GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ניר כץ: הגרעין הראשון קם בגדרה, בדיוק לפני עשר שנים וחצי, באמצע 2005, והיום אנחנו קיימים ועובדים בגדרה, בבית שמש, בראשון לציון, חדרה, יקנעם, לוד, פתח תקווה, אשדוד, יכול להיות ששכחתי עוד אחד בדרך.
<קריאה: יבנה.
<ניר כץ: ביבנה הגרעין צריך להחליט אם הוא גרעין או לא, אנחנו כרגע נותנים להם לעבוד לבד, בלעדינו.
<ניר כץ: אלה הגרעינים.
<ניר כץ: אני אספר קצת על התכניות שאנחנו עושים, כי בגדול יש לנו חמש תכניות שאני חושב שמייצגות את היום יום שלנו.
<ניר כץ: תכנית ראשונה, אפשר לקרוא לזה תכנית, היא תכנית שלמעשה מתעסקת בגיבוש חברי הגרעין עצמם, תכנית שבה אני חניך, אבישי חניך, אנחנו המשתתפים.
<ניר כץ: למעשה אנחנו לוקחים קבוצה של אנשים שהם בני, אני כבר בן 44, לוקחים אנשים שהם בין הגיל 25 ל-45 והופכים אותם לקבוצה, שהיא קבוצה שמתפקדת כקבוצה.
<משה סלומון: אנחנו בונים את זה לפיה גיל שלנו.
<ניר כץ: כן, בהתחלה אנחנו אמרנו שזה 25 עד 35, אבל היינו צריכים לשדרג את הפרזנטציה עם השנים.
<ניר כץ: אנחנו לוקחים קבוצה של אנשים שזה בדיוק אותם אנשים שלא חייבים לגור בשכונת שפירא בגדרה, אלא אותם אנשים שכן יש להם את היכולת לקנות בית ביישוב אחר, במקום אחר, אנשים שכבר היו במקומות אחרים בחלקם ולהגיד 'לא, אני עובר היום, אני ניר כץ, עובר עם הילדים שלי ואשתי לגור בשכונת שפירא בגדרה', וזה שיפור של איכות החיים שלי, אוקיי?
<ניר כץ: זה לא פוגע בי וזאת לא הקרבה, כי הקרבה ומלגה נגמר באיזה שהוא שלב ואז זה מתפרק.
<ניר כץ: זה לא בא מהמקום הזה, אלא באמת מהרצון לשפר את איכות החיים שלי, כשמובן שאיכות החיים שלי, כשהיא משתפרת גם איכות החיים בשכונה משתפרת.
<ניר כץ: איך עושים את זה?
<ניר כץ: איך מייצרים קודם כל קבוצה שהיא קבוצה שהיא פשוט כיפית, שטוב להיות בה.
<ניר כץ: אז ביום שישי האחרון הייתה לנו ארוחת שבת ביחד, על המשפחות והלכנו לטיול ביחד לפני כמה שבועות ובעוד שבועיים יש לנו חגיגה של כל ימי ההולדת של הקיץ, בין אם זה ילדים, בין אם זה אנחנו המבוגרים, כל ימי ההולדת, אנחנו עושים ארבע פעמים בשנה ביחד, אלה הדברים שלמעשה עושים לנו טוב.
<ניר כץ: אז הפרויקט הזה היום קורה ביותר ויותר שכונות בישראל.
<ניר כץ: כמו שאלון אמר, יש אומרים 200, יש אומרים 250 שכונות, עם יוצאי אתיופיה אנחנו עוד מעט נגיע ל-20 שכונות ואני חושב שזה מאוד מאוד משמעותי.
<ניר כץ: זה כבר יהיה למעלה משליש.
<משה סלומון: אנחנו שואפים להגיע ל-37 יישובים, בהתאם למיפוי שעשינו לפני כמה שנים.
<ניר כץ: יש כ-55 שכונות, השאיפה שלנו להיות בכל שכונה כזאת, לא אנחנו, מי שנמצא שם יהיה, אבל גם ייקח אחריות ויבחר לגור שם ויבחר לגדל שם את הילדים שלו.
<ניר כץ: השאלה הבאה היא מיד מה הגרעין הזה עושה, אז נדבר תיכף על פרויקטים, אבל אני חושב שגם אם אני מצטרף לוועד ההורים של בית הספר או לוועד ההורים של הגן, כבר קורה שם איזה שהוא משהו.
<ניר כץ: כשהילדים שלי הולכים שם לאותו גן אני מיד רואה שכשיש יום הולדת אף פעם ילדים אתיופים לא מגיעים, ההודעה בכלל לא עוברת, או אם היא עוברת אז היא עוברת ככה ליד, זה קורה.
<ניר כץ: איך זה קורה?
<ניר כץ: לא בתור פרויקט, פשוט בתור שכן, בתור תושב השכונה, איך מתחילים כבר מהגיל הכי צעיר לדאוג שהדברים האלה יקרו כדי שכשמגיעים לגיל בוגר אז זה חלק מהחיים המשותפים שלנו פה בישראל.
<ניר כץ: אני חושב שזה לא מקרה שבכל אחד מהגרעינים האלה יש חברי גרעין גם יוצאי אתיופיה וגם לא יוצאי אתיופיה.
<ניר כץ: אני חושב שמאוד מובן שהמנהיגות היא מנהיגות של יוצאי אתיופיה בכל המקומות האלה, אני חושב שבכל אחד מהגרעינים האלה יש גם זוגות שהם זוגות נקרא להם מעורבבים, אני יודע?
<ניר כץ: חצי חצי, שזה באיזה שהוא אופן סוג של מודל לחיקוי בלי ללכת ולנפנף בדגל 'אנחנו מודל לחיקוי', אנחנו פשוט שם.
<ניר כץ: התכנית השנייה שאנחנו מפעילים היא תכנית לחבר'ה אחרי צבא, או לצערי הרב הרבה פעמים אחרי לא-צבא.
<ניר כץ: חבר'ה בגילאי פחות או יותר 20 עד 25, עד 28, שהם די אבודים, שהם לא יודעים לאן ללכת, להורים שלהם אין חברים מורים, עורכי דין, רואי חשבון, אין להם חלומות מספיק גדולים, אנחנו עוזרים להם לחלום.
<ניר כץ: אנחנו אומרים, גמרתם את הצבא, חכו רגע, אל תלכו ללמוד, בואו קודם כל תחשבו מה אתם רוצים להיות כשתהיו גדולים, בהתאם לזה תתכננו את החיים שלכם.
<ניר כץ: אנחנו רואים בבוגרים של התכניות האלה הצלחה גדולה, 27% הולכים לאקדמיה, נהיים אקדמאים, זה יותר ממה שקורה בחברה הישראלית בכלל, לא החברה של יוצאי אתיופיה, כנראה משהו עובד שם חזק מאוד.
<ניר כץ: אנחנו חושבים שלמעלה מ-90% בוחרים להמשיך לגור בשכונות איפה שהם גדלו ואיפה שההורים שלהם גידלו אותם, קונים שם דירות, זה ממש הופך להיות משהו שמשפיע.
<ניר כץ: יש לזה גם נגזרת של תכנית סטודנטים, כלומר לפעמים זה תכנית צעירים, לפעמים זה תכנית סטודנטים, בהתאם לגיל של החבר'ה.
<ניר כץ: אנחנו לא כל שנה פותחים קבוצה חדשה, אלא זו קבוצה שהולכת איתנו.
<ניר כץ: סתם, יש לנו חבר גרעין שקוראים לו אדיסו, אדיסו למד מחשבים.
<ניר כץ: אדיסו הוא לא פרויקט, בסדר?
<ניר כץ: כשאדיסו צריך לשדרג את קורות החיים שלו הוא יכול לפנות אליי בתור חבר שלי וכשאני צריך לתקן את המחשב שלי אני פונה אליו, שוב פעם, בתור חבר.
<ניר כץ: אני לא פרויקט שלו והוא לא פרויקט שלי, זו פשוט קהילה שלמה יותר, גדולה יותר.
<ניר כץ: ברוך ה' היום הוא מרוויח יותר ממני, כנראה שהצלחנו.
<משה סלומון: אבל המפגש הזה אמור להביא למצב שגם אתה תרוויח מספיק.
<ניר כץ: נראה.
<ניר כץ: זה כבר התייאשתי.
<משה סלומון: אני מוכוון מטרה.
<ניר כץ: עזוב.
<ניר כץ: התכנית הבאה, אנחנו קוראים לה תכנית מסלול.
<ניר כץ: זה לא סוד שבהרבה מאוד מהשכונות שאנחנו פועלים אין תנועת נוער, אין תנועת נוער מתאימה, גם אם יש משהו בעיר החבר'ה לא הולכים.
<ניר כץ: אנחנו מנסים לייצר אווירה של תנועת נוער, חבר'ה שמתחילים אצלנו בכיתות ד'-ה' מגיעים עד י"ב, הולכים לגרעיני נח"ל, לא שלנו, אבל לגרעינים אחרים.
<ניר כץ: יוצרים איזה שהוא מין מעגל כזה שחבר'ה מתחילים לתת, להיות המדריכים, מקבלי פרסי מתנדב יישוביים, בלי קשר אלינו.
<ניר כץ: כלומר היישוב כבר מכיר בזה שהם חלק מהמנהיגות היישובית באיזה שהוא אופן ואנחנו גם רואים תנועה איטית שמתחילה היום ללכת לתוך תנועות נוער אחרות שקיימות, כילדים, והורים שמתחילים לזהות את הפוטנציאל מתחילים לשלוח את הילדים גם לדברים אחרים ולא רק אלינו.
<ניר כץ: אני אשמח אם בעתיד לא יהיה צורך בנו.
<ניר כץ: כרגע, ברוב השכונות שלנו, אין פתרונות אחרים שפשוט מפתחים מנהיגות, מחברים את הקשר עם הרגליים למה שקורה פה בחוץ, לארץ ישראל, כמו שכולנו תופסים אותה, דרך הצמחים והאדמה וההיסטוריה שלה, שקורית פה בחוץ.
<ניר כץ: התכנית הרביעית שלנו נקראת שיעורי בית בבית.
<ניר כץ: לצערי זה לא סוד שבהמון תכניות אומרים לילדים 'בואו החוצה', 'תלמדו בחוץ, נארגן לכם מועדונית, נארגן לכם בית חם'.
<ניר כץ: יש איזה שהוא סבטקסט קטן שם מתחת, בואו לבית החם, מה זה אומר לגבי הבית שלכם?
<ניר כץ: הוא חם או לא חם?
<ניר כץ: בואו תכינו שיעורים בחוץ, מה זה אומר על ההורים?
<ניר כץ: ההורים שלכם יכולים לתת, לא יכולים לתת?
<ניר כץ: אנחנו אומרים, בחברה המערבית שיעורי בית, התהליך הזה צריך לקרות בבית, אי אפשר?
<ניר כץ: אין דבר כזה אי אפשר, תמיד אפשר.
<ניר כץ: כשהייתי ילד, זה היה די מזמן, לא היו מזגנים, לא היה חדר לכל ילד ובכל זאת עשינו שיעורים ולמדנו ואם היה צורך לא שלחו אותי לאיזה ספרייה ללמוד, אלא הביאו מורה פרטי וככה למדנו.
<ניר כץ: זה בדיוק מה שאנחנו עושים, מכניסים מורים פרטיים לבתים.
<ניר כץ: כל מורה עובד עם שניים-שלושה ילדים, בית קבוע, יום קבוע, שעה קבועה, מקצוע קבוע, למהלך שנה שלמה, לא מחליפים את זה.
<ניר כץ: מייצרים איזה שהוא אי של יציבות בתוך המון חוסר יציבות של הילדים האלה.
<ניר כץ: אנחנו רואים שגם הציונים משתפרים בתוך שנה ב-10% במקצוע שנלמד, גם הורים מתחילים לבוא לבית ספר.
<ניר כץ: היום אנחנו רואים תופעות, בחלק מהיישובים שאנחנו עובדים, שאנחנו כבר לא צריכים לדבר על זה, איזה ילד מבקש עזרה במתמטיקה, עד שהשגנו מורה, אנחנו מדברים עם האמא, 'לא, לא, הוא כבר השיג מורה, כבר יש מורה'.
<ניר כץ: הוא כבר הביא את המורה הביתה, האמא כבר מארחת, הכול בסדר, זה קורה כבר בבית.
<ניר כץ: זה מתחיל לקרות בלעדינו.
<ניר כץ: לא חסרים מתנדבים בקהילה שרוצים לתת, בסך הכול נתנו פה פלטפורמה כדי שזה יקרה בכוחות עצמו.
<ניר כץ: שיעורי בית בבית, מה יותר פשוט מזה?
<ניר כץ: אין פה שום כלום מאחורי זה, פשוט מורה ייכנס הביתה.
<ניר כץ: ברור שצריך הכשרה, איך לוחצים יד, איך אוכלים דאבו, מה זה אינג'רה, כל הדברים האלה.
<ניר כץ: צריך גם הכשרה, ילד מבריז לפעמים, מה מורה שהגיע הביתה יושב ועושה אם הילד לא הגיע?
<ניר כץ: הילד הלך, יצא החוצה, מה עושים עם זה?
<ניר כץ: מלמדים את המורה לשבת על הברזלים, מלמדים את המורה לאכול את האינג'רה ולהגיד לאמא 'אל תשכחי לספר לו שהייתי פה ושאכלתי אינג'רה', בפעם הבאה הילד הזה כבר לא מפספס.
<ניר כץ: התכנית החמישית שלנו היא תכנית שעובדת עם מבוגרים, תכנית של חקלאות קהילתית.
<ניר כץ: יש לנו בגדרה ובלוד, בגדרה משהו כמו 18 דונם עם 90 משפחות שעובדות שם, בלוד יש לנו היום 46 משפחות שעובדות, אנשים שפשוט מגדלים.
<ניר כץ: חשבנו שזה יהיה להם ככה נחמד, יכניס אותם קצת לפעילות גופנית.
<ניר כץ: ראינו כמה דברים, היה מחקר הערכה ב-2014 לתכנית הזו בגדרה.
<ניר כץ: מחקר ההערכה אמר, דבר ראשון שקורה פה זה מה שקורה לבני הנוער ולחבר'ה צעירים, סטודנטים, מבחינת כמה שהם גאים במבוגרים שלהם.
<ניר כץ: הלכו ודיברו עם אנשים בשכונה, כולם סיפרו, 'כן, הייתי עם אבא שלי בגינה', 'וואו, אבא שלי החקלאי הכי טוב בגינה', ואלה ילדים שעד היום ממש לא העריכו את זה ופתאום הם גאים בהורים שלהם.
<ניר כץ: מבחינתנו זה הדבר המשמעותי.
<ניר כץ: הדבר השני שקרה, מכניסים אוכל בריא וטרי הביתה.
<ניר כץ: אצלנו הכול מגודל בשיטות אורגניות, מכניסים אוכל אורגני הביתה, קורה שם משהו שהוא סופר מיוחד שתכל'ס כמעט כל הצריכה של הירקות שלהם הם מגדלים בעצמם.
<ניר כץ: יותר מזה, היום אנשים מקרית מלאכי, לא יודע אם אתה יודע, עומדים בתור, באים לגדרה וקונים את הירקות.
<ניר כץ: יש להם בסטה בשוק ברחובות שהם מוכרים את הירקות, אנשים עושים כסף, בתשלום, משלמים על הפרויקט הזה.
<ניר כץ: נכון שהם לא משלמים את כל הסכום, אבל 33% מעלות הפרויקט, האנשים משלמים בעצמם, 300 שקל לחלקה ועומדים בתור אנשים.
<ניר כץ: אנחנו היום עם 90 משתתפים בגדרה, כמו שאמרתי, 46 בלוד, בכל מקום יש רשימת המתנה של 150 איש שהיו מוכנים להיכנס לעסק הזה מחר.
<ניר כץ: זה פשוט מחמם את הלב לראות אנשים שחלקם 20 ו-30 שנה ישבו ולא עשו כלום, גידלו כרס אפילו יותר גדולה משלי וכשהם לוקחים מעדר הם פשוט עובדים כמו שאף אחד לא מסוגל לעבוד.
<ניר כץ: זה מחזיר להם משהו שהוא פשוט לא ייאמן.
אברהם נגוסה: מה הסיבה להמתנה?
אברהם נגוסה: אתה אומר 150 בהמתנה.
<ניר כץ: כסף.
<ניר כץ: אנחנו צריכים לממן את השני שליש שלנו, אם היה אז היינו מרחיבים את זה.
אברהם נגוסה: הבנתי, יש אנשים רוצים להצטרף אבל יש הגבלה בעניין התקציב.
<ניר כץ: כן.
<ניר כץ: התקציב, מעבר למסים עירוניים וכאלה דברים, שזה באמת לא הסכום הגדול, אנחנו צריכים הנחיה לכל העסק הזה.
<ניר כץ: צריך איש אחד שהוא מנחה חקלאי, שמלמד לחבר טפטפות.
<ניר כץ: אנשים עודרים והם לא רגילים לעבוד עם טפטוף אז הטפטפת נקרעת, נחתכת כל פעם, אלה דברים שצריך ללמוד.
<ניר כץ: מצד שני יש גם מנחה חברתית שיושבת איתם, מדברת על דברים, פתאום אישה יוצאת לשדה, עובדת, איך הבעל מרגיש לגבי זה?
<ניר כץ: איך עובדים עכשיו ביחד?
<משה סלומון: הנה, אתה רואה כאן.
<משה סלומון: יש את עזריה שמנהל את המקום כאן שצריך לשלם לו, כי הוא שייך להיבט החברתי.
<משה סלומון: ראית את אילן, שאחראי על כל הסיפור.
<משה סלומון: בדברים האלה צריכים לתחזק אותם.
<ניר כץ: צריך כוח אדם על כל דבר כזה.
<ניר כץ: בעוד הם מצוינים בחקלאות יש עניינים שעדיין צריך לפתור עם - - -
אברהם נגוסה: השאלה שלי, זה יכול להיות לכולם אז מאיפה הכסף מגיע?
<ניר כץ: אנשים טובים.
אברהם נגוסה: אני מבין שקרן שח"ף, אתם עוזרים להם ליוזמות האלה?
<ניר כץ: לא בפרויקט הזה, בהמון דברים אחרים.
<אלון זיו: בפרויקט הזה ספציפית לא, בפרויקטים אחרים כן.
<אלון זיו: בפרויקט הזה בנושא מסוים אנחנו כן עוזרים.
<ניר כץ: העובדה שאנחנו חיים בתוך גדרה - - -
אברהם נגוסה: אני רוצה להבין מאיפה - - -
<דנה גורדון שושני: אברהם, צריך לראות איזה משרד מגייסים.
אברהם נגוסה: כן, זה מה שאני רוצה להגיע, סך הכול אנחנו באנו - - -
<ניר כץ: כן, בשביל לעזור לדברים האלה לקרות יותר טוב.
אברהם נגוסה: זה יפה מאוד לראות וכל הדברים האלה, אבל הכוונה שלנו היא איפה אנחנו יכולים לעזור.
אברהם נגוסה: אחרי שאנחנו ראינו, להגיד 'כל הכבוד לכם ועשיתם טוב', אבל אני בטוח שמצפים מאיתנו גם לעשות משהו.
אברהם נגוסה: אני רוצה להבין בדיוק קודם כל איזה משרדים רלוונטיים לפרויקטים האלה, דבר שני, האם אתם מקבלים תקציב מהמשרדים האלה או לא.
<ניר כץ: היום הפרויקט הזה באופן ספציפי לא, אבל אני יכול לומר - - -
אברהם נגוסה: בכל הפרויקטים.
<ניר כץ: אני חושב שמה שאלון התחיל לומר קודם, שאנחנו למעשה 14 ארגונים ביחד, שהקמנו את מועצת הקבוצות והקהילות המשימתיות בישראל, יצרנו פה איזה שהוא גוף שהממשלה באיזה שהוא אופן עכשיו אוהבת להתחבר אליו ולא יכולה להתעלם מקיומו.
<ניר כץ: כשיושבים יוצאי אתיופיה ויוצאי חבר העמים ומוסלמים ויהודים ודרוזים ויוצאי קיבוצים ואנשים עם כיפות על הראש, וכולם ביחד אומרים, אנחנו עושים משימה דומה מאוד בחברה הישראלית ובארץ ישראל וכולנו ציוניים, כל אחד בדרכו שלו, הממשלה מתחברת לעסק הזה.
<ניר כץ: למעשה הצלחנו לגייס תקציבים, יש החלטת ממשלה 741 מלפני שלוש שנים, התחילו להזרים כסף לכל הגרעינים.
<ניר כץ: אני אמשיך ואומר, העסק הזה תקוע, יש היום קולות קוראים, אנחנו עדיין מחכים לכספים של 2015, אלה דברים שאושרו לנו.
<משה סלומון: שני קולות קוראים, גם בגליל נגב וגם במשרד החקלאות, שלמעשה ביצענו, אנחנו חצי שנה אחרי סיום השנה הקודמת וטרם קיבלנו כסף ובעמותות כמו שלנו זה קריסה.
<ניר כץ: כשחצי מהתקציב שלך מבוסס על כסף כזה ועוד לא הגיע הכסף של 2015, זה אומר שאנחנו בגירעונות של רבע מהתקציב.
<ניר כץ: כשהכול חתום ומוכן.
אברהם נגוסה: לא קיבלתם את הכסף של 2015?
<ניר כץ: לא, לא קיבלנו כי זה הסטנדרט במדינת ישראל, לא?
אברהם נגוסה: לא, אני מבין שב-2015 למה לא קיבלתם, כי לא היה תקציב.
<ניר כץ: אושר, הכול אושר.
אברהם נגוסה: התקציב אושר בסוף 2015, אבל יש רטרואקטיבית.
<ניר כץ: אלה כספים שאושרו עבור 2015, לא 2016, ועוד לא קיבלנו.
אברהם נגוסה: לא, עבר תקציב דו שנתי, של 2015-2016.
<אלון זיו: אני רוצה לעשו סדר.
<אלון זיו: בנובמבר 15' עבר תקציב, תקציב 15' ו-16' דיבר על הן סיוע ב-2015 דרך משרד החקלאות ומשרד נגב גליל, מה שהיום פריפריה נגב גליל, לנושא הכללי של קהילות משימתיות.
<אלון זיו: התקציב של 2015 הן במשרד החקלאות והן בנגב גליל עדיין לא אושר.
<אלון זיו: הקול קורא יצא - - -
<משה סלומון: לא, הוא אושר.
<אלון זיו: אושר, קיבלת כסף?
<משה סלומון: לא.
<משה סלומון: אושר, אבל לא קיבלנו כסף.
<משה סלומון: זה דבר אחר.
<משה סלומון: ממה שאושר, לאברהם נניח יש לו יכולת, הוא יכול לבוא ולהגיד 'חבר'ה, תזרזו פה במקום הזה והזה'.
<משה סלומון: מה שלא אושר זה עוד שלב.
אברהם נגוסה: מה מעכב את האושר מלהגיע אליכם.
<אלון זיו: שאלה מצוינת.
<משה סלומון: אנחנו מקווים שתיתן לנו תשובה.
<משה סלומון: אתה.
אברהם נגוסה: אני רוצה קודם כל לדעת.
אברהם נגוסה: אם אתם לא יודעים - - -
<משה סלומון: אנחנו לא יודעים, אין לנו תשובות.
<משה סלומון: זאת הכוונה שלי.
<אלון זיו: אנחנו לא יודעים, זה לגבי נגב גליל.
אברהם נגוסה: אז אתה אומר 'תבדוק לנו'.
<משה סלומון: כן.
<אלון זיו: אנחנו לא יודעים.
<ניר כץ: יש בירוקרטיה ויש דברים שלוקחים זמן.
<ניר כץ: זה לוקח כל כך הרבה זמן - - -
<אלון זיו: לא, זה מעבר לזמן.
<אלון זיו: הקול קורא של נגב גליל הוגש כבר בסוף 2015, הוא כבר עומד על המדוכה קרוב לחצי שנה, גם במשרד החקלאות.
<אלון זיו: לגבי 2016 בנגב גליל הוגש 2015 ו-2016, יצא הקול קורא, אתם הגשתם גם ל-2015 וגם ל-16'.
<אלון זיו: על אחת כמה וכמה אם אין תשובות ל-15' בוודאי שאין תשובות ל-16'.
אברהם נגוסה: והמשרדים זה משרד החקלאות והמשרד לענייני פריפריה?
<אלון זיו: נכון.
<ניר כץ: והדבר נכון לגבי 200 ומשהו קהילות, לא 'הנני' ו'חברים בטבע', זה הרבה יותר גדול מהאנשים שיושבים פה בחדר.
<משה סלומון: אבל מבחינתנו יש אפשרות לקדם, אולי, אני לא יודע אם ועדת הקליטה היא על הכול, אבל מבחינתנו יש שלושה ארגונים, אנחנו, 'הנני', 'חברים בטבע' ו'מדור לדור', יוצאי קווקז, עולים מקווקז, שלושת הארגונים האלה, זה לשון המאזניים שלנו, להיות או לא להיות.
<משה סלומון: למשל 'מדור לדור' הולך לסגור בגלל הקצב הזה.
<ניר כץ: הם מפטרים אנשים וסוגרים גרעינים.
<ניר כץ: חד משמעית.
<אלון זיו: יש כאן שתי זוויות הסתכלות, כמו שמשה אמר - - -
אברהם נגוסה: אולי לפני זה, ידוע לכם מה הסכום שאושר?
<משה סלומון: 27 מיליון שקל במשרד החקלאות.
<אלון זיו: במשרד החקלאות 27 מיליון שקל ו-10 מיליון שקל נגב גליל.
<ניר כץ: סך הכול 37.
<משה סלומון: לכל הקהילות.
<אלון זיו: לשנה.
אברהם נגוסה: הבנתי, בסך הכול 37 מיליון.
<משה סלומון: אבל זה לא חופף, אלה לכל הארץ ואלה רק ל - - -
<דנה גורדון שושני: לשנה לכל הארץ.
<משה סלומון: נגב גליל לנגב גליל, השאר לכל הארץ.
<אלון זיו: באופן כללי, זה חותך לכל הקהילות, לאו דווקא - - -
אברהם נגוסה: אין כפילויות פה.
<משה סלומון: אין.
<אלון זיו: מכיוון שכבודו הוא יושב ראש ועדת הקליטה ואני חושב שיש פה תופעה ייחודית שבה מדובר על שלושה ארגונים, שני ארגונים של הקהילה האתיופית ועוד ארגון שנקרא 'מדור לדור' שביקרנו פה לפני שנתיים עם הוועדה, בשדרות, ארגון של יוצאי קווקז, שקודם כל יש בעיה מבחינת הקריטריונים, כי הקריטריונים היום של הקולות הקוראים, לא רק שהם לא מעודדים, הם מקשים על קהילות שהן קהילות בני מקום.
<אלון זיו: הרבה פעמים קהילות העולים הם קהילות בני מקום, אלה לא חבר'ה שהגיעו מבחוץ, רובם חבר'ה שמתהווים ומתארגנים - - -
<ניר כץ: גדלו בשכונה והתארגנו לגרעין.
<אלון זיו: בדיוק, במקום לחיות את הנרטיב של מי מצליח עוזב הם מייצרים פעילות אחרת.
<אלון זיו: הם באים ואומרים 'לא רק שלא נעזוב, אנחנו נחיה כקבוצה ונשפיע על השכונה שבה גדלנו'.
<אלון זיו: הקולות הקוראים, נכון להיום, לא נותנים פתרון לדבר הזה, פעם אחת, ופעם שנייה, אני חושב שוועדת הקליטה, אם היא מתרשמת שהפעילות שאנחנו מציגים היום היא פעילות משמעותית, איכותית, טובה ותורמת, צריך לראות איך תורמים ותומכים בתופעה הזאת ביתר שאת ולא מסתכלים רק - - -
<ניר כץ: גם בהחלט אפשר להעביר דרך הקולות הקוראים תקציב נוסף לגרעינים שהם קשורים לוועדת הקליטה.
אברהם נגוסה: אין ויכוח על חשיבות התכניות, גם אם זה ליוצאי אתיופיה, גם ליוצאי קווקז, גם לעולים אחרים בכלל, הפרויקטים, אין ספק בתרומתם וחשיבותם.
אברהם נגוסה: השאלה פה, אני הולך לתכל'ס בעניין, איך אנחנו מתחילים את זה, קודם כל מחזקים מה שקיים, ודבר שני, איך אנחנו מרחיבים את זה.
אברהם נגוסה: אם יש כבר החלטה, כלומר שיש כבר משמעות תקציבית במשרדי הממשלה, אנחנו צריכים ללחוץ שהכספים לא יישבו שם, אלא יגיעו לשטח כדי לחזק וגם להרחיב.
אברהם נגוסה: אני הבנתי לגבי שנת 2015, הבנתי את הסכום, הבנתי את המעמד, אושר, רק לא הגיע אליכם.
אברהם נגוסה: זה אנחנו נברר.
אברהם נגוסה: עכשיו אני רוצה להתקדם ל-2016, מה המצב של 2016.
<אלון זיו: היה קול קורא לפני שבוע, הוגשו כל הניירות, ב-9 ביוני, במשרד החקלאות.
<אלון זיו: נגב גליל, שלכם זה רלוונטי, הוגש כבר לפני כחצי שנה ועוד לא נפתח, המעטפות נשארו סגורות למעשה.
<משה סלומון: כי הם עוד לא סגרו את 2015.
<משה סלומון: הם לא אישרו את 2015 עדיין.
<משה סלומון: הגשנו - - -
<אלון זיו: לא, לא.
<משה סלומון: שנייה.
<משה סלומון: במשרד החקלאות, מה שאמרת מדויק, כלומר אנחנו הגשנו לפני שבוע וחצי.
<משה סלומון: גם ל-16' הגשנו ויש אישורים על 2015.
<משה סלומון: נגב גליל, הגשנו באותה הגשה גם 15' וגם 16', כי זה היה בפברואר, אולי מרץ, השנה.
<משה סלומון: מראש הם אמרו שהם יפתחו רק את 2015, יאשרו אותו ואחרי שהכול יהיה מאושר יפתחו את 16'.
<משה סלומון: 2015 עוד לא מאושר, הוא יצא החוצה לבדיקת רואה חשבון.
אברהם נגוסה: אמרת מאושר.
<משה סלומון: לא נגב.
<משה סלומון: אמרנו שחקלאות אושר.
אברהם נגוסה: רק חקלאות?
אברהם נגוסה: אז אושרו רק 27 מיליון ולא ה-10 מיליון?
<משה סלומון: נכון.
<משה סלומון: אבל זה יצא לרואה חשבון חיצוני לבדיקה.
אברהם נגוסה: חשבתי שזה גם וגם אושר.
<ניר כץ: אושר התקציב, עכשיו אנחנו צריכים גם לדעת איך מחלקים את זה בין הגרעינים, יש גרעינים שייפסלו ויש גרעינים יעברו.
<ניר כץ: צריכים לראות את הבקשות של כל הגרעינים.
אברהם נגוסה: אני עוד לא שם.
אברהם נגוסה: עניין החלוקה זה השלב הבא.
<משה סלומון: אנחנו מבינים.
<משה סלומון: נגב גליל, עוד לא יצא, נפתחו המעטפות, בדיקה שנייה עברה, בדיקה שלישית זה רואה חשבון חיצוני של המשרד, טרם אישר, זה לא סופי עדיין.
אברהם נגוסה: 2015, 10 מיליון עוד לא אושרו.
<משה סלומון: הכסף יועד, אבל הקהילות לא אושרו עדיין.
<משה סלומון: 2016 מותנה בזה שזה ייועד ויבוצע ואחר כך יפתחו את המעטפות הבאות.
<משה סלומון: אני מניח שמי שנפסל פעם אחת ייפסל גם בפעם השנייה, כי זו אותה הגשה.
<דנה גורדון שושני: בעצם כרגע אתם מתפקדים בלי תקצוב ממשלתי.
<ניר כץ: נכון.
<משה סלומון: כרגע ל'הנני' יש תקצוב ממשלתי אחד, גם לך?
<משה סלומון: משרד השיכון?
<ניר כץ: יש לנו 50,000 שקל ממשרד הקליטה.
<משה סלומון: השיכון.
<ניר כץ: נכון, יש לנו גם משיכון, תקציב 2015.
<ניר כץ: כן, זה 300,000 שקל.
<משה סלומון: אנחנו מדברים על 300,000 שקל בערך.
אברהם נגוסה: משרד השיכון נותן לכם?
<משה סלומון: כן, שיקום שכונות.
<אלון זיו: משרד השיכון נתן, אבל אין המשכיות.
<משה סלומון: ל-2015.
<משה סלומון: למעשה ביוני עכשיו נגמר הביצוע של 2015, נגמר התקציב.
אברהם נגוסה: מה עם משרד הקליטה?
<משה סלומון: משרד הקליטה?
<משה סלומון: יגיע הכסף.
<אלמו אבנט: משרד העלייה והקליטה, יש אפשרות בתמיכות להגיש בקשה לעמותה, נכון, משה?
<אלמו אבנט: יש אפשרות, זה סך הכול דורש תקופה שבתקופה הזאת יש כמובן כמו שנדרש, יש מסמכים שצריך להביא ולעמותות להם אפשרות להגיש בקשת תמיכה והבקשה שלהם תיבחן לפי כל התבחינים.
<אלמו אבנט: אני לא בדקתי אם השנה הגשת או לא.
<משה סלומון: אני לא הגשתי.
<לזר מירקוב: עוד לא, הם לא הגישו, כי עד 1 באוגוסט אפשר להגיש.
<משה סלומון: יצא קול קורא?
<לזר מירקוב: כן, הקול קורא נפתח, זה של משרד הקליטה.
<משה סלומון: ניר, אתה מכיר?
<ניר כץ: אני לא מכיר, לא ראיתי.
<ניר כץ: האמת שלנו - - -
<לזר מירקוב: לא, זה יצא לפני כמה ימים.
<אלמו אבנט: זה חדש.
<אלמו אבנט: גם של המוקדים לא מזמן פרסמנו, זה ביחד.
<ניר כץ: אני חייב לומר שיש פה עניינים גם שאנחנו צריכים להיזהר, שלא לפעול בניגוד לחוק, שיש סיפור של כפל תמיכות.
<ניר כץ: היום הקול קורא של משרד החקלאות הוא ספציפית לענייני משכורות.
<ניר כץ: למעשה כל הפעילות שלנו שאיננה משכורות לא ממומנת היום על ידי הממשלה, חוץ משיקום שכונות, שלמעשה נגמר החודש, ונוכל פה לגשת בדיוק לעניין הזה של הפעילות, בצורה שלא תהיה כפל תמיכות.
<לזר מירקוב: אבל עוד פעם צריך לבדוק - - -
<דנה גורדון שושני: השאלה אם זה לא נקרא כפילות כשפונים לשני משרדים.
<משה סלומון: לא, אין בעיה.
<משה סלומון: אם זה לא - - -
<קריאה: אם זה לא על אותה פעולה.
<קריאה: מה היקף תקציבי של תמיכה?
<ניר כץ: כ-50,000.
<משה סלומון: מה 50,000?
אברהם נגוסה: את עניין התמיכות אני מכיר, זו עבודה יותר קשה מאשר - - -
<משה סלומון: אבל משרד הקליטה, הם בקליטה תמידית.
<משה סלומון: לאט לאט.
<משה סלומון: אנחנו מקבלים ממשרד החקלאות 300,000-400,000, 50,000 זה - - -
אברהם נגוסה: תמיכות זה קצת, אנחנו יודעים, אבל מעבר לזה אין תקציב לארגונים האלה, לפרויקטים האלה?
אברהם נגוסה: מכיוון שהם עוסקים - - - אני לא יודע אם כולם עומדים בקריטריון של העולה, אבל בטוח יש חלק שעומדים בקריטריון של עולים חדשים.
אברהם נגוסה: בגלל שפה יש עבודה משותפת, האם אתם גם שותפים בסיוע בפרויקטים האלה?
אברהם נגוסה: לא כעמותה שמגישה בקשה לתמיכות, אלא בתקציב.
אברהם נגוסה: נגיד בתקציב של קליטה חברתית, שילוב חברתי, האם אתם - - -
<לזר מירקוב: ב-2015 אנחנו התחלנו לעבוד יחד עם מוקד קליטה בקרית גת, אתם מכירים את יניב, אנחנו עובדים כמינהל הקליטה, עובדים איתו ביחד.
<לזר מירקוב: עשינו פעילות כבר ב-2015, 350,000 שקל, זה גם כוח אדם וגם פעילות.
<משה סלומון: במוקד?
<לזר מירקוב: במוקד, כן.
<לזר מירקוב: השנה אנחנו הולכים גם כן.
<לזר מירקוב: היה קודם כל למחצית הראשונה קול קורא, עכשיו אנחנו צריכים לקבל גם למחצית השנייה.
<לזר מירקוב: אנחנו באמת עובדים עכשיו על המחצית השנייה, אנחנו מחר יושבים בוועדת ההיגוי של המוקד, שאנחנו מקבלים את התכניות שלהם, דנים עליהם, ואם הם עומדים בקריטריונים אנחנו מעבירים את זה הלאה לוועדה.
אברהם נגוסה: במסגרת מוקד קליטה?
<לזר מירקוב: במסגרת קליטה בקהילה, במסגרת מוקד קליטה של - - -
<משה סלומון: קליטה בקהילה זה רק דרך מוקד קליטה?
<משה סלומון: או שאפשר גם דרך עמותות אחרות שעובדות עם הקהילה?
<לזר מירקוב: לא, עמותה זה רק דרך תמיכות.
<לזר מירקוב: קליטה בקהילה זה מוקד.
אברהם נגוסה: אני דווקא התמקדתי בקליטה בקהילה, לא בתמיכות.
אברהם נגוסה: תמיכות אני מכיר, זה לא נותן לך פתרון.
אברהם נגוסה: הם לא נותנים הרבה כסף.
<לזר מירקוב: לא נותנים הרבה כסף, זה נכון - - -
אברהם נגוסה: וגם הבירוקרטיה וכל הניירות למלא זה בעיה.
אברהם נגוסה: אני לא אומר שלא יעשו, יעשו, אבל מעבר לזה.
אברהם נגוסה: זה בסדר, יעשו, יקבלו 10,000, יקבלו 20,000, מקסימום 50,000.
אברהם נגוסה: אני מתמקד, כיוון שהפרויקטים האלה פועלים בקהילות בערים, אז יש להם קליטה בחברה, מהתקציב הזה האם אתם יכולים לתת להם?
<לזר מירקוב: זהו, יש קול קורא, מגישים תכניות.
אברהם נגוסה: אז הם צריכים להגיש?
<לזר מירקוב: כן.
<משה סלומון: אבל זה לתמיכות .
אברהם נגוסה: לא, אל תבלבל.
אברהם נגוסה: אני צריך להסביר עוד פעם.
<אלמו אבנט: אני חייב להבהיר.
אברהם נגוסה: תבהיר, יש שני כיוונים.
<אלמו אבנט: כל התמיכה של מוקדי קליטה זה דרך תמיכות, השיטה היא אותה שיטה.
<אלמו אבנט: גם בקליטה בקהילה אתם עובדים דרך תמיכות.
אברהם נגוסה: אלמו, אני לא מסכים איתך.
<אלמו אבנט: כל המוקדים זה דרך תמיכות.
<אלמו אבנט: אני חושב שאני יודע למה אתה מתכוון.
אברהם נגוסה: לא מסכים איתך.
אברהם נגוסה: אלמו, התמיכות זה לעמותות.
<לזר מירקוב: הם ככה מקבלים את זה.
אברהם נגוסה: לא, יש תקציב למוקד קליטה בנפרד.
אברהם נגוסה: אם אני מתמקד ביוצאי אתיופיה, יש מוקד קליטה, זה לא הרבה כסף, אני יודע, אבל יש תקציב מוגדר.
אברהם נגוסה: זה לא שייך לתמיכות.
אברהם נגוסה: כנ"ל גם יש לעליות אחרות, זה נקרא קליטה בקהילה.
<לזר מירקוב: נכון.
אברהם נגוסה: את עניין התמיכות תעזוב בצד, כל עמותה יכולה להגיש, גם עמותה באיזה שהוא מקום יכולה להגיש תמיכה, עומדת בקריטריון, לא עומדת בקריטריון, זה ועדת התמיכות מחליטה.
אברהם נגוסה: אבל זה לא הרבה כסף, אנחנו יודעים.
אברהם נגוסה: אני מדבר על התקציב השוטף של משרד הקליטה שהוא מקבל מהאוצר על קליטה בקהילה ואם אנחנו מדברים על יוצאי אתיופיה זה מוקדי הקליטה.
אברהם נגוסה: בתקציב הזה, כיוון שפה זה מאוד רלוונטי למטרה של קליטה בקהילה, האם אתם מסייעים להם?
<לזר מירקוב: אנחנו מסייעים להם.
<לזר מירקוב: עוד פעם, נפתח קול קורא למחצית השנייה של 2016.
<לזר מירקוב: מחר יש לנו ועדת היגוי, לשבת עם מוקד קליטה ברשות בקרית גת, אנחנו, במשרד הקליטה, יושבים ודנים על התכניות שהם מגישים לנו בתוך הקול קורא הזה.
<לזר מירקוב: אנחנו יושבים, דנים, מדברים ו - - - זה גם כולל כוח אדם, כולל רכז תעסוקה וגם כולל - - -
<ניר כץ: כל הפרויקטים.
<ניר כץ: מצד אחד זה מאוד יכול להתחבר כי אנחנו שם בשכונות, מכירים את האנשים.
<ניר כץ: מצד שני, אני אגיד את האמת, אנחנו עובדים עם ראשון, אני מאוד נהנה בעבודה עם כוח האדם שם, בין אם זה אורי, שהוא רכז הנוער, כמובן זיווה, שהיא משכמה ומעלה, היא מנהלת מוקד מדהימה, אבל המקסימום שהצלחנו לקבל, עם כל הרצון טוב שלהם, 16,201 שקלים.
<ניר כץ: בשביל זה אני אעשה את כל העבודה הזאת?
<ניר כץ: לא.
<משה סלומון: ודוחות הביקורת של משרד הקליטה הם הכי קשים.
<ניר כץ: אני אגיד את האמת, אני לא מגיש בכלל לקול הקורא.