GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שירן עמוסי: כלומר אם אנחנו רוצים שהם ייכנסו, קודם כל כדי לתת להם את הדחיפה שהם יצליחו באמת לעשות את היציאה הזאת מהבית ולהשתלב חברתית בסניף, זה אתגר מאוד מאוד לא פשוט בשבילם.
<שירן עמוסי: אז אנחנו צריכים כן לקבל את פניהם, גם חברתית, כלומר גם ברמה של המדריכים אנחנו משתדלים לעשות את זה וגם ברמה של החניכים, היא הביאה את אחותה כדי שהילדה תכיר כבר חניכה מהשבט כדי שאחר כך, כשהיא תגיע לבני עקיבא, בשבת או ביום שלישי שאחרי זה, היא תוכל להשתלב בצורה יותר קלה.
<שירן עמוסי: בטיול ט"ו בשבט האחרון שתי הבנות האלה יצאו לזה.
<שירן עמוסי: - - - לובשת פה חולצת תנועה כי היא הייתה מדריכה, היא הייתה מדריכה באיבים, במרכז הקליטה, אז היא התלהבה שבאנו ולבשה חולצת תנועה לכבוד המאורע.
<שירן עמוסי: אני רוצה להראות משהו.
<שירן עמוסי: (סרטון).
<שירן עמוסי: זה סניף בני עקיבא בגונדר, זה לא בארץ כאן, שהוקם לפני כחודשיים.
<שירן עמוסי: אני חושב שבעזרת ה' בחמש השנים הקרובות כ-9,000 עולים מאתיופיה, מגונדר ומאדיס אבבה צפויים להגיע לכאן לארץ ובני עקיבא נערכת בצורה הטובה ביותר לקלוט אותם.
<שירן עמוסי: הפעם אנחנו רוצים להתחיל את זה עוד באתיופיה, בגונדר כבר התחלנו.
<שירן עמוסי: בני עקיבא העולמית גם שואפת להקים סניף באדיס אבבה והמטרה שלנו זה בדיוק כמו שאנחנו יוצרים חיבור בין מרכזי הקליטה לשכונות, ליצור את החיבור הזה עוד לפני, עוד בקהילות הממתינים, ליצור את החיבור הזה לבני עקיבא.
<שירן עמוסי: אני לא ארחיב בדרכים שאנחנו רוצים לעשות, אבל העניין הוא שאנחנו רוצים, כדי ליצור איזה שהיא קליטה מיטבית, מבחינתנו, מבחינת תנועות הנוער, מבחינת שייכות לחברה הישראלית, להיכנס לכל מרכזי הקליטה בארץ.
<שירן עמוסי: אם יימצא התקציב שנצליח לעשות את זה אנחנו רוצים להיכנס לכל מרכזי הקליטה בארץ, להפעיל עובדים בשכר בשכונות, כלומר אחרי שהחניכים שלנו עוזבים את מרכזי הקליטה, זה לדעתי יכול באמת לשים אותנו במקום אחר לגמרי מבחינת קליטת העולים האלה, מבחינת השייכות החברתית שלהם.
<שירן עמוסי: סגן ראש העיר פה דיבר על הסוגיה של רק מי שהשתלב חברתית נקלט בצורה טובה, אז אני חושב שזו אולי אחת המשימות הכי גדולות שלנו.
<אריאל שוסטרמן שליט: שאלה.
<אריאל שוסטרמן שליט: שירן, זה שאתם מבקרים בשכונות מגורים של עולים, בעיקר יוצאי אתיופיה, זה מאוד חשוב, זה שאתם מלווים אותם, זה ביקור שגרתי או יוצא דופן שאתם באים לבקר בשכונות המגורים?
<אריאל שוסטרמן שליט: זה באופן קבוע?
<שירן עמוסי: כשעוזבת משפחה מגיעים אליהם הביתה באותו יום.
<אריאל שוסטרמן שליט: אתם מגיעים באופן קבוע?
<שירן עמוסי: כן, במטרה שייווצר חיבור בבתים, אחר כך רוב המדריכים גם ממשיכים לעשות ביקור בבתים אחר כך ולהמשיך ללוות אותם, מדריך-חניך, כמו כל חניך.
<אריאל שוסטרמן שליט: זה ליווי שגרתי, זה מקובל?
<שירן עמוסי: כן.
<אריאל שוסטרמן שליט: יפה מאוד.
אברהם נגוסה: תודה, שירן.
<דני הירשברג: מילה אחת אולי עדיין על ההתלבטות במקומות שבהם יש מה שאנחנו מכינים סניפי עדה.
<דני הירשברג: אתה רוצה להעלות את הסוגיה הזו?
<שירן עמוסי: למעשה חלק גדול מהסניפים שהעולים משתלבים בהם הם לא סניפי עדה, פשוט נראה לי ש - - -
<חיים גולדמן: דני, אמרתי לך גם לפני הפגישה שיש לכם פה גב מה שנקרא ואנחנו רוח גבית בכל העניין הזה של קליטת העולים.
<דני הירשברג: תודה רבה.
<חיים גולדמן: תודה רבה לבני עקיבא ולחבר הכנסת אברהם נגוס, שכיבד אותנו בנוכחותו כאן, יישר כוח על כל מה שאתה עושה.
<דוד שמחון: תודה רבה לשירן ואביגיל.
<דוד שמחון: אם תרצו, יש לנו חבר'ה עולים שחוו בעצמם.
אברהם נגוסה: שמענו ממשרד הקליטה, אולי נשמע גם ממשרד החינוך.
אברהם נגוסה: אני רוצה שתתייחסי לעניין יוצאי אתיופיה, החלטת ועדת השרים שהקציבה תקציב בתכנית מיוחדת לשילובם המיטבי של יוצאי אתיופיה בחברה הישראלית לפני ארבעה חודשים מתוך מטרה של שילוב, בתוך התכנית יש גם חלק לשלב כ-4,000 צעירים, בני נוער, לתוך תנועות הנוער הקיימות.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע אם העניין ירד לשטח, ואם התחלתם איך אתם עובדים, כי היושב ראש נמצא וגם תנועת בני עקיבא, אני אשמח מאוד להתייחסות לזה גם.
<ורד פינקלשטיין: קודם כל אני מבינה שיש לי עמיתה ממשרד החינוך, אז אנחנו נחלוק את התשובה בינינו.
<ורד פינקלשטיין: אני מבקשת לדייק.
<ורד פינקלשטיין: אני ורד פינקלשטיין, ממונה על החינוך החברתי במחוז תל אביב ואני מבקשת לדייק, אני ממשרד החינוך, אבל ממינהל חברה ונוער, לפיכך התשובות שאני יכולה לתת לא נוגעות לשעות אולפן ולא נוגעות דווקא לחלק הזה של העברית, אלא בדיוק לצד המשלים של מה שהוצג כאן היום, של החינוך הבלתי פורמלי.
<ורד פינקלשטיין: אני רוצה לספר רגע בראייה כוללת, אני אנסה תיכף לענות על השאלה שלך, מהמעט שידוע לי.
<ורד פינקלשטיין: קודם כל אני פה כי אני התעסקתי אישית עם הצרפתים.
<ורד פינקלשטיין: במקרה נודע לי ש-50% פחות או יותר מהנוער העולה אמור להגיע ל - - - ונכנסתי לנושא הזה, ככה גם נוצר הקשר עם אביגיל והתחלנו ללמוד את השטח.
<ורד פינקלשטיין: אם נחזור לדברים שדני אמר בדבריו קודם, הילדים מגיעים לממ"ד, אפשר לאסוף אותם לבני עקיבא וכו', הם עוד צעירים, עוד אפשר לאסוף אותם לתנועה, אבל כשהם מתבגרים הם לא תמיד נשארים בממ"ד והם מחפשים להם פתרונות אחרים, הם הולכים לחינוך הממלכתי.
<ורד פינקלשטיין: עולים שמגיעים בגיל הנוער, ז', ח', ט' ומעלה, אי אפשר יהיה להביא אותם לתנועת הנוער, וזה המקום שבו אנחנו במינהל חברה ונוער נכנסים לתמונה.
<ורד פינקלשטיין: תנועות הנוער יודעות מה לעשות ולתנועת נוער אין בעיה להיכנס לבית הספר ולהגיד 'בואו' ולמשוך.
<ורד פינקלשטיין: זה לא פשוט ולא קל, אבל זה גוף שעובד והוא יודע את העבודה שלו, אבל אף אחד לא ניגש לילד בכיתה ז', ח' ו-ט' ואומר לו 'בוא לתנועת נוער', זה כבר לא קורה, זה לא אפשרי.
<ורד פינקלשטיין: כאן נכנס החלק שמינהל חברה ונוער עובד מול הרשויות בחינוך הבלתי פורמלי אחר הצהריים באמצעות מחלקות הנוער.
<ורד פינקלשטיין: זה המקום שאליו אנחנו מכוונים את עיקר העבודה שלנו כי שם יש איזה שהיא לאקונה, שם יש איזה שהוא ואקום.
<ורד פינקלשטיין: לאסוף את הנוער, את בני הנוער, לפעילות שנעשית עם מדריכי הנוער, שהם אנשי חינוך מוכשרים לתפקידם, אבל העבודה היא אחרת לגמרי, זה מאוד פרטני, ממש לאסוף ילד ילד, כמובן לנסות לעבוד מול ההורים, להרגיל אותו לבוא למועדון, לצרוך את תרבות החינוך הבלתי פורמלי אחר הצהריים שהיא לא באמצעות תנועות הנוער.
<ורד פינקלשטיין: מי שכבר נכנס לתנועה ב-ד', ה', ו', יש סיכוי שהוא ימשיך, מי שלא, זה להתחיל ממקום אחר לגמרי.
<ורד פינקלשטיין: לשם אנחנו מכוונים כרגע את עיקר העשייה שלנו.
<ורד פינקלשטיין: זה כולל בתוכו כמובן את נושא ההכנה לצה"ל, או לשירות לאומי, לשירות משמעותי וכו'.
<ורד פינקלשטיין: זה בנוגע בעיקר לנוער הצרפתי.
<ורד פינקלשטיין: עם הנוער האתיופי, הנוער שהגיע, בין אם הוא נולד פה, או בין אם הוא עלה בשלב מאוחר יותר, יש לנו עבודה קצת אחרת.
<ורד פינקלשטיין: אותם מאפיינים שצוינו קודם לגבי הנוער הצרפתי אנחנו יכולים להגיד גם לגבי הנוער האתיופי, הם נשארים עם החברים שלהם, הם לא מתערבבים, הם לא מגיעים לתנועות ככה סתם מרצונם החופשי ואנחנו משקיעים המון עבודה בזה.
<ורד פינקלשטיין: ספציפית יש לנו אנשים כמעט בכל מחוז, שהתפקיד שלהם הוא ממש לתפור תכניות ייחודיות עבור נוער יוצא אתיופיה.
<ורד פינקלשטיין: רק לפני שבועיים למשל ביקרה קבוצה כזאת של נוער, של קבוצת המנהיגות מאור יהודה, אני מבינה שאתם תהיו באור יהודה בשבוע הבא.
<ורד פינקלשטיין: קבוצת המנהיגות באור יהודה ביקרה בירושלים, במוזיאון הרצל, כחלק מתכנית המנהיגות שהיא שותפה לו ואתם תשמעו על זה כבר שם.
<ורד פינקלשטיין: נעשים דברים, יש הצלחות, כמובן כמו תמיד, כשיהיו יותר תקציבים אפשר יהיה לתת יותר מדריכים.
<ורד פינקלשטיין: כי אם אני לוקחת רק את הנוער הצרפתי לצורך העניין, כשמדריך נוער עובד עם קבוצה הוא צריך להתייחס לכל מיני מאפיינים שלה, אם זה ממלכתי, או ממלכתי דתי, אם זה בנים או בנות, לפעמים זה לא הולך ביחד, גילאים, אתה לא יכול לשים נער בן 17 עם ילד בכיתה ז'.
<ורד פינקלשטיין: זאת אומרת צריך ממש מדריכים לכל אוכלוסייה.
<ורד פינקלשטיין: אנחנו עושים את המיטב, עם שיתופי פעולה עם הרשויות.
<ורד פינקלשטיין: בשורה התחתונה נכון לרגע זה התקציבים הם רק מהרשויות.
<ורד פינקלשטיין: עם התקציב שהמדינה העמידה לדבר הזה ספציפית אנחנו בחודש הבא יוצאים עם תכנית שבה אנחנו נעסיק, המשרד יממן דרך הרשויות העסקה של מדריכי נוער ייעודיים לצרפתים ולאוקראינים, לאתיופים יש מדריכי נוער.
אברהם נגוסה: יש שיתוף עם תנועות הנוער הקיימות, כמו בני עקיבא ותנועות אחרות?
<קריאה: אין שום תקציב לזה.
<ורד פינקלשטיין: תקציב לא, השיתוף נעשה ב - - -
אברהם נגוסה: אני מדבר על שיתוף במובן התקציבי.
אברהם נגוסה: איך תעבדו, למשל?
<ורד פינקלשטיין: לא שאני יודעת לענות על זה.
אברהם נגוסה: משרד החינוך הגיש תכנית.
<ורד פינקלשטיין: זה אני משאירה לנפתלי.
<קריאה: היא כנראה פחות מכירה את התכנית הזאת.
אברהם נגוסה: אני אומר שמשרד החינוך הכין תכנית והגיש את זה לוועדת השרים, בוועדת השרים התכנית הזאת אושרה עם תקציב.
<ורד פינקלשטיין: זה נפתלי יציג.
אברהם נגוסה: אני שואל אותך.
<ורד פינקלשטיין: לא, אני לא שותפה ברמה הזאת.
אברהם נגוסה: אם יש לך, אם אין לך זה מה שאני יכול להגיד, דווקא זה נוגע למחלקה שאת שייכת אליה, כי זה חינוך לא פורמלי.
אברהם נגוסה: אני שאלתי, זה התקבל לפני ארבעה חודשים, האם זה הגיע לשטח והאם את יודעת משהו בכיוון הזה?
<ורד פינקלשטיין: זה לא תחום העיסוק שלי.
<אורית שמיר: אני עד לפני מספר חודשים הייתי מנהלת פה באמי"ת רננים פה ברעננה, מספר שנים, בבית ספר תיכון, על יסודי, קולט עלייה.
<אורית שמיר: ממש כמו אצל נועה היו לנו שישית מהתלמידות, כ-100 פלוס תלמידות, עולות חדשות.
<אורית שמיר: באמי"ת רננים היו כיתות עולות החל מכיתות י' ואילך, אבל בשלבים של חטיבת הביניים הבנות השתלבו באולפן ולאחר מכן בכיתות ההטרוגניות.
<אורית שמיר: אני מוכרחה לציין שהעלייה הצרפתית, כמו שהרבה מכם מיקדו, היא עלייה שונה מעליות אחרות במובן הזה שהיא לא רואה את בית הספר כשילוב של לימוד וחברה ביחד, אלא בית ספר שהייעוד הייחודי שלו זה אך ורק כמקום לימודי ולנו מאוד היה חשוב להפיח בתוכן את הרוח שבית הספר הוא גם מקום חינוכי חווייתי חברתי.
<אורית שמיר: אני חושבת שמעבר למה שהמחנכים אצלנו בבתי הספר עשו השילוב של תנועת הנוער בתוך בתי הספר תרמה לזה מאוד.
<אורית שמיר: ראייה חינוכית היא ראייה שמסתכלת על הכוליות של התלמיד, לא רק הצד הקוגניטיבי, גם הצד האישיותי, וכאן גם בית הספר יכול לתרום וגם תנועת הנוער.
<אורית שמיר: אז באמי"ת רננים לצורך העניין בשנה שעברה בימי שישי נכנסו מדריכות אלינו, ממש לתוך האולפן, חוו חוויות.
<אורית שמיר: יש מדריכות שחוו את החוויה הזאת איתנו?
<קריאה: אני ליוויתי את המדריכות שהיו.
<אורית שמיר: את ליווית אותן.
<אורית שמיר: אני חושבת שזה היה צעד מאוד מאוד מבורך ולאט לאט הם השתלבו גם בפן החברתי והם הבינו שלבית הספר, עם החיבור הנכון של תנועת נוער, יש מקום מאוד משמעותי לעיצוב האישיות של התלמיד.
<אורית שמיר: בכובע האחר שלי אני נמצאת בדיוק חודשיים ומחצה, אני היום אחראית לתחום עולים במחוז מרכז בבתי הספר הממלכתיים דתיים, העיר קולטת העלייה מספר אחת זו רעננה, זה סוג עלייה אחרת, זה יותר מארצות הרווחה.
<אורית שמיר: אני חייבת לומר שהצעדים הראשונים שעשיתי כאן היו בשילוב של כל בתי הספר היסודיים, יש כאן ארבעה בתי ספר יסודיים קולטי עלייה, מי יותר ומי פחות, והתחום שהסוגיה שבה אנחנו ניסינו לגעת בחודשיים האחרונים וראינו ברכה, ונועה תוכל אחר כך להרחיב, אם היא תרצה, זה שילוב הילד העולה בכיתה ההטרוגנית.
<אורית שמיר: כמו שנועה אמרה, בשנה הראשונה הקליטה המיטבית נעשית בתוך האולפן ואחר כך נוצר איזה שהוא פער בשילוב במעבר מכיתת האולפן בשנים האחרות בלמידה, אבל אז משרד החינוך מקצה שעות תוספתיות, תכניות מסוימות, שבאמת מעבות ומעשירות את השפה ואת ההשתלבות של הילד.
<אורית שמיר: העיר השנייה קולטת העלייה זה ראשון לציון, שם יש עולים מאתיופיה ושם בעזרת ה' החריש השני העמוק שלנו, אז אני אוכל לדבר יותר בהרחבה במפגש הבא.
אברהם נגוסה: מבחינת התקציבים, אם זה שעות עולה, יש בעיה או אין לכם בעיות?
<אורית שמיר: איך כתוב?
<אורית שמיר: אין הצר שווה בנזק המלך, תמיד יש צורך לעוד, במיוחד מכמה סיבות.
<אורית שמיר: יש שעות אולפן מרוכזות, הן תלויות מספר עולים.
<אורית שמיר: אם יש מספר עולים גדול אז אפשר להקים כיתת אולפן.
<אורית שמיר: אם לא, זה כמעט - - - ובשנה השנייה יש כבר קיצוץ ואז יש שעות תוספתיות של כל מיני תכניות כאלה ואחרות.
<אורית שמיר: אני מאמינה שמעבר למעקב שלנו שהתכניות האלה באמת ייצאו לפועל ויהיה מעקב אישי אחרי כל תלמיד תוספת של שעות מאוד תוכל להעשיר את ההשתלבות של התלמידים וגם את התגמול של המורים.
<נועה ויצ'נר: אני רוצה להעלות את סוגיית התיירים.
<נועה ויצ'נר: בבית הספר יש 17 תיירים, אף אחד לא לוקח עליהם אחריות.
<קריאה: לא החליטו שהם עולים.
<נועה ויצ'נר: זאת אומרת שהם באים, אנחנו לא מקבלים עבורם תקציב בכלל, לא ממשרד החינוך ולא משום גורם.
<נועה ויצ'נר: אתה לא יכול להגיד לילד שהוא תייר 'אל תיכנס לאולפן ולא תלמד עברית', הוא נכנס, אבל אין תקציב עבורם.
אברהם נגוסה: זו סוגיה אחרת שאני חושב שלוועדה שלי אין סמכות ולגיטימציה להיכנס לזה.
אברהם נגוסה: אנחנו ועדת העלייה והקליטה ולא עניין של - - - אמנם תפוצות, אבל לעניין התיירים, אני מוכן לשמוע, אבל אני חושב שאנחנו נדון בנושא קשור לזה, אבל בנושא אחר.
אברהם נגוסה: אז לא הייתי נכנס לזה עכשיו, גם מבחינת זמן אין לנו הרבה זמן.
<דגנית סנקר: אני יכולה שאלה לנציגת משרד החינוך.
<דגנית סנקר: החלטת ממשלה 2246 בעצם שיפעה אותנו וגם אתכם בתקציבים ואני הבנתי שהולך להיות שינוי מסדר גודל בעניין הזה של איך מחשבים שעות עולה בתוך בתי ספר, שזה כבר לא יהיה לפי קבוצה, אלא שזה יהיה פר עולה, ואני אשמח מאוד להתעדכן - - -
<אורית שמיר: זה לא הובא לידיעתי, כשאני אדע אני אשמח לעדכן.
<דגנית סנקר: אבל כרגע השיטה שהייתה היא השיטה שחלה?
<אורית שמיר: על פי מה שאני יודעת כן.
<אורית שמיר: שלושה עולים מקבלים שש שעות, כל עולה רביעי כבר עשר שעות ומעלה.
<אורית שמיר: זאת בדיוק הבעיה ואז אני פונה לוועדות חריגים.
אברהם נגוסה: נשמע מנפתלי את הצורך בעניין תנועות הנוער ושיתוף הפעולה התקציבי.
<אורית שמיר: יישר כוח לנועה.
<אורית שמיר: אני מוכרחה לציין, יש כאן מנהלת בית ספר יסודי, היא פותחת גם את הלב וגם את הדלת, המכוונוּת שלה לקידום הילד העולה ובכלל לכל בית הספר לא תסולא בפז.
<אורית שמיר: מגיע לה מחיאות כפיים.
<נפתלי דרעי: יושב ראש ועדת העלייה והקליטה, חבר הכנסת ד"ר אברהם נגוסה.
<נפתלי דרעי: אנחנו כבר נפגשנו ומכירים ולשמחתנו אתה בתפקיד הזה.
<נפתלי דרעי: אני אומר לשמחתנו כי זו הזדמנות בשנים הקרובות באמת לקדם את פעילות תנועות הנוער בקרב קליטת העלייה ותיכף אני אפרט ונבין מה נעשה וגם מה לא נעשה.
<נפתלי דרעי: למרות שיש החלטות ורמזת עליהן קודם בנושא של התקציב כרגע עדיין עוד אין התקדמות, אבל אני מקווה שכן תהיה.
<נפתלי דרעי: יש 13 תנועות נוער, רובן עוסקות בנושא של קליטת עלייה.
<נפתלי דרעי: בני עקיבא, שאנחנו היום אורחים שלה, הייתה חלוצה בעניין הזה כבר שנים רבות.
<נפתלי דרעי: מאז שאני זוכר את הפעילות של בני עקיבא הם עוסקים בנושא קליטת עלייה, לפני שהיו בכלל תקציבים ולפני שהיה שום דבר הם תמיד עסקו בנושא הזה, גם בקרב העולים מאתיופיה ובכלל העולים שהגיעו לארץ, ובשנים האחרונות הם היו החלוצים שזיהו את העלייה מצרפת כמשהו שהולך להיות בשנים הקרובות והתגייסו לעסוק בנושא הזה.
<נפתלי דרעי: בנושא הקליטה של העולים ובני עולים מאתיופיה, כי כשאנחנו מדברים על שילוב של ילדים של עולים ובני עולים מאתיופיה אנחנו לא רק כפופים להגדרה של עולה איקס שנים בארץ, אלא מבחינתנו כל בן של עולה, או מספיק שאחד ההורים יהיה עולה, זה עדיין מציב אותו מבחינתנו כעולה חדש בכל ההתייחסות.
<נפתלי דרעי: ב-2007 הצלחנו, בעזרתה של יולי תמיר, שהייתה אז שרת החינוך, לגייס את הקרן לידידות לפרויקט שנמשך שש-שבע שנים לתנועות הנוער.
<נפתלי דרעי: פתחנו אז 32 סניפים חדשים בשכונות רוויות עולים והצלחנו לגייס אלפי חניכים חדשים לתנועות הנוער.
<נפתלי דרעי: את הפירות שלהם אנחנו רואים היום בשנת השירות בתנועות הנוער של החברים בתנועות הנוער מקרב העולים מאתיופיה, בגרעינים שהלכו לנח"ל, בתנועות הבוגרים ורואים את זה ממש בשדרה שהיום מובילה בתנועות הנוער.
<נפתלי דרעי: לצערי, כשקרן הידידות סיימה לתקצב את הפרויקט לא הצלחנו לעניין, לא את משרד הקליטה ולא את משרד החינוך, לתמוך בנושא הזה בצורה משמעותית.
<נפתלי דרעי: הפעילות שתמכה בה הקרן לידידות זה היה גם במגשרים שגייסנו לעבוד בסניפים של תנועות הנוער, שהם היו בני העדה.
<נפתלי דרעי: אני מדבר לא רק על העלייה מאתיופיה, גם העלייה מאתיופיה וגם העלייה מחבר העמים, בשניהם מגשרים דוברי השפה שהכירו את התרבות וזה היה די דבר חדש אז בתנועות הנוער, ומימון מלא של כל הצרכים של הילד בתנועת הנוער, החל מחולצת התנועה ועד המימון של מחנה הקיץ.
<נפתלי דרעי: זה אפשר לנו להגיע לילדים ברחובות, בקרית משה, בקרית מנחם בירושלים, בקרית אליעזר בחיפה, בחולון, בנתניה, באזורים, בכל מקום, ואחד הסניפים הגדולים של בני עקיבא היה באזורים בנתניה, ולגייס אותם במספרים מרשימים.
<נפתלי דרעי: ואז כשהסתיים התקצוב פנינו למשרד החינוך ואמרנו 'תראו, הנה הוכחנו שכשיש תקציב יש אפשרות לגייס ולשלב את החניכים גם מחבר העמים וגם מילדי עולי אתיופיה לתנועות הנוער', ואני לא צריך להכביר במילים על מה המשמעות והערך המוסף של חניך בתנועת נוער כדי לשלב אותו בחברה בישראל, אחר כך בשירות הצבאי שלו וכאזרח לכל דבר.
<נפתלי דרעי: אנחנו לא מדברים על תקציבים גדולים, לא מדובר על תקציבים גדולים מאוד, בטח תקציבים שהם קטנים יחסית לאם הילדים האלה לא מגיעים למערכת חינוך ומשתלבים, אלא מידרדרים, אחר כך המחירים שהחברה הישראלית וממשלת ישראל משלמים הם גבוהים בעשרות מונים.
<נפתלי דרעי: ואז שמענו על התכנית החדשה של ממשלת ישראל שאושרה.
<נפתלי דרעי: במקרה הייתי אצלך והגשתי לך תכנית לחדש את נושא המגשרים וחיברת לנו את שני הדברים.
<נפתלי דרעי: אני פניתי למינהל חברה ונוער בנושא הזה, הם עדיין לא התארגנו, הם בודקים איך להפעיל את התכנית הזאת, איך לתקצב, אני מאוד מקווה שהם יידעו, בסופו של דבר, כמו שהם התחייבו בשמנו להגדיל את מספר החניכים ב-1,000 בשנה בתנועות הנוער בקרב העולים מאתיופיה הם יידעו גם לשים את המימון לזה.
<נפתלי דרעי: אנחנו בכל מקרה נהיה בקשר איתך ועם הוועדה ונעדכן אתכם.
<נפתלי דרעי: לנועה, מנהלת בית הספר, אני רוצה לומר, אנחנו פה מבקרים ורואים דוגמה למופת של איך החינוך הבלתי פורמלי והחינוך הפורמלי משלבים יחד ידיים ויוצרים לאותו ילד, אותו חניך שעלה לארץ עם המשפחה שלו איזה שהוא רצף חינוכי שמתחיל בבית הספר ובאולפן בכל מה שהוא מקבל פה וממשיך אחר כך בשעות אחר הצהריים בפעילות התנועתית.
<נפתלי דרעי: ההבנה שלך, ועכשיו כשסיפרת על הרקע שלך, אז זה ברור לי לגמרי שאת פותחת את דלתות בית הספר לחברי בני עקיבא ומחבקת אותם ונותנת להם את האפשרות לעבוד כאן, אבל זו דוגמה מצוינת לאיך אפשר לעשות שיתופי פעולה בין מערכת החינוך הפורמלית, בין בתי הספר, לבין תנועות הנוער.
<נפתלי דרעי: יש לנו את זה בלא מעט מקומות, אבל יש גם מקומות שלא תמיד יודעים לפתוח את הדלת וצריך להמשיך ולהתעקש על הדברים האלה ולא לוותר.
<נפתלי דרעי: אני פונה בהזדמנות הזאת, בזמנו, כשאריה קורת היה מנהל אגף בכיר במשרד החינוך אנחנו זכינו לתקציבים, שנה כן, שנה לא, שנה בערך, מאז שהוא עזב יש נתק מוחלט בין משרד הקליטה לתנועות הנוער בנושא של התקצוב, לצערי.
<נפתלי דרעי: צריך לתת על זה את הדעת ולראות איך משרד הקליטה חוזר להיות שותף של תנועות הנוער.
<נפתלי דרעי: מה שאתם שמעתם על מה שעושים בני עקיבא היום, הם עושים מהתקציב שלהם, מהרצון הטוב שלהם, מקצת עזרה שהם מקבלים מהרשות המקומית וארגונים אחרים שמשתפים איתם פעולה.
<נפתלי דרעי: מעט מאוד ממשרד החינוך כרגע וזהו.
<נפתלי דרעי: בשביל שהדבר הזה יקבל תנופה ויגיע לממדים רחבים צריך שחלק מהתקציבים שהממשלה מקציבה לדברים האלה יגיע גם לפעילות הזו.
<דגנית סנקר: אני אשמח לענות לעניין הזה.
<דגנית סנקר: אני רק רוצה לסגור את זה.
<דגנית סנקר: אני מצטערת שזה הפורום, יש פה אנשים עם ברק בעיניים, שכל סיפור התקציבים ודברים שאני אגיד עכשיו על כסף מאוד לא יהיו מובנים להם, אז רק אני אומרת לכם, אני מעריצה גדולה של תנועות נוער, אבל עדיין אני עובדת ציבור, אין שום קשר לעובדה שאריה קורת סיים את תפקידו.
<דגנית סנקר: אני רוצה לומר לך שאני הייתי שותפה למיזם שנעשה לפני בערך שלוש שנים ביחד עם מועצת תנועות הנוער, למיטב הבנתנו המשרד היחיד שיכול לתמוך בתחום תנועות הנוער, ואני מציעה שלא נפתח את זה פה - - -
<נפתלי דרעי: לא, את טועה, את טועה.
<נפתלי דרעי: המשרד לאיכות הסביבה תומך בתנועות הנוער, משרד התחבורה.
<נפתלי דרעי: יש לנו סעיף בתקנת התמיכה במשרד החינוך שיודע להתקשר עם המשרדים הנוספים שמעבירים את התקציב למשרד החינוך, לפעילות ספציפית שבעבורה הם - - -
<קריאה: זה קורה כמעט עם כל משרדי הממשלה.
<קריאה: המשרד לאיכות הסביבה מעביר, המשרד לשוויון חברתי מעביר - - -
<נפתלי דרעי: משרד ראש הממשלה מעביר, משרד הביטחון מעביר.
<קריאה: אם משרד הקליטה רוצה יש ערוץ, אין כפל תמיכות, אין שום דבר, ואתם שותפים מלאים לעבודה הזו.
<דגנית סנקר: אני הגעתי מצוידת, אני מוכנה ל - - -
<נפתלי דרעי: אז זה לא רלוונטי, אני אומר לך.
<נפתלי דרעי: כמו שאת אומרת לאחרים גם קחי על עצמך ללמוד, אני מוכן לשבת איתך אחר כך - - -
<דגנית סנקר: אני אשמח לשבת איתך.
אברהם נגוסה: כיוון שהדיון מתמקד יותר בתנועות הנוער ובאנו לבקר את הפעילות של תנועת נוער כמו בני עקיבא, זו מטרת הביקור שלנו, אנחנו מתמקדים בתנועות הנוער ולכן זו הסיבה.
אברהם נגוסה: אני מאוד מודאג מהתגובה שלך לשאלתי, אחרי ארבעה חודשים שהתכנית אושרה וגם התקציב שאת כממונה - - -
<ורד פינקלשטיין: לא, אני לא.
אברהם נגוסה: לא, כממונה על תחום חינוך חברתי במחוז תל אביב, אז את ממונה על האזור הזה, אני מאוד מודאג שלא ידעת ולא שמעת על זה.
<ורד פינקלשטיין: אני לא ידעתי מה מטרת הפגישה היום.
אברהם נגוסה: אחרי ארבעה חודשים רציתי לראות ביצוע בשטח.
אברהם נגוסה: זה מה שמדאיג אותנו, אבל הכתובת זה לא את, אני מבין - - -
<ורד פינקלשטיין: אני לוקחת על עצמי בכל זאת את הדברים, אני פשוט לא ידעתי למה אני מזומנת היום ושאני אצטרך לענות על משהו, כי אם הייתי יודעת הייתי דואגת להביא את התשובות.
אברהם נגוסה: אני חושב שזה חשוב לנו, זה בשטח, ללמוד את העניין.
אברהם נגוסה: אין לנו שום כוונה להתעמת עם אנשי השטח, המטרה שלנו זה ללמוד מהשטח ואנחנו נחזור ונתעמת מול קובעי המדיניות למעלה.
אברהם נגוסה: לכן זה מאוד חשוב לנו ששיתפתם אותנו, אני לא מודע בעניין משרד הקליטה, אבל אני חושב שהאינפורמציה שנתת לנו גם נותנת לנו את האפשרות לחזור ולבדוק גם במשרד הקליטה.
<דוד שמחון: יש לנו כאן שבעה אנשים שמכירים את עבודת קליטת העלייה וחברה, או כעולים או כקולטים.
<דוד שמחון: אני קודם כל אבקש מסוזן, את עולה בעצמך ואת תתארי איך תנועת הנוער באמת שותפה לקליטת העלייה, מה גורם לזה להצליח, מה גורם לזה להיכשל.
<סוזן-עולה: קוראים לי סוזן, עלינו מדרום אפריקה דרך ארצות הברית וקנדה, אני מתנצלת על העברית שלי, רק הגענו לפני כמה חודשים, אבל אני אנסה - - -
<דני הירשברג: הלוואי עלינו אנגלית כזו.
<סוזן-עולה: אני יכולה לדבר באנגלית, זה יהיה יותר קל.
<סוזן-עולה: אני גדלתי בדרום אפריקה בבני עקיבא וזה היה ממש חשוב לי.
<סוזן-עולה: היינו בסנט לואיס 14 והקימו בני עקיבא, אני הקמתי בני עקיבא שם, אז זה ממש היה חשוב לי.
<סוזן-עולה: ולילדים שלי, אין להם ברירה אם ללכת לבני עקיבא או לא.
<סוזן-עולה: הם הגיעו ואחרי שבוע הם הלכו, זרקתי אותם בסניף, יש שם חיילות שהיו חיילים בודדים, הם היו פה, עלינו לפני כמה חודשים, יש לנו בת ב-י' באמנה וילד בביל"ו, ב-ה', וממש אחרי שבוע אמרתי להם 'חייבים ללכת לבני עקיבא'.
<סוזן-עולה: זה היה שוק.
<סוזן-עולה: ממש זה היה קשה.
<סוזן-עולה: במשפחה שלנו, הבת ב-י', אבל שהיא לא דוברת עברית היא מדריכה לרגבים.
<סוזן-עולה: זה ממש חשוב, יש לה מקום, יש לה חברים.
<סוזן-עולה: איך אומרים?
<סוזן-עולה: זה שינה את חייה, יש לה משהו לעשות, כל שבת יש חברים ואפילו יש שפה אחרת, מד"צים וכל מיני דברים שאני לומדת עכשיו.
<סוזן-עולה: אז זה ממש שינה את חייה.
<סוזן-עולה: אפילו לילד שלי בכיתה ה', הוא גם חלק מהסניף, הוא הלך לטיול בט"ו בשבט.
<סוזן-עולה: בהתחלה זה ממש היה קשה, בני עקיבא בארצות הברית ובני עקיבא בדרום אפריקה זה עולם אחר, אבל זה היה חשוב לי ועכשיו זה חשוב להם.
<סוזן-עולה: אני לא יודעת אם אנשים פה יודעים, אני רק כמה דעות, איך זה להיות עולה חדש בסניף בבני עקיבא.
<סוזן-עולה: אפילו אני, כמבוגרת, הגעתי בשבת לסניף ו-וואו, המון המון ילדים ותרבות שונה, שפה, הכול ממש שונה, אבל אחרי כמה חודשים הם מנסים להיכנס לזה ואני ממש רוצה להגיד, בשבילי - - - לצערי, אנחנו מתפללים בבית כנסת שבטי וכל בית הכנסת שם, כולם היו בבני עקיבא.
<סוזן-עולה: באנגליה, בארצות הברית ובדרום אפריקה ובכל מיני מקומות, והם מגיעים לפה וילדים הולכים לבני עקיבא.
<סוזן-עולה: אצלנו במשפחה שלנו, אין להם ברירה, אבל רוב העולים, אני שואלת אותם, מה קורה?
<סוזן-עולה: למה הילדים לא הולכים?
<סוזן-עולה: החיים של ההורים בחו"ל היה בני עקיבא והם לא הולכים לבני עקיבא.
<סוזן-עולה: אפילו הם לא הולכים לצופים דתיים ולשאר התנועות שיש.
<סוזן-עולה: אני חושבת שזה ממש חשוב.
<סוזן-עולה: אני יודעת שאביגיל ואיילת עושים ממש - - - כל שבוע אני רואה, גם הבת שלי מדריכה ברגבים לעולים שיש מצרפת ומברזיל ומארצות הברית.
<סוזן-עולה: לאט לאט, יש לה ארבעה חניכים.
<סוזן-עולה: אבל אני רוצה ממש לדבר בבית כנסת ולהגיד להם שזה הדבר הכי חשוב, אפילו לילדים שלי בלימודים זה קשה מבחינת השפה, אבל להיות חלק מבני עקיבא, זה ממש חשוב להם.
<סוזן-עולה: אני רוצה לדבר בבית הכנסת, להגיד כמה חשוב שהם יילכו לבני עקיבא, אני מוכנה לעשות את זה בכל מקום.
<דני הירשברג: סוזן, יש משהו שאנחנו יכולים לעשות יותר טוב?
<סוזן-עולה: יש איילת - - -
<אביגיל וובו: היא רכזת עמישב.
<סוזן-עולה: ובבית הכנסת הם לא מוכנים לתת לאישה לדבר, אבל לא בתוך תפילה.
<סוזן-עולה: אולי בסוף התפילה הם מוכנים לעשות את זה.
<סוזן-עולה: אחרי התפילה, אני מוכנה לעשות, אני חושבת שזה חשוב לעשות את זה.
<סוזן-עולה: יש דברים לעשות.
אברהם נגוסה: מעבר למה שתגידי בבית הכנסת, מה את מציעה לראשי התנועה בבני עקיבא, מה הם צריכים לעשות כדי למשוך את הצעירים האלה?
<סוזן-עולה: כשאנחנו גדלנו בבני עקיבא זה היה השיא של החיים שלנו, עכשיו לילדים יש המון דברים לעשות חוץ מבני עקיבא, אבל אני רואה על הילדים שלי, העלייה בלי זה לא יודעת מה היה, זה היה פשוט - - - זה קשה לדעת מה, צריך להגיע להורים, הם מחליטים לשלוח את הילדים.
<סוזן-עולה: אני רואה אצלי, לא הייתה להם ברירה, אז עכשיו הם רואים איך זה חשוב להם ומה זה עשה לחיים שלהם.
<סוזן-עולה: צריך להגיע ממש - - - אני דיברתי עם המדריכים לפני חודש ואמרתי להם 'צריך לעשות את זה ילד ילד', ממש להרים טלפון ולדבר עם ההורים, להגיד להם מה מחכה להם שם.
<סוזן-עולה: חודש ארגון, אני גדלתי בדרום אפריקה ובארצות הברית, אחרי שראיתי חודש ארגון, זה בני עקיבא אמיתי.
אברהם נגוסה: אתה המפקד מבחינת הזמן.
<דוד שמחון: אז בגלל שהזמן באמת מאוד קצר אני אבקש, יש לנו כאן עוד שישה שהם פועלים, אני רוצה לבקש מכולכם, משיראל, שלם, מרותי, מאפרת, מאיתן ומשיראל השנייה, שכל אחת תציג איפה היא פועלת, מה תחום העשייה, כולכם מגיעים מתחום העשייה או פגשתם את זה על עצמכם, ומה בעיניכן, אני מצטער, איתן, האתגר המרכזי, הקושי המרכזי, ואם יש איזה סיפור יפה שככה יכול קצת לשמח אותנו, ודאי גם נשמח.
<דוד שמחון: שיראל פלטנר, בבקשה.
<שיראל פלטנר: אני שיראל ואני קומונרית שנה שנייה במרכז הקליטה במבשרת ציון.
<שיראל פלטנר: מה שאני מאמינה שהכי הכי חשוב זה לתת לחניכים את ההזדמנות שהם יובילו וינהיגו בעצמם, כמו שהיא סיפרה שלבת שלה יש את הפרויקט שהיא מדריכה בו.
<שיראל פלטנר: יש בעיניי בבני עקיבא זמן ובמה שהם יוכלו לפעול ולתרום מהמקום שלהם, ממה שיש להם.
<שיראל פלטנר: אצלנו במרכז הקליטה יש פרויקט של עשר בנות שפועלות בשבת, שהן בנות בפנימייה ולכן הן לא מדריכות, שהן עושות - - - לכל השאר הפעילויות שיש להן.
<שיראל פלטנר: זה משהו שהוא ממש משמעותי להן, הן מחכות לזה.
<שלם: שמי שלם, הייתי במרכז קליטה צפת ולפני שנה וחצי עברתי מקום.