GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<סרג'ו דלה-פרגולה: אני בכל זאת רציתי לעשות עוד השוואה בין שני גורמים, כאן ביחס למדינות אירופה בעיקר.
<סרג'ו דלה-פרגולה: האם יש קשר בין אנטישמיות לבין שיעורי העלייה.
<סרג'ו דלה-פרגולה: בהשערה מאוד פשוטה ובסיסית היינו אומרים שכן, אכן יש קשר כזה.
<סרג'ו דלה-פרגולה: בציר התחתון מדד מסוים של רמת האנטישמיות על פי סקר בינלאומי שנעשה על ידי ה- anti defamation league שהוא ארגון גלובלי שעשה סקר מאוד מאוד מעניין, ובעיקר בהשוואה בין המדינות השונות.
<סרג'ו דלה-פרגולה: בציר השמאלי שיעור העלייה.
<סרג'ו דלה-פרגולה: כפי שאתם רואים, ככל שיש יותר אנטישמיות באיזה שהיא צורה יש יותר עלייה ולאלה שמבינים קצת סטטיסטיקה, כוח ההסבר של האנטישמיות הוא בערך 15% של ההבדלים בין רמות העלייה בין המדינות השונות.
<סרג'ו דלה-פרגולה: נזכור, 15%.
<סרג'ו דלה-פרגולה: אבל בגרף הבא יש לנו השוואה בין רמת הפיתוח של המדינה, בציר התחתון, ובציר שמאל שיעור העלייה, וכאן הקשר הוא הפוך, ככל שהמדינה יותר מפותחת שיעור העלייה יותר נמוך וכושר ההסבר הסטטיסטי הוא 36%.
<סרג'ו דלה-פרגולה: כלומר האלמנט של פיתוח כלכלי הוא פי שניים יותר חזק לעומת האלמנט של אנטישמיות וזה שוב חייב להדריך אותנו בצפי הסביר של מה שיכול לקרות מבחינת מגמות עלייה.
<סרג'ו דלה-פרגולה: במילים אחרות, ככל שהעולם יציב ומוכר, כפי שהוא היום, אין צפי גדול.
<סרג'ו דלה-פרגולה: אם תהיה דה-סטביליזציה משמעותית, משברים, קטסטרופות והרעת המצב הכללית תהיה מאוד משמעותית, במקרה זה שהוא לא כל כך טוב, וכבר היה בעבר, כפי שאנחנו יודעים, אז ניתן להניח שמספר העולים יכול לגדול.
<סרג'ו דלה-פרגולה: ולבסוף, מכון פיו, שהוזכר כאן, וגם המכון ליהדות זמננו שאני חבר בו באוניברסיטה העברית באופן בלתי תלוי ועם תוצאות שהן כמעט זהות, וזה מעניין, שני גופים עשו את אותה עבודה והגיעו למסקנות דומות, עשו תחזיות של מספר היהודים בעולם כפי שהיה ב-2010 וכפי שאמור להיות ב-2050, שוב בצפי שכדור הארץ לא יתפרק ולא יקרו דברים דרמטיים, אלא המשך המגמות הקיימות.
<סרג'ו דלה-פרגולה: מתברר שהאוכלוסייה הישראלית היא במגמה של גידול, בעיקר בגלל הריבוי הטבעי, בגלל שמדובר על חברה צעירה יחסית, עדיין שואפת לילדים, ממוצע ילדים במדינת ישראל השוטף, נזכיר אותו, הוא למעלה מ-3 לאישה והוא הגבוה ביותר בכל העולם המפותח.
<סרג'ו דלה-פרגולה: ביתר המקומות בעולם לא יהודים לא מגיעים ל-2 ובאוכלוסייה היהודית, אם בכלל, טיפה פחות מאשר באוכלוסייה הכללית של אותם המקומות, לכן הצפי הוא לגידול של עוד לפחות 2 מיליונים, עד 2050.
<סרג'ו דלה-פרגולה: בארצות הברית מה שצפוי בעיקר זאת יציבות ועל פי התחזיות צמצום מסוים, בגלל ההזדקנות.
<סרג'ו דלה-פרגולה: צריך לשים לב שבארצות הברית עוד לא נעשה מחקר רציני על מספר המתים, יש לנו פחות או יותר מושגים על מספר הנולדים, אבל אף אחד לא מעז ולא יכול, זה לא פשוט לחשב מה מספר המתים היהודיים.
<סרג'ו דלה-פרגולה: כשייעשה המחקר, ויש לנו מודלים שמאפשרים באופן מאוד מדויק לענות לשאלה הזאת, אנחנו נראה שהיום יש כנראה יותר פטירות מאשר לידות של יהודים, יהודים שמזוהים כיהודים.
<סרג'ו דלה-פרגולה: ועל כן הצפי של פְּיוּ, שהוא דומה לצפי שלנו, הוא צמצום קל.
<סרג'ו דלה-פרגולה: ביתר המקומות פְּיוּ מציע יציבות, אנחנו חושבים שתהיה ירידה משמעותית במקומות האחרים.
<סרג'ו דלה-פרגולה: המסקנה הסופית היא שיש כאן המשך התמורות והאלמנט הישראלי הופך ליותר דומיננטי בקונפיגורציה הכוללת של קהילות יהודיות בעולם.
<סרג'ו דלה-פרגולה: זה כמובן מגדיל מאוד את האחריות של המוסדות הישראלים, של הממשלה, של הכנסת, מבחינת הדאגה לשגשוג, לתרבות, לקיום, לביטחון, להשכלה ולזהות היהודית של היהודים שנמצאים מחוץ למדינה.
<סרג'ו דלה-פרגולה: תודה רבה.
אברהם נגוסה: עכשיו תגובות ושאלות, בבקשה.
<תיאודור ששון: אני רק רציתי לומר משהו מתודולוגי.
<תיאודור ששון: במחקר שלנו, של הגודל של האוכלוסייה היהודית, אנחנו עקבנו אחרי הקריטריונים של פיוּ ושל הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ולכן אנחנו מנינו כיהודים רק אנשים שלא מזדהים גם כן כנוצרים או כאיזה דת אחרת.
<תיאודור ששון: כלומר יהודים לפי דתם.
<תיאודור ששון: כי שאלנו אותם 'מה דתכם?' והם אמרו 'יהודים'.
<תיאודור ששון: אלה שאין להם דת בכלל, הם ענו על השאלה 'מהי הדת שלך?
<תיאודור ששון: ' אנשים אמרו 'כלום, אין לי דת', ואז אלה גם אמרו שיש להם אבא יהודי או אמא יהודייה ומחוץ לדת הם כן מזדהים כיהודים או יהודים חלקית.
<תיאודור ששון: לכן אלה שמזוהים כיהודים חלקית, הם כלולים במספרים שלנו, אם הם אינם מזדהים כנוצרים או כבני דת אחרת.
<דני ווזנר: אם הם אומרים שהם גם נוצרים?
<תיאודור ששון: לא, אז הם לא נספרים, לא על ידי פיוּ, לא על ידי כל הסטטיסטיקות שנעשו קודם לכן, הם לא נחשבים כיהודים.
<תיאודור ששון: הם במעגל השלישי, שהוא לא כלול במספרים שלנו.
<תיאודור ששון: זה פשוט עניין לסדר, מבחינת שיטת המספור.
<ליאונרדו סאקס: אני רוצה לומר לגבי האוכלוסייה היהודית, לגבי התחזית, יש אמרה שאומרת שהנבואה היא דבר מאוד קשה, במיוחד לגבי העתיד.
<ליאונרדו סאקס: אני ממשיך בדוגמאות מעולם הספורט, השאלה האם האוכלוסייה בארצות הברית, אני לא חושב שיש בכלל ספק בכך שהיא הולכת וגדלה, אפילו במספרים אבסולוטיים, אבל עליי לומר שאני קצת מודאג ממתיחת קווים שמתבססים על מנהגים יהודיים או התנהגות יהודית ואנשים שאומרים שהם יהודים באופן מלא וחלק שאומרים שהם יהודים באופן חלקי.
<ליאונרדו סאקס: אי אפשר להניח שיש 5.7 מיליון יהודים או יותר, פירוש הדבר לומר שאנשים רבים, שיש להם אמא יהודייה ואין להם דת אחרת הם לא יהודים, פירוש הדבר שהתנועה הרפורמית, אשר מחשבת גם את הילדים של אבא יהודי שמקבלים חינוך יהודי, הם כן יהודים, ואני לא מאמין שמבחינת מדיניות אפילו זה לא באינטרס שלנו, זה לא מסייע לנו להבין מהו הפוטנציאל, בין אם מדובר בעלייה, או בהשתתפות בתכניות תגלית.
<ליאונרדו סאקס: ובהינתן העובדה של צמיחת האוכלוסייה בעולם וההידלדלות של העם היהודי, אנחנו לא יכולים להרשות לאבד את האנשים האלה.
<ליאונרדו סאקס: לכן אני חושב שמה שאנחנו הראינו ומה שהנתונים מראים בבירור זה שאם לאנשים יש הזדמנות לעסוק בזהות היהודית שלהם, להרגיש חלק מכלל ישראל - - - ישנה ליהודים בארצות הברית כיום בעיית נישואי התערובת, האם הילדים של הדור הזה, שרבים מההורים שלהם נישאו ללא יהודים, האם הם יוותרו יהודים והעדות וההוכחה היא שלהיפך, יש שינוי משמעותי, שינוי עצום, כתוצאה לא רק ממה שקורה בארצות הברית, אלא מעצם העובדה שהם מתקבלים בברכה בקהילה, ומה שהראינו גם באמצעות תגלית, שההשתתפות שלהם בתכניות תגלית זה סיפור שונה לחלוטין, זה סיפור חיובי לחלוטין.
<ניר ברקין: אני מנהל המחלקה לקשרי תפוצות בתנועה הרפורמית.
<ניר ברקין: אני מתעניין מתוך המחקר של פרופ' דלה-פרגולה, מורי ורבי, לדעת, מתוך ה-5.7 מיליון יהדות ארצות הברית, אם תוסיף לה גם את יהדות קנדה, של 250 - - -
<סרג'ו דלה-פרגולה: לא, קרוב ל-400, קצת פחות, מתקרב ל-400.
<ניר ברקין: אז ביחד אנחנו מדברים על למעלה מ-6 מיליון, מה החלוקה הזרמית שם?
<סרג'ו דלה-פרגולה: בזה אני חושב שאין לנו חילוקי דעות, המספרים לא לפניי, אבל בגדול, התנועה האורתודוקסית או הזרמים האורתודוקסים הרבים והשונים ביניהם מגיעים אולי לקרוב ל-10%, פלוס מינוס.
<סרג'ו דלה-פרגולה: התנועה הרפורמית, בלי ספק היא הגדולה ביותר וקרוב ל-30% עד 35%.
<סרג'ו דלה-פרגולה: התנועה הקונסרבטיבית, שגדלה מאוד היסטורית, לפי הסקרים האחרונים נמצאת בשלב של ירידה ואני מעריך שהיא נמצאת בין 20% ל-25% ויש אחר כך האוכלוסייה הלא מעטה שמגדירה את עצמה ללא שייכות של זרם או שמגדירה באופן אישי את השייכות כגון יהודי תרבותי, יהודי כזה או אחר, יהודי אידישיסטי, יהודי קומוניסטי, יהודי חסידי, אבל לא שייך לתנועה מוגדרת.
<סרג'ו דלה-פרגולה: מה שבעבר היה נהוג באנגלית לקרוא just Jewish, שזו דרך להגיד 'אני סתם יהודי', אל תפריעו לי עם יותר מדי שאלות, אני סתם יהודי, זה מספיק.
<סרג'ו דלה-פרגולה: הקבוצה הזאת היא קבוצה מאוד גדולה ורובם של אלה שמגדירים את עצמם מחוץ לפרמטר של דת, אבל הם ללא כל ספק בעלי זהות יהודית מוגדרת ואקסקלוסיבית.
<סרג'ו דלה-פרגולה: שוב, יש לנו קצת מחלוקת עם החברים שלי בברנדייס, שהוא קמפוס שבו אני בעצמי הייתי אורח ונהניתי ואני רואה את הקמפוס האח והאחות של הקמפוס של האוניברסיטה העברית, יש בינינו קשר אישי עמוק וחם, אבל גם קצת חילוקי דעות מקצועיים.
<סרג'ו דלה-פרגולה: אני טוען שה-partly Jewish, בעבר היו כאלה שאמרו just Jewish, אבל היום אין להם האומץ והעומק והמוטיבציה להגיד 'אני יהודי ואל תפריעו לי יותר'.
<סרג'ו דלה-פרגולה: הם לא מסוגלים להגיד 'אני יהודי', הם חייבים להגיד 'אני חלקית יהודי' מפני שכנראה שגם הזהות הסינית והזהות הפרוטסטנטית והזהות האיטלקית והאוקראינית שלהם חשובה להם.
<סרג'ו דלה-פרגולה: אני כאן עם חבריי דנו לא פעם על הצורך, וזה נעשה טוב מאוד דווקא בפיוּ האחרון, להתעמק בהיבטים של סוציאליזציה יהודית ושל חינוך יהודי ושל השקעה יהודית לגבי כל אותם אנשים הלא מעטים שהם קצת על קו התפר ואני הגדרתי אותם, אגב, כניידים, כי לפי ניסיוני האישי, כשאני מדבר עם בן אדם והוא אומר לי ביום שני 'אני יהודי' וביום חמישי 'אני לא יהודי', מה אני יכול לעשות?
<סרג'ו דלה-פרגולה: זאת עבודה אמפירית שאני יכול לומר, אמנם עם נהג מונית מסוים, שזה לא מדגם מייצג, אבל זאת עובדה, אנשים ריאליים נותנים תשובות שונות.
<סרג'ו דלה-פרגולה: אבל מה שאין לנו במקורות שאנחנו עובדים עליהם זה הצד המקביל של הסוציאליזציה הלא יהודית, כמה פרוטסטנטי מרגיש partly Jewish, כמה סיני מרגיש partly Jewish, מה הוא עושה מבחינת בית הספר של יום ראשון או של אחרי הצהריים שמעביר לו את התוכן הסיני ואת התוכן הקתולי.
<סרג'ו דלה-פרגולה: את זה אנחנו לא יודעים מפני שאנחנו לא שואלים את השאלות.
<סרג'ו דלה-פרגולה: המלצה חמה, לנו כחוקרים ולקהל כמשתמשים, היא שאנחנו חייבים להבין את הצד היהודי של ה- partly Jewish כדי שנגיע אולי להשלמה במחלוקת, כמובן לשם שמים, שיש בינינו, לכן אני הצעתי באופן אופרטיבי לומר, יש לנו תחום ראשון של אנשים שבאופן ודאי אומרים 'אני יהודי, נקודה, אל תפריעו לי יותר', אני קורא להם הליבה.
<סרג'ו דלה-פרגולה: אחר כך יש את הקבוצה השנייה שהם גם באופן משמעותי נוכחים בחיים היהודיים, אבל על ידם יש גם הרבה מאוד לא יהודים, ממש לא יהודים שלא טוענים לשום יהדות, שגם הם מאוד פעילים בקהילה היהודית.
<סרג'ו דלה-פרגולה: אם אנחנו נשב בספסלים של בית כנסת או אם אנחנו נבדוק מי הם התורמים למגבית, מי הם הלוביסטים בקונגרס האמריקני, אנחנו נמצא הרבה מאוד אנשים שהם לא יהודים אבל הם מרגישים חיבה משמעותית.
<סרג'ו דלה-פרגולה: לכן קו התפר הוא לגמרי לא ברור, הוא זז, אבל אני אומר שזאת אוכלוסייה חשובה למדיניות, גם זאת וגם זאת, גם לחוק השבות וגם מעבר לזה.
<סרג'ו דלה-פרגולה: מי יזלזל בחוק השבות ויגיד שאנחנו לא נביא עולים מפני שאינם ממש קשורים.
<סרג'ו דלה-פרגולה: פה זה לא עניין, לא של ידע, לא של השתתפות, לא של חברות, אלא זה העניין הבסיסי.
<סרג'ו דלה-פרגולה: רציתי, אם מותר לי, היושב ראש, להוסיף עוד הערה אחת.
<סרג'ו דלה-פרגולה: היום ישנו הכנס ללימודים ישראלים שחבריי הנכבדים גם הוזמנו לו והם תורמים שם ושמעתי הרצאה מאוד מעניינת, של ד"ר אריאלה קיסר, מאוניברסיטת טריניטי קולג' בקונטיקט והיא בדקה את ההשפעה של הסבא והסבתא היהודים.
<סרג'ו דלה-פרגולה: כלומר דבר שחייבים לבדוק אותו כגורם שמעביר, אמנם בריחוק של דור אחד, תכנים של המסורת המשפחתית ושל העדה ושל הקהילה ושל ההיסטוריה, שקצת הולך לאיבוד.
<סרג'ו דלה-פרגולה: זה, שוב, לתשומת לב של חבריי, בניתוח הסטטיסטי היא הוכיחה שעוצמת האפקט של סבא וסבתא הוא עוד יותר חזק מהאפקט של תגלית, שבלי ספק הוא אפקט מאוד מאוד משמעותי בחיזוק הזהות היהודית של הנוער היהודי בארצות הברית.
<סרג'ו דלה-פרגולה: לכן לשים לב שיש גורמים שונים, חוץ מהגורמים של חינוך, של מחנות קיץ, של ביקורים בישראל, של חבורות, יש עוד גורמים שאולי בקלות יחסית ניתן להפעיל אותם כדי ליצור את האפקט שאני חושב שהוא המשותף לכל הנוכחים, לעזור ליהדות ארצות הברית להתחזק.
<ניר ברקין: אני רוצה, ברשותך, היושב ראש, להדגיש רק את מה שפרופ' דלה-פרגולה ציין,ש -3.6 מיליון יהודים בצפון אמריקה משתייכים לזרם הקונסרבטיבי והרפורמי.
<ניר ברקין: המשמעות היא שיותר ממחצית מיהודי מדינת ישראל הם יהודים רפורמים בצפון אמריקה.
<יוגב קרסנטי: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
<יוגב קרסנטי: אני יוגב קרסנטי ממשרד התפוצות, מנהל תחום מאבק באנטישמיות.
<יוגב קרסנטי: מבחינת משרד התפוצות המחקר שהוצג כאן מדגיש את החשיבות של המעורבות של ממשלת ישראל בחיזוק הזהות היהודית בתפוצות.
<יוגב קרסנטי: היום אנחנו כבר שבע, שמונה שנים אחרי הפרדיגמה החדשה ליחסי ישראל-תפוצות, ההחלטה של ממשלת ישראל לקחת כסף ישראלי ולהשקיע אותו בזהות ישראלית בתפוצות ואני חושב שאנחנו רואים במחקר הזה את הפירות, אם זה במספר הביקורים שהלך וגדל ואם זה גם בעצירת חלק מהמגמות שהמחקר של פיוּ הצביע עליהן קודם לכן, וגם הנרטיב הרביעי שאתם הצגתם רמז עליהן במידה מסוימת.
<יוגב קרסנטי: אני רוצה להתייחס למה שאמרתם לגבי BDS וזה ש-BDS יוצר תחושה של אין-גרופ במקום תחושה של התרחקות או של הימנעות מהפגנת הזהות היהודית בפומבי.
<יוגב קרסנטי: ממה שאנחנו רואים, זה נכון שיש תחושה של אין-גרופ, אבל התחושה של האין-גרופ היא בדרך כלל חזקה בקרב אלה שאין להם ברירה אחרת, זאת אומרת שהם כל כך מושקעים בזהות היהודית שלהם שאין מבחינתם אופציה אחרת אלא להתאחד, אלא להתכנס ולהילחם על הזהות שלהם, כי אין אופציה אחרת של להעלים את הזהות או לטשטש אותה או להצניע אותה.
<יוגב קרסנטי: בקמפוסים שיש פעילות BDS חזקה, מי שלא חייב להזדהות כישראלי או כפרו ישראלי, הרבה פעמים יעדיף להצניע את הזהות הזאת ולהימנע מהעימותים במדשאות או במסדרונות וזה חלק מהסכנה שאנחנו רואים.
<יוגב קרסנטי: דבר נוסף, משרד התפוצות התחיל באחרונה איזה שהוא פרויקט גדול של סייבר מוניטורינג.
<יוגב קרסנטי: בפרויקט הזה אנחנו רואים ש-BDS לא קיים רק בקמפוסים שבהם יש יהודים, זאת אומרת גילינו שבמדינת אייווה למשל יש פעילות ענפה של BDS ולכן אני לא רוצה לקרוא לזה BDS כי זה יותר מ-BDS, זו בעצם איזה שהיא תופעה של דה לגיטימציה למדינת ישראל, שה-BDS הוא רק אחד הביטויים שלה.
<יוגב קרסנטי: מבחינתנו זה כן משהו שמאיים על הזהות היהודית בקמפוסים, גם בקמפוסים שיש בהם יהודים כמובן, ובקמפוסים שאין בהם יהודים זה פוגע בתדמית של ישראל.
<יוגב קרסנטי: הייתי שמח אם הייתם יכולים טיפה להרחיב על הממצאים שלכם בנושא הזה.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול, בהמשך לדיונים הקודמים שניהלנו פה, בעניין ה-BDS, האם הוקם הפורום המתכלל, התיאום שביקשנו?
<יוגב קרסנטי: כן, הוקם, נפגש ואנחנו מתכננים עוד פגישה בקרוב.
אברהם נגוסה: אתם מתכללים את זה, משרד התפוצות?
<יוגב קרסנטי: דביר כהנא, מנכ"ל המשרד, הוא מתכלל את זה.
<ג'ייסון רוט: רציתי לשאול.
<ג'ייסון רוט: במצגת שלך 76% אתה אומר שהם יוצאים בתגלית והם נוסעים לישראל ויש להם קשר רגשי עם ישראל, אתה אמרת.
<ג'ייסון רוט: במצגת שלך אתה הראית 76% שיצאו בתגלית ויצרו קשר נפשי עם ישראל, מה קורה עם ה-24% האחרים שלא יצרו קשר?
<ג'ייסון רוט: במחקר שלכם מצאתם תשובה לכך?
<ליאונרדו סאקס: הקבוצה השנייה זה בעצם סקאלה של 4.4 נקודות.
<ליאונרדו סאקס: אני חושב שכמה שנים אחר כך, עשור מאוחר יותר, אחרי ההשתתפות בתגלית, פתאום אנחנו רואים שמעט מאוד, באמת מתי מעט שנשארו ללא קשר כלל וכלל עם ישראל, שממש רוצים להתרחק מישראל.
<ליאונרדו סאקס: כלומר זה לא שאיבדנו אותם.
<אבי מאיר: יש לי שתי שאלות, אבל לפני שאני מגיע אליהן אני ארצה לציין שאנחנו חולקים על הרמיזה שאין קשר לדת או לציונות בין הדברים האלה למגמות העלייה.
<אבי מאיר: כמובן שהדברים מושפעים ממגמות כלכליות או ביטחוניות, אבל, כפי שהפרופסור ציין, יש יעדים אחרים שיהודים יכולים להגר אליהם, העובדה שהם בוחרים להגיע דווקא לישראל מושפעת באופן די מוחלט מציונות, דת וחיבור לעם היהודי.
<אבי מאיר: אני רוצה לשאול שתי שאלות את האורחים הנכבדים שלנו.
<אבי מאיר: האם המתאם בין היהודים לבין ההיסטוריה שלהם והשני זה לגבי הקשר בין האוריינטציה הפוליטית והקשר שלהם לישראל.
<אבי מאיר: משהו שאמרתם לא היה לי ברור ממחקרים קודמים, מה בעצם הביא לשינוי הזה, האם יש הפרדה מפלגתית לגבי הדעות, לגבי ההתייחסות לישראל?
<תיאודור ששון: בהתייחס לשאלה השנייה, כן, בהחלט.
<תיאודור ששון: ההבדל לכך שיש השפעה חזקה יותר של אוריינטציה פוליטית של יהודים בארצות הברית, בכלל על היחס שלהם לישראל ועל היחס שלהם לעלייה, אם אתם רואים גם מצד ימין וגם מצד שמאל של המפלגה הדמוקרטית, וגם אחרי הרבה מאוד שנים של ממשלות שמאליות, מרכזיות יותר בארץ, פתאום יש הרבה שמאלנים שהם עכשיו מרגישים אכזבה והם נוטים יותר לימין.
<תיאודור ששון: וכפי שהעמית שלי ציין, במשך שנים רבות לא הייתה תחושה של עוינות פוליטית, אבל בעצם מסדי הנתונים שלנו מפיוּ ומתגלית אנחנו רואים ממש ראיות שאלה שמזהים את עצמם כליברלים הם כן קצת מאוכזבים וכן קצת מתרחקים.
<תיאודור ששון: לפני עשור או לפני שני עשורים הליברלים היו פחות קשורים וחשו פחות זיקה לישראל ואולי זה היה גם קשור לנושא של הדת שלהם, של האמונה שלהם, אבל בהחלט יש דברים שמשתנים בכל הקהילה היהודית.
<תיאודור ששון: כרגע ההשפעה היא צנועה, היא לא נרחבת, אבל אנחנו רואים שהחוויות, כמו תגלית ואחרות, הן בהחלט משפיעות.
<תיאודור ששון: אני גם רוצה להתייחס למה שפרופ' דלה-פרגולה אמר.
<תיאודור ששון: אני חושב שיש לנו כמה אי הסכמות מבחינה מתודולוגית והייתי רוצה להדגיש אותן.
<תיאודור ששון: הזהות היהודית כרגע נמצאת על איזה שהיא נקודת המשכיות, ילדים של משפחות מעורבות לרוב יגדלו אותם עם זהות יהודית, אבל הרווחים הם עדיין אינם מספקים.
<תיאודור ששון: כלומר אם אנחנו רוצים להבטיח את היהדות של היהדות האמריקאית אנחנו חייבים להגיע ולהצליח לגעת ביותר משפחות מהמשפחות הליברליות ומהמשפחות הפחות קשורות, במיוחד המשפחות המעורבות.
<תיאודור ששון: אז אנחנו רואים שבהחלט זה איום דמוגרפי, אבל אני רוצה להדגיש שלנו יש את הכלים בתכניות החינוכיות היהודיות שלנו ואם נוכל להשקיע בהם בצורה מספקת הרי שנוכל בהחלט לקרוא תיגר על המגמה הזו ולשנות את פני הדברים.
<תיאודור ששון: שוב, תמיד יש ויכוח איך אפשר לספור את היהודים ובאיזה מספרים מדובר, אבל אנחנו ממילא מדברים על איזה שהיא המשכיות ולכן בהחלט אפשר להתייחס לכל הספירה בהתייחס לנושא הזה.
<תיאודור ששון: מה היא האוריינטציה הפוליטית ואיך היא משפיעה.
<תיאודור ששון: לפעמים יש בעיה קשה יותר וזה היעדר מידע או בורות מסוימת.
<תיאודור ששון: הסטודנטים היהודים אינם חשים שהם מוכנים דיים כדי לענות על שאלות.
<תיאודור ששון: אנחנו יושבים פה בוועדה ואני חושב שרוב היהודים הצעירים האמריקאים, ולא חשוב מה ההשתייכות הפוליטית שלהם, הם אינם יכולים לדמיין פורום דמוקרטי מעין זה שאנחנו יושבים בו כרגע.
<תיאודור ששון: כשהם רואים תמונות של הכנסת תמיד זה אנשים צועקים זה על זה ואנשים ישר מגרשים אותם ומוציאים אותם מהאולם.
<ליאונרדו סאקס: אז אני הייתי אומר שאנחנו צריכים להשקיע הרבה מאוד מאמץ וכסף לחינוך על ישראל, על התרבות הבולטת שלה, עם המערכת הפוליטית שלה, עם ההיסטוריה של ישראל.
<ליאונרדו סאקס: הדמוקרטיה, שהיא בעצם מוזנת על ידי סטרואידים במידה מסוימת וזה דבר שהם לא מעריכים ולא אוהבים.
<ליאונרדו סאקס: אז אנחנו חייבים לחנך אותם יותר וזה לא רק הסברה, אנחנו צריכים לעזור לסטודנטים היהודים והלא יהודים להבין מה זה ישראל.
אברהם נגוסה: יש לי שאלה לסוכנות היהודית.
אברהם נגוסה: כשאתה רואה את הממצאים האלה על מצב הקהילה, כמו למשל 58% נישואי תערובת וגם הדור הצעיר יותר מתרחק, המדיניות של הסוכנות היהודית, בעיקר החינוך היהודי, הדבר הזה יכול לעזור לכם, או שאתם מודעים לזה?
<אבי מאיר: אנחנו רואים שיש קשר מובהק בין הקשר לישראל ובין הקשר לעם היהודי, לזהות היהודית וכו'.
<אבי מאיר: ככל שצעיר יהודי מגיע לישראל יותר ולתקופות יותר ארוכות הקשר לעם היהודי ולזהות היהודית שלו הולך ומתחזק ולכן אנחנו משקיעים בתחום הזה, להביא צעירים לישראל לתקופות ממושכות, בין אם בתגלית או במסע או בתכניות אחרות, וגם להביא את ישראל אליהם, דרך תכניות בבתי ספר, שליחים, למחנות קיץ, קהילות, בתי ספר וכו'.
<אבי מאיר: אנחנו רואים חשיבות בשני הרבדים האלה.
אברהם נגוסה: בעתיד אנחנו נזמין אתכם שתציגו לנו את התכנית, מה אתם עושים.
<אבי מאיר: אנחנו נשמח מאוד.
אברהם נגוסה: האם יש שיתוף פעולה עם משרד התפוצות בעניין?
<אבי מאיר: כמובן.
אברהם נגוסה: אז אנחנו נקבע ונשמע גם על התכנית, גם על שיתוף הפעולה, איך זה בשטח עובד, מה התוצאות.
<יוגב קרסנטי: השר יהיה פה בשבוע הבא.
אברהם נגוסה: אז שהסוכנות תתכונן, כי כבר השר מגיע.
<אבי מאיר: בסדר גמור.
<דנה גורדון שושני: השר יגיע ואתה תציג.
אברהם נגוסה: גם הממצאים שלכם יעזרו לנו לשאול שאלות את השר לענייני התפוצות.
אברהם נגוסה: יש מי שרוצה לשאול, הערות, שאלות, לפני שאני מסכם את הדיון?
אברהם נגוסה: אז אנחנו רוצים להגיד תודה רבה לפרופ' דלה-פרגולה, לפרופ' תיאודור ששון, לפרופ' ליאונרדו סאקס, אנחנו מאוד מודים לכם.
אברהם נגוסה: באמת הצגתם לנו ממצאים ברמה הלאומית, אתם על ארצות הברית, וזה ממש נתן לנו תמונה שלמה להסתכל ואני בטוח שמשרדי הממשלה, שנציגיהם נמצאים פה, ונציגי הסוכנות, שזה יעזור להם בעבודה.
אברהם נגוסה: אנחנו מאוד מודים לכם שהגעתם.
אברהם נגוסה: הדיון משודר ישיר ובעתיד אתם גם יכולים לראות מהבית באינטרנט, באתר של הכנסת, נכנסים לוועדה ואז אתם יכולים לצפות בשידור.
אברהם נגוסה: אנחנו גם מאוד מודים לכל המשתתפים, אנחנו נמשיך בנושא הזה.
אברהם נגוסה: בשבוע הבא יש לנו דיון עם השר, מי שמעוניין מוזמן להשתתף, תבואו עם שאלות לשר.
אברהם נגוסה: שלום רב לכל המשתתפים בישיבה היום לציון יום השנה ה-75 לפרהוד.
אברהם נגוסה: אני נעניתי לבקשתם של חברי הכנסת קסניה סבטלובה, חברת הוועדה, ויוסי יונה, לקיים את הדיון החשובה זה.
אברהם נגוסה: כידוע לנוכחים כאן מדובר בפרעות שנערכו באוכלוסייה היהודית בבגדאד בחג השבועות תש"א, ב-1941.
אברהם נגוסה: במהלך הפרעות נרצחו כ-200 יהודים ונפצעו מספר אלפים, בנוסף נבזז רכושם של מעל 50,000 תושבים יהודים.
אברהם נגוסה: פרעות אלה זרעו בקרב יהודי עירק את הרעיון הציוני, בסופו של דבר הם עלו ארצה במבצע עזרא ונחמיה.
אברהם נגוסה: אני מבין שלאירועים אלה אין יום זיכרון רשמי והם כמעט אינם נלמדים במערכת החינוך.
אברהם נגוסה: כיושב ראש ועדת התפוצות אני סבור שחשוב לייחד מקום של כבוד לקהילה חשובה זו ולכן אני קודם כל נותן לאחת היוזמות של הדיון, יחד עם חבר הכנסת יונה, כפי שאמרתי, חברת הכנסת קסניה סבטלובה ואני מעביר את רשות הדיבור אליה.
קסניה סבטלובה: אני מודה לך מקרב לב, כבוד היושב ראש, על הקיום של דיון מיוחד זה לציון היום של הפרהוד ואנחנו התכנסנו לא מזמן באולם הזה וגם במסגרת השדולה שהקמתי לקידום ושימור של המורשת והתרבות של ארצות ערב והאיסלם.
קסניה סבטלובה: אנחנו נזכרנו באירועים האלה, אנחנו ציינו אותם כאן בכנסת ולדעתי השנה הזאת היא שנה מכוננת, כי לא רק מציינים את הזכר של הנרצחים, לא רק זוכרים אותם כאן בכנסת ישראל, בבית הדמוקרטיה הישראלית והיהודית, אלא גם מעבירים מסר חינוכי מאוד חשוב.
קסניה סבטלובה: אני חושבת שהאירוע, בעצם השני בסדרה, שנערך לזכר פרעות פרהוד, שישלב גם הקרנה של קטנים מהסרט הנפלא 'מפריח היונים', והיוצרים שלו נמצאים כאן, דב ואהובה קרן, אנחנו בעצם לא רק התאספנו פה כדי לזכור מה שהיה, אלא גם להעביר את הזיכרון הזה ואת המסר החשוב הזה גם לדורות הבאים.
קסניה סבטלובה: זה המסר החינוכי של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בראשות חבר הכנסת אברהם נגוסה, על כך שאנחנו צריכים לפעול יותר ויותר להמשך קליטה, מה לעשות, עברו כל כך הרבה שנים, אבל עלייה מתרחשת ביום אחד והקליטה נערכת הרבה מאוד שנים, לפעמים עד סוף ימיו של אותו עולה שהגיע עם זיכרונות מרים, עם הזיכרון של הדורות הרבים שהוא השאיר מאחוריו וכך אנחנו רוצים להגיד קודם כל תודה לכם, תודה גדולה על כך שבאתם, תודה לכם, דב ואהובה, על זה שפניתם אליי וביקשתם ליזום את ההצגה של הסרט הזה שיצרתם וגם לדרוש ממשרד החינוך במדינת ישראל לכלול את התכנים החשובים האלה במערכת החינוך של הילדים שלנו, כדי שכל התפוצות שהתקבצו כאן במדינת ישראל, ופה אנחנו רואים מראה יוצא דופן, היושב ראש הוא ממוצא אתיופי, אנוכי ממוצא רוסי, יש פה את חבר הכנסת יוסי יונה, שהצטרף אלינו כרגע, ממוצא עירקי, ואנחנו כולנו יושבים פה ומאוחדים במטרה אחת, להנציח את ההיסטוריה היהודית, היא שייכת לכולנו.
קסניה סבטלובה: אנחנו לא ניתן לכאלה שרוצים לשסות אותנו זה בזה, להפריד אותנו ולהגיד 'לא, ההיסטוריה העירקית, שהעירקים יעסקו בזה, ההיסטוריה של יהודי אתיופיה, שהאתיופים יעסקו בזה'.
קסניה סבטלובה: כולנו צריכים להיות מודעים למה שקרה אחד עם השני.
קסניה סבטלובה: ואנחנו באמת כמו בני אותה משפחה, שאנחנו התקבצנו במדינה אחת סוף סוף, בקיבוץ גלויות, אחרי כל כך הרבה שנות גלות, האם לא נרצה לדעת מה קרה אחד עם השני, מה עבר אחד על השני?
קסניה סבטלובה: הלא נרצה לדעת את ההיסטוריה הטובה, אבל גם הרעה המאוד, הכואבת, המדממת מאוד?
קסניה סבטלובה: וזה בעצם המסר שלנו, אנחנו פונים אליך, שר החינוך, נפתלי בנט, ואנחנו מבקשים בכל לשון של בקשה, ואפילו דורשים, אנחנו דורשים שההיסטוריה של עם ישראל כולו תהיה מוצגת לילדים שלנו פתוחה ושלא יגלו אחרי כל כך הרבה שנים, אנשים שהם כבר בגילאים מתקדמים, שזה מה שעבר על המשפחה שלי.
קסניה סבטלובה: סוף סוף מותר לי לדבר על זה.
קסניה סבטלובה: אני חושב שהסכרים סוף סוף נפרצו, טוב שעכשיו, אבל באיחור של כל כך הרבה שנים.
קסניה סבטלובה: אז אני מודה לכולכם ואני רוצה להעביר אליך בחזרה, אדוני היושב ראש, את המיקרופון ונתחיל עם סבב הדוברים.
אברהם נגוסה: נמצא כאן איתנו חבר הכנסת יוסי יונה, אחד היוזמים, ואני מעביר את רשות הדיבור אליו.
יוסי יונה: תודה, אדוני היושב ראש.
יוסי יונה: אני מאוד שמח להימנות על היוזמים של האירוע המאוד חשוב והמרגש הזה ואני שמח שבעתיים שזה מאמץ משותף של קסניה ושלי.
יוסי יונה: בדברים שהיא אמרה לפני רגעים ספורים היא למעשה ביטאה ושיקפה את האתוס שמדריך את הפעולה הזאת, אתה לא חייב להיות בן תפוצה מסוימת כדי שזה יהיה מעניינך שהסיפור שלה ישתלב ויהיה שזור בתוך הסיפור של כולנו.
יוסי יונה: הסיפור שלי הוא סיפור שלך והסיפור שלך הוא סיפור שלי.
יוסי יונה: זה העיקרון שמנחה את הפעולה הזאת, כמו פעולות רבות.
יוסי יונה: אנחנו מצד אחד מצרים על כך שלאורך שנים גומדה התרומה וסיפור חייה של קהילה כזו או אחרת, במקרה הספציפי אנחנו מדברים היום על קהילת יוצאי עירק, אנחנו מצרים על כך, וכפי שחברתי קסניה אמרה, אנחנו גם שמחים על כך שהנה הסכרים נפרצים וקיימת מודעות הולכת וגוברת בחלקיה השונים של החברה הישראלית, ובין היתר גם בקרב המחוקקים, ובין היתר גם בין משרדי הממשלה, שאנחנו צריכים לשקוד על כינונו, הייתי אומר, של תמהיל מחודש של הזהות הישראלית.
יוסי יונה: תמהיל מחודש, זאת אומרת כפי שהתחלתי ואמרתי בפתח דבריי, ההיסטוריה שלי היא גם ההיסטוריה שלך, גם אם אתה לא בן הקהילה שלי וגם אם אתה לא בן התפוצה שלי.
יוסי יונה: זו המשמעות לכך שאנחנו מדברים על זהות משותפת, זהות משותפת יונקת את השראתה מכלל הסיפורים שהקהילות המכוננות את החברה הישראלית מספרים.
יוסי יונה: באופן ספציפי יותר, כפי שקסניה גילתה את הסוד הידוע, אני בן הקהילה העירקית, אני נולדתי בארץ.
יוסי יונה: ואני אספר לכם באמת אנקדוטלית, סיפור מאוד קטן, עד כמה הדברים האלה חשובים.
יוסי יונה: הוריי הגיעו מעיירה שהיא מאוד עלומה, אף אחד כמעט לא שמע עליה, שהיא נקראת אנה, על גדות נהר הפרת, 300 קילומטר צפונית לבגדאד.
יוסי יונה: כשאני הייתי ילד ובשכונה אצלי היו אומרים אנה, זה היה אות גנאי וכולנו ברחנו מהמושג הזה של להיות אנה, כי זה משפיל, אנחנו לא בגדאדים, אנחנו אפילו לא מבצרה, מאיזה שהיא עיירה שכוחת אל, אולי קצת רמאדי שיפרה קצת את התדמית, כי בכל זאת רמאדי זה עיר מחוז, היא הייתה בידי דאעש ושוחררה לפני מספר שבועות.
יוסי יונה: אבל כשגדלתי התחלתי לבד ללמוד על העיירה שממנה אבי מגיע ואז מתחוור לי שזה נהרדעא, שזה אחת מהערים המפוארות ביותר בתולדות יהדות בבל, ואיך אני, כילד, הייתי צריך להתבייש בעיירה שהיא צומת בהתהוותה של התרבות היהודית.
יוסי יונה: אתם מבינים את האבסורד?
יוסי יונה: צומת דרכים, נהרדעא, מהישיבות המפוארות ביותר שהתקיימו בבבל וההורים שלי הגיעו מעיירה שיש לה 4,000 שנים, עיירה קדומה, ערש התרבות האנושית במקום הזה ואני צריך להתבייש במקום הולדתי.
יוסי יונה: זו אנקדוטה שבאה להסביר.
יוסי יונה: אני רוצה שאנה תהיה בהיסטוריה היהודית של כולנו.