאונים בהרבה ערים בארץ - - -
<אלירז קראוס: אני יודעת אבל - - -
טלי פלוסקוב: גם בערים הקטנות יש כאלה מוזיאונים.
טלי פלוסקוב: רק צריך לדעת, רק צריך לרצות לדעת איפה הם נמצאים, אנחנו נכוון אתכם.
<אלירז קראוס: סרטונים יש לי - - -
<קריאה: בוודאי.
טלי פלוסקוב: כמעט בכל עיר יש כזה - - -
<אלירז קראוס: יש כמה דוגמאות באתר של המשרד, כמה מרכזים, אבל אני רוצה לראות את הגדולים כי כדי להכניס לאתר להמלצות לטיולים, אני צריכה לראות את המוזיאונים הגדולים.
<אלירז קראוס: אני רוצה להדגיש שכן מלמדים על מלחמת העולם השנייה וכן על צבאות בנות הברית כולם, זה תמיד אתגר, לא כל מה שמלמדים אחר כך תלמידים יודעים, אבל זאת לא סיבה לא ללמד ולא לתרום לתודעה.
<אלירז קראוס: אני חושבת שהמקום של הווטרנים ושל חיילים בצבאות בנות הברית כולם – לא מספיק מרכזי.
<אלירז קראוס: אני מקבלת את האמירה הזאת, על כל המישורים החינוכיים שלה, הן האוניברסאליים והן אלה של הזהות היהודית והישראלית, כל אחד על פי הדגשים שלו, ולכן, אני אמרתי שבתכנית החינוכית אני לוקחת על עצמי לבנות חומרים דווקא לגילאים הצעירים יותר, עם הרגישות הנדרשת, כדי שזה יהיה בתוך החומרים שאנחנו מנגישים בתכנית "בשבילי הזיכרון" ולא רק בתכנית הלימודים בהיסטוריה, כנושא, כפעילות שמציינים אותה כחלק מסיפור השואה והגבורה.
טלי פלוסקוב: מה לגבי, סליחה, אני פשוט לא הייתי חלק מהוועדה, אבל האם דיברתם על טקס ליום הניצחון במערכת החינוך הממלכתית?
<אלירז קראוס: אני פה פחות נוח לי, אני לא יכולה להתחייב על זה בצורה הזאת.
<אלירז קראוס: אני יכולה לבנות אולי מערך של טקס שננגיש אותו לבתי הספר אבל לבחירה.
טלי פלוסקוב: ואם אנחנו - - -
<אלירז קראוס: כאן - - - 'יום לוח' עוד בחודש מאי, שעמוס בכל כך הרבה 'ימי לוח', שבסופו של דבר לא מתבצעים.
<אלירז קראוס: אני ספרתי לפני שבאתי, לקראת הדיון הזה, יש 27 'ימי לוח' שכוללים קשת מאוד רחבה; יום הסבלנות הבינלאומי, היום הבינלאומי למאבק בגזענות, יום זכויות האדם, שאנחנו - - -
קסניה סבטלובה: גם סבלנות וגם גזענות – הכול נכלל בתוך העניין הזה של 9 למאי.
<אלירז קראוס: הרבה פעמים אנחנו נתקלים בביקורת ההפוכה, שאי אפשר לבנות את כל הזהות רק על החלק הזה ולהוסיף – אני לא יכולה להתחייב לזה.
טלי פלוסקוב: למי את צריכה לפנות?
קסניה סבטלובה: מי כן יכול להתחייב על זה?
<אלירז קראוס: אני גם אומר יותר מזה, הנטייה היא לאפשר לבתי הספר יותר אוטונומיה ויותר בחירה.
<אלירז קראוס: אני לא רואה היום, ריאלית, הנחיה מחייבת לכל בתי הספר לציין – לא חשוב כמעט באיזה נושא, יום לוח מסוים.
<אלירז קראוס: יש את יום - - - יש את יום - - - יש את יום הזיכרון לחללי צה"ל, כל הימים האחרים את לא תמצאי להם נוכחות כללית במערכת.
<אלירז קראוס: היה לי נוח להגיד: כן אני רוצה - - -
טלי פלוסקוב: את מביאה את זה כאופציה, מי שירצה יעשה?
טלי פלוסקוב: האם זה מה שאת אומרת?
טלי פלוסקוב: לתת להם חומרים וכן הלאה.
קסניה סבטלובה: אופציה זה - - -
סופה לנדבר: סופו שלא יעשו.
קסניה סבטלובה: את זה אנחנו יודעים.
טלי פלוסקוב: אנחנו נפנה - - -
<אלירז קראוס: אני כן יכולה לומר מניסיון, שבתוך "בשבילי הזיכרון" – שזו התכנית החינוכית לכל הגילאים, חסרים חומרים לבית הספר היסודי, ואם אנחנו ננגיש את החומרים האלה בצורה טובה, השימוש בהם יהיה רחב.
<אלירז קראוס: התאמה של חומרים לגילאים האלה והתמהיל הנכון לעשות אותם, דווקא עם העניין של מאי וניסן והחיבור ביניהם, כאן אני חושבת שהאתגר החינוכי הוא אתגר שאנחנו נוכל לבנות אותו.
<אלירז קראוס: להתחייב ליום כללי במערכת – אני אומרת פה, ההמלצה היא לציין את זה, זה כבר נמצא כהמלצה, ואתן צודקות שהיא לא נפוצה ביישום שלה, יש בתי ספר שעושים את זה, יש בתי ספר שמזמינים וטרנים לטקס יום השואה אבל, זה לא מערכתי, והנושא של הדרישה להכניס את זה גם לתכנית הלימודים בהיסטוריה באופן יותר בולט, ובוודאי לתכניות חינוכיות ולתכניות הטיולים – את זה אני יכולה להגיד שאנחנו נעשה.
<אלירז קראוס: תזמינו אותי בבקשה, בעזרת השם שנהיה כולנו בריאים, בעוד שנה, לראות מה נעשה.
<אלירז קראוס: אני מוכנה לעמוד באתגר הזה ותראו שהתקדמנו.
<אלירז קראוס: לציין את זה כיום לוח נוסף אני לא רואה כרגע ריאלית, בתאריך, בזמן הזה, בשנה, להוסיף עוד - - -
אברהם נגוסה: הדאגה שלנו היא שאם לא נחייב אז אתם לא תקיימו את זה.
אברהם נגוסה: כן, חבר הכנסת חנין.
דב חנין: אדוני היושב ראש, אני הייתי מאוד שמח אם היינו במצב שבו באמת ביום הניצחון, כמו בימים חשובים אחרים, כל בית ספר היה מתכנס באולם והיה מתקיים טקס.
דב חנין: אני מבין, אמרה פה נציגת משרד החינוך, בצורה מאוד כנה, שזה מאוד מורכב בתנאים שאנחנו נמצאים בהם אבל, אנחנו לא חייבים להתחיל מרמת המקסימום, כי אם אנחנו קובעים שזה יום שמערכת החינוך תציין אותו אז למשל אפשר לציין אותו בשעת מחנך בכל שבוע, ששעת המחנך באותו שבוע - - -
קסניה סבטלובה: זה מה שציינתי בהתחלה.
דב חנין: תוקדש ליום הניצחון.
דב חנין: אפילו אם זה יהיה יום אחד אחרי או לפני, אבל יש שעת מחנך בכל שבוע, אין שום סיבה לא לקבוע את העיקרון, שמערכת החינוך מציינת את זה כ'יום לוח', הצורה והמתכונת צריכות להתפתח עם הזמן אבל, את העיקרון אנחנו חייבים לדעתי לציין.
אברהם נגוסה: נשמע את נציגת "יד ושם", בבקשה.
<אורלי ניר: שלום, ברוכים הבאים, שמי אורלי ניר, אני סגנית מנהלת אגף השכר וקשרי קהילה ואתי אורי קלט, מבית הספר הבינלאומי להוראת השואה.
<אורלי ניר: אנחנו דווקא כן נתחיל עם הטקס אז אנחנו כמובן מקיימים טקס ממלכתי גדול.
<אורלי ניר: שנה שעברה היינו שותפים לטקס הממלכתי לציון שבעים שנה, עשינו את זה עם משרד רוה"מ לטרון וערכנו טקס מפואר ורב רושם.
<אורלי ניר: השנה אנחנו חוזרים למתכונת הקבועה, שזה יהיה ביום ראשון ה-8 במאי, הקדמנו ביום בגלל אירועי יום העצמאות, שנושקים.
<אורלי ניר: אל תשכחו שיום השואה יוצא יום חמישי, זאת אומרת שיש לנו ביום חמישי טקס, בימים רביעי, חמישי וראשון.
<אורלי ניר: זה יצא השנה בצפיפות מאוד גדולה.
<אורלי ניר: השר, שר הקליטה, כמובן יהיה נוכח, כנציג המדינה ואתו יבואו כחמש מאות ווטרנים, ניצולי שואה, חיילים, אנחנו עושים את זה באנדרטת הניצחון, בשעה שלש, השנה קצת יותר מוקדם, שוב, משיקולים מערכתיים כאלה ואחרים.
<אורלי ניר: אני בכבוד רוצה להעביר לאורי את העדכון של מה שאנחנו עושים, מבחינת השיתוף שלנו עם מערכות החינוך השונות בארץ.
<אורי קלט: אתחיל בשבוע יום הניצחון שהשנה הוא שבוע יום השואה, השנה זה צמוד.
<אורי קלט: 'בגדול' אנחנו כן מלמדים תלמידים, זאת אומרת, כשבאים אלינו ליום עיון.
<אורי קלט: אני עוסק בשוטף בעיקר עם תיכונים י', י"א, י"ב, י"א זה מסתדר עם ההערכה החלופית, עם התכנית, כשאחד הנושאים הוא נושא של גבורה ואז נוגעים בנושא של הלוחמים היהודים.
<אורי קלט: במיוחד בשבוע הזה שסביב ה-9 במאי אנחנו עוסקים בזה בצורה הרבה יותר אינטנסיבית.
<אורי קלט: אנחנו נכנסים עם התלמידים למוזיאון, במוזיאון עוסקים בפינה שמוקדשת ללוחמים היהודים, לוקחים את אנדרטת הניצחון, עמוד הגבורה, עוד פעם, אלה אתרים שעוסקים בדיוק בנושא הזה ולעתים – זה תלוי בבית הספר, אנחנו לוקחים אותם גם להר הרצל ושם, משלבים את האנדרטאות שמוקדשות ללוחמים היהודים, בתוך כל הדבר הזה.
<אורי קלט: זה גם לאורך השנה כולה אבל בשבוע הזה זה מיוחד.
<אורי קלט: בשבוע של 9 במאי הווטרנים בדרך כלל מגיעים מוקדם בבוקר, הם מסתובבים ב"יד ושם", נכנסים למוזיאון, אנחנו משתדלים ומנחים את המדריכים שלנו ליצור מפגשים, כלומר, שהמחסום של השפה – גם אם הווטרן לא מדבר עברית, אנחנו משתדלים שכן יהיה מפגש, שהתלמידים ידברו אתו, שאיכשהו נעשה תרגום וגם אם אין תרגום, עצם המפגש הזה משדר משהו, כמו שהרגשנו פה עכשיו במפגש אתךָ.
<אורי קלט: אני רוצה רק משהו אחד לגבי אורך השנה כולה, מדברים פה הרבה מאוד על יהודי ברית המועצות במלחמה וזו באמת הדומיננטיות – ואולי המרכזיוּת מהרבה סיבות אבל, חשוב להדגיש שאנחנו מציינים ועוסקים בלוחמים יהודים גם בצבא ארצות הברית, שזה גם כן מעל חצי מיליון איש, בצבא בריטניה – שזה הישוב היהודי ויש לזה גם השלכות – כמו שאפרים הזכיר מקודם, לגבי צהל בכלל, שהרבה מאוד מפקדים שהיו בבריגדה היהודית ובכלל בצבא האנגלי, המשיכו גם לאחר מכן.
<אורי קלט: צבאות פולין, למעשה אנחנו מדברים על כמה וכמה צבאות בתקופות שונות, שגם משם מגיעים אנשים שונים אבל, באופן טבעי, בגלל הדומיננטיות של הסיפור, יהודי ברית המועצות נמצאים גם.
<אורי קלט: אנה נמצאת פה אז אנחנו יכולים להגיד על הרבה מאוד שיתופי פעולה שיש בין ג'נסיס לבין "יד ושם" ובית הספר הבינלאומי להוראת השואה, שאנחנו עוסקים לאורך השנה כולה בפרויקטים, היו בעבר פרויקטים של תיעוד ווטרנים, של סטודנטים, של תלמידים, שהלכו ונפגשו, היה ב"מופת בשמת" בחיפה ועוד בתי ספר, בתי ספר שונים שמגיעים לאורך השנה, שיש בהם יותר אוריינטציה של יוצאי חבר העמים, אנחנו עוסקים רבות בנושא הזה ואני יכול להגיד לכם, כמי שמתאם פעילויות של הרבה בתי ספר ולאורך השנה כולה, אנחנו משתדלים להכניס – לפעמים בצורה יותר הולמת, לפעמים כדרך אגב, את הנושא של הלוחמים היהודים כחלק מהיום כולו.
<אורי קלט: כלומר, שלא יהיה מצב שקבוצה מגיעה ולא נגעה בנושא הזה.
<אורי קלט: לפעמים זה עשר דקות, לפעמים זה יותר זמן, זה תלוי בבית הספר ובפעילות שהוא בוחר.
<אורי קלט: יש פעילויות אצלנו, במרכזיה הפדגוגית, סביב הערכה חלופית של עבודות של תלמידים שגם נוגעות בדבר הזה וכשיש לנו אפשרות, אז זה עם ניצולי שואה שהם ווטרנים שעובדים אתנו, הם מגיעים, אנחנו עושים איזשהו מפגש, אני יכול להגיד על יום השואה הקרוב שיש לנו 'פאנל' – הוא מיועד לסטודנטים אבל גם תלמידים כנראה ישתתפו בו, שמגיעים אליו ניצולי שואה ואנחנו משתדלים שבתוך ה'פאנל' הזה כל שנה יהיו גם ווטרנים, שידברו על החלק הזה, כיוון שאנחנו משתדלים לדבר על הסיפור שלפני המלחמה והלאה, כלומר, שהנושא הזה יהיה גם לאורך הדרך.
<אורי קלט: בימי עיון, המדריכים שלנו, מדריכי פולין, בימי עיון ככלל ב"יד ושם", הנושא הזה עולה שוב ושוב, ומקבל תשומת לב והפקנו חוברות שונות, גם במסגרת החוברת "שבילי הזכרון", זו חוברת שיוצאת מ"יד ושם" למורים אבל, גם חוברות פנימיות שיועדו למדריכים, אנחנו מעלים באתר של "יד ושם" דברים, כלומר, לאורך השנה הנושא הזה קיים.
<אורי קלט: הוא מקבל יתר תשומת לב בשבוע של ה-9 במאי, אבל הוא קיים לאורך השנה, בשיתוף עם משרד החינוך, בשיתוף עם ג'נסיס ובפעילות רבה.
<אורי קלט: אני יכול להגיד עוד דבר אחד שהוזכר פה, לגבי לטרון, גם לטרון – אני לא יכול להגיד עכשיו אבל בעבר היו לנו לא מעט שיתופי פעולה עם לטרון, צביקה קנטור שבזמנו היה, אני לא יודע אם עדיין, נפגשנו אתו, אני יכול גם להעיד על חילופי דברים בנושא הזה, שהיו לנו, כדי שיהיה שיתוף פעולה, כדי שנַפנה ואנחנו מציעים לבתי ספר לפנות לשם, בהמשך לדברים שנאמרו בהתחלה.
<אורי קלט: יש עוד הרבה דברים שאני יכול להגיד על הפעילות שלנו אבל 'בגדול' לאורך השנה, זה קיים ונוכח.
אברהם נגוסה: אנחנו נסכם את הדיון.
אברהם נגוסה: אני מבקש ממנהלת הועדה, דנה גורדון, שתקרא לנו את המסקנות.
אברהם נגוסה: לאחר מכן נצביע.
<דנה גורדון שושני: הועדה סבורה כי חשוב לציין במערכת החינוך את יום הניצחון על גרמניה.
<דנה גורדון שושני: חשוב להביא לידיעת התלמידים בישראל, ביום זה במיוחד, מידע אודות הלחימה שהביאה לניצחון ולהדגיש את העובדה שיהודים רבים לחמו במסגרת הצבא האדום הסובייטי ובכך היו שותפים למיגור הצורר הנאצי.
<דנה גורדון שושני: כתוצאה מכך הושם קץ לשואת יהודי אירופה, שוחררו עמי אירופה מהכיבוש הנאצי והדבר הביא להקמת מדינת ישראל.
<דנה גורדון שושני: להלן מסקנות הועדה.
<דנה גורדון שושני: הועדה קוראת לשר החינוך: 1.
<דנה גורדון שושני: לציין במערכת החינוך את יום הניצחון על גרמניה הנאצית, החָל ברחבי העולם בתאריך ה-9 במאי, לחשוף את התלמידים לפרק חשוב בהיסטוריה ולהנחיל את מורשת גבורתם של בני הלאומים שלחמו בנאצים, במחתרות, בתנועות הפרטיזנים, במחנות הריכוז ובגטאות וכמובן, בצבאות הסדירים.
<דנה גורדון שושני: 2.
<דנה גורדון שושני: להורות למורים ללמד במסגרתו אודות הלחימה בצורר הנאצי ומיגורו, תוך שימת דגש על תרומתם של הלוחמים היהודים בצבא האדום וכן בצבא בעלות הברית.
<דנה גורדון שושני: יש להדגיש כי כתוצאה מכך הושם קץ לשואת יהודי אירופה וזורזה הקמת מדינת ישראל.
<דנה גורדון שושני: יש לכלול בחומר הלימוד גם את ההתמודדות של יהודי ברית המועצות לשעבר עם השואה, ואת העובדה שרבים מהם נאלצו לעזוב את כל רכושם ולהימלט אלפי קילומטרים מן הצורר הנאצי, ברעב ובחוסר כל.
<דנה גורדון שושני: 3.
<דנה גורדון שושני: הועדה מביעה דאגה נוכח היוזמה לשנות את מועד יום הניצחון ולקבוע במקומו מועד על פי התאריך העברי.
<דנה גורדון שושני: יוזמה זו, שבאה מתוך רצון טוב, עלולה לגרום לכך שדווקא ישראל תוציא את עצמה מהכלל של ציון היום במתכונת האוניברסלית, שהתקבעה בעולם כולו.
<דנה גורדון שושני: הועדה קוראת להמשיך לציין את יום הניצחון במועד האוניברסאלי של ה-9 במאי.
<דנה גורדון שושני: בעד – פה אחד
אברהם נגוסה: אנחנו מצביעים.
אברהם נגוסה: פה אחד.
אברהם נגוסה: אין מתנגדים, אין נמנעים.
אברהם נגוסה: הועדה תניח היום את המסקנות על שולחן הכנסת.
אברהם נגוסה: אנחנו סוגרים את הדיון.
אברהם נגוסה: תודה לכולכם שבאתם והשתתפתם, תודה רבה.
אברהם נגוסה: בוקר טוב לכולם, ברוכים הבאים.
אברהם נגוסה: התכנסנו היום למפגש וישיבה עם ועדת הסנאט הצ'כי לעניין אזרחים צ'כים החיים מחוץ לצ'כיה.
אברהם נגוסה: אני מברך את כבוד שגריר צ'כיה בישראל, איבו שוורץ, ברוך הבא.
אברהם נגוסה: אני מבין שהוועדה בראשותך, סנטור ד"ר תומס גרוליק, עוסקת בטיפול בתושבי צ'כיה המתגוררים מחוץ למדינה, בשמירה על קשר עימם באמצעות הקמת בתי ספר וניהול אירועי תרבות וחינוך עבורם מחוץ למדינה, וכן בחינת האפשרות שהם יוכלו לבחור בבחירות.
אברהם נגוסה: כידוע לכם מנהלת מדינת ישראל קשר הדוק עם אזרחיה הבוחרים לחיות בחוץ לארץ ואנחנו מקווים שהם או ילדיהם יבחרו לחזור למדינת ישראל.
אברהם נגוסה: אני אבקש מנציגי משרד העלייה והקליטה לדווח לכם היום על פעילותם למטרה זו בשיתוף משרד התפוצות.
אברהם נגוסה: נציג המשרד, מנהל תחום המאבק באנטישמיות ממשרד התפוצות, מתנצל, הוא נמצא בחוץ לארץ ולכן הוא לא משתתף היום, אנחנו ניתן לכם חומר באנגלית שהעבירו לנו.
אברהם נגוסה: אני מבקש להודות לכם בהזדמנות זו על היחס הטוב לו זוכים הישראלים החיים בצ'כיה.
אברהם נגוסה: יש לנו שני נציגים ממשרד העלייה והקליטה, הראשונה זו גב' אלה סבן, היא סגנית מנהלת אגף בכיר לעידוד עלייה ותושבים חוזרים.
אברהם נגוסה: לאחר מכן דוד הרמלין, גם ממשרד העלייה והקליטה, יציג בפנינו מצגת.
אברהם נגוסה: לפני שהם מציגים לנו אני אתן לחבר הכנסת נחמן שי, אם הוא רוצה להתייחס בנושא.
נחמן שי: לא, בוא ניתן לאורחים קודם.
אברהם נגוסה: השגריר איבו שוורץ, בבקשה.
<איבו שוורץ: (אומר דברים בשפה הצ'כית, להלן התרגום הסימולטני:) אני רוצה ממש בהתחלה, בפתיחה, באופן מאוד מקוצר לספר על הפרובלמטיקה המשותפת שלנו, הצ'כים והישראלים.
<איבו שוורץ: אני רוצה להגיד קודם כל תודה רבה ליושב ראש הוועדה, אדון גרוליק וכל הסנטורים שמתעניינים בנושא.
<איבו שוורץ: וגם אני מודה לכל חברי הכנסת וגם ליושב ראש הוועדה, שבאו וקיבלו אותנו בידיים פתוחות.
<איבו שוורץ: העניין של הדיאספורה ובני הקהילה משותפים בינינו, הרבה מאוד מהקהילה ממוצא יהודי יצאו מצ'כיה ועשו עלייה לארץ ישראל וכיום יש מגמה לגמרי חדשה שהרבה מאוד ישראלים דווקא עוברים לצ'כיה ויש לנו הרבה מאוד חברים שיש להם נישואים משותפים וכמובן החבר הכי טוב שלי נחמן יכול לדבר על כך.
<איבו שוורץ: ושוב תודה רבה לכולם ואני מאחל נסיעה מוצלחת למשלחת בארץ.
אברהם נגוסה: סנטור תומס גרוליק.
<תומס גרוליק: (אומר דברים בשפה הצ'כית, להלן התרגום הסימולטני:) אז קודם כל אני רוצה להמשיך ולהגיד תודות לכולם.
<תומס גרוליק: אנחנו ועדה שקיימת משנת 1996.
<תומס גרוליק: בנוגע לדיאספורה שלנו, היא מאוד מיוחדת, זה בדרך כלל אנשים שגרו בסביבות הגבולות של צ'כיה, חוץ מסלובקיה ואוסטריה, זה מקרה מיוחד.
<תומס גרוליק: מדובר בדיאספורה של אנשים שברחו בתחילת המאה ה-19, במיוחד בשנת 1938, לפני מלחמת העולם השנייה.
<תומס גרוליק: הדיאספורה הצ'כית, יש לזה השלכות שליליות בגלל התעמולה הקומוניסטית שהייתה והכוחות הביטחוניים שרדפו אחרי האנשים.
<תומס גרוליק: היום אנחנו משתפים את האנשים ואנשים מאמינים שמי שעוזב את צ'כיה זה לאו דווקא משהו שלילי, זה לטובת כולם.
<תומס גרוליק: מאז 1989, מאז המלחמה שהייתה, עזבו בערך 250 תושבים את צ'כיה לחו"ל, לכן אנחנו מאוד מנסים ליצור קשר טוב עם התושבים שעזבו ואנחנו יודעים שממשלת ישראל מאוד משתפת פעולה בנוגע לזה.
<תומס גרוליק: כמובן שהפגישה בבית הכנסת היא הנקודה הכי חשובה בפגישה שלנו, אנחנו נפגשים עם בני העדה שלנו, הצ'כים שמתגוררים בארץ.
<תומס גרוליק: הספקתי לעיין במצגת שהכנתם, זה בדיוק הדברים שאני רוצה לדבר עליהם ואני רוצה גם להתעמק בהם אחר כך.
אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו נשמע מגב' אלה סבן.
<אלה סבן: בוקר טוב.
<אלה סבן: אני שמחה להיות כאן היום ואני חושבת שיש לנו הרבה מה לתרום לתהליך הזה שאתם מתעניינים בו.
<אלה סבן: משרד העלייה והקליטה אמון על הנושא של ישראלים בחו"ל ותושבים חוזרים בערך משנות ה-80.
<אלה סבן: אחרי מלחמת יום הכיפורים זיהו במדינה שהרבה ישראלים עוזבים את מדינת ישראל והחליטו שצריך לעשות עם זה משהו ומישהו צריך לשמור על קשר איתם ובעצם גם לשמור איתם על קשר שם וגם לנסות להחזיר אותם בסופו של דבר לישראל, כי האוכלוסייה הזאת מאוד חשובה לנו.
<אלה סבן: בהתחלה ראו באוכלוסייה הזאת כמי שנוטש את המדינה, אבל עם הזמן, כמו שנאמר כאן, גם במדינת ישראל הבינו שזה כבר כפר גלובלי אחד גדול וזה בסדר שאנשים יוצאים ועוזבים את מדינת ישראל, ללימודים ורילוקיישן וכל מיני דברים כאלה.
<אלה סבן: אנחנו עובדים בשני מישורים בתהליך של הישראלים בחו"ל, אנחנו שומרים איתם על קשר במהלך השנים וזאת על מנת גם שבני הדור השני והשלישי, יהיו להם קשר וזיקה למדינת ישראל.
<אלה סבן: אלה שמחליטים לחזור בתהליך החזרה, יש לנו קריטריונים, שתיכף הם יוצגו, לחזרה למדינת ישראל ומי שעומד בקריטריונים מקבל זכאויות כאלה ואחרות.
<אלה סבן: במהלך השנים מדינת ישראל החליטה גם על הטבות נרחבות יותר לתושבים חוזרים, לישראלים שחוזרים לארץ, בהחלטות ממשלה כאלה ואחרות, וזה בנוסף לחבילה הרגילה שאנחנו מעניקים לכל תושב חוזר.
<אלה סבן: אנחנו קראנו לזה מבצעים, היו שנים, לכבוד שנת ה-60 למדינה עשינו מבצע רחב לחזרה והיטבנו עם הישראלים שחוזרים לארץ, ואחרי זה היה עוד מבצע כזה, כאשר בהחלטות הממשלה אנחנו משלבים עוד משרדי ממשלה שנותנים גם הטבות לחוזרים.
<אלה סבן: אני לא ארחיב כרגע, דוד יציג את הקריטריונים מי הוא תושב חוזר ואיך אנחנו פועלים בארץ ובחו"ל.
<אלה סבן: אחר כך, אם יהיו לכם עוד שאלות, אני יכולה לדבר יום שלם על זה.
אברהם נגוסה: מר דוד הרמלין, בבקשה.
<דוידי הרמלין: תודה רבה לכם.
<דוידי הרמלין: אדוני היושב ראש, לאורחים מצ'כיה תמיד יהיה קל לזכור את שמי, מכיוון שבצ'כיה יש גבינה מאוד פופולרית בשם הרמלין צ'יז.
<דוידי הרמלין: בכל מקרה אנחנו הכינונו עבורכם מצגת, אבל אני רוצה ראשית כל להודות ליושב ראש הוועדה על הכנסת האורחים ולכם שבאתם, וכמובן לצוות המקצועי של משרדנו, לגב' אלה סבן על הסיוע בהכנת התוכן של המצגת ולאגף מערכות מידע ואגף פרסום ומידע אצלנו במשרד על תרגום המצגת לאנגלית והכנתה בצורה גרפית כדי שתוכל לשמש אתכם גם לאחר הביקור לנוחותכם.
<דוידי הרמלין: לפני שנצלול לפרטים אני מבקש לומר גם, ברשותך, אדוני היושב ראש, באופן אישי שזה כבוד גדול עבורי להופיע מול משלחת מצ'כיה, היות שאני מעריץ מזה הרבה שנים את העם הצ'כי לנוכח ההיסטוריה שוחרת השלום והמרשימה שלו וזכיתי גם לבקר שם יותר מפעם אחת, גם כנער וגם כמבוגר.
<דוידי הרמלין: אני תמיד אשמח לחזור ולבקר, אבל כל עוד זה לא קורה אני שמח לפגוש אורחים צ'כים כאן בארץ.
נחמן שי: צריך לדבר טיפה יותר קצר, אז אפשר יהיה לתרגם את הכול, כי אמרת דברים מאוד חשובים.
<דוידי הרמלין: ראשית כל מי הוא למעשה תושב חוזר, מה הן ההגדרות של המשרד שלנו כשהוא בא וניגש לטיפול או להתמודדות עם האתגרים שהתחום הזה מזמן לנו.
<דוידי הרמלין: קודם כל מן הסתם מדובר באזרח או אזרחית ישראלים, אותו אזרח צריך להיות בגיל 17 לפחות, שהיה בעבר תושב ישראל, שהה בחו"ל שנתיים או יותר, כאשר לנושא הזה יש חריגים בנוגע למדענים וליזמים.
אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת עליזה לביא, היא יושבת ראש של אגודת הידידות הפרלמנטרית בין צ'כיה לישראל.
<דוידי הרמלין: מעבר לרצף השהות בחו"ל של שנתיים, כמובן אם מישהו שעונה לקריטריונים של תושב חוזר במשך התקופה הזאת מגיע לארץ לביקורים קצרים, הוא לא מאבד את הזכויות שלו להיות מוגדר כתושב חוזר, ובלבד שהשהות שלו כאן בארץ לא הייתה למעלה מארבעה חודשים ברצף.
<דוידי הרמלין: כלומר הקריטריונים לקבלת המעמד של תושב חוזר לא יכולים לחול על אדם שמחלק את חייו בין שני מקומות, אלא על אזרח ישראלי שמרכז חייו הוא מחוץ למדינה.
<דוידי הרמלין: כמובן שיש חריגים נוספים, אם אותו אדם שהה בחו"ל במסגרת שליחות של המדינה, או למשל אם אותו אדם שחל עליו הקריטריון כתושב חוזר קיבל שירותים אחרים מהמשרד שלנו בתור עולה, בתור מהגר למדינה.
<דוידי הרמלין: זאת אולי הזדמנות להסביר, כדי שיבינו את הקונטקסט, בקצרה את תחום האחריות הנוסף של המשרד שלנו.
<דוידי הרמלין: כידוע אחד מערכי היסוד של מדינת ישראל הוא קיבוץ העם היהודי בארצו ולכן כל מי שהוא חלק מקהילה יהודית בתפוצות או שאחד מהסבא או הסבתא שלו השתייך לקהילה יהודית זכאי לעלות לארץ מכוח חוק השבות.
<דוידי הרמלין: גם לאוכלוסייה הזאת, שהיא גדולה מאוד, המשרד שלנו נוקט בסיוע שהוא נרחב מדי בשביל לפרט אותו כאן.
<דוידי הרמלין: אני מסביר את העניין הזה כדי שתהיה ברורה הנקודה מדוע מי שקיבל כבר סיוע מאיתנו בתור מעמד של עולה, של מהגר למדינה, לא יכול לקבל במקביל סיוע כתושב חוזר אם זה לאחר זמן קצר.
<דוידי הרמלין: זאת אומרת אם הוא בא ועזב ואחר כך חוזר אחרי שנתיים, אי אפשר ליהנות מכפל תמיכה.
<דוידי הרמלין: ברשותכם, עכשיו נפרט את תחומי הסיוע העיקריים שלנו עבור התושבים החוזרים.
<דוידי הרמלין: אז קודם כל יש את הסיוע בתעסוקה, אנחנו משתדלים לסייע בהכשרה מקצועית, אנחנו מוודאים שלתושבים החוזרים תהיה לפחות את ההכנסה המינימלית הדרושה, אנחנו מסייעים להם בהליכי חיפוש ומציאת העבודה וסיוע מיוחד אנחנו מקדישים עבור אנשים שהמקצוע שלהם דורש רישוי, רגולציה מול רשויות המדינה, וכן אמנים וספורטאים.
<דוידי הרמלין: כמו כן הסיוע המיוחד שלנו, מעבר לסיוע הכללי, ניתן לאוכלוסיות של יזמים, של מדענים, וכן אנחנו נותנים תגבור לתלמידים, זאת אומרת לצעירים שמגיעים לארץ עם ההורים שלהם, שההורים הם תושבים חוזרים.
<דוידי הרמלין: במישור היותר בירוקרטי ופיננסי אנחנו שמים דגש מיוחד על סיוע באמצעות הטבות מכס ומיסוי וכן מי ששהה לפחות חמש שנים, מרבית הזמן בחו"ל, אנחנו מסייעים בכל ההתנהלות מול רשויות הביטוח הלאומי והרווחה.
<דוידי הרמלין: אבל הקשר שלנו עם האזרחים הישראליים בחו"ל הוא לא רק כשהם מגיעים לכאן.
<דוידי הרמלין: במקומות שבהם יש ריכוז גבוה של אזרחים ישראלים ששוהים דרך קבע בחו"ל אנחנו מתפעלים מה שנקרא בית ישראלי.
<דוידי הרמלין: ופה אני מבקש לחדד את ההבדל בינינו לבין משרד התפוצות.
<דוידי הרמלין: משרד התפוצות, ששלח פה את החומר לידיעתכם, אני בטוח שהוא מעמיק ומקצועי, נמצא בקשר עם הקהילות היהודיות, שהם מקומיים בתפוצות, ואנחנו, המשרד שלנו, משרד העלייה והקליטה בקשר עם התושבים שהם אזרחים ישראליים, לא רק יהודים בתפוצות בקהילה, אלא תושבים שיש להם אזרחות ישראלית והם בתפוצות.
<דוידי הרמלין: כיום פועלים 15 בתים ישראלים שנמצאים בצפון אמריקה, באירופה ובאזורים של ברית המועצות לשעבר, רוסיה ואוקראינה.
<דוידי הרמלין: התפקידים העיקריים של הבתים הישראליים הם קודם כל לשמור על קשר עם אותם ישראלים ועם בני משפחותיהם בעת שהותם בחו"ל.
<דוידי הרמלין: אבל לא רק קשר עם מדינת ישראל, אלא גם קשר אחד עם השני.
<דוידי הרמלין: מעבר לסיוע שכל תושב ישראלי בחו"ל יכול לקבל ממשרדנו, כאשר תושב ישראלי בחו"ל מחליט שהוא שוקל לחזור ארצה לפעמים התהליך הבירוקרטי של החזרה, כשהוא נעשה מול אותו בית ישראלי, מול האנשים שהוא מכיר מחיי היום יום, הוא יותר קל.
<דוידי הרמלין: אם כן אנחנו יכולים לראות פה במצגת את התהליך של השיבה ארצה.
<דוידי הרמלין: את כל הפרטים אתם תוכלו לראות בחומר הכתוב גם שלפניכם, אבל מעבר לבתים הישראליים יש את כל הנושא של העבודה מול הקונסוליה הישראלית, מבחינת בירוקרטיה, דרכונים, מעמד אישי וכו' וכמובן כל ההתנהלות המוקדמת בהסדרת הלימודים של הילדים של אותן משפחות, כאשר הם יגיעו לארץ.
<דוידי הרמלין: כמו שבנושא הזה חשוב להיערך מבעוד מועד ולא רק להגיע ארצה ואז להתמודד עם הבירוקרטיה תוך כדי הקשיים של המעבר אז גם בכל הנושאים של הביטוח הלאומי ורשויות הרווחה, גם בנושא הזה אנחנו מסייעים בהתמודדות עוד בחו"ל, לפני שהתושבים חוזרים לארץ.
<דוידי הרמלין: למעשה יש לנו בהקשר הזה, ובכך אנחנו נסיים את התצוגה הכללית, שני דברים עיקריים שהם לפני החזרה או תוך כדי החזרה.
<דוידי הרמלין: זה ראשית מיסוד הקשר או יצירת הקשר עם הסניפים המקומיים של המשרד שלנו באזור המגורים המיועד עוד לפני שהמעבר מתבצע והסדרת כל העניינים הבירוקרטים מול רשויות המשרד הישראלי, זה עוד נעשה בחו"ל.
<דוידי הרמלין: ולאחר החזרה נעשית האינטגרציה בפועל, לא רק מבחינת יצירת קשר, עם רשויות החינוך עבור הילדים, ועוד מוסדות של היום יום, כמו הביטוח הלאומי, כמו הסיוע בפועל מהמשרד שלנו והסדרת עניינים נוספים כמו מכס, רישיון נהיגה וכו'.
<דוידי הרמלין: ואנחנו רוצים לומר לכם תודה ומקווה שנוכל גם לסייע ואני בטוח שגם נוכל ללמוד מכם רבות.
<דוידי הרמלין: תודה לאדוני היושב ראש.
אברהם נגוסה: תודה רבה לכם, תודה שהצגתם לנו את הניסיון.
אברהם נגוסה: אני בטוח שהניסיון הזה יכול לעזור לשני הצדדים.
אברהם נגוסה: לפני שאני נותן לחברי הכנסת להתייחס נשמע את נציגת משרד ה - - -
עליזה לביא: אני יושבת איתם עוד מעט, אני אברך רק.
אברהם נגוסה: בסדר, בבקשה.
עליזה לביא: אני רוצה לברך אותך, תודה רבה על הרוח והמפגש, ולברך בברכת ברוכים הבאים את האורחים היקרים שלנו מהמדינה הידידותית ובאמת החמה שלנו, צ'כיה.
עליזה לביא: אני שמחה מאוד לעמוד בראש אגודת הידידות הפרלמנטרית ישראל-צ'כיה.
עליזה לביא: יש לנו הרבה מאוד פעילויות, ממש בראשית השנה ישבתי עם השגריר ועברנו על הביקורים ועל המשלחות ועל שיתופי הפעולה.
עליזה לביא: ברוך ה', יש לנו הרבה עבודה.