GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<פנטהון אספה דוויט: ומה עוד, נכון שזה לא מופנה לעירייה עצמה, אלא למשרד החינוך או לתכנית החדשה, נקרא לזה, התכנית החדשה, מה שמצער זה שהיה תקציב, היה אישור של ועדת השרים ואין עדיין תכנית של משרד החינוך.
<פנטהון אספה דוויט: ראינו את זה, אדוני היושב ראש, גם בישיבת ועדה שקיימנו, משרד החינוך הגיעו לשם ולא הייתה להם שום תכנית איך לבצע את התכנית הזאת ואנחנו רואים את זה בחומרה וצריך להתייחס לזה.
<פנטהון אספה דוויט: אני חושב שכן צריך לתת את הדעת בנושא חשוב זה.
<פנטהון אספה דוויט: שוב, מוקדי קליטה הם אלה שנותנים את השירותים וצריך לחזק אותם.
<פנטהון אספה דוויט: אני רק רוצה לציין, אלמלא המאבק העיקש של העובדים של מוקדי קליטה ברגע זה המוקדים היו מובטלים, בלי עבודה, אבל ההתעקשות שלהם גרמה לכך שהם עדיין עובדים שם וחלקם כבר נקלטו לתוך הרשות המקומית, בערים אחרות.
<פנטהון אספה דוויט: אני אומר, יש פה עניין של עיר חזקה, שצריכה כן לתת את המענים הבסיסיים ליוצאי אתיופיה, לקהילות השונות המוחלשות מבחינה סוציו אקונומית והעיר אשדוד צריכה להוביל ולא להישאר מאחור.
<פנטהון אספה דוויט: תודה.
אברהם נגוסה: נציגי הצעירים, יש לכם מה להתייחס?
<יהודה פרדו: אני בן 30, אב לשלושה ברוך ה', גדלתי והתחנכתי בעיר מגיל אפס, נולדתי בארץ, צבר.
<יהודה פרדו: האמת היא שאנחנו הגענו לשיחה הזאת ביודעין, שאמורים פה איכשהו לעזור לנו וכנראה שקצת שמענו דברים שונים.
<יהודה פרדו: דיברתם על מערך הקליטה, איך קלטתם, איך נקלטו, איך קולטים, איזה תקציבים, אני יכול להגיד בתור בחור, ילד, איך שתרצו לקרוא לזה, בתור אחד שעבר פה גם את כל המהלך של הקליטה של מדינת ישראל, איך שהוא עבר את כל הקשיים, מה שהוא עבר בתור ילד, אני הייתי בגן, בבית ספר, לא היו עוד אתיופים, הייתי נקודת חן בכל המערך ותמיד הרגשתי אני עם עצמי שאני לא חלש, אלא חזק, גם אבא שלי והמשפחה שלי חיזקו אותי בדרך הזאת, שאתה קודם כל ישראלי, אתה לא אתיופי.
<יהודה פרדו: אתה קודם כל יהודי, אתה קודם כל ישראלי, אחרי זה בקליפה שלך יש איזה צבע, איזה גוון מסוים שהוא נותן לזהות אותך מאיזה מקום ההורים שלך הגיעו.
<יהודה פרדו: ובמערכת הקליטה שאני עברתי עם כל הצעירים, מכל העדות, אני מאמין, גם אמרה את זה מישהי שמה, שהעולים, הם עוברים קושי, זה לא משנה אם שנה או 15 שנה הוא עולה, הוא סופג את כל המערך הזה, כל החיים שלו.
<יהודה פרדו: לגבי מה שאתם דיברתם, התקציבים, אנחנו האנשים שיושבים בשטח לא רואים את הדברים האלה מגיעים אלינו ולא רק שמגיעים אלינו, אני יכול להגיד שהחשיבה של הקליטה קצת פגומה.
<יהודה פרדו: מה זאת אומרת פגומה?
<יהודה פרדו: אני יכול להעיד על עצמי שבכל מערך שקלטו אותי וניסו ליצור חברה אחידה ולא להבדיל אותנו מאחרים, תמיד זה היה על החשבון של הזהות האישית שלי.
<יהודה פרדו: תמיד גרמו לי להרגיש שאם אתה רוצה להתערות בחברה הישראלית אתה צריך לשכוח מהזהות שלך.
<יהודה פרדו: במה זה התבטא?
<יהודה פרדו: אני בתור ילד הייתי מתבייש להביא את ההורים שלי לאסיפות הורים, מתבייש, כי הם מתלבשים בצורה מסוימת או שהם לא חכמים כמו כל החברה.
<יהודה פרדו: תמיד אני הרגשתי שהזהות שלי, מהמקום שאני בא, המדינה, החברה, לא כיבדה אותם בשביל שאני ארגיש גאה מאיפה שאני באתי, תמיד הייתי צריך להיראות, סליחה שאני אומר את זה, כמוכם.
<קריאה: כמו הפרנג'ים.
<יהודה פרדו: כן.
<יהודה פרדו: ובעצם פה הקליטה, אתם קולטים בן אדם ושוכחים מאיפה הוא הגיע.
<יהודה פרדו: לחבר מאיפה שהוא הגיע לאיפה שהוא נמצא כרגע ולהפוך את זה ליחידה.
<יהודה פרדו: כדי שאנחנו נתערב בחברה אנחנו קודם כל צריכים לשכוח את הזהות שלנו.
<יהודה פרדו: במה זה מתבטא?
<יהודה פרדו: זה מתבטא בזה שילדים צעירים מתביישים במה שהם, בהורים שלהם, שהם באו מאתיופיה, מגלות קשה, וגם הממסד, בתי הספר וכאלה, כשאתם רואים שיש שם גזענות, לי יש ילדה משחקת בארגז החול, אתה רואה שלא נעים לאמא שהילדה שלה משחקת.
<יהודה פרדו: אז אני לא רוצה לשנות את העולם, אני רק רוצה להראות שהקליטה היא לא בעצם קליטה, לקלוט את הבן אדם וגם לכבד אותו מצד שני.
אברהם נגוסה: תסיים במשפט אחד.
<יהודה פרדו: אני רציתי להגיד שהקליטה צריכה להיות באופן כזה שהיא מכבדת את הצד שנקלט, שהיא מכירה את הצד שנקלט באופן כזה שהוא לא צריך להתבייש בזהות שלו.
סופה לנדבר: כמה שנים ההורים שלך נמצאים כאן?
<יהודה פרדו: ההורים שלי באו ב-84' ואני נולדתי ב-85'.
סופה לנדבר: ומ-84' הם כבר לא מרגישים כאן עולים חדשים, נכון?
<יהודה פרדו: ההורים שלי, לא שהם לא מרגישים עולים חדשים, בוא נגיד את זה ככה, אבא שלי ז"ל כבר איננו ואמא שלי עד היום בקושי מדברת עברית.
<יהודה פרדו: היא כבר 30 שנה בארץ ובקושי מדברת עברית.
<יהודה פרדו: 30 שנה בארץ היא הייתה כבר צריכה - - -
אברהם נגוסה: אתה חושב שלא הייתה לאמא הזדמנות ללמוד עברית?
<יהודה פרדו: היה אולפן, אבל תמיד היה ניכור כזה, שתמיד החברה הייתה מתנשאת מלמעלה ואנחנו מסכנים, שצריך לדאוג להם, אבל לא באמת דואגים לך שתעלה על המסילה ותהיה אתה עם הזהות שלך.
סופה לנדבר: איפה אמא עבדה?
סופה לנדבר: היא הגיעה באיזה גיל?
<יהודה פרדו: בגיל 40, משהו כזה.
סופה לנדבר: והיא עבדה כאן?
<יהודה פרדו: היא עבדה בניקיונות, כאלה, לא עבודות מסודרות או משהו כזה.
<קריאה: רק אני אגיד, זו דוגמה חיה למה שאני אמרתי מקודם על הסיפור של - - -
<אייצ'לותם מסלה: אולי להגיד משפט על מה שיהודה אמר.
<אייצ'לותם מסלה: כשאני מסתכל פה על כולם, יש פה אנשים מעדות אחרות שנמצאים בעמדות מפתח ואני רואה פה, אין מישהו מיוצאי אתיופיה, מהעולים, בעמדות מפתח.
<אייצ'לותם מסלה: עברתי משרד משרד בבניין הזה, אין אפילו יוצא אתיופיה שהוא מועסק ישירות בעירייה.
<רונית צור: אתה טועה.
<רונית צור: אני אגיד לך מה קורה.
אברהם נגוסה: רונית, אני מדבר.
<רונית צור: אני רק אומרת לך שאתה טועה.
<רונית צור: אני אשמח לקבל את רשות הדיבור אחריו.
<אייצ'לותם מסלה: רונית, אני לא אומר את זה בשביל לקבל ציון - - -
<רונית צור: לא, אתה אומר דברים לא נכונים.
<אייצ'לותם מסלה: אני אומר דברים נכונים, לשיטתי.
אברהם נגוסה: סליחה, אנחנו מקיימים דיון סביב השולחן, כל אחד יגיד את דעתו ויהיה לך תור לתת.
<אייצ'לותם מסלה: אתה יכול להעמיד אותי על הטעות שלי.
סופה לנדבר: היא מנהלת אגף הרווחה.
אברהם נגוסה: אני יודע, לכן נתתי קודם לנציגים ואז אתם תגיבו.
<אייצ'לותם מסלה: אני אשמח לטעות, אם הדבר לא נכון.
<אייצ'לותם מסלה: מה שהוא ציין ומה שהוא מרגיש והרגיש, שהתרבות שלו, מאיפה שהוא בא, הקליטה שלו הוזנחה ולא מתקדמת, זה בגלל שאין לו דמות לחיקוי שהוא יוכל לשאוף אליה, 'וואלה, זה ממני, אני יכול לשאוף להיות כמוהו'.
<אייצ'לותם מסלה: בתור מי שאין לנו פה בעיר דמות חיקוי זה בעייתי, ההרגשה הזאת היא מאוד מקוממת.
סופה לנדבר: איפה אתה למדת?
<אייצ'לותם מסלה: אני למדתי בישיבת נווה הרצוג.
סופה לנדבר: וכמה זמן אתה בארץ?
<אייצ'לותם מסלה: 18 שנים, מ-97'.
<אייצ'לותם מסלה: במחלקת החינוך, יד שבתאי, יש שם 90% יוצאי אתיופיה.
<אריה מימון: לא נכון, 50%, אתה סתם אומר מספרים.
<אריה מימון: גם קודם.
<אריה מימון: אנחנו עושים דיון רציני, אתה לא יכול להשתמש בנתונים כאילו זה עובדות.
<אריה מימון: אם אין לך ידע, אל תשתמש בו.
<אריה מימון: אתה יכול לומר את דעתך, זה בסדר גמור, אנחנו נכבד את דעתך, אבל אתה לא יכול לזרוק מספרים לאוויר, זה לא מקומך ולא סמכותך.
אברהם נגוסה: סליחה, מה זה כל הדברים האלה?
<אריה מימון: הוא לא יכול לומר נתונים לא נכונים.
אברהם נגוסה: כשאתה דיברת מישהו הפריע לך?
<אריה מימון: אני לא נתתי נתונים לא נכונים.
אברהם נגוסה: בסדר, אז אחר כך תציג, תן לו לסיים את דבריו.
<אריה מימון: לא להשתמש בנתונים שהוא איננו מכיר.
אברהם נגוסה: זה דעתו.
<אריה מימון: זו עובדה, אלה מספרים, אדוני.
אברהם נגוסה: אחר כך אתה תגיב לטענות האלה, אבל בבקשה, תקצר.
<אייצ'לותם מסלה: יש מישהו מהמשרד שלך שהוא נותן הסברה לכלל בתי הספר שקיימים באשדוד?
<אייצ'לותם מסלה: שהוא עוזר לרישום של בתי הספר?
<אייצ'לותם מסלה: אוקיי, מצוין.
<אייצ'לותם מסלה: אני סיימתי.
<רונית צור: רק אם אפשר להגיב לדברים שהוא אמר?
אברהם נגוסה: הם יסיימו ואז משרדי הממשלה, אני אתחיל אצלך.
<וונדה אקלה: אני רוצה להוסיף את העניין הזה.
<וונדה אקלה: בוא נגיד שהעיר אשדוד היא עיר מתוכננת כמו שצריך ומושכת וטוב לגור בה, אבל אני עבדתי בנושא של ייצוג הולם, יש חוק שנקרא ייצוג הולם - - -
<רונית צור: אני אתייחס לזה.
<קריאה: זה שיש בעמותות זה לא אומר ש - - -
<רונית צור: לא בעמותות, בתקנים.
<רונית צור: למה?
<וונדה אקלה: בנושא של ייצוג הולם אנחנו לא שבעי רצון, צריכים להגיד את העניין הזה, אם מישהו אומר שכן, הכול מסודר, הוא טועה, כי אני יכול לספור בבניין הזה, מקומה ראשונה עד קומה חמישית, תסתובבו עכשיו, כל אחד ואחד, אנחנו יכולים לרדת ברגל ולהסתכל בכל מחלקה, אין יוצאי אתיופיה כאן.
<וונדה אקלה: לא חסרים לנו אנשים משכילים, רוב האנשים המשכילים כאן שעובדים מחוץ לעיר, אני יודע שברווחה יש המון עובדים, ברווחה יש אנשים שעובדים במחלקת הרווחה, אבל במחלקות אחרות אנחנו לא רואים.
<וונדה אקלה: העניין הוא שצריך להיות - - - ליישם את חוק ייצוג הולם בכל התחומים, בכל המחלקות, שזה יהיה יותר נורמלי וטוב.
אברהם נגוסה: מנכ"ל הפרויקט הלאומי, מה הפרויקט, מה עושים פה באשדוד?
<רוני אקלה: הפרויקט הלאומי בעיריית אשדוד פועל מזה כעשר שנים בתחום סיוע לימודי.
<רוני אקלה: בעבר אנחנו פתחנו מרכז לנוער, לטיפול בנוער בסיכון, אבל היות שהיו חילוקי דעות בין העירייה לבין הגופים שטיפלו בעבר המרכז נסגר.
<רוני אקלה: אני לא יודע אם יש מענה לנושא של נוער במצבי סיכון.
<רוני אקלה: הדבר השלישי שאנחנו עושים - - -
<קריאה: אני לא שמעתי.
<רוני אקלה: אני יודע טוב מאוד מה שאתם אומרים.
<רוני אקלה: לגבי העצמת הקהילה, אנחנו גם נותנים מענה להכשיר את הפעילים כדי שהם יוכלו לשבת סביב שולחן כזה וגם לקבל את ההחלטות.
<רוני אקלה: אבל יחד עם זה אני רוצה לציין שלושה דברים חשובים מאוד.
<רוני אקלה: עיריית אשדוד היא חסומה לעולים.
<רוני אקלה: לפי הנתונים שיש לנו משנת 90' אין קליטה.
<רוני אקלה: אם יש מישהו שיגיד לי שיש קליטה, שיוכיח, אין קליטה באשדוד.
אברהם נגוסה: לא, אמרו לנו שאחרון הגיע ב-2010.
<רוני אקלה: יש לנו נתונים, יש אולי 20 משפחות שהגיעו מאז שנת 90'.
<רוני אקלה: קחו את זה בחשבון.
<רוני אקלה: דבר שני, אני הייתי מנהל מוקד קליטה בעבר ומאז ועד היום אין בית תרבות לקהילה האתיופית, יש הרבה דיבורים, אבל אין מעשים.
<רוני אקלה: זה מאוד מאוד חרה לנו, משום שאני עובר ביותר מ-27 ערים שאנחנו עובדים איתם, אבל באשדוד, דווקא איפה שאני גר, אני רואה שיש קיפוח של הקהילה ואין מענה לדברים שהם צריכים ושזו הבקשה שלהם.
<רוני אקלה: אני רואה את הדיונים של הקהילה בכל מקום שקורה.
<רוני אקלה: שרת הקליטה לשעבר סופה לנדבר, עזרתך בנושא הזה של הקמת בית תרבות לקהילה האתיופית היא מאוד חשובה.
<רוני אקלה: כמו שאת יודעת, יש אנשים, חלק מהדברים שנאמרו, שבאים ואפילו אין איפה לעשות פיפי, אנשים שקשה להם.
<רוני אקלה: מי שמתמצא בתחום הרפואה, אם הוא היה רואה את זה אני חושב שזה לא כבוד לעצמנו.
<רוני אקלה: לדעתי גם מבחינת החינוך, ככל שהעירייה לא תבוא במצ'ינג למשאבים שאנחנו מביאים, יכול להיות שמספר הילדים שמקבלים סיוע לימודי יילך ויקטן ולא יילך ויגדל.
<רוני אקלה: אני חושב ששלושת הדברים האלה, אני מצביע עליך, כבוד היושב ראש, הבוס שלי לשעבר, אז אני מבקש שתעשו חושבים ותתנו מענה בהתאם.
אברהם נגוסה: הוא נציג הקהילה פה באשדוד.
<גדי טרקיי: בקיצור.
<גדי טרקיי: אני יושב ראש הקהילה כאן באשדוד.
<גדי טרקיי: שתי מילים.
<גדי טרקיי: אני חושב שאם מדברים על העיר אשדוד שהיא עיר קולטת, אני חושב שמה שנאמר פה, דברים לאמתו של דבר, אין לנו פה נציגים פה בבניין העירייה.
<גדי טרקיי: זה שיש נציגים ברווחה, זה בסדר גמור, אבל אני חושב שהעיר צריכה - - - קודם כל זה היה המנדט של ראש העיר שבקדנציה הראשונה שלו כשהוא נבחר הוא אמר 'אני אשלב את הקהילה האתיופית בכל המשרדים של הרשות', אבל את זה עד היום לא ראינו.
<גדי טרקיי: בעניין של בית תרבות, שאנחנו מחכים לו כל כך הרבה זמן, ידוע לכם שהיינו בהפגנה ב-2014, בגלל הבעיות שעלו פה על ידי רוני ועל ידי אספה, אני חושב שאנחנו קהילה מאוד גדולה, שמגיע לנו בית תרבות כמו בכל הערים האחרות.
<גדי טרקיי: אני חושב שסוף סוף ראש העיר הבין, אני בא עכשיו לצדו של ראש העיר, את הצרכים של הקהילה.
<גדי טרקיי: עד עכשיו היה בסדר ועכשיו הוא בעצמו יצא איתנו לביקורים בערים אחרות, איך נראים מרכזי התרבות בערים האחרות, הוא נתן דגש לזה - - -
סופה לנדבר: באיזה ערים זה קיים?
<גדי טרקיי: בכל הערים, את יכולה לבדוק.
<גדי טרקיי: ראש העיר, לפני כעשרה חודשים, היה איתנו בקרית גת, הוא ראה, הוא בדק את המקום, הוא אמר שהוא לקח לאחריותו לבנות לנו בית תרבות.
<גדי טרקיי: הוציאו את כל האישורים שהוציאו, ישנם אותם פה אצלי, אני מאוד שמח על כך, אבל מה שקצת מרגיז אותי שזה מתמשך.
<גדי טרקיי: נתנו לזה יעד של חצי שנה וכבר עברו עשרה חודשים.
<גדי טרקיי: אני מקווה שבחודש הקרוב זה ייצא למכרז.
<רונית צור: אני עובדת של עיריית אשדוד, אני עובדת כאן.
אברהם נגוסה: אני התכוונתי נציגה מהמשרד הראשי.
<רונית צור: אני עובדת בעירייה.
<רונית צור: אני רוצה להגיד כמה דברים.
<רונית צור: ראשית, יש הצהרות ויש מה קורה באמת בפועל.
<רונית צור: אני נמצאת בעיר הזאת למעלה משש שנים ובתפקיד הקודם שלי, 15 שנה, הייתי במשרד הרווחה וראיתי את הדברים בפרספקטיבה של כל הארץ, כולל בנושא של קליטת עלייה.
<רונית צור: אני חייבת להגיד, הייתי רוצה שמי שכותב פרוטוקול יכתוב את הפרוטוקול עכשיו, כי זה מאוד חשוב לי מעומק לבי.
<רונית צור: אני לא רואה מי כותב כרגע פרוטוקול.
<דנה גורדון שושני: זה מוקלט.
<רונית צור: אני חייבת להגיד שלא ראיתי הרבה ערים שהאמירה קליטת עלייה מגובה בהמון קבלות.
<רונית צור: אפשר לדבר על בית תרבות כזה, או אפשר לדבר על אמירות של רצון שדברים ייעשו יותר מהר, יותר לאט, לבי עם כולם, זאת עיר שכשהיא אומרת משהו יש מאחורי זה קבלות, יש מנהל מחלקת עולים בתקן עירייה, שזה קרה בשש שנים שאני נמצאת כאן, כי הייתה התחייבות של הנהלת העיר שהם רוצים לראות אנשים בכירים יוצאי העדה האתיופית, מילים שיש מאחוריהן גם מעשים.
<רונית צור: לאחרונה קיבלנו תקינה ממשרד הרווחה, תקינה שרק עכשיו יוצאים למכרז.
<רונית צור: משרד הרווחה לא הנחה אותנו לקבל לתפקידים המסוימים של עובדים סוציאליים שיטפלו ביוצאי הקהילה האתיופית רק אתיופים, אמר מנכ"ל העירייה, וזאת הנחיה של ראש העיר שלנו, זאת האמירה של העיר כאן, אנחנו מייעדים את המשרה הבכירה, ויש שם משרה מאוד בכירה, ברמה של ראש צוות, שזה באמת תפקיד בכיר במשרד הרווחה, רק ליוצאי אתיופיה, ורק אם לא יהיה אדם ראוי יוצא אתיופיה - - - וזה עכשיו קורה, את המשרד רק עכשיו סיימו ועוד לא קבעו תאריך למכרז.
<רונית צור: אז אני אומרת לכם דברים עם קבלות.
<רונית צור: מי שלא מאמין יכול להסתכל על הפרסומים.
אברהם נגוסה: את מדברת על מכרז שיהיה בעתיד.
<רונית צור: לא, זה קיים, זה סגור, זה נסגר.
אברהם נגוסה: מנהל מחלקה קיים?
<רונית צור: מנהל מחלקה קיים כבר למעלה מארבע שנים, שמואל מהרט.
<רונית צור: מנהל מחלקת עולים בעיריית אשדוד בתקן של עיריית אשדוד והרווחה.
<רונית צור: קיים.
<רונית צור: אני לא מדברת על עשרות עובדים סוציאליים בתקנים של משרד הרווחה ועיריית אשדוד, אני לא מדברת על עשרה, אני מדברת על עשרות.
אברהם נגוסה: למה הוא לא הגיע היום כמנהל המחלקה?
<רונית צור: בגלל שאנחנו קיבלנו את ההודעה - - -
אברהם נגוסה: נשאיר את התעלמותו של ראש העיר מוועדה חשובה שמגיעה מהכנסת לפה, נשים בצד את התעלמותו של ראש העיר - - -
<רונית צור: אדוני, חס ושלום.
אברהם נגוסה: בסדר, אני אומר, אם את ראש המחלקה אז איך הוא לא מגיע לפה לדיון כשהוועדה הגיעה כמנהל המחלקה?
<קריאה: יש פה את סגן ראש העיר.
אברהם נגוסה: לא, אני לא מזלזל בזה, אני אומר, איך הוא לא הגיע?
<רונית צור: אני מסבירה לך, ההסבר הוא מאוד פשוט.
<רונית צור: הרי גם אני ביושרה וכנות אומרת לכם שכשמודיעים לנו על ועדה שצריכה להגיע ואין לנו זמן להיערך, אנשים עושים דברים נוספים, ובכל זאת הגיעה גם נציגה של משרד הרווחה, יושב מנהל האגף שאחראי על מנהל המחלקה ואני סיימתי ומיד הגעתי, כי אנחנו רואים את החשיבות של העניין.
<רונית צור: אין לי הבדל בין מנהל מחלקה כזה או אחר, זה מה שאני מנסה להגיד, אצלי מדובר באנשי מקצוע טובים וגם במכרז הזה, אני כבר אומרת, הנהלת העיר נתנה לנו הנחיה, תנו עדיפות ליוצאי אתיופיה, אפילו זו משרה שמיועדת ליוצאי אתיופיה.
<רונית צור: אבל תמיד יהיו אנשים טובים, זה מה שמעניין אותי, ובעיניי, אני ככה מתייחסת, בשוויוניות מלאה.
<רונית צור: זה מה שרציתי כאן להגיד, זה מה שחשוב.
<רונית צור: אז עדיף לא לזרוק דברים מהרגש, אלא באמת קצת לתת יותר קרדיט פה בעיר למה שבאמת עושים, כי זו הרגשה מאוד לא נעימה ולא מוצדקת.
<קריאה: את מתפארת במצב שלא קיים, את מתפארת בזה שיש מכרז.
אברהם נגוסה: לא, אני לא פותח דיון.
אברהם נגוסה: משרד החינוך עוד לא דיברו, לפני זה חברת הכנסת סופה לנדבר רוצה להתייחס, בבקשה, אחר כך נציגת משרד החינוך.
סופה לנדבר: יש לי סיור בנתניה ואני צריכה להגיע, אז אני מבקשת סליחה.
סופה לנדבר: הגעתי במיוחד ועזבתי את הדברים האחרים שלי.
סופה לנדבר: אני כאן מהלילה הראשון בשנת 79', כאשר הגעתי לעיר אשדוד, ואני רוצה להגיד, זו עיר שאוהבת את העולים, עיר שמכבדת את העלייה, עיר שקולטת עלייה, ופה אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב ראש, יש כאן אנשים מצוינים בכל המחלקות ובכל התחומים שמלווים, יש סגן ראש העיר שקולט את העולים במשך שנים רבות, הוא סגן שהיה ממלא מקום ראש העיר, יהיה גם ממלא מקום ראש העיר, אבל אני חושבת שזה איש שקליטת עלייה בלבו, יחד עם חברת מועצת העיר, יחד עם ההנהלה ועם כל המחלקות וכל הנציגים.
סופה לנדבר: אני בשמי רוצה להגיד, יש כאן אנשים מצוינים שאוהבים את העולים ועושים הכול כדי לקלוט אותם בצורה טובה ומצוינת.
סופה לנדבר: צר לי שראש העיר לא הגיע, אני כן מתאפקת להגיד יותר, זו ישיבה שאתה מנהל ביציאה שלנו לערים - - -
אברהם נגוסה: ברגע האחרון ידענו שהוא לא משתתף.
סופה לנדבר: זו הישיבה הראשונה שראש העיר לא מקבל אותנו, אבל זה לא משנה, יש אנשים מצוינים ואני רוצה מכאן לומר שהעיר אשדוד תמיד קולטת את העולים.
סופה לנדבר: הדמוגרפיה מביאה לכך שבמשך השנים האחרונות למעלה מ-6,500 איש עזבו את העיר אשדוד ועברו, מכל מיני סיבות, אני חושבת שכאן אנחנו יכולים לשנות את הדמוגרפיה בגלל העולים שממשיכים להגיע למדינת ישראל.
סופה לנדבר: בשנה שעברה הייתה שנת עלייה ואני חושבת שמכאן אנחנו יכולים לחזק את מי שעושה במלאכה בקריאה למשרד העלייה והקליטה ובקריאה לסוכנות לשלוח שליחים למדינות שעכשיו יש משם עלייה ולהביא אותם במיוחד לעיר אשדוד.
סופה לנדבר: ככה אני מרגישה, שהקריאה הזאת צריכה לצאת.
סופה לנדבר: בעיר הזאת יש פרויקטים שהיו יוזמה שלי, פרויקט של צרפת, בלגיה ואוקראינה, ואני מבקשת ממך שממך, כיושב ראש הוועדה, תצא קריאה לממשלת ישראל, זה היה חלק של פרויקט שאני חשבתי שיהפוך להיות פרויקט לאומי לכל העולים שמגיעים למדינת ישראל ובגלל זה ההעדפה של צרפת, בלגיה ואוקראינה, זה היה חלק של הפרויקט.
סופה לנדבר: שנה לממשלה הזאת, אני מעדיפה שהממשלה תקלוט את העולים כפיילוט של עולים מצרפת, בלגיה ואוקראינה, זה פרויקט מצוין וטוב.
סופה לנדבר: בדרך לכאן אני ראיתי כתבה שיושב ראש ועדת הרווחה יצא בקריאה לקלוט עולים ועובדים בבית החולים שאני מקווה שהסיום של הבנייה יהיה בשנת 2017.
סופה לנדבר: אני צריכה להגיד כאן, אני נגד העדפה של רופאים, אני בעד שיקלטו את העולים מכל המדינות ומכל הגלויות ומכל העולם שמגיעים לכאן ואני כאן רוצה להזכיר, לך לפחות, שוולדימיר, היה בפתיחה של הפרויקט של רופאים שנקלטו במרכז הקליטה קנדה, ששיפצו אותו ואנחנו נתנו העדפה לרופאים שהיו צריכים, אנחנו נתנו להם מגן, זאת אומרת עוד 15 נקודות באופן אוטומטי ולמעלה מ-90% בפעם הראשונה עברו את המבחנים ונקלטו בבתי חולים.
סופה לנדבר: באשדוד אני חושבת שצריכה להיות העדפה לאלה שחיים באשדוד, לאלה שלמדו באשדוד, לאלה שעברו מבחנים באשדוד ולאלה שיכולים לשרת את העיר אשדוד.
סופה לנדבר: אני חושבת שהפרויקט של בית החולים יכול להיות משותף לכולם, לעולים מצרפת והעולים מאתיופיה ולעולים מחבר העמים ולאלה שנולדו במדינת ישראל.
סופה לנדבר: אני גם רוצה לשאול איפה הנציגים של הסוכנות היהודים, מה הגורל של מרכז הקליטה קנדה, אני שמעתי שמצמצמים שם את הפרויקט של רופאים.
סופה לנדבר: אני חושבת שעיריית אשדוד, אם ייצאו למדינות השונות להביא לכאן עולים, מרכז הקליטה כאן יכול לשמש כבסיס לאותם אנשים מקצועיים שמגיעים למדינת ישראל.
סופה לנדבר: עכשיו אני רוצה להגיד, כפנייה לראש העיר, לפתוח פה בית תרבות.
סופה לנדבר: אם זה קיים בערים אחרות אין ברירה ואין סיבה שזה לא יהיה בעיר אשדוד.
סופה לנדבר: עכשיו אני רוצה לדבר על המוקדים.
סופה לנדבר: אני חושבת שכולכם מבינים שהקמת מוקדים זה היה נושא של משרד העלייה והקליטה יחד עם הרשות המקומית, בכל עיר ובכל מקום, איפה שקלטו את העולים.
סופה לנדבר: הסיבה שאני ניסיתי בתקופה שהייתי שרה להיפגש עם כולם, אבל אמרו 'לא, אנחנו לא שייכים למשרד העלייה והקליטה, אנחנו שייכים לעירייה', אתם צריכים להחליט פעם אחת ולתמיד, אני איתכם בעד שכל עירייה תקלוט את האנשים לתוך העירייה, הרי הקמת מוקדים, הסיבה הייתה שזה לא היה דבר זמני, זה היה דבר שמשרד העלייה והקליטה שילם עבורו מפני שזה דבר לא פשוט, אבל חשבנו שמשרות ותקנים יהיו בכל עיר ועיר.
סופה לנדבר: אני חושבת שהשר הנוכחי גם מדבר, לא על סגירה של מוקדים, אלא על קליטה של יוצאי אתיופיה בכל עיר ברשות.
סופה לנדבר: אני מסיימת בפרויקט של הפרויקטורים.
סופה לנדבר: זו הייתה יוזמה שלי ואני בעד שכאן בעיר אשדוד, שקולטת את העולים, עכשיו יש המון עולים מצרפת, והם צריכים לדבר בשפה בהתאם, ברוסית, בצרפתית, בשפות של העולים.
סופה לנדבר: הם מלווים את העולים מהרגע שהם נוחתים כאן, עד שנה ראשונה בארץ, מלווים אותם, נמצאים איתם, אם צריך בית חולים אז בית חולים, אם צריך משרד החינוך אז משרד החינוך וזו משימה חשובה ביותר וזה טוב שיש פרויקטים ויש עכשיו כסף במשרד העלייה והקליטה.
סופה לנדבר: אני ביחד איתך נצא בקריאה מיד לאשר את התקנים שעיריית אשדוד זקוקה להם.
סופה לנדבר: אני שוב מסיימת ואני רוצה להגיד, הנה מנהלת חדשה, כבר כמה זמן את מנהלת את ה - - -
<קריאה: אני נכנסתי לעבוד כמנהלת אולפן ב-90'.
<קריאה: 25 שנה.
סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שהמון פעמים למדתי מאנשים שעוסקים ב - - - והיינו תמיד בקשר וקיבלתי מהם המון עצות.
סופה לנדבר: אני רוצה לברך ולהגיד תודה לעיר קולטת עלייה, אתם הכי טובים, מצוינים.
סופה לנדבר: לא רק בגלל שאני גרה בעיר הזאת, אלא שאתם באמת טובים.
סופה לנדבר: אני רוצה שבשנה הזאת ובשנה הבאה אנחנו נצא ושוב נהפוך, ולודיה, עיר ראשונה קולטת עלייה.
<ולדימיר גרשוב: אם אברהם יצטרף אז - - -
סופה לנדבר: אברהם מצטרף בקריאה לסוכנות לשלוח מכאן שליחים, כולל אותך, כולל את בוריס, כולל כל נציג שקולט את העולים כדי להביא לכאן את האנשים.
סופה לנדבר: אם תצטרכו אותי אני גם אצא.
סופה לנדבר: תודה רבה ובהצלחה.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את נציג משרד החינוך.
<שלמה אילן: אני אומר בקצרה, יש לנו פה באשדוד עצמה 120 מוסדות שקולטים 943 תלמידים עולים - - - שעות - - - כלומר 300 שעות - - - שבעצם ניתנות בלי שיקול דעת של המערכת, 430 שעות הן שעות שנתונות לשיקול דעת.
<שלמה אילן: מהשעות האלה, 40% הן בזכות החלטת ממשלה ואני אומר את זה כדי להתחבר לדברים - - -
אברהם נגוסה: איזה החלטות ממשלה?
<שלמה אילן: לעידוד העלייה מ - - - אני אומר את זה כדי להדגיש את מה שאמר אריה בתחילת הדיון.
<שלמה אילן: הרציפות פה והוודאות היא שאלה חשובה, לא רק מבחינת איוש התקנים שעליהם דיבר אריה, אלא מבחינת היכולת שלנו להיערך ולתת את המענה המיטבי לתלמידים שנמצאים בתוך בתי הספר.
<שלמה אילן: כדי להסביר עד כמה זה קריטי אני אומר שאותם 40% מהשעות שניתנות בשיקול דעת ניתנות ב-13 מוסדות חינוך, מה שמבהיר כמה גדול ומשמעותי הנתח הזה.
<שלמה אילן: אם רוצים שתהיה רציפות חשוב מאוד שנדע את זה מראש ושתהיה המשכיות.
אברהם נגוסה: למה לא התכנית החדשה שוועדת השרים - - -
<שלמה אילן: אתה שואל אותי על הדרך החדשה, על הדרך החדשה אמונה חברתי.
<רונית פרטוש: אני אמונה על זה?
<רונית פרטוש: טוב - - - בין משרדית אספתי כמה נתונים שחלק מהם הוצגו פה, אני רק רוצה למקד את הדיון וטיפלה את המספרים.
<רונית פרטוש: התכנית הלאומית איתרה ילדים בסיכון בגילאי לידה עד 18 לשנת 2009, יושב פה מישהו שעשה כאן מיפוי, גדי, היום יש לנו מנהלת אחרת, אבל הוכרו 10,000 ילדים.
<רונית פרטוש: אנחנו מטפלים היום, נכון לשנת 2016 ב-2,123 ילדים בטווח הגילאים לידה עד 18, מהם יש לנו 30% עולים, שזה 343, בעיקר בגילאי הנוער.
<רונית פרטוש: יש לנו גם יחידת איתור שפועלת פה בעיר, שזה תקציב נוסף.
<רונית פרטוש: העיר אשדוד מתוקצבת בקרוב ל-7 מיליון בשנה, שמפעילים פה 34 תכניות, בנוסף לזה התכנית של יחידת איתור, שזה לנוער משוטט, יש גם מדריך ליוצאי אתיופיה, יש מדריך ליוצאי רוסיה ויש כבר 250 ילדים שאותרו, מהם 10% יוצאי אתיופיה.
<רונית פרטוש: השילוב של יוצאי אתיופיה הוא אינטגרלי כמו יתר העולים בתכנית הלאומית, זה לא שאומרים שיש תכנית שהיא מוקצית רק ל-, אלא הם משולבים אינטגרלית.
<רונית פרטוש: אני יכולה לומר לכם לגבי הדרך החדשה, באשדוד אמורים להיות 14 בתי ספר שיפעלו דרך הדרך החדשה, אנחנו הזמנו את אלימלך ממו, קיימנו איתו מפגש, כי משרד החינוך החליט שהדרך החדשה, ההפעלה בתכנית מרום, מתוקצבת ותקבל מעקב דרך טופס מעקב נתונים אחרי כל ילד בתכנית הלאומית גם דרכנו, אנחנו נותני שירות למשרד החינוך, זאת אומרת שמשרד החינוך כן מתכוון להיכנס גם לדרך החדשה.
<רונית פרטוש: אני לא הנציגה שלו, אני המתכללת, אבל זה אותו גורם, זה יקרה כנראה בשנה הבאה.
<רונית פרטוש: אין לי נוסף, זו המדיניות שקיבלתי.
אברהם נגוסה: אני שואל, כי התקציב התקבל לשנה הזו.
<רונית פרטוש: זה משהו שאני מציגה לך.
<רונית פרטוש: אני יכולה לומר לך שמרום בהפעלה כן נכנסים השנה ודרך חדשה, אפילו אלימלך עצמו מסר לנו שזה יפעל משנת הלימודים הבאה.
<רונית פרטוש: גם עוד לא יודעים כל כך איך זה יפעל, מה קורה עם זה, זה לפתחכם.
אברהם נגוסה: לא שייך לזה, הוא נציג הפרויקט הלאומי, זה לא עובד משרד החינוך.
<רונית פרטוש: אני עובדת במשרד, אבל אני התכנית הלאומית.
<רונית פרטוש: מה שאני יכולה לומר לך, שהתכנית הלאומית אמורה להיכנס באשדוד ב-14 בתי ספר, בשנה הבאה.
<רונית פרטוש: למה הדברים עדיין מתמהמהים, למה הם תלויים, אני לא יכולה לומר לך, זה משהו שאני קיבלתי אותו כמות שהוא.
אברהם נגוסה: אנחנו חורגים מהזמן שלנו, אבל רציתי לשמוע - - - משרד הקליטה, דיברתם כבר.
<עמנואל טולדנו: אני רוצה רק לומר משהו - - - עוד בעיה של - - - גם אצלנו במשרד הקליטה, זה ההגבלה של שנת הלימודים.
<עמנואל טולדנו: זה מאוד מאוד מקשה, זה מאוד חבל.
<עמנואל טולדנו: אם עלית ב-1.1.2015 - - -
אברהם נגוסה: הבעיה הזו ידועה.
<עמנואל טולדנו: גם של 2016.
אברהם נגוסה: משרד הרווחה והשירותים החברתיים, יש מישהו?
<ולדימיר גרשוב: אדוני היושב ראש, יש לי כמה הערות.
<ולדימיר גרשוב: אני רוצה להתייחס דווקא למה ששמעתי פה מנציגי העדה האתיופית.
<ולדימיר גרשוב: זו לא פעם ראשונה שאני רואה אותם בגובה העיניים וחבל שסופה יצאה, אני יכול להזכיר רק דבר אחד, באותו יום שהיא עלתה על הדוכן להיות שרת הקליטה ביקשתי ממנה לא להעביר מאשדוד דבר אחד, הייתה כוונה של משרד הקליטה להעביר את מוקדי יוצאי אתיופיה לערים שיש בהן עלייה חדשה, באשדוד כבר לא היה וביקשתי דבר אחד, לשמור, למרות התכנית של משרד הקליטה, להשאיר אותם פה.
<ולדימיר גרשוב: ועכשיו אני רוצה להתייחס לרוני, הוא עכשיו מנכ"ל הפרויקט הלאומי.
<ולדימיר גרשוב: הדוגמה הטובה של הקליטה, הוא יושב פה, הוא פה, באשדוד והוא קיבל את הפוש מפה להיות מנכ"ל בפרויקט הלאומי.
<ולדימיר גרשוב: הדבר השני שאני רוצה להגיד שאתם, כולם, אני עכשיו מדבר לנציגי הארגונים הציבוריים, הארגונים האלה נתמכים, יש על ידי העיריות ועל ידי משרדי הממשלה.
<ולדימיר גרשוב: דבר שלישי, אתם גם דוגמה של קליטה טובה.
<קריאה: לא להכליל.
<ולדימיר גרשוב: לא כולם, אתם גם דוגמה לקליטת עלייה, למדתם איך להיות לוביסטים בדברים וזה טוב, כל הכבוד לכם.
<ולדימיר גרשוב: עכשיו אני רוצה להתייחס למה שאמרה רונית.
<ולדימיר גרשוב: תבינו, לקחת מתוך כוח האדם של העירייה ולבנות תפקיד חדש בלי הסכמה של המשרדים, רק בשביל הנציג, אין פה סודות, הם עשו את זה רק בשביל הנציג יוצא אתיופיה, לתוך הדרג הגבוה.