GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שירה בן ששון: גם העניין של הצעת חוק עוקף בג"ץ בנושא המקוואות שעולה היום לקריאה ראשונה, היום אחר הצהריים במליאה, למרות התנגדות גדולה שהתנועות הביעו, שבעצם סוגר את הדלת במקוואות הממומנים על ידי המדינה בפני הגרים הרפורמים או הגרות הרפורמיות והקונסרבטיביות וגם הקריסה, או המסמוס של מתווה הכותל – שני אלה דברים שמשדרים לקהילות שלנו בתפוצות, עוד פעם, בהמשך למה שהרב פרבר אמר, הפניית עורף, סגירת דלת מצד ממשלת ישראל ואלה דברים שמעסיקים אותנו ברמה מטרידה וכואבת ביותר.
<שירה בן ששון: תודה.
אברהם נגוסה: משרד הקליטה, בבקשה, דוידי הרמלין.
<דוידי הרמלין: תודה רבה אדוני יושב הראש על האירוח כתמיד.
<דוידי הרמלין: ברשותך, ראשית כל תודה רבה לך, לחברי הוועדה, לשר על הסקירה המעניינת שלו, למנכ"ל, לצוות המקצועי.
<דוידי הרמלין: אני כבר זכיתי במסגרת מקצועית לשמוע סקירה ברזולוציות אפילו קצת אחרות, וזה בכל אופן תמיד נשאר מעניין.
<דוידי הרמלין: אני מלווה פה בגברת אלה סבן, סגנית מנהלת האגף הבכיר לעידוד עלייה ותושבים חוזרים ומעבר לנקודות ההשקה שלא נדון בהן, לפחות לא אני, כרגע בין ישראלים בתפוצות ויהודים בתפוצות, תמיד כשאנחנו ניגשים לנושא של עידוד העלייה, עומדת בפנינו שאלה אסטרטגית, שיש עליה תשובה בדרך כלל מבחינת המדיניות על ידי קובעי המדיניות, אבל תמיד השאלה הזאת באוויר: איפה אתה מעודד את העלייה?
<דוידי הרמלין: היכן שיכולות להיות בחלון הזמנים הנוכחי תוצאות מיידיות וטובות, או איפה שיש את הצורך האסטרטגי מבחינת גורלו הכללי של העם היהודי, והשר נגע בנושאים של התבוללות וכו'.
<דוידי הרמלין: ולכן אני לא אכנס כאן לנעליהם של קובעי המדיניות, אני רק רוצה לומר שמבחינתנו תוצאה מוצלחת בנושא של חיזוק הקשר עם הקהילות היהודיות בתפוצות, יהיה שבסופו של דבר לאלה ולאגף שלה תהיה יותר עבודה, כי למרות שחיזוק הקשר עם התפוצות – ולא ניכנס פה לוויכוח – יש כאלה שיאמרו שזה קווים מקבילים שלאו דווקא נפגשים, אבל חיזוק הקשר הוא לאו דווקא בנושא של עידוד עלייה לאחר מכן.
<דוידי הרמלין: אין ספק שכבר מי שיש לו קשר, מהרבה בחינות הוא "קהל קליינטים" נוח יותר של המשרד שלנו.
<דוידי הרמלין: עלה כאן הביטוי זהות יהודית.
<דוידי הרמלין: אני הצעתי בדיון מקצועי שעשינו במשרדים, זה ביטוי שלמדתי מעמותת גשר, שגם אני בוגר של אחד הקורסים שלה, בנושא עמיות יהודית.
<דוידי הרמלין: כדי שאף אחד לא ירגיש באיזה זהות ולאיזה זרם זה משתייך, אני חושב ואף מציע לשקול להשתמש בביטוי עמיות יהודית.
<דוידי הרמלין: אין ספק שכל הנושאים האלה, גם משרד התפוצות, גם משרד העלייה והקליטה, אני חושב שכל מי שנגע בנושא של מלחמה באנטישמיות מתקשר היטב גם לנושא של המאבק בדה-לגיטימציה, שעוסק בו לא מעט גם המשרד לנושאים אסטרטגיים או להסברה, שאני לא יודע מי מנציגיו כאן, אלה שהוזמנו.
<דוידי הרמלין: אני שב ומציע ואני חושב שהדלת פתוחה.
<דוידי הרמלין: זאת התחושה שלי.
<דוידי הרמלין: אני רק משתף בתחושה הזאת - שאין לי ספק שהיא הדדית - גם את הוועדה ואת יושב הראש, שלדעתי בדרגים המקצועיים ואולי אחת לתקופה גם בדרגים גבוהים יותר מבחינת הכוונת מדיניות מקצועית ומדיניות בכלל, אנחנו צריכים לסנכרן בינינו מידע ופעילויות, אם זה בגישה לדאטא בייס של העולם היהודי, אם זה באיגום משאבים לפרויקטים ומתן דעת על כך שלא למשוך בשתי עגלות נושא אחד, אלא לרתום את כל הסוסים ביחד.
<דוידי הרמלין: סליחה על הלשון הציורית.
<דוידי הרמלין: אני מברך על הדיון הזה.
<דוידי הרמלין: אני מברך על שיתוף הפעולה ואני חושב שאני מדבר – אני מרשה לעצמי לומר שהמשרד שלנו בוודאי ישמח לתת כתף למשרד התפוצות, כפי שלכל משרד אחר, בכל עניין שנתבקש ויישר כוח.
<יצחק הילדסהימר: שמי יצחק הילדסהימר, אני עיתונאי ופעיל עלייה וחינוך בתפוצות.
<יצחק הילדסהימר: אני רוצה לשאול, להעמיד את זה בצורת שאלה – האם משרד התפוצות מודע לבעיה, אולי החמורה ביותר לדעתי, ביהדות ארצות הברית, בעיה שקשורה בחינוך בארצות הברית, בעיקר בערים הגדולות, והיא שכר הלימוד הגבוה, העצום, לא הגבוה, בעיקר כמו שאמרתי בניו-יורק ובשיקגו, כשלא ידוע אולי לרבים, שכר הלימוד הממוצע לילד בבית ספר יהודי בניו-יורק מסתכם בערך ב-30,000 דולר לשנה.
<יצחק הילדסהימר: זאת אומרת שמשפחה שיש לה שלושה ילדים, לא מסוגלת בשום אופן לעמוד בזה וכתוצאה מזה רבים מאד מהיהודים, כולל יהודים ממשפחות דתיות, שולחים את הילדים שלהם לבתי ספר כלליים, ציבוריים, לא יהודיים, וכתוצאה מזה לא פעם התוצאה היא התבוללות ונישואי תערובת.
<יצחק הילדסהימר: אני יודע זזה קיים בעיקר בערים הגדולות.
<יצחק הילדסהימר: פעם אמר לי יהודי ידוע בשם שלדון אדלסון, שבערים שלו זה קיים כל כך, כי כנראה הוא תורם לממן את זה.
<יצחק הילדסהימר: ואם השר אמר שאנחנו מודעים לכך שאנחנו צריכים להשקיע משאבים גם בתפוצות, לדעתי צריך לדון בעניין הזה בכובד ראש מאד.
<יצחק הילדסהימר: בעבר היה ידוע שחלק גדול מהישראלים היורדים לארצות הברית, אולי אפילו רובם, לא שלחו את ילדיהם לבתי ספר יהודיים מאותה סיבה, אבל היום הנושא הזה חל גם לגבי יהודים מקומיים רבים מאד.
<יצחק הילדסהימר: אמר בזמנו פעם פה בוועדה אחד מחברי הכנסת, שיהודי שהיה פעיל בקהילה שלו בארצות הברית, יהודי, תימני, דתי, אמר לאותו חבר כנסת ששת ילדיו נישאו ללא יהודים.
<יצחק הילדסהימר: הוא שאל אותו איפה חינכת אותם, והוא אמר לו בבתי ספר לא יהודיים.
<יצחק הילדסהימר: אין לי כסף לממן את שכר הלימוד לשישה ילדים והוא אמר לו מה אתה רוצה, זאת התוצאה.
<יצחק הילדסהימר: ואני שואל ומציע למשרד התפוצות, האם הוא חושב על הבעיה הזאת ומנסה להציע פתרונות.
<יצחק הילדסהימר: לגבי הנושא של אנטישמיות, אני רוצה להוסיף למה שאמר חבר הכנסת רזבוזוב, נדמה לי שהוא לא הזכיר את זה, יש עוד גורם שמטפל באנטישמיות וזה הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית, ביחד או בנפרד, יש להם מחלקה מיוחדת למאבק באנטישמיות.
<יצחק הילדסהימר: ולגבי סקרים ומחקרים על אנטישמיות, ראינו פה סקירה די רחבה, באוניברסיטת תל אביב, מכון קנטור מקיים פעילות רבה מאד בעניין הזה של סקרים ומחקרים על נושא האנטישמיות ומפרסמים כל שנה מחקר רחב מאד.
אברהם נגוסה: אתה רוצה?
<דוד דהן: כן, אם אפשר לשאול שאלה.
<דוד דהן: תודה אדוני יושב הראש.
<דוד דהן: דוד דהן, יושב ראש הארגונים החברתיים בכנסת.
<דוד דהן: אני רוצה להעלות שאלה שאני ניסיתי כבר בהמון גופים, כמו אצלכם גם, להעלות את הנושא החשוב העיקרי, מה אתם עושים עם כל היהדות בתפוצות כדי באמת להתחבר ולהתקשר אליהם כשאין להם את העברית.
<דוד דהן: אין להם את השפה העברית.
<דוד דהן: מה עושים כדי שתהיה להם השפה העברית, שזה הדבר המרכזי והחשוב ביותר, שירכז ויצליח לחבר אותם בכלל לפה.
<דוד דהן: ובמיוחד לאור העובדה שהנוצרים הולכים ולומדים עברית ולומדים את התורה שלנו ומתקדמים ברמות כאלה של מספרים של מיליון, 10 מיליון, 100 מיליון, מיליארד, כשכל היהודים, שמה שיקרה איתם, עם אלה שלא מדברים עברית יישארו מאחור בבעיה מאד קשה, בבורות קשה אפילו הייתי אומר, בגלל כל המערך הזה, שלא נתנו להם את האפשרות הזאת ללמוד עברית, שתהיה להם את האפשרות הזאת להתחבר פה כמו שצריך.
אברהם נגוסה: אתה רוצה לענות לשאלות ולהתייחס?
אברהם נגוסה: למה שאתה יכול.
אברהם נגוסה: מה שאתה לא יכול לענות תעביר לשר.
<דביר כהנא: אז באמת בנושא שכר הלימוד, אנחנו בוודאי מכירים את התופעה.
<דביר כהנא: אנחנו גם בוודאי יודעים שממשלת ישראל לא תיכנס לסבסוד שכר הלימוד של חינוך יהודי בעולם.
<דביר כהנא: מדובר בתקציבי עתק.
<דביר כהנא: אנחנו כן רואים איך אנחנו נסייע לבתי הספר במספר תחומי תוכן, שגם יוזילו להם את העלויות ועל ידי כך אולי כתוצאה מכך יופחת שכר הלימוד.
<דביר כהנא: צריך גם לזכור שאנחנו מדברים על המעגל שהוא מאד קרוב בעיקר לקהילה האורתודוכסית, שהיה מעוניין לשלוח לבתי ספר יהודיים, ולצערנו הרב, גם אם בתי הספר היהודיים בצפון אמריקה היו חינם, רוב הציבור היהודי לא היה שולח את ילדיו לחינוך יהודי.
<דביר כהנא: אז בוודאי זו בעיה חשובה שצריך והציבור והקהילה בארצות הברית דוגלים במחשבות יצירתיות ואנחנו כמובן שותפים גם לשיח הזה.
<דביר כהנא: היום קם ארגון חדש שמאגד את כל הזרמים השונים ואת בתי הספר השונים בצפון אמריקה, אבל אין פה פתרון קסם.
<דביר כהנא: לשאלה שאתה שאלת על תחום העברית, אפשר להגיד בקצרה שזה בוודאי חשוב מאד.
<דביר כהנא: זה כלי משמעותי מאד בעיקר במשרד לעידוד עלייה וקליטה, כיוון שלקהל שעתיד לעלות או שרואה את עצמו מתלבט בסוגיה האם לעלות לישראל זה בוודאי כלי משמעותי מאד כדי להיקלט בארץ.
<דביר כהנא: אנחנו לא בטוחים היום במשרד התפוצות שהעברית עצמה היא נקודת הפריצה כדי לייצר זהות משמעותית וקשר לישראל בקרב הפחות משויכים.
<דביר כהנא: אפשר גם להביא סימוכין מימי חז"ל, ממקורות תנאים וגם מלפני 2,000 שנה.
<דביר כהנא: לא כל העם היהודי ידע עברית.
<דביר כהנא: בלשון הקודש יש להם קטעים מסוימים הן בתפילה, הן בקריאת מגילה, האם אדם צריך לדעת, להבין, או רק לומר?
<דביר כהנא: זאת אומרת זה לא מצב חדש שלצערנו חלק גדול מהעם היהודי, ואני אומר לצערנו הרב, הלוואי וכולם היו יודעים את שפת הקודש.
<דביר כהנא: השאלה הגדולה היא היום, כשמנסים להגיע לאנשים פחות משויכים ולהתמודד על שעת הקשב שלהם, האם דנים איתם בלימוד שפה, הקניית שפה, שזה מערך שאיננו פשוט ומתמשך, או נקודת המגע הראשונית הזאת, ראוי שנעסוק בהם בתחומים אחרים שמייצרים קשר וזהות הן עם טקסט, הן עם חוויה, טקסט עברית, חוויה עברית, על אף שאינם כתובים בעברית.
<דביר כהנא: אז וודאי שיש פה הרבה מה לדון.
<דביר כהנא: יש הרבה שחולקים עלינו בגישה הזאת, אבל יחד עם זאת זאת אסטרטגיית הפעולה שבה אנחנו נוקטים.
<דוד דהן: יש לך את תגלית ואת כל אלה שמגיעים לכאן.
<דוד דהן: אני נפגש איתם המון והם מגיעים לכאן ולא מדברים עברית.
<דוד דהן: מביאים אותם לכאן, אבל הם חוזרים חזרה ובגלל זה הם לא באים לפה בכלל.
<דוד דהן: הם באים רק לקבוצה הזאת של הסיור.
אברהם נגוסה: חלק עושים עלייה כתוצאה מזה.
אברהם נגוסה: אתה רוצה להתייחס להערה או שאלה שהעלתה שירה?
<דביר כהנא: כן, בשמחה.
<דביר כהנא: אני חושב שזאת הייתה יותר הערה ופחות שאלה וכמובן אנחנו מודעים גם לזה היטב.
<דביר כהנא: אני גם רוצה לבוא ולהגיד, אנחנו צריכים להתחדש.
<דביר כהנא: זאת אומרת אנחנו תמיד מדברים על דור חדש וצריך לייצר אסטרטגיית פעולה שרלבנטית לתקופה העכשווית.
<דביר כהנא: אני רק בא ואומר, אלף זה נושאים שהם מאד חשובים ואנחנו קשובים להם מאד, אבל יחד עם זאת צריך לזכור שגם אם הכנסת היום לא תצביע או גם אם מאחר ישתנו יחסי דתי ומדינה בישראל לאין ערוך, עדיין מיליוני יהודים בעולם לא ירגישו זהות משמעותית בקשר לישראל ,בגלל השינויים שיקרו בישראל.
<דביר כהנא: אז אני אומר, מחד אנחנו צריכים להיות קשובים ואנחנו באמת עם אחד ובוודאי לכל יהודי יש פה מניית יסוד בקיום המדינה.
<דביר כהנא: ישנם הרבה מאד נושאים שאנחנו צריכים להיות קשובים, צריכים לשנות הרבה מאד דברים.
<דביר כהנא: יש לנו הרבה מאד במה להשתפר; ויחד עם זאת אני אומר, זה לא ה-Game changer שישנה את עתיד העם היהודי, גם אם נעסוק בזה יומם וליל.
<דביר כהנא: צריך לחפש את המשותף וצריך לחפש את המחבר וצריך למצוא את המקומות שבהם אפשר לעמוד יחד ולפעול בצורה אחידה למען עתיד משותף וכמה שניתן להפחית את החיכוך ואת חוסר ההסכמה גם במקומות שישנה חוסר הסכמה אמיתית.
אברהם נגוסה: יש עוד מישהו שרוצה?
אברהם נגוסה: אני מקווה שמי שרצה לדבר – דיבר.
אברהם נגוסה: הגיע הזמן לסכם את הדיון.
אברהם נגוסה: אנחנו מברכים מאד את המשרד לענייני תפוצות.
אברהם נגוסה: אנחנו מברכים את השר שהגיע לפה ונתן לנו את הדיווח, וגם את המנכ"ל ואת הצוות של המשרד, יישר כוח על מה שאתם עושים.
אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך כך לקבל את העדכונים מהמשרד.
אברהם נגוסה: כמו שאמר דוד, אנחנו גם אתכם במערך הזה ואנחנו גם לרשותכם כדי לקדם וגם כדי להילחם נגד האנטישמיות וגם לחזק את הקשר בין מדינת ישראל לקהילות היהודיות, וזה מאד חשוב לנו, כי כל יהודי, איפה שהוא נמצא, צריך להרגיש שמדינת ישראל היא הבית שלו.
אברהם נגוסה: הרגשה כזאת צריכה להיות לכל קהילה, איפה שהיא נמצאת.
אברהם נגוסה: אני מודה לכבוד השר שהגיע אלינו.
אברהם נגוסה: אני פותח את הדיון.
אברהם נגוסה: היום אנחנו מקיימים דיון מהיר בנושא רב הקהילה האתיופית, שפוטר על רקע תמיכתו במאבק בגזענות.
אברהם נגוסה: זה הנוסח שחברינו, חבר הכנסת עמר בר-לב הגיש בקשה לדיון מהיר, והכנסת שלחה את ההצעה אלינו לדון בנושא ולהגיש מסקנות לשולחן הכנסת, ולכן אנחנו מקיימים את הדיון.
אברהם נגוסה: אני רוצה לקרוא את המכתב שנשלח אלינו ממזכירת הכנסת: בהתאם לסעיף 60 ג) 1 לתקנון הכנסת, החליטו יושב ראש הכנסת והסגנים להעביר לדיון מהיר בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, את הצעתו של חבר הכנסת עמר בר-לב בנושא רב הקהילה האתיופית שפוטר על רקע תמיכתו במאבק בגזענות.
אברהם נגוסה: אנחנו צריכים להגיש את המסקנות בהתאם לנושא הדיון.
אברהם נגוסה: אנחנו לא יכולים לגלוש לנושאים אחרים ואני אומר את זה מראש.
אברהם נגוסה: הנושא הוא המשך העסקתו של הרב יוסף הדנה, כרב הראשי של יהודי אתיופיה ולכן אנחנו מתמקדים בנושא הזה.
אברהם נגוסה: אני מדגיש את זה, כי פנו אלי אנשים שונים שהם רוצים להעלות נושאים אחרים סביב שירותי דת, סביב מועצות דתיות והדברים האלה, ולכן הנושא זה כמו שאמרתי, כמו שנשלח אלינו מהכנסת ובזה אנחנו מתחילים.
אברהם נגוסה: אני רוצה קודם כל לתת את רשות הדיבור ליוזם הדיון המהיר, חבר הכנסת עמר בר-לב, בקשה.
עמר בר-לב: תודה רבה אדוני יושב הראש, תודה רבה אדוני השר שהגעת.
עמר בר-לב: הרב הדנה, תודה שגם אתה הגעת.
עמר בר-לב: הנושא שעומד לפנינו היום, אפשר להסתכל עליו בצורה מצומצמת ואפשר להסתכל עליו בצורה יותר רחבה.
עמר בר-לב: אני חושב שראוי להסתכל עליו בצורה יותר רחבה.
עמר בר-לב: אני מניח שגם נשמע בהמשך האם העניין הוסדר או לא.
עמר בר-לב: אני מאד מקווה שכן, אבל גם נשמע מכבוד הרב.
עמר בר-לב: אני חושב שהרב, שאני מבין שהוא, אם לא הרב המוביל בין יוצאי העדה האתיופית, בוודאי אחד מהמובילים, אבל יש לי הבנה שהוא גם המוביל.
עמר בר-לב: אני חושב שהוא מייצג את העדה, בוודאי בפתח תקווה, כשבפתח תקווה לצערנו נתקלנו בשנים האחרונות, בוודאי בחמש השנים האחרונות, באפליה קשה כנגד יוצאי יהדות אתיופיה.
עמר בר-לב: אם זה היה לפני 4 או 5 שנים בניסיון להדרת ילדים מבתי ספר מסוימים בפתח תקווה, ועד כל נושא הנישואין והניסיון, לצערי שהצליח, להערים קשיים על יוצאי יהדות אתיופיה, גם אם הם עלו לארץ וגם כאלה אפילו שנולדו בארץ והם ישראלים לכל דבר ועדיין הקשיים והאפליה קיימת לגביהם.
עמר בר-לב: לכן ברגע ששמעתי את הניסיון לסיים את תפקידו של כבוד הרב, הזדעקתי כמו רבים, אני מניח כמו כל מי שיושב כאן, וביקשתי את הדיון המהיר הזה.
עמר בר-לב: אני שמח, אני מקווה לוודא שאני יכול באמת לשמוח שעצם הבקשה לדיון מהיר גרמה לכך שהנושא יטופל במהירות וכבוד הרב ימשיך בתפקידו.
עמר בר-לב: יצא לנו להחליף כמה מילים לפני הפגישה, ואחד הנושאים שמאד מטרידים את כבוד הרב, עד כמה שהבנתי, ואני מניח שהוא ירחיב על זה, זה המשך המורשת האתיופית, שהוא מייצג והחשש שלו שאם הוא יסיים את תפקידו עכשיו, לא יהיה לו למי להעביר את אותה מורשת מתוך יוצאי העדה.
עמר בר-לב: ואני חושב שבעניין הזה גם משרד הדתות – ואני שמח ששר הדתות כאן – יעשו את המרב שאותה מורשת תימשך ולא תתחיל ותסתיים ברב אחד שעושה מאבקים ראויים ונכונים למען העדה, ושיהיו רבנים נוספים יוצאי העדה שימשיכו את המורשת, ירחיבו אותה, יתנו לה ביטוי ויאבקו בכל מקום שצריך כנגד, שוב לצערי, הגזענות, שקיימת ברבדים גדולים של החברה הישראלית.
אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו חברת הכנסת קסניה סבטלובה, חבר הכנסת יהודה גליק וחבר הכנסת מוטי יוגב.
אברהם נגוסה: אני רוצה להבהיר פה בעניין תוארו או מעמדו של הרב יוסף.
אברהם נגוסה: יש לי שני מכתבים שנכתבו גם מהראשון לציון, הרב יצחק יוסף, הרב הראשי, וגם הרב דוד לאו, הרב הראשי לישראל – שני הרבנים הראשיים.
אברהם נגוסה: אני רוצה להבהיר, הם פנו למשרד הדתות להמשיך את כהונתו בתפקיד רבה הראשי של יהודי אתיופיה.
אברהם נגוסה: שניהם נקטו באותו מונח: "רבה הראשי של יהודי אתיופיה".
אברהם נגוסה: גם אנחנו, הקהילה, רואים אותו כרב הראשי שלנו, ולכן התואר זה ברור, שהוא הרב הראשי של יהודי אתיופיה.
אברהם נגוסה: השר צריך לצאת, אז אני - - -
אברהם נגוסה: זה בסדר, אני עוד יכול להיות פה.
אברהם נגוסה: אוקיי, אז חבר הכנסת מוטי יוגב.
מרדכי יוגב: אני רוצה לומר ברשות שר הדתות ויושב ראש הוועדה והרב הראשי של יהודי אתיופיה, הרב הדנה וגם בברכה רבה לחברי עמר בר-לב שיזם את הדבר, שאני מצטרף.
מרדכי יוגב: אני פשוט בריצה בדרך לאגף התקציבים בענייני מרכיבי ביטחון ודברים אחרים.
מרדכי יוגב: אני מצטרף אליכם ושמח בוועדה הזאת, שתהווה עוד אבן, אבן מאסו הבונים, שתהיה לראש פינה.
מרדכי יוגב: וגם בזכות - - -.
מרדכי יוגב: אינני יודע מי עשה את הטעות הזאת או את השגיאה הזאת.
מרדכי יוגב: יהודי אתיופיה זקוקים להנהגתו של הרב הדנה.
מרדכי יוגב: הרב שלוש, זכר צדיק לברכה, שנפטר זה מכבר, ידע את הדבר וידע לחבר ולקרב, שלא לדבר על הרב עובדיה יוסף, שהוא ראש וראשון ליהדותם של יהודי אתיופיה ולדחיפה הגדולה.
מרדכי יוגב: אני חושב שפה, לגופו של עניין, וטוב עשתה הוועדה שהיא עוד אבן יסוד בבניין, להאריך את ימיו, אך אומרים, בטוב ושנותיו בנעימים ושימשיך לשבת על כסאו וכולל בחריגה נדרשת מבחינת הגיל ושיביא לכמה שיותר רבנים וקייסים אחריו, משום שהדבר הוא באמת חיוני, כפי שביטא פה גם חברי ואנחנו מקווים ומצפים שאכן כך ייעשה במשרד הדתות.
מרדכי יוגב: הוא חיוני לעדה הגדולה הזאת ולהמשך דרכה והתערותה בעם ישראל.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה.
יהודה גליק: אדוני יושב הראש, כבוד השר, חברי הכנסת, כבוד הרב.
יהודה גליק: אני מלווה את עליית יהדות אתיופיה מאז שנות ה-80, מאז מבצע משה, מאז מבצע שלמה, דרך משרד הקליטה.
יהודה גליק: בתוך קהילת יהודי אתיופיה יש כאלה שיותר מתחברים לשימור המסורת האתיופית.
יהודה גליק: יש כאלה שיותר מתחברים לרבנות הישראלית המצויה.
יהודה גליק: גדלותו של הרב הדנה, שידע לקחת מזה ולא להניח מזה.
יהודה גליק: ונדמה לי שזאת הסיבה שהוא נבחר פה אחד לאורך כל השנים להיות הרב הראשי ליוצאי אתיופיה.
יהודה גליק: כי הוא הבין את החשיבות של החיבור לרבנות המסורתית, היהודית, שהשתרשה במשך הדורות כאשר היהדות האתיופית הייתה כאילו מנותקת.
יהודה גליק: מצד שני הוא משמר את המסורת העתיקה שיהדות אתיופיה שימרה כל השנים.
יהודה גליק: ולכן נדמה לי שגם - - - היה צריך לחרוג ודווקא - - - הנכבד הזה והתפקיד החשוב הזה כל כך, של החיבור הנכון הזה של החדש והישן, או יותר נכון לא החדש והישן אלא השילוב הנכון הזה של - - - אני קורא לכבוד השר, אני יודע שבמשרד הדתות, ובאמת כמו שאמר יושב הראש נגוסה, הרב עובדיה יוסף היה הפותחים את הדלת לכבוד יהדות אתיופיה, לא להטיל כל ספק ביהדותם ובאמת עשה ופעל בכל שנותיו למען יהדות אתיופיה.
יהודה גליק: משרד הדתות עצמו עשה לא מעט למען יהדות אתיופיה.
יהודה גליק: חשוב עד חשוב ביותר שדווקא משרד הדתות יוביל את השילוב הנכון של יהדות אתיופיה, לא מתוך התנשאות עליהם, לא מתוך תחושה שאנחנו יודעים, נראה לכם, נחנך אתכם ונגיד לכם מה טוב לכם, אלא להיפך, במתן ידיים, בשילוב ידיים, להצמיח - - - תפעל וכדי ש - - - שילוב נכון של יהדות אתיופיה בתוך החברה הישראלית.
יהודה גליק: ולכן אני באמת מצטרף גם למברכים את עמר על היזמה, גם את המברכים אותך על כינוס הוועדה מהר, וגם אני מקדם בברכה, אני מבין שתהיה החלטה ויימצא הפתרון.
יהודה גליק: אני מברך גם על כך.
יהודה גליק: נדמה לי שחשוב וזאת הייתה ההזדמנות אולי - - - על חשיבותו ובאמת אולי להוקיר לרב הדנה את כל מה שהוא עשה כל השנים מאז תחילת גל העלייה מאתיופיה.
אברהם נגוסה: את רוצה עכשיו?
קסניה סבטלובה: כן, אני צפויה ללכת עכשיו לוועדת חוץ וביטחון, אבל היה לי מאד חשוב לבוא לכאן, כבוד יושב הראש, וכמובן לברך על כינוס הוועדה הזאת.
קסניה סבטלובה: לך, חברי עמר בר-לב, כמובן תודה לך על הדיון החשוב והיזמה הזאת.
קסניה סבטלובה: לחברנו יהודה גליק שמצטרף ומתמיד ונמצא פה איתנו.
קסניה סבטלובה: רק מילה אחת על גזענות.
קסניה סבטלובה: במדינת ישראל, מדינת ישראל, אין מקום לגזענות.
קסניה סבטלובה: אי אפשר להמשיך ולהפריד בין יהודי ליהודי, בין דם לדם, בין צבע עור לצבע עור, ואנחנו שוב פעם ושוב פעם נתקלים באותם המכשולים ושוב פעם כולנו מתפלאים ואחרי זה אומרים טוב, בסדר, זה נפתר וטוב שזה נפתר, אז אולי נעבור לסדר היום ולא נמשיך לדון בזה.
קסניה סבטלובה: אנחנו כן צריכים להמשיך לדון בזה, כי אנחנו לא יכולים להתעלם מהרוח הזאת שנושבת פה במחוזותינו ומרעילה כל חלקה טובה ומרעילה את היחסים בין העדות ומרעילה את האווירה הכללית.
קסניה סבטלובה: בבוקר אני נתקלתי שוב, לצערי הרב, באולפנים של ערוץ 10, קרוב משפחה של אחת המשפחות סירב לשבת אם משפחתו של אברה מנגיסטו, כדי להפריד בין עניין לעניין, בין אדם לאדם.
קסניה סבטלובה: אנחנו לא מסכימים לגישה הזאת.
קסניה סבטלובה: אנחנו לא מסכימים להדרה הזאת ולהפרדה הזאת, הפרדה שמתחילה בגני הילדים וממשיכה בבתי הכנסת וממשיכה במשרד הדתות ואחרי זה עוברת אפילו בדברים כאלה, כמו כאב של משפחות הנעדרים.
קסניה סבטלובה: כל משפחה כואבת את הנעדר שלה, כל משפחה כואבת את הכאב שלה ואי אפשר להמשיך ולהשוות פה את הדמים ואת המחירים ואת ההשקעה ומי הטיל מה ומי עשה מה.
קסניה סבטלובה: אנחנו צריכים לומר לא נחרץ לתופעה הזאת, ואני מודה לכם, לכולכם, שהתכנסנו פה ואני חושבת שזו אמירה חשובה לכלל הציבור במדינת ישראל.
קסניה סבטלובה: יש כאלה שלא יסכימו איתנו, בל במשך הזמן אני בטוחה שהם כן יסכימו, כי זאת האמת.
קסניה סבטלובה: אין מקום לגזענות במדינת ישראל.
אברהם נגוסה: כמו שאמרתי קודם, השר צריך לצאת לעוד פגישה.
אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד לכם שברגע שהנושא התפוצץ, באותו יום דיבר איתי השר ובאמת הבטיח לפתור את הבעיה, לבדוק את הנושא כדי לפתור את הבעיה.
אברהם נגוסה: אני מכיר את פעילותו למען יהודי אתיופיה.
אברהם נגוסה: כבוד השר נסע לאתיופיה בשליחותו של הרב עובדיה יוסף, כדי לזרז את העלייה ולכן הוא ידיד טוב של הקהילה ואני מאמין שהוא יביא לנו את הפתרון.
אברהם נגוסה: תודה רבה כבוד השר.
אברהם נגוסה: רשות הדיבור אליך, בבקשה.
אברהם נגוסה: אדוני יושב הראש, חברי חברי הכנסת.
אברהם נגוסה: אני רוצה קודם כל להודות על עצם קיום הדיון הזה, דיון חשוב, מפני שלצערי הרב גם הכותרת של הדיון – ואני אומר את זה לחבר הכנסת עמר בר-לב – אני בטוח שתקלה יצאה מתחת ידיך, לא לכך התכוונת, שהכותרת של הדיון הזה – רב הקהילה האתיופית פוטר על רקע תמיכתו במאבק הגזענות.
אברהם נגוסה: אז חברים, גם אני פעם הייתי חבר כנסת זמן קצר, אני יודע על מה אני מדבר.
אברהם נגוסה: אני חושב שפה תקלה יצאה מתחת ידך ולא היה שום דבר שקשור לגזענות או חיסול חשבונות, חס ושלום.
עמר בר-לב: או שכן או שלא, העיקר שזה תוקן.
עמר בר-לב: בוא, גם כשזה תוקן זה לא בזכות הדיון הזה, ואני, אם תרשה לי, לא הפרעתי לך, תן לי להתייחס לדברים, עמר, ותאמין לי, אתה תשמע ואם טעיתי, תגיד לי טעית.
עמר בר-לב: היות ויושב הראש הזכיר, אז אני מרשה לעצמי להגיד את הדברים.
עמר בר-לב: אני ליוויתי את יהודי אתיופיה ובמלוא הענווה אני אומר על זה – ויעידו על כך גם חבר הכנסת, היושב ראש, אברהם נגוסה וגם הרב הדנה, שאני השקעתי המון המון מאמצים בתקופת היותי סגן שר הפנים, על מנת שמרן הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק וקדוש לברכה, יכיר ביהדותם – נסעתי.
עמר בר-לב: הרב עמר אז היה אב בית דין בפתח תקווה.
עמר בר-לב: נסענו והכנו עבודה, כשאני הייתי אחראי על הקטע המנהלתי והרב עמר על הקטע ההלכתי, ובסופו של דבר באנו עם חוברת למרן והוא נתן את ברכתו ומאז יהודי אתיופיה קיבלו הכרה מלאה במדינת ישראל.
עמר בר-לב: אז כך שעם כל הכבוד לכולם, אף אחד לא יבוא ויגיד לי מה אני חושב ומה אני רוצה ליהודי אתיופיה.
עמר בר-לב: בדברים האלה יצאנו ביחד - חבר הכנסת אברהם נגוסה יודע את זה - יצאתי באהבה, בשמחה.
עמר בר-לב: בהיותי יושב ראש ועדת הפנים קיימתי דיונים רבים בנושא הזה וכל מה שנדרשתי, על מנת לקדם את עלייתם של יהודי אתיופיה.
עמר בר-לב: לענייננו.
עמר בר-לב: שום קשר לא היה בין הסיפור של פתח תקווה – ואני לא אכנס כרגע לסיפור של פתח תקווה, זה נושא בפני עצמו – שום קשר בין העניין של פתח תקווה לבין עניין פרישתו של הרב הדנה, שאני באופן אישי מכיר ומוקיר, מכבד ומעריך ואני יודע את פועלו.
עמר בר-לב: כשאנחנו מדברים על קאדר עתידי ליהודי אתיופיה, אני מציע לכם, אני ביקרתי בכמה ריכוזים, בפרדס חנה, בקריית מלאכי ובעוד מקומות, ואני אומר לכם ברוך השם, לשמחתי הרבה גודל פה דור צעיר, דור המשך ליהודי אתיופיה, שאפשר להתגאות בהם והם יכולים למלא את התפקידים הכי טובים במדינת ישראל.
עמר בר-לב: ואני אומר את זה מתוך ידיעה, כי אני ביקרתי במקומות האלה, הכרתי את האנשים האלה, אני יודע על מה אני מדבר.
עמר בר-לב: מיד עם כניסתי לתפקיד, עוד לא ידעתי איך אוכלים במשרד הזה, עוד לא ידעתי איך להתנהל במשרד הזה.
עמר בר-לב: הפעולה הראשונה שעשיתי במשרד זו הייתה פנייתו של הרב הדנה להאריך את תקופת כהונתו.
עמר בר-לב: מיד עם כניסתי.
עמר בר-לב: חודש לכניסתי לתפקיד נתבקשתי.
עמר בר-לב: בהתייעצות עם הרבנים הראשיים קיבלתי החלטה והארכתי לו את תקופת הכהונה ובזה זה נגמר.
עמר בר-לב: לאחר מכן מה שקרה זה שנגמרה הארכה ואף אחד לא אמר לי, אף אחד לא הביא לידיעתי, שהרב הדנה אמור לסיים את תפקידו.
עמר בר-לב: אני מודה שהדבר נודע לי דרך התקשורת.
עמר בר-לב: קמה סערה, מהומה על לא מאומה.
עמר בר-לב: שום דבר.
עמר בר-לב: מיד הזמנתי אלי את הרב הדנה ושאלתי אותו שאלה פשוטה.
עמר בר-לב: יושב איתנו פה הרב הדנה, שאלתי אותו שאלה פשוטה אחת:
עמר בר-לב: הגשת בקשה להמשך כהונתך, להאריך לך או לדחות לך את מועד הפרישה.
עמר בר-לב: תשובתו הייתה – לא.
עמר בר-לב: הוא פנה לכל מיני גורמים במשרד.
עמר בר-לב: אלי לא הגיעה שום פנייה.
עמר בר-לב: ברגע שאין לי פנייה כזאת, אני גם לא יכול להתייחס אליה.
עמר בר-לב: אין לי כזה ממורי שאני יכול לזכור מתי כל עובד במשרד פורש.
עמר בר-לב: ברגע שאני מקבל פנייה, אני גם מתייחס אליה.
אברהם נגוסה: אני אגיד לך כבוד השר, הוא אמר לי שהוא פנה למנכ"ל ואמר - - -
יהודה גליק: בסדר, אם אפשר אולי שזה ייפתר, אז בואו לא נלך אחורה.
יהודה גליק: פני קדימה.
יהודה גליק: ברגע שישבתי עם הרב הדנה, הדבר הראשון שביקשתי ממנו, לא איימתי עליו, לא הזהרתי אותו, לא אמרתי לו שום דבר, אמרתי לו אדוני תגיש היום בקשה שאתה מבקש להאריך את כהונתך.
יהודה גליק: למחרת בבוקר היא קיבל ממני תשובה.
יהודה גליק: הארכנו לו את זה.
יהודה גליק: ורבותי, שאף אחד לא יזקוף את זה לזכותו, לא בזכות הדיון הזה, לא בזכות התקשורת, פשוט הייתה פה תקלה, נקודה.
יהודה גליק: אז ככה כל אחד שרוצה לעשות כותרות, מוטב - - -
יהודה גליק: אמרת ששמעת את זה בתקשורת.
יהודה גליק: מותר להגיד גם מילה טובה לתקשורת, לא קורה כלום.
יהודה גליק: איך אמר לי פעם אחד האנשים החשובים, הוא אמר לי אני לא זוכר שראיתי פעם עיתון עם חצי דף ריק, כי לא היה מה לכתוב שם.
יהודה גליק: אין דבר כזה.
יהודה גליק: תמיד ימצאו מה לכתוב.
יהודה גליק: אז כתבו.
יהודה גליק: אז כתבו כל מיני דברים ולצערי הרב דברים לא מדויקים.
יהודה גליק: מונחת פה כתבה לפני, עם כל הכבוד לכותב ולאחרים, הדברים לא מדויקים.
יהודה גליק: אז רבותי, מבחינתי הסיפור הזה תם ונשלם.
יהודה גליק: הרב הדנה קיבל הארכה לחצי שנה, ופה אני רוצה להבהיר נקודה חשובה שכולם ידעו.
עמר בר-לב: אבל למה לחצי שנה רק?
עמר בר-לב: דקה, רבותי.
עמר בר-לב: איך אומרים?
עמר בר-לב: כשמכבים שריפה, לא מתחילים לשאול איפה יש ריהוט יותר חשוב, פחות חשוב.
עמר בר-לב: קודם כל מכבים את השריפה, אחר כך נכנסים לבדוק מה אפשר להציל מהשריפה הזאת.
עמר בר-לב: בסדר?
עמר בר-לב: ופה היינו בשריפה והייתי צריך להציל את מה שיכולתי להציל ואת זה עשיתי.
עמר בר-לב: אז קודם כל חצי שנה.
עמר בר-לב: חצי שנה יש לי זמן.
עמר בר-לב: אני רוצה שתדע, ורבותי, יושבים כאן חברי כנסת וכולנו מחוקקים פה.
עמר בר-לב: יש חוק.
עמר בר-לב: החוק מחייב פרישה בגיל 67 והרב הדנה הוא עובד בכיר במשרד הדתות, במעמד של הרב הראשי ליהודי אתיופיה.
עמר בר-לב: והמעמד הזה ניתן לו בזכות ולא בחסד והוא ימשיך ללוות אותו עד גיל 120.
עמר בר-לב: התואר הזה ימשיך ללוות אותו.
עמר בר-לב: אף אחד לא ייקח לו את זה, בדיוק כמו הרבנים הראשיים לישראל, בדיוק כמו רבני ערים, הוא ימשיך ללוות אותו.
עמר בר-לב: הוא נמצא כרגע בתקופה של פרישה.
עמר בר-לב: הוא עובד המשרד.
עמר בר-לב: על פי החוק אני לא יכול להאריך לו כמה שאני רוצה.
עמר בר-לב: גם אני מוגבל.
עמר בר-לב: גם נציבות שירות המדינה מגבילה אותי בעניין הזה.