GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אדריאן גופליאק: אני נולדתי במולדובה, ההורים שלי נולדו ברומניה, הסבים שלי נולדו ברוסיה וכך הלאה, כל פעם נולדו במקום אחר והיגרו למקום אחר עד שהגענו לפה.
<אדריאן גופליאק: אני אגיד לכם, אני כבר אמרתי עד כאן, אני כבר קופץ איתכם לסוף של השיחה, עד כאן, אני לא מתכוון ללכת מהמדינה הזאת למקום אחר.
<אדריאן גופליאק: עלינו לפה ב-97', כי סבא אמר 'די, עולים'.
<אדריאן גופליאק: לא נשאר לנו שום סממן יהודי בבית, חוץ מתמונה של ירושלים.
<אדריאן גופליאק: גדלתי בארץ, דיברנו פה על הגיור ודיברנו על מה קורה אחרי הגיור ועל הקשיים, בתור ילד קטן שגדל בארץ להורים עולים שהנושא הזה ברמות האלה לא סגור, אתם לא יודעים כמה למטה איזה קשיים ואיזה קשיי זהות חווים העולים, נגיד מברית המועצות.
<אדריאן גופליאק: בבית מנגנים על כיוון אחד, הולך לבית הספר וברחוב יש משהו אחר ולא תמיד גם להורים זה ברור הנושא הזה.
<אדריאן גופליאק: לא ההלכתי, לא הנושא של חוק השבות, עולים לפה ולא תמיד ברור, לא תמיד מדברים על זה, פשוט חיים, עולים לארץ ועסוקים בהישרדות.
<אדריאן גופליאק: לאט לאט עם השנים, פה חג, ושם, לאט לאט זה נכנס, מדברים בבית, עד שלילדים יש אומץ לשאול את ההורים למה בכלל עלינו לארץ.
<אדריאן גופליאק: לומדים על חוק השבות, אוקיי, אז חוק השבות בסדר, אבל למה עלינו לארץ?
<אדריאן גופליאק: אז בגלל שיש לנו סבא יהודי, אבל למה אנחנו בארץ?
<אדריאן גופליאק: רגע, אנחנו יהודים?
<אדריאן גופליאק: אז למה אין לנו חגים בבית?
<אדריאן גופליאק: לא כולם שואלים את השאלות האלה, אני שאלתי.
<אדריאן גופליאק: אני שאלתי את השאלות האלה, בתיכון, אני זוכר, היו לי הרבה שאלות, ולהורים שלי לא תמיד היו את התשובות.
<אדריאן גופליאק: אז עלינו לארץ, אז למה אין לנו חגים?
<אדריאן גופליאק: למה אין לנו מסורת במשפחה?
<אדריאן גופליאק: זה הלך לאיבוד איפה שהוא בדרך, לא יודע.
<אדריאן גופליאק: אני בחרתי לעשות שירות משמעותי בצבא, אז לפני זה הלכתי למכינה קדם צבאית למנהיגות.
<אדריאן גופליאק: חבר הכנסת, אתה בטח מכיר אותה, מכינת ימין אורד בצפון, שם זה מכינה לעולים והיא רגישה לעולים.
<אדריאן גופליאק: מה זה הרגישות הזאת, איך היא באה לידי ביטוי?
<אדריאן גופליאק: היא מסבירה להם את ההיסטוריה, את המורשת, גלות בית ראשון, גלות בית שני, איך היהודים הגיעו לכל קצוות תבל ואיך הגענו למצב הזה שהלכתית בירוקרטית אני לא נחשב יהודי.
<אדריאן גופליאק: בלי לזלזל בשום דבר.
<אדריאן גופליאק: אז הבנתי, דרך הלימוד של ההיסטוריה וכל הדברים האלה, למה היום אני נחשב לא יהודי, אבל באותו רגע כבר קרה תיקון מסוים כי הבנתי, אז התחיל המסע שלי לעבר הגיור.
<אדריאן גופליאק: התחלתי במכינה, התחלתי ללמוד, התחלתי להיכנס.
<אדריאן גופליאק: בחרתי לשרת בצבא ביחידה מובחרת, ביחידת דובדבן, ותוך כדי השירות המבצעי יצאתי לקורס נתיב.
<אדריאן גופליאק: קורס נתיב זה קורס מעל ומעבר, באמת שאני מאחל לכל חייל בצבא לעבור את הקורס הזה, לומדים שם דברים ומחברים והתהליכים שהחבר'ה, במיוחד החבר'ה מברית המועצות, עוברים שם הם תהליכים גדולים.
<אדריאן גופליאק: הם פתאום מבינים איך הם הגיעו למצב הזה, כמו שאני הבנתי.
<אדריאן גופליאק: במהלך קורס נתיב, לאט לאט, בקצב הנכון, חיבקו אותנו כי מבינים את הנושא של זרע ישראל, מבינים את הנושא של העליות והסתכלו לנו בעיניים, אמרו 'אתם יהודים, צריך לתקן משהו.
<אדריאן גופליאק: היום המצב בארץ הוא ככה וככה וצריך לתקן, צריך ללמוד, צריך לעבור מבחן מסוים, אבל אתם איתנו, אתם שווים לנו, אנחנו באותה סירה'.
<אדריאן גופליאק: כך הייתה ההרגשה בקורס נתיב, אנשים שם מתמסרים.
<אדריאן גופליאק: הם נכנסים לקורס כשהם אומרים 'טוב, אני אעשה את זה על חשבון הצבא, ככה' ולאט לאט הם נכנסים לקורס ומבינים מי הם.
<אדריאן גופליאק: וככה תוך כדי הקורס הדרישות הן דרישות, כמובן, יש מספר שבתות שאתה צריך לעשות, עשיתי מעל השבתות האלה.
<אדריאן גופליאק: ביקשו שלוש שבתות אצל משפחה מארחת, עשיתי עשר, וחגים.
<אדריאן גופליאק: ביקשו להכשיר את הכלים בבית, הכשרתי את הכלים בבית, עשיתי הגעלה לכלים בבית.
<אדריאן גופליאק: הסתכלתי לאמא שלי בעיניים ואמרתי 'אני לא אוכל מהאוכל שלך שהוכן בשבת'.
<אדריאן גופליאק: זה היה, ואמרתי בסדר, אני רוצה לתקן את הטעות הזאת שיש אצלי.
<אדריאן גופליאק: אז בסדר, אז אמא שלי לא מדליקה נרות שבת, הבת שלי ידליק, הבן שלי יעלה לתורה, לבן שלי תהיה בר מצווה.
<אדריאן גופליאק: התהליך שלי יצא לקראת הסוף, ביקשו שאחרי הצבא אני אלך ללמוד בישיבה.
<אדריאן גופליאק: אני משתחרר מהצבא, שאני אעשה כמה שעות שבועיות בישיבה.
<אדריאן גופליאק: הלכתי, עשיתי.
<אדריאן גופליאק: ביקשו שאני אעשה - - -
סופה לנדבר: ביקשו שאתה תלך לישיבה או אתה יזמת את זה?
<אדריאן גופליאק: ביקשו, לא אני יזמתי.
יואל רזבוזוב: מי ביקש?
<אדריאן גופליאק: בית הדין שלפני בית הדין המשמעותי.
<אדריאן גופליאק: יש שלושה בתי דין שעוברים, אחד, שאומרים לך מה לתקן, אחד שרק מעטים עוברים אותו ואחד זה המשמעותי, שאתה מחכה לו.
<אדריאן גופליאק: וזה כל פעם לעמוד וכל פעם שואלים אותך, לא משנה.
<אדריאן גופליאק: תשמעו, בחור משתחרר מהצבא, הוא רוצה לטייל, הוא רוצה לעבוד, לא, אני נכנסתי למסגרת דתית, זה היה בתקופת החגים וסליחות והכול, הכול כמו שדרשו, החמרתי אפילו.
<אדריאן גופליאק: מגיעים לבית הדין, עם המשפחה המארחת, אני נכנס.
<אדריאן גופליאק: נכנסים, וסליחה, הם התייחסו אליי כאחרון האנשים שבא מבחוץ, הסתכלו עליי בעיניים, שאלו אותי שאלות הלכתיות.
<אדריאן גופליאק: אני יודע את התשובות האלה, אבל מרוב המעמד, קודם כל אני מתקן משהו, פה מדברים על העניין של לתקן ברמת המקרו, אבל ברמת המיקרו, אתם לא מבינים, כשמגיעים למעמד הזה של בית הדין מה מתגייר מרגיש, מה הוא חווה שם.
<אדריאן גופליאק: קודם כל הנה אני הולך לתקן.
<אדריאן גופליאק: כולם פה יושבים בעולם הזה, על האדמה הזאת, מתוקף היהדות שלנו, יהדות זה משהו מאוד בסיסי בחיינו, סוף סוף אני הולך לתקן יכול להיות את הדבר הכי משמעותי בחיים שלי, כאן ועכשיו, ובסוף מה שאני פוגש זה קיר.
<אדריאן גופליאק: כששאלו אותי שאלות הלכתיות אני גמגמתי מרוב לחץ, מרוב איך שהם הסתכלו עליי.
<אדריאן גופליאק: זה כמו לרוץ לתוך קיר, כך הייתה ההרגשה, לא מי אתה, לא מה אתה, מה הסיפור שלך, מה ההורים שלך, כלום.
<אדריאן גופליאק: יצאתי, נכנסתי, הוא אומר לי 'תשמע, בפעם הבאה אתה בטוח עובר אצלנו', מה זה בפעם הבאה אתה בטוח עובר אצלנו?
<אדריאן גופליאק: מה זה פה, טסט?
<אדריאן גופליאק: מה, זה בגרות?
סופה לנדבר: הוא לא הסביר לך למה לא עברת?
<אדריאן גופליאק: הוא הסביר, 'כי אתה לא יודע א', ב', ג'.'.
<אדריאן גופליאק: בסדר, אבל מה כן הצלחתי?
<אדריאן גופליאק: תסתכל, עשיתי דרך של ארבע שנים, ארבע שנים זה רק בשאלה של ההליכה בשביל של הגיור, אבל מה עם כל השנים שהתחבטתי וגדלתי בארץ וינקתי ערכים?
<אדריאן גופליאק: תסתכל עליי, מה, אני בא מבחוץ?
<אדריאן גופליאק: מה, אני רוצה להצטרף ליהדות מ-?
<אדריאן גופליאק: ואז אתה גדל פה ובאמת שבצבא מחבקים, מסתכלים עליך, אומרים 'אנחנו באותה סירה', בסוף אתה מגיע לשם ואתה מקבל הרגשה כאילו עכשיו באת ממדינה אחרת ואתה רוצה להצטרף מבחוץ, פשוט ככה.
<אדריאן גופליאק: באותו רגע שיצאתי מבית הדין - - -
אברהם נגוסה: אני מבקש שתעשה תמצית, תנסה לעשות.
<אדריאן גופליאק: אני כבר בסוף דבריי.
סופה לנדבר: דוד, המשפחה שליוותה אותך, הייתה לה זכות להגיד משהו?
<אדריאן גופליאק: היא נכנסה לשם והיא יצאה, היא הייתה בשוק.
<אדריאן גופליאק: היא ליוותה עוד מתגיירים, היא הייתה בשוק, היא אמרה, אין להם מילים, הם לא ידעו מה להגיד.
<אדריאן גופליאק: ואני אגיד לך, זה לא רק המקרה שלי, כי כמעט רוב הכיתה שלי לא עברה.
<אדריאן גופליאק: הבנות עברו, יש את הסיבות שלהם, לבנים עשו את המוות.
<אדריאן גופליאק: אחרי שתיים, שלוש, ארבע פעמים הם עברו, וחבר'ה רציניים.
<אדריאן גופליאק: יושב איתי פה מורה שהיה המורה שלי, חבר'ה רציניים שלא עוברים את זה בגלל הנייר או כל מיני שיקולים כאלה ואחרים, חבר'ה רציניים ששואלים את עצמם את השאלות של למה אני פה, למה אני רוצה לתקן, למה אני רוצה להתחבר לזהות היהודית שלי, ורוב החבר'ה לא עברו.
<אדריאן גופליאק: הגעתי בדרך לא דרך, בסוף, לעמותת גיור כהלכה.
<אדריאן גופליאק: שם, מה אני אגיד לכם?
<אדריאן גופליאק: קודם כל הרגשתי שהם מכירים את הנושא, פגשתי שם אנשים שדיברו איתי, חבר'ה שהם גם מברית המועצות שעברו את התהליך ושם הבנתי.
<אדריאן גופליאק: הסבירו לי, 'תשמע, המצב במדינה ככה', חיבקו אותי, הבנתי שהם מכירים את הנושא של זרע ישראל.
<אדריאן גופליאק: הגעתי לבית הדין, וגם לקחתי על עצמי לפני זה, עשיתי דברים, עשיתי שוב את התהליך עם עצמי.
<אדריאן גופליאק: היה לי נורא קשה, כי העניין הזה עם בית הדין שהיה לי, הוא הרחיק אותי נורא נפשית, לא יכולתי להתקרב.
<אדריאן גופליאק: עזוב את התהליך שעשיתי מבחינה רוחנית, לא יכולתי להתקרב יותר, לא לכיפה, לא לתפילין, לא לשום דבר, כי בצורה רגשית זה בעט אותי, כאילו אני לא שייך.
<אדריאן גופליאק: ואני מכיר גם אנשים שירדו מהארץ.
יואל רזבוזוב: הוא מדגיש מה שאנחנו אומרים.
<אדריאן גופליאק: אני מכיר אנשים שגם ירדו מהארץ.
<אדריאן גופליאק: בגיור כהלכה, התהליך שעברתי, באמת הרגשתי סוג של תיקון, מאז הם גם מלווים אותי, זכיתי גם לעלות אחרי זה לתורה דרכם.
<אדריאן גופליאק: בעזרת ה' רב מאצלם גם יחתן אותי.
<אדריאן גופליאק: אני לא רוצה להישמע כתוקף, אבל זה הרושם שנוצר אצלי, אם אני מאמין היום במוסד הרבנות פחות, אני לא מרגיש בנוח לעבור ליד מקום כזה, ובאמת לא רוצה להישמע, אבל מהבחינה המדינית, כאילו אני מתחתן עכשיו, אני לא רשום בשום מקום.
<אדריאן גופליאק: עדיין - - -
אברהם נגוסה: למרות שעברת גיור - - -
<אדריאן גופליאק: אורתודוקסי הלכתי.
אברהם נגוסה: גיור אורתודוקסי, הלכתי, הכול?
<אדריאן גופליאק: כן.
<אדריאן גופליאק: וזהו.
יואל רזבוזוב: הוא ממחיש לנו את הסיפור, בדיוק מה שסיפרנו בהתחלה, זו הדוגמה האישית של הבחור.
יואל רזבוזוב: שתדעו, ככה אנשים מרגישים, זו התחושה ואת זה אנחנו צריכים לתקן, חייבים לתקן, אין ברירה אחרת.
אברהם נגוסה: אני רוצה לתת לרב היישוב, הרב בנימין הולצמן, בבקשה, בקיצור, כי אנחנו צריכים לעבור לחלק השני.
<בנימין הולצמן: תודה רבה.
<בנימין הולצמן: יש הרבה דברים, אבל אני אגיד דבר אחד ואני מאוד אקצר.
<בנימין הולצמן: לי קוראים בנימין הולצמן, אני רב קיבוץ מעלה גלבוע, גם ראש כולל ההלכה בישיבת מעלה גלבוע, אני דיין של גיור כהלכה, אבל אני יושב בתור דיין ולא בתור אב בית הדין, שם יושבים רבנים זקנים ונבונים ממני.
<בנימין הולצמן: נקודה אחת אני רוצה להאיר, שנרמזה פה ואף אחד לא העז להגיד אותה.
<בנימין הולצמן: בזמן האחרון נאמרים דברים שונים משנאמרו בעבר מהרבנים הראשיים, וגם כפי שהציג קודם הרב פרץ והאנשים שלו, דברים שנאמרים ברוח גיור כהלכה והרבנות הראשית לא מצליחה לחלחל אותם למטה.
<בנימין הולצמן: הבעיה שלנו היא לא עם הרבנות הראשית, לא עם המחלקה לגיור של הרבנות הראשית, אלא עם ההרכבים בפועל שחלקם מצוינים ורובם לא.
<בנימין הולצמן: גיור אחרי גיור, באים, יש שם רבנים מכובדים מאוד שבאים עם אג'נדות, שהם לא כפופים לרבנות הראשית ונאמרו פה קודם דברים, הם לא מצליחים להתחתן שם, שיבואו אלינו, הרבנות הראשית לא שולטת במה שקורה בשטח.
<בנימין הולצמן: המצב הזה מאוד מאוד מורכב.
<בנימין הולצמן: גיור כהלכה עושה בבתי הדין בדיוק את רוח הרבנות הראשית, דבר שלא קורה אצל הרבנים של הרבנות הראשית.
<בנימין הולצמן: הקריאה שלנו היא - - -
סופה לנדבר: אבל אין הכרה בגיור שאתם עושים.
<בנימין הולצמן: אני רב בגיור שאינו מוכר והגיורים שלנו הם ברוח הרבנות הראשית.
<בנימין הולצמן: אנחנו קוראים לרבנות הראשית, אנחנו מיישמים את המדיניות שלכם, תנו לנו לעזור לכם במה שאתם לא מצליחים לעשות.
<בנימין הולצמן: קודם ציירו פה תמונה שאמורה להיות בשטח של 80% עוברים, בעזרת ה' נגיע לשם.
<בנימין הולצמן: הרבנות הראשית, ההרכבים שלה בפועל, פוסלים, לפעמים יש אבות בתי דין שמעדיפים שהמתגיירים יהיו או חרדים או בקהילה כזאת או אחרת והם באים עם קו מאוד מאוד נוקשה ופוסלים אחוזים גבוהים, בניגוד לרוח הרבנות הראשית.
<בנימין הולצמן: הגיורים שלנו לא רק הלכתיים לחלוטין, אלא מתאימים במאה אחוז לרבנות הראשית, אין לנו אג'נדות פסולות.
<בנימין הולצמן: אנחנו לא באים פה עם איזה שהיא רוח של לגייר אנשים שלא מגיע להם, אלא, בעקבות הוראות הרבנות הראשית אנחנו מיישמים אותם ולפעמים נדמה שאנחנו היחידים שמיישמים אותם.
סופה לנדבר: הבקשה שלך, 'תנו לנו', מי צריך לתת?
סופה לנדבר: מדברים כאן בשפה מאוד לא ברורה.
סופה לנדבר: הרי אתם בדיוק יודעים, בהכרזות לא מגיעים, יש פה - - -
<בנימין הולצמן: אני אתן תשובה.
<בנימין הולצמן: יש שני מעגלים של הכרה.
חיים אמסלם: ולכן צריך חקיקה.
חיים אמסלם: לא הצעת מחליטים ולא דברים בטלים, הצעת חקיקה.
<בנימין הולצמן: שיהיה ברור, יש שני מעגלים של הכרה, יש הכרה של משרד הפנים, זה שר הפנים צריך להחליט - - -
סופה לנדבר: הקריאה שלכם צריכה לצאת לכל הסיעות בבית הזה, 'תעבירו את החקיקה שהגיור שאנחנו עושים יהיה מוכר בארץ'.
סופה לנדבר: אתם צריכים לדבר בשפה ברורה.
סופה לנדבר: מה שקרה בפתח תקווה, מה שקורה עם הבחור הזה ומה שקורה עם אחרים זה בדיוק, 'תנו לנו', מי ייתן?
<בנימין הולצמן: אני לא יכול להיות יותר ברור מזה.
סופה לנדבר: זה מאבק וזה הכרה ואתם צריכים פה לפנות לכל המפלגות, לקואליציה ולאופוזיציה, ולהגיד 'תעבירו את החוק שמה שאנחנו עושים יהיה מוכר בארץ'.
אברהם נגוסה: אני מבקש, כבוד הרב, סיים את דבריך ואני רוצה לשמוע עוד מהצד שלכם ואז אני אתן את רשות התגובה לרבנות הראשית, אני אסכם את החלק הזה ואני עובר לחלק השני.
<בנימין הולצמן: אני סיימתי.
אברהם נגוסה: בבקשה, אליהו כהן, אני מבקש, מאוד בקיצור.
<אליהו כהן: אני למעשה מנהל היום את בית הדין העצמאי גיור כהלכה.
<אליהו כהן: אני חייב לציין, על חשבון שתי הדקות שאני לוקח, שאני בא מעולם אחר לגמרי, אני איש היי טק בעברי ואני חושב שהמעבר הזה שעשיתי לעולם הזה הוא פשוט מדהים וחשוב יותר מכל דבר אחר שעשיתי בעבר, כולל הרבה שנים ששירתי בחיל האוויר כטייס.
<אליהו כהן: לכן אני באמת חושב שהאנשים שנמצאים פה זה מתוך החשיבות של העניין וזה דבר שעומד בעוכרינו ואני מסתכל על זה כשפצצת זמן שאנחנו חייבים כולנו יחד למצוא את הדרך ולפתור את זה.
<אליהו כהן: הדבר היחידי שאני אדבר, תכננתי לדבר יותר אבל אני רק אציין כמה עובדות מהחיים שקורים בשטח.
<אליהו כהן: נכון להיום גיירנו כבר 150 אזרחים, וזה בחצי השנה האחרונה, וכמו שצוין קודם, בקצב הזה תוך מספר חודשים אנחנו נהיה בית הדין העצמאי הגדול ביותר במדינה, או כמו שכמה אוהבים להגיד, בעולם כולו.
<אליהו כהן: ויותר מזה, בחודשיים האחרונים הגיעו אלינו 600 פניות של אנשים, חלקם, ואני מציין, העברנו ישר למערך הגיור הממלכתי בגלל האלמנט של הונאת הגר, שחשוב לנו שאם אנחנו חושבים שהם יקבלו את ההכרה הממלכתית בבית הדין הממלכתי אז אנחנו מעדיפים שהם יילכו לשם.
<אליהו כהן: כל שאר המקרים שאנחנו מטפלים בהם הם אנשים שאנחנו לא חושבים, מתוך הניסיון שלנו, שהם יעמדו שם במעמד הזה, ושמענו את הסיפורים של דוד.
<אליהו כהן: מתוך ה-150 אנשים שגיירנו, החלק הגדול הוא נשים וכמובן גם ילדים.
<אליהו כהן: הגידול במספר הפונים והמתגיירים בגיור כהלכה מבטא למעשה את התסכול של הציבור הגדול של האזרחים בארץ שמעוניינים להיחשב כיהודים, אך מדירים את רגליהם ממערך הגיור הפועל בחסות המשרד לשירותי דת.
<אליהו כהן: הקבוצה הזו של מתגיירים שהתגיירו בבתי הדין העצמאיים שלנו הולכת וגדלה והיא לא מקבלת מענה ממלכתי והיא מופלית ביחס למתגיירים במערך הגיור בפועל בחסות המשרד לשירותי דת.
<אליהו כהן: מדוע שלא יוכרו גרים אלה במעמד הממלכתי?
<אליהו כהן: ההכרה הממלכתית היא למעשה האלמנט הכי הכי דומיננטי שחסר להם ושמענו מדוד כמה חשוב לאנשים האלה שעלו לארץ והם כבר דור שני פה להרגיש שהם אזרחים פה בארצנו.
אברהם נגוסה: אבנר פורת, בבקשה.
<אבנר פורת: כפי שנאמר פה, בבתי הדין הפרטיים הללו יושבים מספר רבני ערים.
<אבנר פורת: כפי שנאמר פה גם, כרגע בתי הדין הללו למשל מגיירים גם ילדים, הדבר הזה, בניגוד למה שנאמר קודם, הוא בניגוד להנחיות הרבנות הראשית.
<אבנר פורת: בדבר הזה, שרבני ערים שותפים בבתי הדין הפרטיים, לפי חוות דעת משפטית שהוכנה אצלנו, יש כמה בעיות חמורות.
<אבנר פורת: קודם כל מבחינה אתית, לא יעלה על הדעת ששופט מחוזי מתנהל בצורה אחרת מההנחיות או מההלכה שהורה בית המשפט העליון, ככה לא יכול להיות שרבני ערים מתנהלים בצורה אחרת, מבחינה אתית קודם כל, מהרבנות הראשית.
<בנימין הולצמן: אבנר, תגיד את זה לרבנים בפתח תקווה.
<אבנר פורת: דבר שני, מבחינה משפטית לפי חוק הרבנות הראשית ותקנות שירותי הדת היהודיים רב עיר, כשהוא מתמנה לרב עיר, הוא חייב לחתום על הצהרה שהוא מחויב למועצת הרבנות הראשית.
<אבנר פורת: מבחינה משפטית, אם רב עיר בסופו של דבר מתנהג בניגוד למועצת הרבנות הראשית הוא עובר על החוק, על ההצהרה שהוא חתם עליה.
<אבנר פורת: מבחינת ניגוד עניינים מוסדי, אחד מאותם רבני עיר ש - - -
יואל רזבוזוב: רק צריך לא לשכוח, ההלכה היא לא של הרבנות.
<אבנר פורת: לא דיברתי על הלכה, דיברתי על החוק.
יואל רזבוזוב: כן, מייחסים הכול לרבנות.
<אבנר פורת: דיברתי על החוק, חבר הכנסת רזבוזוב.
<קריאה: בחלק הבא נדבר על רבנים שפועלים נגד המדיניות של הרבנות הראשית.
<אבנר פורת: דבר שלישי, ניגוד עניינים מוסדי.
<אבנר פורת: אחד מאותם רבני עיר ששותף באותו בית הדין הצהיר כי אם לא ייתנו לגרים שלהם להירשם לנישואין הוא עצמו ירשום אותם.
<אבנר פורת: זאת אומרת מדובר פה ברב שמשמש בכובע אחד כרב עיר, כובע שני כרשם נישואין, כובע שלישי כדיין בבית דין פרטי והוא ירשום לנישואין בכובע הממלכתי שלו את אלה שהוא גייר באופן פרטי.
<אבנר פורת: אין ניגוד עניינים מוסדי יותר גדול מזה.
<אבנר פורת: דבר רביעי, לפי אותה החלטת ממשלה שדובר עליה, שבוטלה, ולפי פקודת הדין העדה הדתית, מי שאמור לתת תוקף לגיורים זה הרב הראשי.
<אבנר פורת: זאת אומרת שבמהלך הפרטי הזה של בתי הדין הפרטיים הללו יש פגיעה במעמדו של הרב הראשי.
<אבנר פורת: ודבר חמישי, כפי שהוזכר פה, יש פה בסופו של דבר גם הונאה מוסרית, כפי שתיאר דוד, בסופו של דבר נותנים לאותם אנשים תחושה ש'אנחנו נגייר אתכם ובסוף יהיה בסדר ויסתדר' ואיזה שהוא בית דין שולי נותן להם אישור גיור בידיעה שבסופו של דבר כרגע, בעזרת ה', לא ניתנת להם הכרה ממלכתית.
<אבנר פורת: בקיצור, יש פה בעיה חוקית קשה מאוד בפעולה של אותם בתי הדין.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אותך, אתה דיברת על החוק, יפה, מה דינם של אלה שרבנים בפתח תקווה דוחים עם תעודת המרה מהרבנות הראשית שהם עברו את הגיור במערך הגיור?
אברהם נגוסה: מה אתה אומר, מה החוק צריך לפסוק על אותם רבנים?
סופה לנדבר: אנחנו צריכים לדרוש סנקציות נגד אלה ש - - -
אברהם נגוסה: לא, אני שאלתי אותו.
<אבנר פורת: אני לא עורך דין, אם הדבר הזה מנוגד לחוק צריך - - -
אברהם נגוסה: לא, אתה דיברת על החוק.
<אבנר פורת: אם הדבר הזה מנוגד לחוק צריך לטפל בזה בכלים של החוק.
<אבנר פורת: מאוד פשוט.
אברהם נגוסה: אתה לא יודע מה צריך לעשות.
<אבנר פורת: אני לא יועץ משפטי, אני מביא חוות דעת משפטית שנכתבה.
<אבנר פורת: אם הדבר הזה מנוגד לחוק, צריך לטפל בו בכלים של החוק.
אברהם נגוסה: אני מבקש, לפני שאני מסכם את החלק הזה, תגובה.
אברהם נגוסה: יש נציג של הרבנות הראשית, הרב פרץ, בבקשה.
<הרב יצחק פרץ: לצערי הרב כל הדיון הזה נראה לי פשוט מתוכנן, כי אלה לא הדברים של מערך הגיור.
יואל רזבוזוב: ברור שהוא מתוכנן, באנו לשפר את זה.
<הרב יצחק פרץ: לא, זה יחסי ציבור פשוט.
<הרב יצחק פרץ: מה שדיברו פה זה לא מערך הגיור.
<הרב יצחק פרץ: מדברים פה על אנשים, אני חושב שכולם פה מכירים את הרב וייס, הרב הראשי לצה"ל, הוא כל כך מדבר בנעימות, הרב ורהפטיג, בנו של הרב ורהפטיג, כל כך אדם נעים, כל כך אדם טוב, לדבר, להכפיש בצורה כזאת זה פשוט עוול.
<הרב יצחק פרץ: אם לא באים זה לא אשמה של מערך הגיור.
<הרב יצחק פרץ: באים, מקבלים המון כסף, 20 מיליון שקל, במכונים בשביל להביא תלמידים.
<הרב יצחק פרץ: לא מביאים לנו כלום, שיביאו אותם, נגייר אותם.
<הרב יצחק פרץ: מה השקרים האלה?
יואל רזבוזוב: 60% - - -
<הרב יצחק פרץ: לא באים.
<הרב יצחק פרץ: שקר.
יואל רזבוזוב: רגע, אל תדפוק על השולחן.
יואל רזבוזוב: 60% נכשלים מאלה שמתחילים - - -
<הרב יצחק פרץ: לא נכון.
יואל רזבוזוב: מה זה לא נכון?
יואל רזבוזוב: זה הסטטיסטיקה.
<הרב יצחק פרץ: לא נכון, 60% עוברים.
יואל רזבוזוב: יש לך פה דוגמה חיה.
יואל רזבוזוב: מה, כולם משקרים פה?
<הרב יצחק פרץ: אתם שומעים שקרים ככה?
יואל רזבוזוב: אני אדאג להביא לך את המספרים.
אברהם נגוסה: שמענו, זו התגובה.
<הרב יצחק פרץ: אני אביא לך גם כן.
<הרב יצחק פרץ: אני ממש מבקש ומוחה על הכפשות לא נכונות.
אברהם נגוסה: אנחנו מסכמים את החלק הראשון של הדיון.
אברהם נגוסה: הסיכום לחלק הראשון, אחת, הוועדה קוראת למערך הגיור במשרד ראש הממשלה לקיים בהקדם דיון עם גיור כהלכה במטרה לבחון הכרה במי שעברו גיור כהלכה על ידיהם.
<הרב יצחק פרץ: אני לא מוסמך.
אברהם נגוסה: בסדר, אנחנו נפנה למי שמוסמך.
<הרב יצחק פרץ: הרב הראשי.
אברהם נגוסה: אני אומר את הסיכום שלנו.
אברהם נגוסה: מספר שתיים, הוועדה קוראת למשרד הפנים להכיר בגיורים כהלכה על פי גיור כהלכה.
אברהם נגוסה: אלה הדברים שאנחנו מסכמים את הדיון.
חיים אמסלם: יש פה נציג משרד הפנים?
אברהם נגוסה: לא הגיעו.
אברהם נגוסה: יש מישהו ממשרד הפנים?
אברהם נגוסה: אוקיי, אז אנחנו נפנה לרב הראשי, לא למשרד ראש הממשלה.
אברהם נגוסה: אתם במשרד ראש הממשלה, לכם, אתה אומר, אין - - - אנחנו נפנה לרבנים הראשיים.
אברהם נגוסה: זה היה החלק הראשון.
אברהם נגוסה: אנחנו נכנסים לחלק השני.
יואל רזבוזוב: תודה, כבוד היושב ראש.
יואל רזבוזוב: פניתי אליך לזמן דיון מהיר בנושא, במקרה שקרה בפתח תקווה, יוצאי עדת אתיופיה שרב העיר של פתח תקווה לא נתן להם אישור להינשא.
יואל רזבוזוב: אני מסתכל על זה פשוט מאוד.
יואל רזבוזוב: קודם כל המקרה הזה כבר קרה ולא פעם אחת.
יואל רזבוזוב: אנחנו פנינו בכנסת הקודמת וביקשנו מהרבנות לטפל במצב.
יואל רזבוזוב: בסופו של דבר אותו הרב, הרב של העיר, מקבל משכורת, הוא מקבל משכורת ממשרד הדתות, הוא מקבל משכורת מהרשות המקומית, בסוף זה הכסף של משלמי המסים, הוא אמור לפעול על פי החוק, על פי מה שהמדינה קבעה לו.
יואל רזבוזוב: כמו שאתה עכשיו ציינת כאן, שהמדינה קבעה לעשות א' ב' ג', גם כאן המדינה קבעה לו ולא פעם ראשונה הוא עובר על החוק.
יואל רזבוזוב: מבחינתי הוא עבריין והוא לא יכול להיות במערכת, הוא צריך להיות מפוטר.
יואל רזבוזוב: אם בפעם שעברה ביקשנו שיסדרו את העניין הזה, יסדרו, יעשו לו שימוע ויגידו לו 'אל תעשה כך יותר', הפעם אנחנו כבר לא דורשים את זה, הפעם אנחנו דורשים פיטורין, לפטר אותו, הוא לא יכול להיות במערכת, הוא לא יכול לבוא ולהשפיל אנשים.
יואל רזבוזוב: זאת הזכות הבסיסית שלהם, זכות בסיסית, דמוקרטית, יהודית, לבוא להתחתן.
יואל רזבוזוב: המדינה הכירה בהם, המדינה הביאה אותם, המדינה החליטה שכל העדה או חלק מהעדה זכאים, הם צריכים להיות במדינת ישראל.
יואל רזבוזוב: כן, התנאי הוא לעבור גיור, הם עברו גיור, עברו גיור ברבנות ולא יכול להיות מצב שאיזה שהוא רב לא מכיר בזה.
יואל רזבוזוב: הוא לא מתנהל על פי מה שהמדינה קבעה לו ואין כאן סנקציות.
יואל רזבוזוב: אנחנו לא מבקשים פה לסדר דברים, אנחנו מבקשים חד וחלק פשוט לפטר אותו, להביא מישהו אחר שיפעל על פי מה שהמדינה קבעה לו.
סופה לנדבר: הרב הגיע לכאן או אתם לא הזמנתם אותו?
אברהם נגוסה: מי הנציג של פתח תקווה ממשרד הדתות?
<משה דגן: לא, אני מהמשרד לשירותי דת, לא מפתח תקווה, ואני אמור להתייחס לדברים.
אברהם נגוסה: יש מישהו מהמועצה הדתית בפתח תקווה?
<משה דגן: לא נראה שהם זומנו.
<דנה גורדון שושני: ועוד איך שהם זומנו.
אברהם נגוסה: מהמועצה הדתית בפתח תקווה הגיעו?
<קריאה: אף אחד לא הגיע.
אברהם נגוסה: אף אחד לא הגיע, אוקיי.
אברהם נגוסה: רב הקהילה, אני יודע, הגעת, וגם נציגי הקהילה פה.
אברהם נגוסה: אני נותן לשניים מנציגי הקהילה שישתפו אותנו במציאות.
אברהם נגוסה: וורקה פלקה, בבקשה.
<פלקה וורקה: כן.
<פלקה וורקה: לפני שנה וחצי אני התחתנתי ועברתי תהליך לא פשוט.
<פלקה וורקה: אני עשר שנים בארץ והתהליך של הגיור הזה, אני עברתי אותו, זה לא פשוט, היה לי קשה, עברתי אותו, יש לי תעודת המרה.
<פלקה וורקה: עברתי יותר קשה מזה, עברתי את התהליך הזה, קיבלתי את תעודת ההמרה שלי ואז באתי להתחתן, אמרתי שהכול כבר מאחוריי.
<פלקה וורקה: באתי להתחתן, הגעתי למועצה הדתית פתח תקווה, לרבנות, הראיתי להם את התעודה ושאני רוצה להתחתן ואני רוצה לפתוח תיק נישואין.
<פלקה וורקה: הוא אמר לי 'אתה לא יכול לפתוח תיק נישואין פה'.
<פלקה וורקה: שאלתי אותו למה, 'כי אנחנו פה בודקים לעומק ואתם מתחתנים לפני שבאים לפה, עולים לארץ, אתם מתחתנים שם ואף אחד לא מכיר אתכם', כאילו צריך לבדוק את זה לעומק.
<פלקה וורקה: אמרתי לו, 'תבדוק', בתעודה הזאת מהרבנות הראשית של המדינה, אני קיבלתי את תעודת ההמרה, יש פה תעודת המרה, זה הוכחה שעברתי תהליך של גיור, אז עכשיו אתה אומר לי לבדוק לעומק?
<פלקה וורקה: למה לבדוק?
<פלקה וורקה: למה עברתי את כל התהליך הזה אם אתה רוצה לבדוק את זה לעומק?
<פלקה וורקה: כל מה שבדקו, כל מה שעברתי, כל המבחנים, כל השאלות ששאלו אותי, עברתי את כל זה, זה היה סתם?
<פלקה וורקה: למה להגיע עכשיו לפה ועוד פעם אתה רוצה לבדוק אותי?
<פלקה וורקה: הוא אמר 'אלה ההנחיות פה, אני צריך לבדוק', אמרתי לו 'תבדוק, הנה תעודת המרה, בבקשה.
<פלקה וורקה: אני רוצה להתחתן כדת משה וישראל', הוא אמר לי 'לא, אתה יכול לפתוח תיק נישואין לא פה, איפה שאשתך גרה, בבית שמש, לך תפתח בבית שמש'.
<פלקה וורקה: ככה הוא אמר לי.
<פלקה וורקה: זה נורא משפיל.
אברהם נגוסה: אתה מכיר את השם שלו, של אותו פקיד שאמר לך?
<דרסו פרססאו: אני אגיד לך.
<פלקה וורקה: הוא אמר לי את המילים האלה ואז השפיל אותי, עשה לי עוול.
<פלקה וורקה: אשתי גם התחילה ללמוד את זה, שבועיים-חודש לפני החתונה, את התהליך הזה של - - -
<קריאה: הדרכת כלות.
<פלקה וורקה: כן, בדיוק.
<פלקה וורקה: היא הייתה בכמה שיעורים, שלושה-ארבעה שיעורים היא עשתה והוא אמר לה להפסיק, לא להעביר לה שיעורים.
<פלקה וורקה: זה נראה לך הגיוני שמישהו עבר תהליך של גיור ברבנות הראשית של המדינה ופתאום בא להתחתן ואומרים לו 'אתה לא זכאי'?
<פלקה וורקה: זה הגיוני?
<פלקה וורקה: יש לי עוגמת נפש, גם אני וגם אשתי, מהדבר הזה.
<פלקה וורקה: למה הוצאתי את תעודת ההמרה?
אברהם נגוסה: מה קרה בסוף?
<פלקה וורקה: הלכתי למקום אחר ופתחתי.
<פלקה וורקה: מאותו יום שהוא אמר לי 'אתה לא יכול לפתוח פה', הלכתי ופתחתי בתל אביב.
<פלקה וורקה: למה, אם אני תושב של פתח תקווה אני אלך לפתוח תיק נישואין בתל אביב או בבית שמש?
אברהם נגוסה: דרסו.
<דרסו פרססאו: שלום לכולם, קוראים לי דרסו פרססאו.
<דרסו פרססאו: מהדיונים ששמעתי בתגובה לנציג של הרבנות הראשית, מה שהבנתי, הוא נפגע מכל הדיון הזה, מכל ההכפשות, ממה שאנשים מספרים.
<דרסו פרססאו: עוד מעט אני אגיד גם, הרב הראשי, הרב דוד לאו, בעצמו, מה הוא אמר לנו בפגישה שהגענו אליו בנושא הרב אטיאס, של פתח תקווה.
<דרסו פרססאו: הכול מוקלט, לא סתם אנשים אומרים פה.
<דרסו פרססאו: אבל לפני זה אני אתחיל את הסיפור קצת.
<דרסו פרססאו: ברוך ה' אחרי השפלות, אחרי אפליות, אחרי כל הבעיות בעניין של תיק הנישואין בפתח תקווה, היום אני נשוי פלוס ילד והסיפור הזה התחיל לפני שנה וחצי.
<דרסו פרססאו: ברוך ה' אני שירתי בצבא, נהג משאית, תומך קרבי ובוגר ישיבת אור עציון, אצל הרב דרוקמן.
<דרסו פרססאו: כמובן כולם מכירים את הרב דרוקמן בעניין של הגיור.
<דרסו פרססאו: הוא בעצמו בן 80, הוא חיתן אותי, ברוך ה', זכיתי.
<דרסו פרססאו: בזמנו הסיפור הזה, כל הבלגן בפתח תקווה, לפחות דרכי התחיל.
<דרסו פרססאו: במשך 30 שנה הצליחו למרוח, לדחות, לעבוד על הקהילה האתיופית ברבנות בפתח תקווה.
<דרסו פרססאו: הנה, כל החבר'ה שהגיעו לפה כולם בני ישיבות, כשזה הגיע אלינו יצא הבלגן.
<דרסו פרססאו: אני עשר שנים בארץ.
סופה לנדבר: ואתה הגעת למדינה עם כיפה או בלי כיפה?
<דרסו פרססאו: ברוך ה' כל האתיופים שם גם בלי כיפה מאמינים.
סופה לנדבר: אני יודעת, אני פשוט - - -
<דרסו פרססאו: לפני 20 שנה גם במדינת ישראל אף אחד לא היה הולך - - -
סופה לנדבר: אז זו דרישה של תהליך הגיור?
סופה לנדבר: אני יודעת, אני הייתי באתיופיה, אני פשוט אומרת שהדרישה של תהליך הגיור היא גם לחזור בתשובה וזה לא נכון, יהודי לא תמיד צריך להיות יהודי עם כיפה, הוא צריך להאמין עם כיפה ובלי כיפה, אבל מכריחים אותם לחזור לדבר הזה.