GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<הדר דורן: אני לא אדבר אפילו על המתרגלים שמתרגמים, כי זה גם תלוי יכולת של כל אחד, כי במדעי החיים דורשים אנגלית ברמה מאוד מאוד גבוהה, אבל אני מתכוונת לגישה, הגישה שם היא גישה שכל עולה - - - זה לאנגלית, גם מי שדובר צרפתית, הגישה לעולים החדשים היא גישה אחרת לחלוטין, אתה מרגיש שיש לך מענה.
<הדר דורן: אם אתה פונה למרצה שלא יודע מה המענה המרצה ממש יחרף את נפשו עד שהוא ייתן את המענה לאותו סטודנט.
<הדר דורן: אני מבקשת, בראש ובראשונה, כל הגישה לעולים, אני מרגישה שהעולים מטרטרים ממקום למקום אפילו בלי קשר לתקציב, ליכולת כלכלית, העניין של הגישה, של העזרה.
<הדר דורן: באים אלינו לאגודה, שואלים שאלות, מטרטרים אותם לדיקן, מטרטרים אותם לרקטור ואין משהו מוגדר, אין מישהו שיהיה איתם.
<הדר דורן: אני לא מכירה את המדריכים, אבל הגישה הכללית היא שהעולים החדשים מטורטרים ממקום למקום, חסרי מענה, צריכים לאסוף עשרות עדויות רק כדי שאולי יתייחסו אליהם.
<הדר דורן: זאת התחושה הכללית.
<הדר דורן: אני רוצה לחזק את הדברים ולבקש שנצא מהוועדה הזאת עם איזה שהוא צינור חלק שכל הטלפונים השבורים אולי ייפתרו, שאולי נצליח לדעת, אפילו רשימת טלפונים והדברים הבסיסיים ביותר, למי לפנות כשדבר איקס קורה, למי לפנות כשדבר וואי קורה, כי זה מרגיש שהרגליים והידיים שלנו אובדות.
<סולונזי פרידנברג: חשוב לי רק לציין שאפילו במעונות יש מדריכים מיוחדים לעולים חדשים.
<סולונזי פרידנברג: אפילו שם.
<הדר דורן: לא אמרתי שאין, רק שסטודנטים - - -
אברהם נגוסה: אבל אנחנו רואים את מבחן התוצאה.
אברהם נגוסה: במבחן התוצאה מינהל הסטודנטים לא ידעו, זה לא הגיע אליהם.
אברהם נגוסה: לכן לא משנה כמה שהמדריכים יהיו, היא אומרת שהיא פנתה למדריכים, אבל זה לא הגיע אליהם.
אברהם נגוסה: הם לא ידעו.
אברהם נגוסה: גב' ליאת הלבץ, בבקשה, נציגת התאחדות הסטודנטים.
<ליאת הלבץ: תודה רבה.
<ליאת הלבץ: אני רוצה להתחיל דווקא מהתייחסות לעניינים פרטניים שהועלו.
<ליאת הלבץ: קודם כל בנוגע לשח"ק, למלגות, אני יכולה להגיד בתור גוף שמפעיל מעל 1,000 מלגאים מעבר לעולים, מלגאים שהם ילידי הארץ, גדלו במערכת בישראל, בבית של ישראלים, אמור להיות להם כביכול אולי יותר קל בתקופת הלימודים, הם נותנים 120 שעות ברוב הפרויקטים של המלגות, הן ניתנות לאורך השנה, פרוסות, כולל חודשי הקיץ.
<ליאת הלבץ: במקרה הזה אני באמת מצטרפת להצעה שהועלתה, שתעשו בחינה של הוספת זמן לביצוע 120 השעות האלה, אנחנו נשמח להציע לכם את הבחינה דרך המלגות שאנחנו מפעילים.
<ליאת הלבץ: אנחנו באמת מפעילים כמות נכבדת של מלגאים ושווה באמת לבחון אם צריך לתת להם עוד זמן - - -
<מירי כהן-אדלשטיין: איך אתם מעבירים להם את שכר הלימוד?
<ליאת הלבץ: בצ'קים.
<מירי כהן-אדלשטיין: ואתם נותנים להם את הכסף לפני שהם מסיימים את כל השעות?
<ליאת הלבץ: לא, על שח"ק.
<מירי כהן-אדלשטיין: סטודנטים עולים לא יכולים לעמוד בטווח הזה בין יוני, כשאומרים להם 'אתם לא יכולים להיבחן', עד אוגוסט, שאני אתן להם את הכסף באוגוסט.
<מירי כהן-אדלשטיין: זאת הסיבה שאנחנו מגבילים את זה עד יוני.
<ליאת הלבץ: אז אני אומרת שווה לבחון.
<ליאת הלבץ: אני מבינה אותך, אני מבינה את הבעייתיות, אבל אולי שווה שנבחן ביחד, כי אנחנו גוף שמפעיל היום המון מלגאים ומלגאים דרך מלגות של המדינה, משרדים ממשלתיים שמעבירים לנו תקציבים לפרויקטים.
<ליאת הלבץ: שווה שנעשה את הבחינה, ואני מציעה בשמחה שנעשה את הפגישה הזו כדי לבחון איך אנחנו משפרים את זה כדי שהסטודנטים בסוף ירוויחו יותר, כי זה הרצון שלכם ושלנו, אני בטוחה.
<ליאת הלבץ: מעבר לזה, על הסיפור של החזר שכר לימוד שהועלה כאן, מול המכללות ומול האוניברסיטאות.
<ליאת הלבץ: שוב, אני מציעה לוועדה לוור"ה, לוועד ראשי האוניברסיטאות, שהוועדה תפנה אליהם ותבקש התייחסות שווה, כמו שוור"מ נתנו.
<ליאת הלבץ: זה נראה לי הזוי ומגוחך שזה המצב.
<ליאת הלבץ: אני שמחה לשמוע שכאן הבעיה, כי אני בטוחה שמול ור"ה אפשר לעבוד ביחד, הוועדה, מינהל הסטודנטים ואנחנו, כדי לעשות את השינוי הזה.
<דנה גורדון שושני: את מוכנה לפרט?
<דנה גורדון שושני: מה בדיוק לבקש מוור"ה?
אברהם נגוסה: לגבי ה-25%, את מתכוונת?
<ליאת הלבץ: כן, החזר לימודים, ה-25% שמינהל הסטודנטים - - -
<מירי כהן-אדלשטיין: לוור"ה, כדי שיקיימו איתנו את שכר הלימוד ללא תוספת של 25%.
<ליאת הלבץ: אנחנו נשמח להיות שותפים לזה.
<ליאת הלבץ: גם פה אני קוראת לכם, תשתמשו בנו.
אברהם נגוסה: יש נציג מל"ג פה?
<אורנן פודם: כן.
<ליאת הלבץ: אבל זה נציג מל"ג ולא נציג ור"ה, ור"ה זה גוף בפני עצמו.
אברהם נגוסה: אני ארצה לשמוע את התייחסותך.
<ליאת הלבץ: אני באמת מציעה את שיתוף הפעולה שלנו, אנחנו יותר מנשמח לעזור, יש לנו את הכלים שלנו ואנחנו עובדים מול ור"ה באופן קבוע.
<ליאת הלבץ: מעבר לזה, בכללי על הדיון ועל ההתנהלות כאן.
<ליאת הלבץ: אני חייבת לומר שזו לא פעם ראשונה שאנחנו מתעסקים בסטודנטים עולים.
<ליאת הלבץ: כאן בוועדה, גם איתך, יושב ראש הוועדה, היו כאן דיונים ספציפית על הסטודנטים האתיופים ובכלל מול מינהל הקליטה.
<ליאת הלבץ: קודם כל הטענה הזאת בכלל, שזה לא בסדר שאנחנו פה פעם ראשונה שומעים את הטענות.
<ליאת הלבץ: בשביל מה יש כנסת?
<ליאת הלבץ: בשביל מה יש את הוועדות, בשביל מה יש את הדיונים?
<ליאת הלבץ: זה מרגיש לי אפילו קצת איזה שהוא זלזול בוועדה, שהוועדה לא בדקה את הפניות שהגיעו, את כמות הפניות, ואמרה 'אה, רגע, קיבלנו פנייה אחת אז נעשה דיון'.
<ליאת הלבץ: הם כנראה קיבלו מספיק פניות, כנראה הגיע אליהם מספיק מידע, הם כנראה הרגישו שיש כאן בעיה חוזרת ששווה לעשות עליה דיון.
<ליאת הלבץ: אני בתור גוף שפונה לוועדות האלה כמעט באופן יומיומי עם בקשות של דיונים מפה עד הודעה חדשה בכל מיני נושאים, אני רואה שכל פעם שאני מבקשת דיון אני צריכה להביא הוכחות מהשטח ללמה אני מבקשת את הדיון הזה, ועד שאנחנו לא עושים את הבדיקה הזאת עם הוועדה, הוועדה לא מקיימת את הדיון.
<ליאת הלבץ: אז להגיד פה שזה לא בסדר שאתם שומעים פה את זה פעם ראשונה, זה להגיד 'אנחנו לא מוכנים לשמוע ביקורת'.
<ליאת הלבץ: אז תקבלו ביקורת, לא יקרה כלום.
<ליאת הלבץ: גם אנחנו שומעים עלינו ביקורת, אנחנו מקבלים את הביקורת, אנחנו לומדים ממנה, אנחנו בסך הכול גופים, אם זה עמותה ואם זה ממשלתי אז בכלל, צריך ללמוד לקבל ביקורת, לא יקרה כלום.
<ליאת הלבץ: אז נכון, מקבלים את זה פה ולא קיבלתם את זה במייל.
<ליאת הלבץ: כנראה שקיבלתם את זה במיילים אם הגיעו כל כך הרבה פניות לרייצ'ל.
<ליאת הלבץ: באיזה שהיא צורה זה לא הגיע, תבדקו את המערכת, לעשות 'לא' עם הראש לא יעזור, בואו נבדוק את המערכת, בואו נבין למה הפניות לא הגיעו אליכם, בואו נבדוק איך משתפרים, לא רק לעשות 'לא' עם הראש.
אברהם נגוסה: רגע, כדי לעדכן.
אברהם נגוסה: אנחנו פנינו למשרד הקליטה כשהפניות הגיעו אלינו, בעיקר בנושא של סיסאי.
אברהם נגוסה: אנחנו פנינו ויש לי מכתב בחתימת השרה.
אברהם נגוסה: לכן זו לא פעם ראשונה.
<יצחק אוחנה: נכון, רק את זה קיבלנו, שאר הדברים לא קיבלנו.
<ליאת הלבץ: לא, הם מדברים על התרגומים, שפעם ראשונה זה הגיע.
<מירי כהן-אדלשטיין: לא, אבל גם לא צריכה להיות סודיות.
<מירי כהן-אדלשטיין: אם באמת רוצים להגיע לחקר העניין, עד שראיתי את הנושא אני בכלל לא ידעתי שמדובר בבר אילן.
<מירי כהן-אדלשטיין: אני שאלתי, אמרתי, אני לא קיבלתי פניות על זה, אבל עם יש פניות בואו תעבירו אליי, אני רוצה לנסות לעזור, אני רוצה לקדם.
<מירי כהן-אדלשטיין: נאמר לי 'לא, אולי זה יעלה בוועדה'.
<מירי כהן-אדלשטיין: אז האם אנחנו באים פה בשביל לדון ולהתנגח?
<מירי כהן-אדלשטיין: או האם אנחנו באים באמת לפתור בעיות למען האוכלוסייה?
<מירי כהן-אדלשטיין: זאת השאלה שלי.
<ליאת הלבץ: אנחנו באים להציף כדי לבחון איך מתקדמים הלאה.
<מירי כהן-אדלשטיין: אז בואי, גם את זה תיקחי בפרופורציה, את לא תמימה, את יודעת שיש גם הרבה דברים שהם מעבר - - -
<ליאת הלבץ: ברור לי.
<ליאת הלבץ: רק דבר אחרון, אני מצטרפת לאמירה שחייבים לבחון, וזו לא פעם ראשונה שאנחנו רואים את זה ודוח המבקר התייחס לזה וכבר דיברנו על זה, גם בוועדה לביקורת המדינה וגם פה בוועדה, לסטודנטים אין גורם אחד.
<ליאת הלבץ: נכון שיש להם את הרכזים בשטח, אבל עובדה שיש כאן כנראה איזה שהיא בעייתיות והמציאות מראה לנו מהשטח שהסטודנטים כנראה לא יודעים בהכרח תמיד מי אותו רכז או לאן הם צריכים לפנות או מי צריך לפנות.
<ליאת הלבץ: הרבה פעמים, אנחנו נתקלים בזה שוב ושוב ושוב, לא רק ספציפית מול מרכז הקליטה, אני חייבת לומר, מול הרבה משרדים ממשלתיים או מול המל"ג, אלה אומרים שזה אחראי, זה אומר שזה אחראי.
<ליאת הלבץ: אני רואה אתכם מהנהנים בראש, כי אתם מכירים את זה כל כך טוב, כי זה קורה כל הזמן, כל הזמן, והסטודנטים העולים האלה, באמת שהמצב ההתחלתי שלהם הוא הרבה יותר קשה מכל בן אדם אחר במדינה שצריך להתמודד עם כל המערכות האלה שזורקות אותו מאחד לשני.
<ליאת הלבץ: הסטודנטים האלה לא יודעים לאן לפנות, זה המצב בשטח.
<ליאת הלבץ: אפשר להגיד שאנחנו מנסים לעשות אחרת, אבל זה המצב בשטח, אז צריך להתייחס לזה ולראות איך אנחנו משפרים את זה.
<מירי כהן-אדלשטיין: אני לא אספר לך שעשינו סקר ו-90% מהסטודנטים הביעו שביעות רצון.
<מירי כהן-אדלשטיין: אז להגיד על סמך סטודנט אחד - - -
<ליאת הלבץ: זה לא סטודנט אחד - - -
אברהם נגוסה: אני מבקש שתסיימי.
<ליאת הלבץ: כן, תודה.
אברהם נגוסה: רשות הדיבור לניתאי, בבקשה.
<ניתאי - שדלן: שלום, אני ניתאי, אני כאן שדלן, כפי שזה מעיד, אבל אני לא בא לדבר תחת הכובע הזה, אני בא לדבר תחת הכובע הזה שהייתי סטודנט עולה חדש בבר אילן, מנהל מחלקת לטיפול בעולים באגודת הסטודנטים ב-2009-2010, סמנכ"ל אגודת הסטודנטים ב-2011, מנכ"ל אגודת הסטודנטים ב-2011 ו-2012, השח"ק שלי היה התנדבות במינהל הסטודנטים תחת אנצ'לו סלומון האגדית שעשתה עבודת קודש יום יום שם.
<ניתאי - שדלן: הטענה שפעם ראשונה אתם שומעים את הפנייה הזו מקוממת אותי.
<ניתאי - שדלן: פנינו ב-2009 עם אנצ'לו, פנינו בטלפון, פגשנו פקידים, אתכם פעם ראשונה אני רואה, את הפקידים שפגשנו דאז אני לא רואה כאן, פנינו ב-2010, ב-2011 עשינו הפגנות באוניברסיטה מול משרד הדיקן, ב-2012 היו הפגנות שהבאנו לשם תקשורת כדי שזה כבר ייצא לאוזניים של מישהו כי שנה אחר שנה אין התייחסות לאותה פנייה.
<ניתאי - שדלן: אני גם לא ידעתי את נושא הישיבה, הגעתי לכאן מתוקף העבודה ופתאום אני רואה את הפניות של אותם סטודנטים ואני מוצא את עצמי מלפני שש או שבע שנים.
<ניתאי - שדלן: כבוד היושב ראש, אני כאן יום יום, אם תרצו לשמוע את מנכ"לי האגודה לאורך השנים, עברתי שלושה יו"רי אגודות שיכולים להעיד שהיו פניות.
<ניתאי - שדלן: איתם עשיתי את הפניות, איך פעם ראשונה?
<ניתאי - שדלן: בוועדה הזו אתם אומרים שפעם ראשונה אתם שומעים על הפנייה הזו?
<מירי כהן-אדלשטיין: אני בתפקיד ארבע שנים, טרם שמעתי על זה.
<מירי כהן-אדלשטיין: כן, בואו נטפל בזה ונתקדם הלאה.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע את ההתייחסות של מל"ג והתרומה שלהם לנושא, כי מדובר בהנגשה, מה מול האוניברסיטאות והמכללות, האם יש לכם תפקיד פה?
אברהם נגוסה: האם אתם יכולים לעזור בדבר הזה?
אברהם נגוסה: למה זה דווקא אוניברסיטת בר אילן, למה לא באוניברסיטאות אחרות?
אברהם נגוסה: אוניברסיטאות אחרות, למיטב ידיעתנו, הסדירו את עניין התרגום, למה רק בר אילן לוקח כסף מהסטודנטים?
<סולונזי פרידנברג: הם לא נותנים את השירות הזה.
אברהם נגוסה: בכלל לא נותנים את השירות?
<סולונזי פרידנברג: לא נותנים את השירות הזה.
<סולונזי פרידנברג: לא הסדירו כלום, פשוט לא עושים את זה.
<סולונזי פרידנברג: זה אקסטרה שאנחנו נותנים וזו התגובה.
<סולונזי פרידנברג: אז אולי אנחנו צריכים ל - - - אני אומרת את זה בשיא הכנות, אולי צריך לחשוב על זה שוב.
אברהם נגוסה: אז בסדר, כל הכבוד שאתם נותנים.
<סולונזי פרידנברג: אבל אם יש רק ביקורת על זה אז אולי האוניברסיטאות האחרות צודקות.
<סולונזי פרידנברג: אולי.
אברהם נגוסה: לא, אני חושב שהביקורת זה לטובה, בצורה חיובית, כדי לקדם ולעזור לעולם.
אברהם נגוסה: לכן אל תיקחי את הביקורת כדבר שלילי.
אברהם נגוסה: אני פונה עכשיו, אנחנו פונים אליך כנציג מל"ג, האם יש אפשרות להסדיר את זה, שיהיה גם תרגום באוניברסיטאות אחרות ושתרגום יוסדר על חשבון של האוניברסיטאות?
<אורנן פודם: לגבי זה שאין תרגום, אני לא יודע, אפשר לשאול את צח, במסמך זה נראה כאילו באוניברסיטאות אחרות כן יש תרגום ו - - -
<צח בן יהודה: לא, אין.
<צח בן יהודה: חוץ מבר אילן אף אוניברסיטה לא מתרגמת מבחנים.
<אורנן פודם: אז אנחנו יכולים לבדוק את זה, לפנות למוסדות.
<אורנן פודם: אני פונה גם לליאת וגם אליכם, כי אני באמת מבין את העניין הזה, שאנחנו רוצים להגיע לוועדות מוכנים ולתת דין וחשבון כשדברים לא עובדים או כשיש לאקונות או דברים לא עובדים ופה לא ניסו את הדרך המקובלת הרגילה.
<אורנן פודם: אני הלכתי לרכזת פניות הציבור היום וביקשתי ממנה שתבדוק לי טוב טוב בכל השנים האחרונות אם הייתה פנייה כזאת ולא היה.
<אורנן פודם: אז תנו לנו צ'אנס לטפל בזה.
<אורנן פודם: אני חושב שאנחנו כן נטפל, אנחנו כן מכירים פניות ציבור, גם אם זה התאחדות הסטודנטים.
<אורנן פודם: התאחדות הסטודנטים יודעת להגיע אלינו כשיש להם בקשות, פה ההתאחדות לא פנתה אלינו.
<ליאת הלבץ: כשאנחנו פונים אז אומרים לנו 'האוניברסיטה ענתה ככה וככה וככה' ומעבירים לנו את התשובה של האוניברסיטה.
<אורנן פודם: וכשיש איזה שהיא בעיה עם התשובה של האוניברסיטה אנחנו מתערבים.
<אורנן פודם: לא חסרים מקרים.
<ליאת הלבץ: כן, אבל בפניות ציבור הסטודנטים לא יודעים לפנות למל"ג ואתה יודע את זה.
<ליאת הלבץ: הסטודנטים העצמאיים, הפרטניים, לא יודעים - - -
<אורנן פודם: יש בעיה כשאתה מנהל מערכת כל כך מורכבת, של 65 מוסדות, לדעת על כל דבר לא תקין.
<אורנן פודם: הרי יש פה בעצם רק מוסד אחד שגובה.
<אורנן פודם: בי"ת, אני אומר, תפנו אלינו, יש פניות ציבור, אנחנו מקבלים אלפים בשנה.
<אורנן פודם: גם להתאחדות הסטודנטים אני פונה, תפנו אלינו כשיש בעיות, אתם יודעים לעשות את זה, זה לא שאתם לא יודעים - - -
אברהם נגוסה: האם נראה לך שהמל"ג יכול לצאת בקריאה לכל האוניברסיטאות להתחשב בעולים החדשים ולתרגם את המבחנים?
<ליאת הלבץ: הוא יכול רק להמליץ, הוא לא יכול לחייב.
אברהם נגוסה: אז אנחנו נפנה אליכם.
<אורנן פודם: אין בעיה, בשמחה.
אברהם נגוסה: בסדר גמור, תודה רבה לך.
מיכאל אורן: אני חושב שמה שאמרתי קודם, הבעיה מוכרת בכל כך הרבה תחומים, בחיילים בודדים, יש להם בדיוק אותה בעיה, שלא יודעים למי לפנות, עושים מהם כדורי פינג פונג.
קסניה סבטלובה: והייתה בעיה שם כשעוד אני למדתי לפני 20 שנה כעולה חדשה.
מיכאל אורן: כן, על בשרנו, כל אחד עם המבטא שלו ועם הצלקת שלו.
אברהם נגוסה: אני חושב שהדיון הוא דיון מאוד חשוב, למרות שהיו טונים שלא היו צריכים להישמע, אבל אני חושב שזה לטובת העניין.
אברהם נגוסה: סטודנטים וגם נציגי המשרדים הביעו את דעתם ואני חושב שהכיוון שאנחנו הגענו זה לפתרון העניין.
אברהם נגוסה: מינהל הסטודנטים אומרים, אנחנו פתוחים לשמוע, לקבל פניות ולבחון את זה מול התקציבים ולכן מאוד חשוב שאתם, הסטודנטים, גם האגודה וגם ההתאחדות, תעזרו לסטודנטים באמת לפנות ישר והכתובת היא מינהל הסטודנטים.
אברהם נגוסה: בואו נעשה ככה, כפי שהם הסבירו, יש להם נציגים באוניברסיטאות, מדריכים ודיקן הסטודנטים, דרך זה אפשר להגיע אליהם.
אברהם נגוסה: תיכף מנהלת הוועדה תקרא את הסיכומים שלנו, מה שסיכמנו, אבל חשוב לי מאוד להדגיש שחוברת הסברה עם כתובות לסטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה זה דבר מאוד חיוני וחשוב שהסטודנטים יידעו למי לפנות.
אברהם נגוסה: דנה, תקראי את הסיכום של הדיון שלנו.
<דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת למינהל הסטודנטים, אחת, להתכנס עם התאחדות הסטודנטים, לבחון כיצד ניתן להעניק את מענקי המלגות לעולים במסגרת שח"ק.
<דנה גורדון שושני: דבר נוסף, לפרסם לסטודנטים העולים בדיוק אל מי לפנות בכל עניין.
<דנה גורדון שושני: הוועדה תפנה לוור"ה בבקשה לחדש את הסכמי שכר הלימוד עם המינהל לסטודנטים עולים במשרד העלייה והקליטה, כך ששכר הלימוד עבור מלגות לסטודנטים עולים יועבר ישירות מהמשרד לאוניברסיטאות, ללא תוספת של 25%.
<דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת למל"ג לקרוא לכל האוניברסיטאות לאפשר תרגום בחינות לעולים חדשים בשפתם.
אברהם נגוסה: אני חושב שזה נראה לי מאוד טוב.
אברהם נגוסה: אנחנו נעקוב אחרי זה ונפנה בכתב לגורמים הרלוונטיים.
אברהם נגוסה: תודה שבאתם, הישיבה נעולה.
אברהם נגוסה: ברוכים הבאים לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות לדיון בנושא הקמת בית מורשת יהדות אתיופיה.
אברהם נגוסה: היוזמה והבקשה לדיון שאנחנו מקיימים היום הגיעה מארגון בהלצ'ין שטיפל וממשיך לטפל בעניין בית מורשת ותרבות הרבה שנים.
אברהם נגוסה: הם פנו אלינו לקיים את הדיון הזה ולכן אנחנו גם הזמנו את משרד התרבות והספורט, הנציגים נמצאים פה, ומשרדים אחרים, גם ממשרד הקליטה, עיריית ירושלים, אני בטוח שגם משרדים אחרים יגיעו, ואנחנו נקיים את הדיון על מנת ללמוד האם המרכז הוקם, אם לא אז למה.
אברהם נגוסה: נשמע קודם כל ממבקשי הדיון, שהם פנו אלינו.
אברהם נגוסה: אנחנו נראה גם את יישום החוק, החוק להקמת בית מורשת ליהדות אתיופיה, שנחקק כידוע ב-2012.
אברהם נגוסה: החוק פורסם פעם ראשונה ב-1 באפריל 2012 והיה אמור להתחיל לפי החוק תוך שישה חודשים, דהיינו זה 1 באוקטובר 2012.
אברהם נגוסה: אנחנו נמצאים ארבע שנים אחרי.
אברהם נגוסה: לכן אנחנו רוצים לשמוע וללמוד ואיך אנחנו יכולים לזרז את הקמתו ואת יישום החוק, לאחר שנשמע ונלמד מכל הצדדים, זו מטרת הדיון.
אברהם נגוסה: אני רוצה לפתוח בזה שאני רוצה לתת לכבוד הקייס לפתוח את הישיבה בברכה, לפי המסורת שלנו, ולאחר מכן פרופ' קורינאלדי יציג את הדרישה וגם עורך דין יסמין וגם מנכ"ל בהלצ'ין.
אברהם נגוסה: לאחר מכן נפנה למשרד התרבות ונשמע את התייחסותכם, גם לשאלות שיעלו על ידי בהלצ'ין.
אברהם נגוסה: לאחר מכן ניתן למשתתפים, לנציגי המשרדים.
אברהם נגוסה: אני מבקש, אני מרגיש, כיוון שהנושא הזה מאוד חם, אני כבר יודע, אני חי בתוך עמי ולכן אני מכיר את הדברים האלה, אני מבקש לשמור על תרבות הדיבור ולהתמקד עניינית בנושאים.
אברהם נגוסה: יש לנו בסיס, הבסיס הוא החוק ואנחנו צריכים לראות האם זה הלך לפי החוק, לכן אני לא רוצה שנגלוש לכיוונים אחרים ואני מראש אומר את זה, מי שגולש לכיוונים אחרים אני לא אתן לו להמשיך.
אברהם נגוסה: אני מודיע מראש את הדברים האלה.
אברהם נגוסה: בבקשה, כבוד הקייס.
<וכובשת ילאו: (מדבר באמהרית).
אברהם נגוסה: בבקשה, פרופ' קורינאלדי.
אברהם נגוסה: כידוע, פרופ' קורינאלדי, אני לא צריך להציג אותך, כולם מכירים, מעל כמעט 40 שנה, אם לא יותר, שהוא פועל למען העלאתם וקליטתם של יהודי אתיופיה למדינת ישראל ושילובם במדינת ישראל והחברה הישראלית.
אברהם נגוסה: הרבה שנים בהתנדבות ייצג את הקהילה בבג"צים, הוביל להרבה בג"צים והיום הנה הגענו ש-140,000 יהודי אתיופיה אזרחים גאים פה במדינת ישראל ובזכות אנשים כמו פרופ' קורינאלדי שפעלו בזמנו.
אברהם נגוסה: גם עכשיו, למרות שאנחנו עכשיו בארץ, הוא לא התעייף, הוא ממשיך לעזור לנו, לתמוך בקהילה ובעם ישראל.
אברהם נגוסה: לכן יישר כוח, פרופ' קורינאלדי, מה שעשית ומה שאתה עושה וגם תעשה בעתיד.
אברהם נגוסה: בבקשה, רשות הדיבור אליך.
<מיכאל קורינאלדי: תודה ליושב ראש ובוקר טוב לכולם.
<מיכאל קורינאלדי: אני פועל היום בחסותם של ברכות קודש מאת הקייסות ששהיתי עימם כ-40 יום בהפגנה הרוחנית הגדולה של יהודי אתיופיה מול הרבנות הראשית בירושלים בשנת 1985, לאחר תום מבצע משה ומבצע מלכת שבא.
<מיכאל קורינאלדי: להזכיר שמות של אחדים מהקייסים שהשתתפו אז, הקייס ברקו בן ברוך, הקייס אמהה נגאת, הקייס איילין אדגואיצ'ו, הקייס טמנו אטואובה אקלה ואחרים.
<מיכאל קורינאלדי: היו הרבה.
<מיכאל קורינאלדי: ממש הייתי איתם 40 יום, הזמנתי אותם לביתי, סיפקתי אוכל ושתייה לאנשים שהיו זקוקים, כמובן לא יכולתי לדאוג לכולם, דאגתי בעיקר לקייסות.
<מיכאל קורינאלדי: אני פועל בחסות הרבנים הראשיים לישראל דאז, ובראשם הראשון לציון הרב עובדיה יוסף זצ"ל, שכידוע לכולם פסק שיהודי אתיופיה הם יהודים לכל דבר והזהיר שאף אחד לא יטיל מום בקודשים.
<מיכאל קורינאלדי: וכן אני פועל בחסות הסכמים שנחתמו בשנת 1985 בין ראש הממשלה שמעון פרס, אז הוא היה ראש ממשלה, יחד עם שר הקליטה יעקב צור, לבין נציגי יהודי אתיופיה ובהם שלמה אקלה שיושב כאן איתנו בישיבה היום.
<מיכאל קורינאלדי: ההסכמים התמקדו בשני נושאים, האחד הסדר חיתון לפי דין תורה, חיתון של יהודי אתיופיה ככל ישראל.
<מיכאל קורינאלדי: הנושא הופקד באותם ימים, בהסכמה עם הרבנות, בידי הרב הראשי של נתניה, הרב דוד חיים שלוש, יהי זכרו ברוך, שהלך לעולמו בחודש שעבר.
<מיכאל קורינאלדי: הוא אמר שהגיור לחומרה שנדרש מיהודי אתיופיה זה ברכה לבטלה.
<מיכאל קורינאלדי: אין בהלכה גיור של יהודים גמורים, אני מצטט אותו, דברים בשם אומרם.
<מיכאל קורינאלדי: ואכן הבעיה הראשונה הזאת של החיתון באה בדרך כלל על פתרונה, אני לא רוצה להיכנס למקרים שעדיין קורים במציאות האקטואלית, כשהבעיה עוד קיימת.
<מיכאל קורינאלדי: באופן כללי מגיעות אליי תלונות, אבל פחות מן הימים ההם.
<מיכאל קורינאלדי: העניין השני שהוסכם עליו בתום ההפגנה, ושעליו ביקשנו לכנס היום את הוועדה הנכבדה, בראשות חבר הכנסת אברהם נגוסה, זה הקמת בית מורשת יהדות אתיופיה.
<מיכאל קורינאלדי: הציבור לא יודע שלא מדובר על החוק, החוק זה שלב מאוד מאוחר, ההתחייבויות היו כבר בשנת 85'.
<מיכאל קורינאלדי: אין לך קהילה בישראל שתקבל התחייבות בשנת 85' ותעסוק אחרי 30 שנה בביצועם, משהו לא כשיר במערכת שהתנהלה.
<מיכאל קורינאלדי: מכל מקום הקמת בית מורשת יהדות אתיופיה הכוונה, כמו שגם כתוב בחוק, לכנס את המסורת והמורשת של יהדות אתיופיה.
<מיכאל קורינאלדי: לא מדובר במוזיאון, מדובר במפעל חי, שהקייסות ימצאו שם מושב.
<מיכאל קורינאלדי: זה נאמר בבית המשפט העליון שהקייסות שהתלוננו שלא נותנים להם תפקידים דתיים, אמרו שיבנו את בית המורשת ו'אתם שם תתכנסו ותחליטו' וכו'.
<מיכאל קורינאלדי: מדובר על האזכרות והחגיגות של הסיגד והסברה לכלל ישראל, כי כלל ישראל לא מבין עד היום הזה את הנושא של יהדות אתיופיה, כי הוא שומע פה ושם, לפעמים אנשי אקדמיה שמדברים דברים, דברי, אני מרשה לעצמי לומר, דברים שאין להם בסיס ביהדות.
<מיכאל קורינאלדי: אם יש במדע כלשהו איזה בסיס לזה, שיהיו בריאים, אבל ביהדות אין לזה בסיס.
<מיכאל קורינאלדי: ותרשו לי לקבוע, וכאן הקשר בין שני הנושאים, בעיית החיתון לא הייתה מתעוררת אילו המסורת העתיקה של יהודי אתיופיה הייתה מוכרת לרבנים ולכלל ישראל.
<מיכאל קורינאלדי: רבני ישראל הראשונים חקרו בדבר ואציין את הגדולים האחרונים שביניהם, הרב אליהו משה פניג'ל, ירושלים, סוף המאה ה-19, הוא קבע כי יהודי אתיופיה הם הקהילה היהודית העתיקה, והוסיף ואמר 'מי יבוא אחרי בית המלכים האדירים האלה', וכוונתו לשני רבני ארץ ישראל ומצרים הרב גנץ והמהריק"ש, וכך הוא ממשיך ואומר 'להרהר שמץ פיסול חס ושלום, ולא יירא לנפשו מלהיות נכווה בגחלתם של גדולי ישראל שכל דבריהם כגחלי אש ונשיכתם כנשיכת נחש ועקיצתם כעקיצת עקרב ודבריהם מיוסדים על אדני האמת ודרכי התלמוד והפוסקים אשר ביתא ישראל נכון אליהם'.
<מיכאל קורינאלדי: כל זה ציטוט מהרב פניג'ל.
<מיכאל קורינאלדי: ומה אגיד ואדבר?
<מיכאל קורינאלדי: עברו למעלה מ-30 שנה, כמו שאמר היושב ראש, אני טרחתי ועשיתי ונאלצנו להגיש שורה של בג"צים, אתם גם צריכים לדעת וגם את זה יהיה צריך למקד בבית מורשת יהודי אתיופיה, שהעלייה של יהודי אתיופיה הייתה עלייה שנכפתה על מדינת ישראל באמצעות בג"צים, באמצעות הפגנות, עד שהרב עובדיה יוסף פסק מה שפסק וגם אז לקח עוד עשר שנים בערך עד שהתחילו גלגלי העלייה לנוע.
<מיכאל קורינאלדי: ואז קרה שאתיופיה סגרה את שעריה ובאו במבצע משה לארץ תוך סבל של 4,000 קורבנות.
<מיכאל קורינאלדי: עדיין יש פה הסתרה ל-1,400, חסר לנו 2,600 שמות שחייבים להנציח גם אותם.
<מיכאל קורינאלדי: ובכן, עשו דברים שונים, אבל היה לנו מצד אחד את נשיא בית המשפט העליון, מאיר שמגר.
<מיכאל קורינאלדי: בבג"צ, כשאני הייתי קם הוא היה אומר לי, 'שב', מיד נותן את רשות הדיבור לנציג המדינה, 'איזה תשובה יש לכם לטענות שנטענות כאן?
<מיכאל קורינאלדי: אני רואה מסמכים, אני רואה דברים ברורים', גמגמו וגמגמו, אחרי הגמגומים ניתנו פסקי דין.
<מיכאל קורינאלדי: הגמגומים נמשכו גם אחרי פסקי הדין.
<מיכאל קורינאלדי: היה צורך בלחצים בשביל להקים את עמותת בהלצ'ין, אסיפות שונות וכו'.
<מיכאל קורינאלדי: בהלצ'ין הוקמה באופן דמוקרטי, עשו אסיפה כללית של כל מי שהיה מעוניין, לשמחתי בין היתר נבחר שלמה אקלה, לשמחתי גם בחרו אותי והייתי בשלב מסוים יושב ראש של בהלצ'ין.
<מיכאל קורינאלדי: אחר כך אמרתי שעדיף שאולי מישהו מבני העדה יישא בתפקיד הזה.
<מיכאל קורינאלדי: אגב, מאיר שמגר גם אמר שצריך לתת את התקציב הדרוש לכל הפרויקטים, בפסק דין בית משפט עליון בראשות נשיא בית המשפט העליון.
<מיכאל קורינאלדי: ואחר כך השגנו קרקע של 7 דונם במלחה ירושלים וראש עיריית ירושלים, עדיף שלא אגיד את שמו, לא של היום, כינס את העדה וראשיה לחגיגת הקמת בית המורשת במועצת עיריית ירושלים, הופיעו איזה 300 איש.
אברהם נגוסה: אני הייתי שם.
<מיכאל קורינאלדי: צחקו עלינו.
<מיכאל קורינאלדי: צחקו.
<מיכאל קורינאלדי: אחר כך פעלנו, מי אם לא אנחנו - - - הייתי בכל ישיבות הוועדה הזאת להעביר את חוק מרכז מורשת יהדות אתיופיה.
<מיכאל קורינאלדי: יש לי פרוטוקולים מהישיבה עם נעמי בלומנטל ואנחנו פעלנו ועשינו על מנת שהחוק הזה יעבור.
<מיכאל קורינאלדי: עדיין היום טרם הוקמה אבן הפינה.
<מיכאל קורינאלדי: אין תקציב למדינת ישראל.
<מיכאל קורינאלדי: הוקם תאגיד ממלכתי, יש שם אנשים מצוינים, היושבת ראש שמחה, שנמצאת פה איתנו, אבל אינני יודע מי שם עושה את הדברים.
<מיכאל קורינאלדי: אומרים לנו המסך ירד עליכם, כל מה שעשיתם עד היום ירד, עכשיו מתחיל מחדש, עשו באמת כנס גדול וההצגה התחילה מחדש, כאילו שלא היה כלום, כאילו שיהודי אתיופיה צמחו היום ולא לפני 2,000 שנה ויותר.
<מיכאל קורינאלדי: אני רק צריך להסביר, התאגיד הממלכתי לא יכול לגייס תרומות.
<מיכאל קורינאלדי: אנחנו, בהלצ'ין, יכולים לעשות זאת.
<מיכאל קורינאלדי: לכן צריך שיתוף פעולה.
<מיכאל קורינאלדי: אנחנו עמדנו והתחננו לשיתוף פעולה, אנחנו מבקשים שהוועדה תיתן הוראות לכל הגורמים הנוגעים בדבר לכבד את כל ההסכמים, אני מתכוון פה לשרת התרבות, למרכז למורשת יהדות אתיופיה, בהלצ'ין ועיריית ירושלים.
<מיכאל קורינאלדי: צריך להקים ועדה מהגורמים האלה, ועדה אולי של שלושה, שישתפו פעולה וזה אנחנו מבקשים שתהיה החלטה של הוועדה, לנקוט בכל הפעולות הדרושות, כדי שבית המורשת יוקם בקרוב בימינו ונגיע לחנוכת המורשת.
<מיכאל קורינאלדי: אני לא אסלח לעצמי אם אני לא אראה את בית המורשת בחיי.
<מיכאל קורינאלדי: אני אעשה כל מה שאוכל על מנת שהפרויקט הזה קום יקום.
<מיכאל קורינאלדי: אני אולי אמרתי קצת דברים גבוהה ואני רוצה, ברשותך, שתשלים חברתי את השלבים של התקופה האחרונה, מה היו מאמצינו בעניין הזה.
<מיכאל קורינאלדי: תודה רבה לכם.
אברהם נגוסה: אני רוצה שתתייחסי לאיפה אנחנו נמצאים עכשיו, מה נעשה, למה הגענו לאן שהגענו, מבחינה משפטית גם בעניין יישום החוק, האם מיישמים את החוק או לא.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע.
<יסמין קשת: קודם כל אני רוצה גם להודות לחבר הכנסת נגוסה שכינס את הישיבה החשובה הזאת ובאמת אחרי הדברים של פרופ' קורינאלדי אני מורידה את הכובע, הוא סיכם את הדברים בצורה מופלאה.
<יסמין קשת: אני רוצה לעמוד על הנקודה שבאמת כאב הלב, ואני לא מהקהילה, אבל אני כבר שנים עובדת עם הקהילה ואוהבת את הקהילה ומרגישה כמו חלק מהקהילה, פשוט כואב הלב לראות איך שהדברים התגלגלו.
<יסמין קשת: בהלצ'ין הוקמה בשנת 1996 מכוח החלטת ממשלה והחלטת בג"צ והסכמים שהיו בעקבות הבג"צ והיא היוותה את מרכז המורשת של יהדות אתיופיה, מרכז המורשת היחידי.
<יסמין קשת: היא עשתה פעילות וגבתה עדויות מזקני עדה ועשתה המון המון המון דברים שקשורים למרכז המורשת, בין היתר היא הצליחה להגיע לחתימה עם מינהל מקרקעי ישראל לגבי קרקע מצוינת במלחה ירושלים להקמת בית מורשת, בשיתוף פעולה עם עיריית ירושלים, משהו שבאמת אף גוף אחר לא השיג.
<יסמין קשת: אחד הדברים שבהלצ'ין נאבקה למענו, משנת 2001, ללא לאות, היה חקיקת חוק שהופך את המרכז הזה למרכז סטטוטורי.
<יסמין קשת: כפי שיש מרכז ללדינו וכפי שיש מרכז ליהדות בבל, גם למורשת יהדות אתיופיה בהלצ'ין סברה שראוי שיהיה מרכז סטטוטורי, עם תקציב ברור וקבוע וגם בהלצ'ין הייתה מתוקצבת בכל השנים מתקציב המדינה, אבל ברגע שזה לא מרכז סטטוטורי צריך כל הזמן לרוץ אחרי התקציב בכל מיני בקשות ותמיכות והם רצו שזה יהיה משהו מסודר.