GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שמחה גתהון: ודבר נוסף, לגבי הסכמות ושיתופי פעולה אחרים, אני חושבת שהתקיימו ישיבות וגם אחרי שהמנכ"ל נכנס כן הייתה ישיבה בין שלמה לדני, אף אחד, אני ולא המועצה לא נסגור אף דלת לאף אחד, אין דבר כזה, כולנו צריכים לעבוד, אין לנו שום רצון לסגור דלת, שיתוף הפעולה צריך להיות עם כולם.
<שמחה גתהון: אבל כל בקשה שתוגש, אנחנו נדון בה במועצה, נביא אותה ונקבל אותה, בשיקול דעת, בהתאם לכלל ולחוק.
<שמחה גתהון: אז אני לא סוגרת.
<שמחה גתהון: דבר נוסף, עורכת דין יסמין, את יודעת את זה, כמה וכמה פעמים ביקשנו שתשלחו לנו את התכנית הזאת שנקראת שיתופי פעולה, מה אתם רוצים.
<שמחה גתהון: ביקשנו, דרשנו, מירב פה, לא קיבלנו אף פעם את הדבר הזה.
<שמחה גתהון: מה שכן ביקשתם, בכוחות עצמכם, אתם רוצים את הקרקע, אתם רוצים כסף כדי לשלם את האגרה של הקרקע ואני חושבת שנאמר לי אפילו שתשלמו את הקרקע, כי זה חשוב, אני מבינה את החשיבות של זה.
<שמחה גתהון: הטאבו יעבור לבהלצ'ין, זו עמותה, אחר כך אולי יעבור אלינו.
<שמחה גתהון: אני חושבת שאנחנו עובדים במדינה מתוקנת, תחשבו על זה.
<שמחה גתהון: אנחנו לא מחלקים כסף, אני חושבת שיש כלל, מי כמוך יודע.
<שמחה גתהון: הפנים שלנו הם לשיתופי פעולה ולא מסרבים, זה חוק של מדינת ישראל ולא חוק שלי פרטי ולא של חבריי.
אברהם נגוסה: לא, את זוכרת שבפגישה שלנו אלה היו ההערות שלי ודיברתי איתך, שהמועצה לא שלמה.
אברהם נגוסה: אני אומר שעד עכשיו לא נעשה, לא תיקנתם את זה.
אברהם נגוסה: אני הצעתי את העניין הזה, זה לא שלם וצריך לתקן את זה.
אברהם נגוסה: זה שאמרתי לך בפגישה שלנו, לא תוקן.
אברהם נגוסה: הדבר השני, אני רוצה לשאול אותך, אם יש בעיה של הליכים חוקיים, להעביר כסף לבהלצ'ין, מה הבעיה שלכם לשלם לעיריית ירושלים כמרכז בעניין המקום כדי שלא נפסיד את המקום.
אברהם נגוסה: זה לא מקום פרטי של בהלצ'ין, זה מקום של הקהילה.
אברהם נגוסה: האם אתם יודעים את המציאות שעיריית ירושלים - - - ד"ר שמחה, תסתכלי עליי.
<שמחה גתהון: אני מסתכלת.
אברהם נגוסה: כי אני אוהב שכשאני מדבר אנשים יסתכלו עליי.
<שמחה גתהון: אני מסכימה.
אברהם נגוסה: מה שצריך להיות, את מודעת לאיום של עיריית ירושלים, שאם לא תתחילו הם לוקחים את המקום והם יעבירו את זה למטרה אחרת?
אברהם נגוסה: את יודעת על זה?
<שמחה גתהון: אנחנו יודעים.
אברהם נגוסה: אני לא שואל את דני, כי הוא התחיל עכשיו.
אברהם נגוסה: לא, לא, דני, תחכה, כי - - -
<קריאה: יבוא יומך.
אברהם נגוסה: אם יש לך תוסיף, כי אתה - - -
<יסמין קשת: גם מדני ביקשנו להיפגש והפגישה הזאת לא התקיימה עד היום.
<יסמין קשת: הוא נפגש רק עם המנכ"ל, הוא לא רצה להיפגש איתנו.
<יסמין קשת: גם עם המועצה ביקשנו הרבה פעמים להיפגש ואף פעם הבקשה הזאת לא נענתה.
<קריאה: כבודו, גם לנו מותר להתפרץ?
אברהם נגוסה: לא, רק לחברי הכנסת מותר.
אברהם נגוסה: היא עברה על הנוהל.
<שמחה גתהון: אני חייבת לתקן.
<שמחה גתהון: אני חושבת, לסוגיה שעורכת דין יסמין העלתה, שביקשתם להיפגש עם המועצה, ולא אמרנו לא.
<שמחה גתהון: אני ביקשתי בשם המועצה לשלוח לנו מה סדר היום שאנחנו רוצים שנדבר, אף פעם לא קיבלתי את זה.
<שמחה גתהון: לא נעניתם.
<שמחה גתהון: אי אפשר לבוא בטענה כשמה שאנחנו מבקשים אנחנו לא מקבלים.
אברהם נגוסה: את לא יודעת על האיום של עיריית ירושלים על המקום?
אברהם נגוסה: את יודעת או לא?
<שמחה גתהון: זה לא איום, אני לא יכולה לדעת אם זה איום או לא איום.
<קריאה: אבל זו לא התחייבות שהמועצה - - -
אברהם נגוסה: לא, לא משנה, התחייבות זה משהו אחר, ידע או שמועה זה משהו אחר.
אברהם נגוסה: האם שמעת מבהלצ'ין או את או דני, האם בהלצ'ין באו ואמרו 'המקום, זה הולך לאיבוד, בואו תשלמו 500,000 שקל, שלפחות המקום יהיה רשום עלינו ויישאר אצלנו'.
אברהם נגוסה: כי עיריית ירושלים הולכת להעביר אותה למטרה אחרת.
אברהם נגוסה: האם את האיום הזה אתם ידעתם או לא?
<שמחה גתהון: מה זה איום?
<שמחה גתהון: אני רוצה - - -
אברהם נגוסה: האיום הוא של עיריית ירושלים, 'אם לא תעשו את זה אנחנו לוקחים את המקום'.
<קריאה: אבל כל מה שהיא תדע זה יהיה סוג של שמועה.
אברהם נגוסה: דני, יש לך תשובה בעניין?
<דני אדמסו: אני רוצה להתייחס בעניין האיום.
<דני אדמסו: אל"ף, בהלצ'ין אומרים כל מיני דברים, המילה איום היא במשמעות - - -
אברהם נגוסה: אולי אני עושה את האיום, המושג איום אולי יצא ממני, כי כאשר הם אמרו במסמך שלהם, 'אם לא תעשו את זה', אני פה מצטט, 'נציין כי עיריית ירושלים, המעודדת את הפרויקט, הודיעה לנו כי אם התכנון הדרוש למתחם לא יבוצע בשנת 2016', העירייה תמליץ לגורמים המוסמכים, זה האיום, 'להעביר את הקרקע למטרות אחרות'.
אברהם נגוסה: אז אני הגדרתי את זה איום, כי זה באמת איום.
<דני אדמסו: אז יכול להיות שהכוונה שלהם במטרות אחרות התכוונו אלינו.
אברהם נגוסה: אה.
אברהם נגוסה: דני, עכשיו עשית אותנו באמת - - -
<דני אדמסו: לא, אני באמת אומר.
אברהם נגוסה: יש מטרה, להקים בית מורשת ליהודי אתיופיה.
אברהם נגוסה: גם הם וגם אתם, זו אותה מטרה.
<דני אדמסו: אנחנו חוק, הם עמותה.
<דני אדמסו: אני רוצה להגיד - - -
אברהם נגוסה: לא, אל תלך לשם.
אברהם נגוסה: לכן אני שואל אותך - - -
<דני אדמסו: אבל יש משמעויות משפטיות אחרות - - -
אברהם נגוסה: רגע, רגע, אני יודע את ההבדל ביניהם, לכן אני לא שואל אותם, אני שואל אתכם, כמי שעכשיו קיבלתם את הסמכות - - -
<דני אדמסו: אני רוצה לענות, אם אפשר.
<דני אדמסו: אני באמת לא פוסל את האפשרות שהגורמים האחרים, כי בסופו של דבר העובדה שיש גוף כזה היא לא סוד וכולם יודעים את זה, וגם לנו יש עניין להגיע שהדבר הזה יהפוך למקום של הקהילה, אנחנו לא חושבים שתהליך ביצוע או קיום של החוק צריך להיעשות באמצעות עמותה ספציפית כזו או אחרת.
<דני אדמסו: צריכה להיבנות תכנית עבודה שיש לה שיקולים הרבה יותר רחבים משיקול כזה או אחר.
<דני אדמסו: כאשר נסיים את תכנית העבודה, אני אביא את זה למועצה לאישור ובסופו של דבר ייתכן, יש כל מיני אפשרויות, אפשרות אחת היא שהתב"ע תעבור אולי לחוק, כי הרי אני לא יכול לדמיין במדינה מתוקנת - - - אני רק רוצה להגיד, ההסתדרות הציונית הקימה את מדינת ישראל, לא יכול להיות שמדינת ישראל תקום וההסתדרות הציונית תתנגד שמדינת ישראל תקום בגלל שהיא לוקחת את כל התפקידים שההסתדרות הציונית עשתה עד הקמת המדינה.
<דני אדמסו: במובן הזה אנחנו חוק לכל דבר ועניין, מדינת ישראל, שר התרבות שם עלינו אחריות מאוד כבדה, אני נכנסתי ב-1 באפריל, ב-13 באפריל, 13 יום, יום שישי היה 1 באפריל, ב-13 עניתי לגב' יסמין על שאלות שהיא כתבה במשך שנתיים והפנתה אותן אליי.
<דני אדמסו: במובן הזה אני הסתכלתי שהדבר הזה מאוד חשוב, שאסור להזניח אותו.
<דני אדמסו: לכן הדבר הראשון שטיפלתי בו כמנכ"ל, כשעדיין אין לי את כל הסמכויות, היה הנושא הזה.
<דני אדמסו: אני מבקש, כאיש מקצוע שנכנס לפני חודשיים, אני לא מדבר על 100 ימי חסד, לאפשר לי לבנות תכנית עבודה שתאפשר לגוף הזה לקחת חלק בצורה כלשהי, ובטוח ששיתוף הפעולה שהובטח יקוים, כמו כן לשתף גופים אחרים, אבל אין לי שום סמכות לקחת את האחריות שקיבלתי, את הסמכות הציבורית שקיבלתי, ולחלק כסף לגוף כזה או אחר.
<דני אדמסו: אין לי גם מנגנון עדיין.
אברהם נגוסה: דני אני שאלתי את השאלה.
אברהם נגוסה: אני לא ביקשתי שתעבירו כסף לבהלצ'ין, לא יצא שום דבר כזה ממני.
<דני אדמסו: לא, זו הדרישה של - - -
אברהם נגוסה: לא, אני שאלתי שאלה.
אברהם נגוסה: אתם כמרכז שעכשיו לקחתם את האחריות, על בסיס החוק שיצא, כשאתם שומעים על המקום שמיועד למטרה הזו, להקמת מרכז מורשת יהדות אתיופיה בירושלים, האם אתם פניתם לעיריית ירושלים ואתם אמרתם, לאחר שאתם שמעתם את האיום, 'רגע, אל תעבירו את זה לגורמים אחרים, אנחנו נעביר לכם', לא לבהלצ'ין, לעיריית ירושלים, 'אנחנו נעביר את הכסף, יש לנו תקציב של 6 מיליון שקל, אז אני רוצה להעביר לכם חצי מיליון שקל כדי שהמקום יהיה שמור, שהקהילה לא תאבד את זה'.
אברהם נגוסה: לא אמרתי להעביר כסף לעמותה.
מירב כהן: אבל, אדוני, זה בניגוד לחוק.
אברהם נגוסה: למה בניגוד לחוק?
מירב כהן: משום שאם זה לא מופיע בתכנית תקציבית שאושרה הוא לא יכול לעשות את זה.
אברהם נגוסה: אני אומר - - -
<דני אדמסו: אני יכול להגיד, כבוד היושב ראש, שאני מוטרד, אם זה איום או לא איום, אני לא יודע, אני בהחלט מוטרד, אם זה מקום שמיועד לקהילה ויעבירו אותו לגורם אחר, זה נושא שמטריד אותי כבן קהילה.
<דני אדמסו: אני אומר כך, ברגע שנסיים את תכנית העבודה, מבנה גיאוגרפי כזה או אחר שבו המרכז יצטרך לקום.
<דני אדמסו: אני לא יכול לציין עכשיו, לא יכול להגיד כלום, האם זה שייך למבנה הזה או לשטח כזה או אחר, אני לא יכול, אין לי את הסמכות לומר עדיין, אבל - - -
אברהם נגוסה: ל-2016 יש תכנית ותקציב?
<דני אדמסו: לא, יש תכנית עקרונית ויש תכנית עבודה שבסופו של דבר היא תכנית ביצוע.
<דני אדמסו: אני עובד כרגע על תכנית הביצוע.
<מרב תורג'מן: אדוני, יש הבדל בחוק בין התקציב שצריך להיות מאושר על ידי השרים ובין התקציב שאתה למעשה בתפקידך כמנכ"ל אמור להכינו ולהביא אותו לאישור המועצה ולאישור השרים, שר האוצר ושרת התרבות והספורט.
<מרב תורג'מן: השאלה היא, מעבר לתכנית העבודה, האם התקציב לשנת 2016 אושר על ידי המועצה?
<דני אדמסו: כן, התשובה היא כן.
<מרב תורג'מן: אושר על ידי השרים?
<דני אדמסו: של המועצה כן.
אברהם נגוסה: אושר על ידי השרים?
<שמחה גתהון: הוגש.
אברהם נגוסה: עוד לא קיבלתם - - -
<מרב תורג'מן: עוד אין לכם אישור?
<שמחה גתהון: עוד לא.
<מרב תורג'מן: אז אני מניחה שבמסגרת התקציב הזה אפשר יהיה לקבוע סכום מסוים לטובת אותו עניין.
<דני אדמסו: אני לא יכול לטובת אף אחד, החוק לא מאפשר לי.
מירב כהן: אבל אתם זוכרים שזאת קרקע של - - -
אברהם נגוסה: הבנתי - - -
מירב כהן: כל עניין שינוי הקרקע, יכול להיות שהקרקע תהיה על שם ה - - -
<מספין אלמיהו: אפשר להתייחס?
אברהם נגוסה: סבלנות, מספין.
אברהם נגוסה: נגיע אליך, אתה מאיים, עיריית ירושלים.
<מספין אלמיהו: אני לא מאיים, עם כל הכבוד.
אברהם נגוסה: עיריית ירושלים זה אתה.
אברהם נגוסה: בבקשה, מירב, את רוצה להוסיף משהו?
מירב כהן: רק רציתי להעיר שני דברים.
מירב כהן: האחד, שכל ההחלטות האלה, אם התאגיד הזה מעוניין לקחת דווקא את הקרקע הזו, דווקא את המיקום הזה, להתקשר דווקא בשיתוף פעולה כזה, אל"ף, לפי החוק אלה דברים שאמורים להיקבע על ידי המועצה.
אברהם נגוסה: לזה אנחנו לא נכנסים בשלב הזה.
מירב כהן: אבל זה חשוב להניח את זה על השולחן, כי זה מה שהמחוקק קבע כאן.
אברהם נגוסה: אתם תרצו עוד דיון, אתם חושבים שנסיים בדיון אחד?
אברהם נגוסה: נמשיך.
אברהם נגוסה: בקרוב נעשה עוד דיון, את גם תבואי מוכנה.
מירב כהן: קודם כל אני מוכנה במסגרת הדברים שבתפקיד שלי ולגבי השאר - - -
אברהם נגוסה: לא ענית לי לשאלות.
מירב כהן: לא, לשלוף את האישורים של ועדת ברנר, זה לא כי לא חשבתי שהפעילות שלנו מוטלת בספק, אבל בסדר.
מירב כהן: ודבר שני להגיד, שצריך כן להניח על השולחן, שהתב"ע עדיין רשומה על שמם.
מירב כהן: זאת אומרת אין נכונות להעביר את זה למדינה, למרכז, זה עדיין עמותה פרטית, זה לא גוף ממשלתי.
<קריאה: זה לא עמותה פרטית, גברת.
מירב כהן: אבל גם לא ממשלתית.
אברהם נגוסה: עמותה - - - רגע, בבקשה - - -
מירב כהן: אני מכבדת את זה שאתה לא נכנס לזה עכשיו, אבל - - -
אברהם נגוסה: אני רוצה שתסכמי, סיכמת?
אברהם נגוסה: אנחנו שמענו את שני הצדדים, אני רוצה לשמוע את נציגי המשרדים שנמצאים פה, אני רוצה לשמוע את נציג משרד הקליטה, דוד יאסו, מנהל אגף יוצאי אתיופיה.
<דוד יאסו: אני מברך על הדיון, אדוני היושב ראש, מכובדיי כולכם.
<דוד יאסו: כאחד שבאמת מלווה את הנושא של הקליטה והנושא של מרכז בהלצ'ין ומורשת יהדות אתיופיה אני חושב שהגיע הזמן וצריך לברך על כך, על ההתקדמות לטובת הקהילה ולטובת כלל החברה הישראלית.
<דוד יאסו: לפני שאני אתייחס לחבר המועצה, או נציג משרד הקליטה, אני רק רוצה להזכיר, ידידי שלמה אקלה דיבר על נושא של הסיוע, משרד העלייה והקליטה מ-1996 עד שנת 2012 תקצב בתקנה את הפעילות של בהלצ'ין.
<דוד יאסו: נכון שהפעילות הייתה צריכה להיות לזמן מסוים, בשנים האחרונות התחיל לרדת התקציב.
<דוד יאסו: כאשר התקבלה החלטה בכנסת ובממשלה להקים את מרכז מורשת יהודי אתיופיה זה עבר למשרד התרבות אנחנו גם הודענו בכתב לבהלצ'ין שכל נושא התקצוב שהיה במשרד הקליטה יעבור למשרד התרבות והמשרד יפסיק לתקצב את בהלצ'ין.
<דוד יאסו: זה מה שהיה מבחינת החוק, מבחינת הסדר.
<דוד יאסו: מכאן, נכון, היה לי כתב מינוי בשנת 2013 ותחילת 2014, הייתי בחופש, כפי שרובכם יודעים, בחל"ת של שנה וחצי, חזרתי בדיוק לפני שנה.
<דוד יאסו: כאשר הייתי בחל"ת לא הלכתי כמובן.
אברהם נגוסה: למה זה שמינו במקומך, למה לא הציגו אותו במועצה?
<דוד יאסו: אני לא ממנה אותו, כבוד היושב ראש, מי שממנה אותו זה השר.
<דוד יאסו: אני אומר את מה שהיה.
<דוד יאסו: כשהגעתי, אכן באמת פנתה אליי היושבת ראש, ד"ר שמחה גתהון, בעניין הזה, הפניתי את זה למשרד.
<דוד יאסו: בימים האלה קיבלתי את האישור לחזור להיות חבר מן המניין במועצה.
<דוד יאסו: כשאזומן לדיון הבא אני אגיע.
<דוד יאסו: זו התשובה של משרד הקליטה.
אברהם נגוסה: נציג עיריית ירושלים, מספין אלמיהו, בבקשה.
<מספין אלמיהו: מה שאני רוצה לציין, לפחות כמה שנים, כבר שמונה שנים בעיריית ירושלים ומזה חמש ואפילו שש שנים בקשר גם עם בהלצ'ין והיינו בכמה ועדות וישיבות שהתקיימו בעיריית ירושלים.
<מספין אלמיהו: מה שאני מציע, יש פה כמה דיונים שצריך לעשות אותם.
<מספין אלמיהו: עיריית ירושלים, עד כמה שידוע, וגם ראש העיר, הנושא של קהילת יוצאי הוא בראש מעייניו, אין שום סיבה שלא יהיה מענה לנושא הזה.
<מספין אלמיהו: אני לא יודע לגבי המסמך שמדובר עליו מאחר שאנחנו מזה שנתיים לא בקשר ולא יודעים מה מעודכן, אבל אם יש אמירה כזאת, מאחר שהתאגיד כבר קם, התאגיד צריך ללמוד את התהליכים, הוא לא יכול לאמץ סתם אוטומטית, תאגיד חוקי לכל דבר, כמשפטן ואני מכיר את ההליכים, צריך ללמוד את כל התהליך על מנת ליישם את זה.
<מספין אלמיהו: מצד שני יש כבר עמותה שפעלה בעבר, צריך ללמוד מה התהליכים וצריך לעשות תקנון, לעשות למידה בתוך המערכת, לבוא כאיש אחד אל עיריית ירושלים ולהציג מה בדיוק רוצים לעשות, כמה שיותר מוקדם, גם כשראש העיר נמצא עכשיו בתפקיד, אני מניח שאנחנו ניתן מענה לעניין הזה.
<מספין אלמיהו: אני לא יודע מה מבחינת הדחיפות, בדרך כלל כשהעירייה מקצה קרקע לעמותה או לכל גוף אחר היא נותנת שנתיים כדי שיעשה משהו.
<מספין אלמיהו: אם הוא לא עושה, אז בדרך כלל היא עושה בדיקה ולכן חשוב - - - אני לא יודע מבחינת הדד ליין, אבל חשוב כמה שיותר מהר, בגלל שהנושא הוא דחוף.
<מספין אלמיהו: יכול להיות שהמקום הזה ראוי או לא ראוי.
<מספין אלמיהו: אנחנו יודעים שבעבר הציעו בהר הצופים, מכל מיני סיבות, למרות שהיו משאבים שעמדו לרשות העמותה, אבל אני אומר גם היום, במה שהוצע במלחה, צריך לבדוק אותו, אם הוא נכון ומתאים לכל המכלול של הדברים ואז כמה שיותר, מבחינת הקדימות, זה מה שאני מציע לתאגיד, כמה שיותר מהר לעשות את הפגישה.
<מספין אלמיהו: אנחנו בזמנו גם פנינו, דיברתי עם ד"ר שמחה גתהון בעניין הזה, על התפקיד שמונתה, כמה שיותר לעשות מפגש עם נציגי עיריית ירושלים.
<מספין אלמיהו: יש פה שני קולות שמגיעים לעיריית ירושלים ואני לא יודע למה לתת מענה.
<מספין אלמיהו: לכן אני אומר, עדיף שיבוא קול אחד לעיריית ירושלים ואז אפשר לתת עליו מענה כמה שיותר מהר.
<מספין אלמיהו: לעיריית ירושלים לא נראה לי שתהיה התנגדות בעניין הזה.
אברהם נגוסה: גב' שושנה בן דור, מנכ"לית ארגון צפון אמריקה למען יהודי אתיופיה.
<שושנה בן דור: אני לא מייצגת אף גוף סטטוטורי ואני אדבר חלק כשושנה וחלק כנקוץ'.
<שושנה בן דור: מכירים אותי כבר כמי שקשורה לקהילה 40 שנה.
<שושנה בן דור: אני הגעתי לדיון היום ואני שומעת מה הולך ואני צריכה להביע את כאב הלב, כיוון שיש לי חברים מאוד טובים בשני הצדדים, עם שורשים מאוד עמוקים.
<שושנה בן דור: שלמה, את אבא שלך אני הכרתי והוא היה אחד האינפורמנטים הראשונים שלי ואני מחזיקה את זה בלב שלי.
<שושנה בן דור: אני רואה פה חברים מאוד מאוד טובים, דני, שמחה, והרוח פה של להתנצח מאוד קשה עליי.
<שושנה בן דור: אני פשוט מבקשת שתימצא הדרך ששני הגופים ילמדו או ימצאו את הדרך לעבוד בשיתוף פעולה, כל אחד עם החוזקות שלו.
<שושנה בן דור: אני אולי אציע, אם אני יושבת ליד מספין, שאולי השלב הראשון, בלי כל הסטטוטורי הזה והחוק הזה וסעיף זה, שאני חושבת שמקשים על הנושא, אולי תלכו ביחד לעיריית ירושלים.
<שושנה בן דור: אני לא יודעת, אולי צריכים מיד לשלם ואולי ברגע שתגיעו יחד לעירייה ותגידו 'השטח הוצע לנו, לא יכולים לממש כעת, אנחנו בתהליך של הקמה, אין ברשותנו אפשרות כרגע לעשות כל מה שנרצה עם סכומי הכסף שלנו, אבל אנחנו מבקשים מתוך שיתוף הפעולה שהעירייה גם תשתף פעולה ותמתין'.
<שושנה בן דור: אני מאוד מקווה שיקום בית המורשת בשיתוף פעולה של כולם.
<שושנה בן דור: כפי שיודעים, אם אני עוברת לתפקידי כמנכ"לית של נקוץ' שהארגון שלנו בשנות ה-80 רכש ואסף הרבה מאוד פריטים מהכפרים שבהם גרו בני הקהילה לפני עלייתם.
<שושנה בן דור: האוסף הזה נשמר כפיקדון, היו אנשים שהציעו לקחת חלקים מהאוסף, האוסף שמור לבית המורשת, לכשיקום ולכשיהיו התנאים האקלימיים כדי לשמור ולהציג בצורה הראויה ושכולם יגיעו להסכמה במהרה בימינו ונוכל לצאת לדרך.
אברהם נגוסה: גב' דניאלה ספיר, בבקשה, יושבת ראשון ארגון למען עידוד יצירתיות, תרגום ותרבות.
<דניאלה ספיר: תודה רבה, אדוני היושב ראש, שהוא בעיניי הפרלמנטר המבריק ביותר שהכרתי אי פעם והכרתי מספיק בפעילות שלי למען העגונות, ופרופ' קורינאלדי יודע, שיתפנו פעולה המון גם בתחום הזה וגם בתחום האתיופי לא מעט.
<דניאלה ספיר: אני מברכת את כל אלה שנמצאים פה, כולם, כל אלה שמנסים ועושים כל כך הרבה דברים נפלאים.
<דניאלה ספיר: גם אני הייתי בהפגנה הגדולה, כמו פרופ' קורינאלדי, וגם אני יצרתי קשרים מאותה תקופה עם כל העדה ושאלתי את עצמי כמורה לספרות בבית ספר תיכון איך אני יכולה להועיל ולעזור.
<דניאלה ספיר: ב-1994, כשאני עשיתי עבודה, כשהייתי באוניברסיטת בר אילן ולמדתי לתואר שני חינוך מוקד חברתי, עשיתי עבודה על סטודנטים ממוצא אתיופי והחלטנו להקים עמותה, עוד לפני בהלצ'ין ב-1994, את האגודה הזאת, מנקודת מבט ישראלית ואתיופית ביחד, כדי לחשוף את התרבות הנפלאה של יוצאי אתיופיה ועשינו דברים נפלאים, קונגרסים ואירועים של שילוב תרבותי והשתלמויות והוצאת ספרים.
<דניאלה ספיר: יש לי, כדוגמה רק, הספר הזה והספר הזה, לא הבאתי את הכול.
<דניאלה ספיר: עשינו דברים באמת יפים ופעלנו במשך כמעט 20 שנה, אבל בעיות התקצוב התרבו בצורה ממש בלתי אפשרית, דרשו מאיתנו דברים, כל שנה הוסיפו עוד ועוד דרישות, כל משרדי הממשלה, עד כדי כך שאנחנו נתנו גם את הכספים שלנו.
<דניאלה ספיר: אני אישית אולי 130,000 נתתי מהכסף ולא קיבלתי ולא אקבל כנראה בחזרה.
<דניאלה ספיר: המצב היה מאוד מאוד קשה, יש לנו פה נציג משרד הקליטה, עד שאפילו תבענו את משרד הקליטה שעשה לנו בעיות.
<דוד יאסו: לא ידוע לי, אבל זה - - -
<דניאלה ספיר: לא ידוע לך, אני יודעת שלא ידוע.
<דניאלה ספיר: הפסדנו כמובן בגלל האריות שהציגו, הפרקליטות, כמובן שהפסדנו, אבל לפחות הבענו את המחאה שלנו, שבאמת יש כל כך הרבה בעיות, כל כך הרבה.
<דניאלה ספיר: הגענו למצב כזה שרק בקשה אחת קטנה, ואני חוזרת על המשפט של פרופ' קורינאלדי שאומר, עוד בחיי, אני רוצה לגמור את הספר הזה, הספר שהוצאנו לאור את החלק הראשון שלו, הספר של גדול סופרי אתיופיה, הדיס אלמיו, 'פקר אסכה מקבר', 'אהבה עד הקבר', הוצאנו לאור, אתם מכירים, בטח כולם יודעים, 'פקר אסכה מקבר'.
<דניאלה ספיר: הוצאנו תרגום בעברית.
אברהם נגוסה: תסכמי.
<דניאלה ספיר: אני רוצה את התקצוב לגמור את זה.
אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לסיים ב-12:00.
<דניאלה ספיר: אני מסיימת.
<דניאלה ספיר: יש לנו הבטחה שכן זה יתקיים.
<דניאלה ספיר: אני שומעת מה שאני שומעת, אני אומרת מתי.
<דניאלה ספיר: שמחה, מתי?
אברהם נגוסה: אנחנו התקדמנו, עכשיו מה שצריך זה שיתוף פעולה.
אברהם נגוסה: אורי קבדה, בבקשה, אבל בקיצור.
<אורי קבדה: תודה רבה.
<אורי קבדה: אני מברך את היוזמה על הפגישה, כבוד היושב ראש העלייה והקליטה, וכל המשתתפים פה, כולל יושבת הראש, דווקא אחת מהעדה שלנו, ד"ר שמחה גתהון.
<אורי קבדה: אנחנו רוצים אך ורק שיתוף פעולה, חבל על ההתנצחות שלנו פה.
<אורי קבדה: דווקא אנחנו צריכים להיות דוגמה ומופת.
<אורי קבדה: כל החוקים וכל הדברים האלה היו צריכים לבוא כדי להקים דבר אחד, אני כיושב ראש חדש של בהלצ'ין, אבל אני מאמין בנושא הזה ואני רוצה את התמיכה של כולם.
<אורי קבדה: לא להקים הרבה ארגונים, אלא לעשות.
<אורי קבדה: לכל אחד ארגון בהלצ'ין, ארגון עמותות למיניהם, צריך לעבוד בשיתוף פעולה.
<אורי קבדה: ההורים שלנו, אבותינו, הביאו את המסורת המקודשת הזאת, מה אנחנו מעבירים לילדינו?
<אורי קבדה: התנצחות, ויכוח, לא להגיע בזמן?
<אורי קבדה: תן לאתיופי תפקיד שלא יבנו אותו, לא יעשו אותו.
<אורי קבדה: עד מתי נלמד?
<אורי קבדה: חברים, אני לא יותר מומחה מהדוקטורים ומהפרופסורים, אבל אנחנו צריכים להסתכל בגובה העיניים על המבוגרים שלנו, על הקייסים שלנו, הם פרופסור של הקהילה, אנחנו מתנצחים בתפקיד, בבקשה, נשלב ידיים, ייקחו את האדמה, ייקחו את הכסף ולא נעשה כלום.
<אורי קבדה: אני לא רוצה לבזבז הרבה זמן, שיתוף פעולה, אהבה, אחדות, כן מראה את הפורום, המורשת, התרבות, הדת של הקהילה.
<אורי קבדה: אני רוצה להיכנס להרבה בזבוזים.
<אורי קבדה: למשל בזבזנו כסף פה ושם, הרבה דברים מיותרים.
<אורי קבדה: הכנס, אמרנו, היה אבן פינה, כולנו היינו באים לחגוג בהתנדבות, לא היה צריך לבזבז הרבה כסף, היינו צריכים ללכת לחניון המלכה, שמה, לא בבנייני האומה.
<אורי קבדה: מה עשינו?
<אורי קבדה: כלום.
<אורי קבדה: אז יש לי את הכבוד, ד"ר שמחה, כולנו משפחה, אבל להתנצח, 'אני דוקטור', 'אני פרופסור', 'אני סיימתי אוניברסיטה', האוניברסיטה שלי זה עבודת שטח, עבודת שטח של הקהילה, אם אנחנו נאבד את כל הדברים האלה אנחנו נבכה, הילדים שלנו יגידו 'מה עשיתם?
<אורי קבדה: מה העברתם לנו?' ויכוח.
<אורי קבדה: אז באמת מפה, אני לא רוצה לדבר הרבה, בואו לאחדות אמיתית, בואו לשיתוף פעולה, אנחנו צריכים לראות כל אחד כמו האצבעות שלנו, בלדבר ולהתפלסף אנחנו גאונים, אבל בעשייה, בבקשה, אני קורא לאחדות של הקהילה, לאחדות של הארגונים, גם לאחדות של המשרדים הממשלתיים, לעשות ביחד.
<אורי קבדה: אם נעשה ביחד, אפילו יחסרו לנו אנשים מקצועיים לעשות את העבודה הזו.
<רוני אקלה: תודה, אדוני היושב ראש.
<רוני אקלה: אני מצטרף למה שאורי אמר.
<רוני אקלה: אני זוכר בשנות ה-80, כשהתחלנו להקים את מורשת יהדות אתיופיה, בזמנו היה שר, השר צבן, שמינה את ד"ר בן גל שיוביל ויקים את המורשת.
<רוני אקלה: אני הייתי יועץ באותו זמן, נבחרנו לייעץ איך להקים את המורשת.
<רוני אקלה: בסופו של דבר זה לא הוקם, זאת אומרת היו תקציבים - - - זו גם החלטת ממשלה.
<רוני אקלה: דרך אגב, מה שמישהו אומר שמורשת יהדות אתיופיה או בהלצ'ין זה לא החלטת ממשלה, הוא טועה ומטעה.
<רוני אקלה: זו החלטת ממשלה.
<רוני אקלה: גם עכשיו הממשלה מקבלת את ההחלטה, החלטה על גבי החלטה.
<רוני אקלה: לכן אני אומר, שיתוף הפעולה בינינו יכול לקדם את הקמת מורשת יהדות אתיופיה ולא צריך להיות ויכוח בתוך הקהילה וזה יגרום לא להקים את בית מורשת יהדות אתיופיה וזה מה שאנשים רוצים.
<רוני אקלה: שתדעו לכם, מתוך הניסיון שיש לי, למה מחליטים החלטות?
<רוני אקלה: החלטה אחרי החלטה, כדי שלא להקים את מה שהחליטו לפני כן, עכשיו אנחנו נתווכח ואז בוויכוח הזה עוד הפעם תהיה החלטה אחרת ואז זה לא יקום.
<רוני אקלה: לכן אני מבקש, אני מכיר את כולכם, אני מוכן לתרום, בתור מתנדב, לעשות כמה שאפשר.
<רוני אקלה: יש לנו אנשים, כמו שאתם רואים, אנשים מבוגרים, יש להם מה לתרום לקהילה הזו, מה להשאיר לקהילה הזו.
<רוני אקלה: אם אנחנו לא נתעד אותם ולא נגיע אליהם עכשיו, הוויכוח בינינו יקבור את כל הדברים האלה.
<רוני אקלה: אני זוכר, כשהתחלנו היה לי שיער, היום אין לי שיער.
<רוני אקלה: אני הזדקנתי.
<רוני אקלה: אני אומר לכם, גם עכשיו, לפני שאנשים יילכו לעולמם אני רוצה שיעשו וייהנו.
<רוני אקלה: כמו שפרופ' קורינאלדי, אתה אמרת, אני רוצה שתראה את המאמץ העילאי שעשית, גם בהקמת המורשת וכולם ייהנו והקהילה תשאיר את המורשת לאותם צעירים, לקהילות הרבות שהביאה לארץ, שילמדו על יהודי אתיופיה.
<רוני אקלה: לכן אל תהיו צודקים, תהיו חכמים.
<רוני אקלה: בואו נהיה חכמים ונשתף פעולה.
<רוני אקלה: זה המסר שאני רוצה להעביר.
אברהם נגוסה: פנטהון אספה, מנכ"ל טבקה ויושב ראש נציגות הארגונים של יוצאי אתיופיה, בבקשה, בקיצור.
<פנטהון אספה דויט: אדוני היושב ראש, תודה.
<פנטהון אספה דויט: כהרגלך, אתה מקיים את הדיונים החשובים, אני חושב שזכינו שאתה נמצא במקום הזה.
<פנטהון אספה דויט: זה מאוד חשוב.
<פנטהון אספה דויט: אני רוצה גם לברך את הקמת מורשת יהדות אתיופיה, לברך את דני על מינויו להיות המנכ"ל.
<פנטהון אספה דויט: אני חושב שהתקדמנו וזכינו, אבל אני שואל את השאלות, כמובן הנושא הזה מגובה גם בחוק, מגובה גם בהחלטת ממשלה וכמובן יש גם הסכם בינינו, בין ארגון בהלצ'ין לבין המרכז למורשת יהדות אתיופיה.
<פנטהון אספה דויט: אנחנו רואים שסוף סוף יש גוף סטטוטורי מגובה ובחסות הממשלה ויש לברך על זה, גם אלה שהחליטו.
<פנטהון אספה דויט: אני ברצינות או בצחוק אומר, החוק עבר ב-1 באפריל, אני מקווה שזה לא היה בדיחה, זה היה ברצינות ואנחנו כן נזכה לראות את החוק הזה מיושם ואנחנו כן צריכים לראות את המשותף, גם כקהילה וגם להסתכל על מה שנעשה עד עכשיו.
<פנטהון אספה דויט: גם 2012, גם שנת 2010, זה לא התחיל.
<פנטהון אספה דויט: גם בהלצ'ין, למרות שהתחילו ב-96', יש גם לפני זה ולכן החוכמה של מרכז המורשת שקם כגוף סטטוטורי והיכולת של המרכז הזה לאגד תחתיו ולנצל כל יכולת, כל פיסת מידע, כל דבר שקרה עד עכשיו ולאגד בתוכו.
<פנטהון אספה דויט: ההצלחה והכישלון טמונים בעניין הזה שנקרא יכולת של המרכז כן לאגד תחתיו את כל הדברים האלה וכן לקיים את ההסכם.
<פנטהון אספה דויט: אנחנו יודעים טוב מאוד, תכניות גרנדיוזיות שקמו ונפלו כאילו לא היו ועוד פעם מקימים עוד ארגון.
<פנטהון אספה דויט: אני מקווה שמרכז המורשת הזה לא יהיה כמו תכניות גרנדיוזיות שראינו שקמו ונפלו.
<פנטהון אספה דויט: זה יהיה תלוי גם במועצה וגם במנכ"ל וגם בחברים שתומכים, כן, צריך להבין ולהכיר ולהוקיר מה שארגון בהלצ'ין עשו עד עכשיו.
<פנטהון אספה דויט: יש הרבה מידע, הרבה אינפורמציה שאנחנו יכולים לנצל לטובת הנושא הזה.
<פנטהון אספה דויט: השקיפות מאוד חשובה.
<פנטהון אספה דויט: אני גם כיושב ראש וגם כמנכ"ל עמותת טבקה לא ידעתי על תהליך המינוי וכל הדברים האלה, יכול להיות שהייתי אקסטרני, לא ידעתי על זה, וגם לחשוף כמובן את רשימת החברים במועצה.
<פנטהון אספה דויט: אני חושב שזה חשוב מאוד שנדע.
<פנטהון אספה דויט: אז לא נראה איזה שהיא התנגדות כזו או אחרת שתבוא אחר כך.
<פנטהון אספה דויט: אני רוצה לשאול שאלה, לעניין התקציב.
<פנטהון אספה דויט: נאמר פה שאין תכנית עבודה והמנכ"ל עדיין לא נכנס.
<פנטהון אספה דויט: שאלה טכנית, אני אומר, אירוע השקה, אני מניח שעלה כמה גרושים, איך ההחלטה התקבלה?
<פנטהון אספה דויט: מי החליט בנושא הזה אם לא הייתה תכנית עבודה לגבי תקצוב?
<פנטהון אספה דויט: וכמובן המנכ"ל נכנס רק עכשיו, אם אפשר לענות לנושא הזה.
<פנטהון אספה דויט: תודה ושיהיה בהצלחה.
אברהם נגוסה: אני נותן לתטהייר המרי, חברת מועצה וגם נציגת המשרד לתוך המועצה, אני מבקש שתתייחסי גם לשאלה של פנטהון שהעלה עכשיו, כי אין לנו זמן לתת לשמחה או לדני, אז את גם יכולה לענות, כי את גם חברת מועצה וגם מייצגת את המשרד.
<תטייר מהרי: תודה, אדוני יושב הראש.
<תטייר מהרי: חשוב לי להגיד שחברי המועצה קיימו דיונים, יש סיכומי ישיבות, דנו בכל הנושאים ולגבי בהלצ'ין, הנושא הגיע למועצה והמועצה, דרך ד"ר שמחה, ביקשה לקבל חומרים כדי שנוכל לדון וכדי שנוכל לזמן אותם אלינו לישיבה.
<תטייר מהרי: קיבלנו סירוב, את זה כבר שמחה אמרה.
<תטייר מהרי: המועצה פתוחה לשיתופי פעולה ורוצה לעשות שיתופי פעולה, אבל לפני כן היא צריכה לקבל חומרים כדי לדעת על מה לדון.
<תטייר מהרי: זה לגבי הנושא הזה.
<תטייר מהרי: לגבי התקציב, אז כן היה תקציב, דני נכנס, אבל היה לנו תקציב, תקציב שאושר.
<פנטהון אספה דויט: מי מאשר?
<פנטהון אספה דויט: כי אני מבין עכשיו מדני שלא היה צריך לאשר - - -
<תטייר מהרי: חברי המועצה אישרו, עבר לאישור השרה, לאישור שר האוצר והתקציב אושר.
אברהם נגוסה: לא, אני אענה לך בנושא הזה.
אברהם נגוסה: לפי החוק יש זכות ליושבת ראש המועצה לחתום במקום המנהל עד שהמנהל ימונה.
<פנטהון אספה דויט: השאלה אם לדבר השני לא היה אפשר לעשות את האישור - - -