GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טלי פלוסקוב: יופי, יש פה התחייבות של משרד הקליטה, תוך שבועיים לתת לנו את הנתונים.
סופה לנדבר: הם יכולים להוציא את זה תוך יום, למה הם צריכים שבועיים?
טלי פלוסקוב: שרת הקליטה לשעבר אומרת לי שאתם יכולים תוך יום, אז למה אתם צריכים שבועיים?
סופה לנדבר: גברתי, תפני למנכ"ל.
טלי פלוסקוב: אני פניתי למנכ"ל.
סופה לנדבר: יש לו רשימה.
טלי פלוסקוב: אני פניתי למנכ"ל, אמנם לפני יומיים, אז אני לא יכולה כרגע להגיד.
<צח בן יהודה: אנחנו פנינו לפני חודשיים.
טלי פלוסקוב: אתם פניתם לפני חודשיים ולא קיבלתם.
<מרינה קונצביה: אני רק רוצה לתקן שזה לא סירוב של ראש העיר - - -
<גבריאלה אפל: סליחה, אני רק רוצה להוסיף לגבי הפנייה.
<גבריאלה אפל: אני רק מנצלת הזדמנות גם לומר דבר אחד.
<גבריאלה אפל: המשרד שלנו הגיש נייר מקיף עם כל הנתונים בנושא של קשישים, לא בהכרח בנושא של דיור.
<גבריאלה אפל: זאת אומרת לא קיבלנו שאילתה ששואלת כמה קשישים עולים מחכים לדיור ציבורי.
<גבריאלה אפל: זאת אומרת לא קיבלנו את השאילתה הזאת, אבל אנחנו נשמח להעביר את הנתונים.
<גבריאלה אפל: עד שבועיים, כמקובל בכל מקום.
<גבריאלה אפל: זה הכל.
טלי פלוסקוב: אני רוצה בכל אופן לשמוע.
טלי פלוסקוב: כן, צח, בבקשה.
<צח בן יהודה: מרכז המחקר והמידע כן העביר למשרד העלייה והקליטה בקשה לפני למעלה מחודשיים של דיון אחר שהיה כאן וטרם קיבלנו תשובה לעניין דיור ציבורי.
<צח בן יהודה: אני מדבר על הדיון הציבורי.
<צח בן יהודה: התבקשו פה נתונים.
טלי פלוסקוב: אז אני עוד פעם חוזרת על בקשתי.
טלי פלוסקוב: כוועדה אנחנו מבקשים.
טלי פלוסקוב: ביקשת שבועיים?
טלי פלוסקוב: את יודעת מה, אחרי שלא נתתם תשובה חודשיים, אני נותנת שבועיים.
טלי פלוסקוב: אני מבקשת שמשרד הקליטה יציג לוועדה, ליושב ראש הוועדה ולחברי הוועדה – כמה קשישים ממתינים בכל עיר שמספר העולים יותר מ-20% - בתור לדיור ציבורי.
טלי פלוסקוב: כן בבקשה, רצית להתייחס.
<מרינה קונצביה: מרינה קונצביה, מחזיקת תיק קליטה ועלייה בעיריית ירושלים.
<מרינה קונצביה: אני פשוט רוצה לעדכן קצת לגבי המצב של הדיור הציבורי.
<מרינה קונצביה: קודם כל זה לא עניין עירוני.
<מרינה קונצביה: באף עיר לא מחליטים על בניית דיור ציבורי.
<מרינה קונצביה: זו שאלה ממשלתית וזה - - -
טלי פלוסקוב: לא, אבל מה שדיברה חברת הכנסת לנדבר, על קרקע חומה - - -
סופה לנדבר: בראשון לציון היה אכלוס לפני חצי שנה, הם לקחו את האתגר ובנו ועכשיו מתחילים עוד דיור מוגן, עוד בניין אחד.
סופה לנדבר: הם לקחו את זה ברצינות ועשו מה שעשו.
סופה לנדבר: החברה הכלכלית, בתמיכת הממשלה עשו וסיימו את הבנייה.
<מרינה קונצביה: בתמיכה של הממשלה, בקיצור.
סופה לנדבר: ראש העיר, בכל עיר ועיר, אם יש קרקע חומה, היו יכולים להתחיל.
סופה לנדבר: אם ראש העיר רוצה לקבל קולות, הוא גם צריך לספק את הדיור יחד עם - - -
טלי פלוסקוב: רגע, חברת הכנסת, שנייה.
טלי פלוסקוב: רבותי, רגע.
טלי פלוסקוב: שלא יהיו פה ויכוחים.
טלי פלוסקוב: אני יודעת שהיה קול קורא של משרד הקליטה, כשחברת הכנסת סופה לנדבר הייתה שרה.
טלי פלוסקוב: היא יצאה עם קול קורא לבנות על קרקע חומה מקבצי דיור.
טלי פלוסקוב: כמובן שהיה שם צורך בהשתתפות של הרשויות.
טלי פלוסקוב: במקרה הזה בגלל זה החברה הכלכלית לקחה את זה, וחלק כמובן בהשתתפות המדינה, ויש רשויות שלקחו את זה על עצמן ויש רשויות שלא לקחו.
טלי פלוסקוב: לא לקחו מכמה סיבות.
טלי פלוסקוב: יש כאלה שפשוט לא רצו אוכלוסייה מבוגרת, וזה לא סוד.
טלי פלוסקוב: זו אוכלוסייה שלא מביאה הכנסות, זו אוכלוסייה - ככה הם אומרים - שמביאה רק נטל נוסף על הרשות, לצורך העניין אנחנו שומעים פה על הדברים.
טלי פלוסקוב: ויש רשויות שלא השתתפו, כי לא היה להן את החלק הזה שנקרא מצ'ינג – להשלים לכספים שהמדינה בעצם מציעה.
טלי פלוסקוב: אני אומרת את זה לצורך העניין כי אני הייתי ראש רשות שמאד הייתי רוצה לבנות, אבל לי לא היה את אותם 50% שהייתי צריכה להשלים.
טלי פלוסקוב: לכן זה כן החלטה של הרשות.
טלי פלוסקוב: אני פשוט רוצה להגיד שזו כן החלטה של הרשות.
טלי פלוסקוב: אני לא יודעת מה הסיבה האמיתית לכך שלא לקחו את היוזמה הזו.
<מרינה קונצביה: יש עוד עדכון.
<מרינה קונצביה: פיני, אם אתה רוצה.
<מרינה קונצביה: אז יש עוד עדכון חדש, שפרזות שחררה 55 מיליון שקלים, שזה בעצם לצורך הבנייה וכדי לתת לאנשים שעומדים בתור לקבלת דיור ציבורי.
<מרינה קונצביה: זה יצא לפני כ - - -
טלי פלוסקוב: רגע, אני לא הבנתי.
טלי פלוסקוב: את יכולה בבקשה להסביר, מה זה אומר?
<מרינה קונצביה: יש בירושלים 7 הוסטלים, ששם בעצם נמצאת האוכלוסייה של הקשישים.
<מרינה קונצביה: לצורך שיפור המקום בו הם גרים, היה איזה דיון עם פרזות ומשפט וכל מיני דברים, והם יצאו זכאים והם משחררים כסף מהתקציב שלהם גם לצורך בנייה, גם שיפור דיור - - -
טלי פלוסקוב: לשיפוץ?
<מרינה קונצביה: שיפוץ ובניית דיור ציבורי.
טלי פלוסקוב: במבנים הקיימים או שיש מבנים נוספים?
<מרינה קונצביה: כן, כן.
<מרינה קונצביה: זה מה שקורה בירושלים.
<מרינה קונצביה: זה צריך לצאת עוד מעט בעצם לאור.
<אברהם שרנופולסקי: אנחנו לא רק פעם אחת פנינו לראש העיר בירושלים, גם מטעם הארגון שלנו, גם מטעם פורום ניצולי השואה, בבקשה לבנות, להצטרף למכרז.
<אברהם שרנופולסקי: הם הכינו מסמכים כלשהם, אבל בכל זאת הדבר לא זז אפילו מילימטר.
טלי פלוסקוב: טוב, אולי עכשיו לאור הדברים ששמענו, זה ישתנה.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע את העובדת הסוציאלית של מחלקת חוצות יפו, בבקשה גברתי.
<זהבה גטו מלדה וורקנש: אני זהבה, אני עובדת במחלקה לשירותים חברתיים בעיריית תל אביב.
<זהבה גטו מלדה וורקנש: אני רוצה להתייחס.
<זהבה גטו מלדה וורקנש: אני באמת שמעתי פה את הנושא הכלכלי, את המצוקה הכלכלית שיש לקשישים ואת המצוקה בתקנים שיש במחלקות.
<זהבה גטו מלדה וורקנש: אני מהמקום שלי בעבודה בשטח, אני רואה גם שהתווספו התקנים האלה וגם את אי התקציב.
<זהבה גטו מלדה וורקנש: אם הוא לא יהיה עם הנגשה בשפה בתוך השירות הזה, לכל המענים שיש בתוך השירות הזה – אז לא עשינו דבר.
<זהבה גטו מלדה וורקנש: אני מרגישה שבאמת יש הרבה מענים במחלקה לשירותים חברתיים, אבל מנגד ידי כבולות, כי אני מפנה לשירות כזה ואחריו, שאני על פניו מתווכת והוא בזכותנו הרבה פעמים, ואין מענה בשפה.
<זהבה גטו מלדה וורקנש: אם אין נגשה שפתית - לא עשינו דבר.
<זהבה גטו מלדה וורקנש: אז זה באמת נושא.
<זהבה גטו מלדה וורקנש: כי רוב הפונים גם כן מגיעים למחלקה לשירותים חברתיים בראש ובראשונה עם סיבה מוצהרת, שזה בדרך כלל בעיה כלכלית ואז אחר כך, בתהליך מיפוי הצרכים, אנחנו מגלים שיש שם דברים יותר עמוקים, שדורשים התייחסות טיפולית יותר מורכבת.
<זהבה גטו מלדה וורקנש: וכשיש את ההתייחסות הטיפולית המורכבת – אני מדברת ביני לבין עצמי בעצם.
<זהבה גטו מלדה וורקנש: אני יכולה לעשות יופי של תכניות.
<זהבה גטו מלדה וורקנש: תכניות טיפוליות משמעותיות, שאכן המשפחה הזאת זקוקה לזה, אבל אין מענה.
טלי פלוסקוב: את לא יכולה לעמוד בזה.
טלי פלוסקוב: רצית להתייחס, בבקשה.
טלי פלוסקוב: תציגי את עצמך.
<פנינה הגני: כן, שמי פנינה הגני, אני מנהלת תחום הרווחה בסוכנות היהודית בצפון, במרכזי הקליטה לעולי אתיופיה.
<פנינה הגני: מצומצם יחסית באמת לחברים האחרים או לחברות האחרות.
<פנינה הגני: במרכזי הקליטה לעולי אתיופיה יש לנו ברמה ארצית היום 141 קשישים, שחיים במרכזי הקליטה.
<פנינה הגני: תנאי החיים שלהם, לפחות מבחינה כספית, הם שווים ודומים לכל הקשישים האחרים שחיים במדינת ישראל בדיור הקבע.
<פנינה הגני: השירות שהם מקבלים מהצוותים במרכזי הקליטה והעובדים הסוציאליים, גם ברמות מסוימות דומה מאד למה שדיברו פה החברות מראשון.
<פנינה הגני: לכן אני לא רוצה להזכיר.
<פנינה הגני: אני כן רוצה לתת דגש על שני נושאים שבעיני הם חשובים.
<פנינה הגני: אחד זה בנושא של דיור.
<פנינה הגני: מרכזי הקליטה הם לא מגורי הקבע של אף עולה ובוודאי לא של הקשישים.
<פנינה הגני: ואחד הנושאים שאנחנו היום מתמודדים איתו זה באמת ביחד עם משרד הקליטה, שאנחנו הולכים איתם יד ביד.
<פנינה הגני: אחד הנושאים שאנחנו מתמודדים זה דיוק הנושא הזה של דיור הקבע ולאן העולים.
<פנינה הגני: היום אני מדברת איתך על 141 עולים, לאיפה הם ילכו?
<פנינה הגני: אני רוצה להגיד שבשנת 2015, אחד הפתרונות היותר טובים שאנחנו עשינו או קידמנו ביוזמה של משרד הקליטה, ביחד עם משרד הקליטה, זה הנושא של מקבץ דיור.
<פנינה הגני: אני רק יכולה להביא דוגמא קטנה שאולי תשקף את מה שאני רוצה לומר.
<פנינה הגני: שנה שעברה, בשנת 2015, יצאו 15 קשישים - זה אולי מספר קטן, שוב, יחסית למספר שאנחנו מדברים - הם יצאו למקבץ דיור בקריית אתא.
<פנינה הגני: מהדיווח שאני שומעת מהעובדים הסוציאליים שלנו, שמעת לעת מגיעים לבקר אותם וגם מקרובי המשפחה – הם מאד מאד מרוצים.
<פנינה הגני: הם מרוצים א', כי הם לא לבד.
<פנינה הגני: הם לא לבד בתוך בניין או לבד בתוך בית אבות.
<פנינה הגני: הם 15 אנשים והם שמחים שם וטוב להם.
<פנינה הגני: שוב, הכל יחסי בנסיבות הקיימות.
<פנינה הגני: אז אני באמת אומרת, מקבץ דיור זה פתרון טוב.
<פנינה הגני: נכון, כדי להביא עולים מאתיופיה למקבץ דיור צריך לעשות עבודה.
<פנינה הגני: צריך לשכנע אותם.
<פנינה הגני: צריך לעבוד עם קרובי משפחתם.
<פנינה הגני: אבל אנחנו עושים את זה ובסופו של דבר אני אומרת לכם, זה פתרון טוב.
<פנינה הגני: זה דבר אחד.
<פנינה הגני: הנושא השני שכבר דיברנו עליו, אז אני לא ארחיב, זה כל הנושא של הדיור הציבורי, שזה נועד בעצם לעולים שרוצים לגור ליד קרובי משפחתם והלוואי הלוואי שהיה לנו יותר.
<פנינה הגני: זה ברמת הדיור.
<פנינה הגני: והדבר האחר שאני רוצה להגיד - - -
טלי פלוסקוב: אחרון, בבקשה.
<פנינה הגני: והאחרון.
<פנינה הגני: שאולי הוא קשור בכלל לעולים, זה כל הנושא של תרגום לעולים ובמיוחד לעולים הקשישים בכל מיני מוסדות שפשוט הוא ישנו ברמה מאד מצומצמת ואיננו.
<פנינה הגני: זהו.
טלי פלוסקוב: אני אבקש מחבר הכנסת מוטי יוגב להתייחס, כי הוא צריך לצאת.
מרדכי יוגב: אני מתנצל שאני צריך ללכת לדיון ארוך בוועדת החוץ והביטחון.
מרדכי יוגב: אני חושב שאנחנו פה כולנו, חברת הכנסת סופה לנדבר וחברתי יושבת הראש, טוב שאנחנו ערים לבעיה ובזכותכם נהיה ערים יותר.
מרדכי יוגב: חברתי, חברת הכנסת סופה לנדבר העלתה, ואני אומר גם לך, שירלי, את כל הנושא של פנסיות.
מרדכי יוגב: פנסיות בכלל ופנסיות לעולים.
מרדכי יוגב: אני חושב שביחד אולי נגיש ואני גם הגשתי פעם, אבל לא זכינו לקבל בעניין גם דו"ח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת על כלל מקבלי הפנסיות בישראל.
מרדכי יוגב: אני עסקתי בזה דרך נגיעה קטנה בעמלות שמבקשים עוד ממקבלי פנסיות נמוכות ביותר.
מרדכי יוגב: ששם, אם אצל מקבלי הפנסיות הגבוהות 1% או 2% הם כלום, אבל אצל - - -
טלי פלוסקוב: אתה מדבר על פנסיות מחו"ל?
מרדכי יוגב: אני הגשתי בעניין חוק אחד קטן, אבל אני יודע שיש עליות שונות לפי מקבלי פנסיות שונות, אבל לא על זה כוונתי, לא על האחוז.
טלי פלוסקוב: בוועדה לפניות הציבור העליתם שם את העניין, סופה?
מרדכי יוגב: לא על האחוז, אלא באמת המציאות הזאת שאתם מתארים היא מציאות קשה.
מרדכי יוגב: אני חושב שאנחנו צריכים להמשיך, גם בזכות החשיפה.
מרדכי יוגב: צריכים להיות פה שותפים כל הזמן, משרד הרווחה, כמו שאמרתי, כי בסוף זה העובדת הסוציאלית שהיא פוגשת.
מרדכי יוגב: היא גם שליחה של משרד הקליטה.
מרדכי יוגב: היא צריכה לקבל יותר כלים ממשרד הקליטה.
מרדכי יוגב: זאת אומרת להגעה אל האדם בשטח אין תחליף.
מרדכי יוגב: זה או הרופא המשפחתי או השוטר או העובדת הסוציאלית.
מרדכי יוגב: אני לא יודע, אולי יש עוד נציג שנמצא ברחוב או בשכונה.
מרדכי יוגב: גורם נוסף – ואני לא יודע אם נמצאים פה מהמתנ"סים – שזה בעיני גורם חיוני וקריטי, כי גם הוא, או בחלק מהמקומות כמו בירושלים, זה המנהלות והן גם מפעילות דרכן, וערנות יותר גבוהה שלהן גם יכולה להביא עבודה קהילתית יותר משמעותית של אמץ קשיש או אמץ אותה בדידות שפה דובר עליה.
מרדכי יוגב: אני חושב שזו פעולה שלא בהכרח שיש כסף.
מרדכי יוגב: משרד הבריאות גם חשוב.
טלי פלוסקוב: נמצא איתנו נציג של משרד הבריאות.
מרדכי יוגב: אבל המתנ"סים זה משרד החינוך.
מרדכי יוגב: יש פה נציג משרד החינוך?
<יפי וולמן: בעניין שעכשיו דיברת יש את הקהילות התומכות של אשל והג'וינט, שהם עושים - - -
<קריאה: זה של משרד הרווחה.
טלי פלוסקוב: יפי, רציתי לתת לך להתייחס.
מרדכי יוגב: יש ארגונים רבים ויש בשטח גרעינים וקהילות כאלה ואחרות, שפועלים הרבה.
מרדכי יוגב: אבל אני מחפש מעבר לתומכים ולקרן לידידות ואחרים, אני מחפש את המשהו השיטתי, המחייב ואני חושב שבמתנ"סים זו צריכה להיות פעולה מחייבת אל מול משימה חברתית ממדרגה ראשונה.
מרדכי יוגב: ולכן כן כדאי לראות בדיוני המעקב.
מרדכי יוגב: הדבר השלישי זה הנושא שעסקנו בו כשעסקנו באפיון המדרג למס ואנחנו אמורים לעסוק בו שוב, כדי לתת דירוג גם לערים קולטות.
מרדכי יוגב: הנושא של ערים קולטות, אני חושב שהוא צריך לבוא לידי ביטוי כנושא נוסף שיקבל את התשובה שלו.
מרדכי יוגב: האחוזים - יש ערים כמו ערד, שזה שליש.
מרדכי יוגב: למעלה משליש מהאוכלוסייה הם בגדר עולים, וברור שנצטרך לקבל גם אחוז אבל גם כמות.
מרדכי יוגב: זאת אומרת שני הפרמטרים צריכים לקבל התייחסות.
מרדכי יוגב: והדבר האחרון זה נושא תקן העובדים הסוציאליים.
מרדכי יוגב: בלי נדר, אנחנו כבר עמדנו בפני הגשה של חוק.
מרדכי יוגב: זירזתם אותי לעשות עוד ישיבה עם צפרא דוויק, שהיא הייתה זאת שדחפה אותנו לעניין.
מרדכי יוגב: אני אומר את זה מהבית, אבי זיכרונו לברכה היה מנהל שירות המבחן לנוער בחיפה והצפון במשך כמעט 40 שנה, אז בלי נדר נשתדל לעשות עם זה משהו, ותמשיכו לזרז פה את האנשים.
מרדכי יוגב: לא להרפות, כדי שביחד נוכל להביא ליותר טיפול בנושא.
טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מוטי יוגב.
סופה לנדבר: תתני לי לדבר.
טלי פלוסקוב: גם חברת הכנסת סופה לנדבר צריכה לצאת.
טלי פלוסקוב: אנחנו ניתן לה לדבר ואנחנו נמשיך בדיון.
טלי פלוסקוב: כל מי שרוצה לדבר ידבר.
טלי פלוסקוב: כן, בבקשה.
סופה לנדבר: קודם כל אני מצטערת שאני גרמתי, יכול להיות, לאי נוחות לעובדי עירייה זו או אחרת.
סופה לנדבר: אני פשוט חושבת שזו האחריות של ראשי הערים, ואני בשום פנים ואופן לא רציתי לגרום לאי נעימות.
סופה לנדבר: אני חושבת שיש עובדים - גם ברווחה וגם בקליטת עלייה, בכל העיריות - אנשים טובים, מצוינים, מקצועיים, שלעתים קרובות אין להם כלים.
סופה לנדבר: ואת כראש עיר לשעבר, את מכירה את הדברים.
סופה לנדבר: אני חושבת שכדי לשנות את המצב של קשישים שמקבלים קצבת זקנה, אנחנו צריכים לא לפנות לעיריות, אלא אנחנו צריכים לפנות לממשלה.
סופה לנדבר: אני עכשיו לא אומרת כביקורת.
סופה לנדבר: אני פשוט רוצה להגיד, אנחנו כולנו יודעים שרמת ההכנסות בקצבת זקנה, אפילו אחרי שהשלימו להם עם 135 שקלים לבודד עד 170 שקלים, תלוי בגיל, אותו דבר לזוגות.
סופה לנדבר: אנחנו יודעים שרמת העוני במדינת ישראל נמדדת לפי מספר לבודד – 3,077 שקלים ולקשיש שחי בזוגיות – 4,925 שקלים.
סופה לנדבר: ואז מה שהממשלה הוסיפה, היא לא הגיעה לרמה שכל הקשישים שמקבלים קצבת זקנה במדינת ישראל, הם חיים אחרי קו העוני.
סופה לנדבר: כבר לא מדברים על אלה שאין להם דירה.
סופה לנדבר: זאת אומרת שהם צריכים להוסיף למה שהמדינה נותנת להם, אם הם צריכים השלמה לשכירות, הם צריכים להוסיף מאותה קצבה זקנה שהיא מאד נמוכה.
סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו יכולים להתאחד במאבק.
סופה לנדבר: קודם כל ממשלת ישראל צריכה להסתכל על קשישים שאסור להשאיר אותם אחרי קווי העוני.
סופה לנדבר: למדינת ישראל יש תקציבים והיא צריכה לחשוב על האנשים האלה, כאנשים שלא צריכים להיות אנשים מסכנים.
סופה לנדבר: לגבי הכרטיס המגנטי – אני לא הייתי שמה לזה לב, אבל אני התעקשתי לקבל תשובה בגלל שאני יודעת שכרטיס מגנטי עירייה מספקת רק לאלה שנמצאים ברשימה של מחלקת הרווחה ולא כולם נמצאים ברשימה הזאת.
סופה לנדבר: קשיש ש - - -
<קריאה: זה יותר מצומצם.
טלי פלוסקוב: יש לנו פה נציגת של הקרן הידידות, נכון?
טלי פלוסקוב: מי זאת?
טלי פלוסקוב: אני מאד ארצה לשמוע אותך.
סופה לנדבר: כאשר קשיש לא נמצא ברשימה של מחלקת הרווחה הוא לא מקבל אותו כרטיס.
סופה לנדבר: הוא גם לא מקבל חבילות מזון שלעתים קרובות מחלקים דרך - - -
<קריאה: גם כשהוא מוכר ברווחה, אין תמיד את האספקה.
טלי פלוסקוב: אין כמות מספקת.
סופה לנדבר: אבל בדרך כלל מקבל את הכרטיס רק מי שמוכר.
סופה לנדבר: אני נתקלתי באיזו שהיא תופעה מאד מאד מוזרה, ואני מתכוונת לעשות על זה תיקון חוק בעניין דייר משנה.
סופה לנדבר: פנו אלי, ואני לא אזכיר עכשיו עירייה, בגלל שלא משנה, יש עיריות שדייר משנה כן מקבל פטור מארנונה ויש כאלו שלא נותנות פטור מארנונה.
סופה לנדבר: אני חושבת שצריכים להשוות בתנאים.
סופה לנדבר: דייר משנה זה דייר שחי עם ילדים, ואז הוא בעצם לא נמצא במקום שהוא הופך להיות נטל על המדינה - עד כמה שקשה להשתמש במילה הזאת.
סופה לנדבר: יש ערים שלא נותנות פטור מארנונה, ואני חשובת שזה דבר חמור ואם נצטרך לעשות תיקון בחקיקה, אנחנו נעשה.
סופה לנדבר: דיברתם כאן על בדידות.
סופה לנדבר: טוב שיש עיריות שמסוגלות להילחם בתופעה הזאת.
סופה לנדבר: להיות בודד בעולם זה קשה, להיות בודד קשיש זה פשוט בלתי נסבל.
סופה לנדבר: אני רוצה פשוט להגיד שמספר האנשים שעומדים בתור בכל עיר ועיר, זה לא ייתן לנו שום דבר.
סופה לנדבר: אנחנו נלחמנו בתופעה הזאת.
סופה לנדבר: אני הייתי המשרד היחידי בממשלה הקודמת, שאנחנו השגנו כספים ואנחנו פנינו ואני אישית פניתי לראשי הערים, והיו ראשי ערים – בתל אביב הוא אפילו לא ענה לי לטלפון - זה לא מעניינו.
סופה לנדבר: בחולון אפילו לא רצה.
סופה לנדבר: היו ראשי ערים שאמרו – אנחנו לא רוצים קשישים אצלנו.
סופה לנדבר: לא רוצים קשישים.
סופה לנדבר: בחולון, המנכ"לית, אמרה באחת הישיבות אצלי במשרד אמרה – לא רוצים קשישים.
טלי פלוסקוב: היא גם היום אומרת את זה, אגב.
סופה לנדבר: אני חושבת שקודם כל לא כולנו נהיה קשישים ומי שהגיע לגיל הזהב הזה, הוא צריך לקבל במדינה לא רק את הכבוד, את אותן הטבות שבעצם הוא צריך לקבל.
סופה לנדבר: אני חושבת שנסיעה מוזלת באוטובוס זה טוב מאד.
סופה לנדבר: הליכה לסרט – זה מצוין, אבל יש דברים חומריים שיותר חשובים לבן אדם בזקנה ואנחנו יחד העלינו מספר חוקים.
סופה לנדבר: לצערי הממשלה לא ענתה בצורה חיובית.
סופה לנדבר: יש חלק מהקשישים שעבדו במדינת ישראל ועכשיו מגיעים לפנסיה.
סופה לנדבר: הם יהיו לא רק אחרי קו עוני, הם יהיו אחרי קווי העוני.
סופה לנדבר: הם תרמו למדינה, קידמו את המדינה הזאת, ואני חושבת שאחד מהדברים, שהוא הכנסה לקשיש עובד – מה זה שווה למדינת ישראל להעלות את זה?
סופה לנדבר: שר הרווחה הבטיח ולא מקיים.
סופה לנדבר: אבל לא משנה.
סופה לנדבר: אנחנו כאן לא נעלה את כל הבעיות.
סופה לנדבר: אנחנו מכירים את הבעיות.
סופה לנדבר: אני חושבת שלא פר להעלות את הבעיות מול העובדים הנאמנים והמקצועיים.
סופה לנדבר: את הבעיות האלה, אנחנו כחברי כנסת נעלה מול הממשלה, בגלל שמי שצריך לספק את החיים בכבוד – זה ממשלת ישראל במדינת ישראל.
סופה לנדבר: תודה רבה ותודה על מה שאתם עושים.
סופה לנדבר: סליחה, פשוט יש לי ישיבה.
טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת סופה לנדבר.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לפנות לקרן לידידות.
טלי פלוסקוב: קודם כל להודות לכם על מה שאתם עושים, ואנחנו יודעים שאתם מגיעים ללא מעט אנשים שאנחנו כמדינה לא מגיעים.
טלי פלוסקוב: זאת אומרת אתם באמת עוזרים למדינה, אבל, ושוב אני רוצה פה לחזור לחלוקה ולבקש מכם – לאור כל מה ששמעתם כאן – החלוקה היום מתבצעת דרך מחלקות הרווחה ואנחנו יודעים שיש לא מעט עולים קשישים שלא מגיעים למחלקת הרווחה.
טלי פלוסקוב: לא כי הם לא זקוקים לעזרה, אלא או שהם מתביישים.
טלי פלוסקוב: תבינו מה זה בשבילם.
טלי פלוסקוב: תיקחו אברהם שרנופולסקי.
טלי פלוסקוב: אתם יודעים מה הוא עשה בחיים?
טלי פלוסקוב: פרופסור, דוקטור, לא יודעת מה.
טלי פלוסקוב: זה נורא מבייש אותם להגיע למחלקת הרווחה לבקש את העזרה הזאת.
טלי פלוסקוב: ואני חושבת שאנחנו צריכים לקחת בחשבון את המנטאליות הזאת, בכל החשיבה שאנחנו עושים פה.
טלי פלוסקוב: ולכן אני רוצה לבקש מהקרן לידידות, ולא פעם פנו אלי אנשים ואמרו – תראי, מחלקים שם, אבל אנחנו אף פעם לא מקבלים.
טלי פלוסקוב: ולכן אני רוצה לבקש מכם לחשוב או לשקול בחלוקה של הכרטיסים המגנטים שלכם, לקחת בחשבון את העולים, ואולי לחלק להם, לקבוצה מסוימת גם בנפרד.
טלי פלוסקוב: זאת אומרת מעבר לרווחה, שזה הולך לכלל הציבור ואני ממש לא רוצה לגרוע מהחשיבות ששם, לתת חלק נפרד לעולים, ואולי המחלקות לקליטת העלייה דווקא יחלקו לקשישים, או אותם עובדים סוציאליים שמטפלים בעולים הקשישים, שהם יחלקו.
טלי פלוסקוב: אבל עוד פעם, אני חוזרת לנתון הזה.
טלי פלוסקוב: העולים מתביישים להגיע לרווחה ולבקש.
טלי פלוסקוב: ופה איפה שהוא צריכה להגיע חמלה וחשיבה איך אנחנו כן מגיעים אליהם ועוזרים להם.
<אירנה ליפסקי: שלום.
<אירנה ליפסקי: אני ברשותך אתייחס למה שאת אמרת.
<אירנה ליפסקי: שמי אירנה ליפסקי, אני מנהלת תחום קשישים בקרן לידידות.
<אירנה ליפסקי: אני מכירה היטב את הארגון של חזית בכבוד, אני בקשר עם אלכסנדר פרמנט, ואני מכירה את עיריית ערד, את המחלקה לשירותים חברתיים.
טלי פלוסקוב: אני יודעת, ולא פעם קיבלתי מכם מכתבים על התרומה שלכם לקשישים.
<אירנה ליפסקי: כן.
<אירנה ליפסקי: וחשוב לי מאד להתייחס למה שאת אמרת, גם כבת לשני קשישים, שעונים לכל הקריטריונים שדיברנו כאן, גם עולים, גם קשישים, גם חדשים, כי אבא שלי עלה לפני 8 שנים ואמא שלי עלתה לפני 4 שנים, וגם נזקקים.
<אירנה ליפסקי: המשרד המתכלל עבור שני האנשים האלה, זו הבת שלהם.
<אירנה ליפסקי: זה נכון.
טלי פלוסקוב: תבינו באיזו סיטואציה היא נמצאת.
<אירנה ליפסקי: זה מצחיק, אבל זה נורא עצוב.
טלי פלוסקוב: שלא יחשבו שאת בניגוד עניינים ולכן - - -
<אירנה ליפסקי: והם לא בתכנית והם לא יהיו בתכנית.
<אירנה ליפסקי: זה אני מבטיחה.
<אירנה ליפסקי: עכשיו, מה שאני רציתי להגיד ביחס לתכנית, לא צריך לבקש את זה, ממש לא צריך לבקש את זה.
<אירנה ליפסקי: אנחנו היום יודעים לתת סיוע – חברים תקשיבו טוב – ל-20,000 קשישים ב-50 רשויות במדינת ישראל, באשכול סוציו-אקונומי 5 ומטה, כשמספר מקבלי קצבת זקנה והשלמת הכנסה מקרב הקשישים, הוא מעל 250 אנשים.
<אירנה ליפסקי: ההסבר לזה זה להגיע לריכוז הכי גבוה של קשישים נזקקים, ללא התייחסות עולה או לא עולה.
<אירנה ליפסקי: אלא מה?
<אירנה ליפסקי: כשהמודל הזה פגש את המציאות, מה קרה?
<אירנה ליפסקי: מתוך 20,000 קשישים אצלי בתכנית, 80% הם עולים.
<אירנה ליפסקי: לא כולם חדשים, אבל 80% הם עולים ולא צריך להסביר ולא צריך לפרט.
<אירנה ליפסקי: התשובה מאד מאד ברורה.
<אירנה ליפסקי: אני ממש אשמח לכל הזדמנות אחרת להציג את המודל, כי המודל הוא מאד מאד יעיל.
<אירנה ליפסקי: אני עומדת על כל מילה שאני אומרת.
<אירנה ליפסקי: התקורה במודל זה 8%.
<אירנה ליפסקי: זאת אומרת שמכל שקל שיש לי בתקציב, 92 אגורות מגיעות לקשיש בצורה כזאת או אחרת.
<אירנה ליפסקי: כל התכנית היא כרגע בנויה בשלוש שפות, גם ברוסית, גם בעברית וגם בערבית, כי אנחנו עובדים גם במגזר הערבי, אפרופו הנגשה של שפה, וזה מקל בצורה חד משמעית.
<קריאה: מה עם השפה האמהרית, סליחה?
<אירנה ליפסקי: אני תיכף אתייחס לזה.
<אירנה ליפסקי: אם את חושבת ששכחנו, אז לא.
<אירנה ליפסקי: מוקד הפניות שיש לי בתכנית הוא דו-לשוני כרגע – זה עברית ורוסית.
<אירנה ליפסקי: בצוות שלי יש מגוון שפות ויש לנו כוח עזר.
<אירנה ליפסקי: אין לי רכזים שמדברים אמהרית, אבל יש לנו כוח עזר שמדבר אמהרית, אז במידה ויש צורך בזה, כן.
<אירנה ליפסקי: אבל דווקא לקשישים שהם יוצאי אתיופיה, אנחנו פשוט פיתחנו תכנית מסוימת בכל התחומים בכל תחומי המזון.
<אירנה ליפסקי: הם מקבלים מאיתנו משלוח מזון מיוחד של קמח, תה וקפה ירוק.
<אירנה ליפסקי: תסלחי לי, אני לא זוכרת את כל השמות של האינג'רה וזה.
<אירנה ליפסקי: כל יום אני מקבלת טלפון מרשות כזאת או אחרת, מבעלי תפקידים - תכניסי בבקשה את הקשישים שלנו לתכנית שלך, כי זה כנראה מענה מאד מדויק, מאד נכון ומאד יעיל.
<אירנה ליפסקי: אנחנו לוקחים בחשבון גם את התרבות, גם את הרצון של הבן אדם – איזה סיוע הוא רוצה לקבל ומה הכי מתאים לו, בלי לפגוע בשירותים אחרים.
<אירנה ליפסקי: מאד חשוב להדגיש שאנחנו מהווים גורם משלים.
<אירנה ליפסקי: אנחנו לא באים במקום שירותים שקיימים ברשות, אנחנו באים כגורם משלים.
<אירנה ליפסקי: עבודה מאתגרת ברמות ואני כל כך מזדהה עם כל מה שאמרו העובדות הסוציאליות, כי אני בקשר הדוק עם אנשי המקצוע ואני רואה מה הם עוברים ואני יודעת מה מסתתר אחרי האמירה – 600 תיקים לעובדת הסוציאלית ואני יודעת מה זה תקנון לעבודה סוציאלית.
<אירנה ליפסקי: כל היתרון שלי שאני גמישה.
<אירנה ליפסקי: אני באה לקשיש, אני רואה שאין לו מקרר, תוך 24 שעות יש לו מקרר.
<קריאה: הלוואי עלינו.
<אירנה ליפסקי: אני לא צריכה את האישורים של הממשלה.
<אירנה ליפסקי: אני לא רוצה להגיד שם רשות, אליה אני באתי וראיתי קשישה שישנה שנים על קרש שמונח על שני כיסאות.
<אירנה ליפסקי: איך?
<אירנה ליפסקי: אני יכולה להתעלם מזה?
<אירנה ליפסקי: כן, התכנית שלי זה מזון ותרופות וכל זה נכון, אז אנחנו יודעים לקנות מיטה.
<אירנה ליפסקי: הסיבה היחידה שאנחנו פנינו למחלקות לשירותים חברתיים, היא כי לא הייתה לי שום דרך להגיע לאנשים נזקקים.
<אירנה ליפסקי: אנשים שהם בתכנית זה קצבת זיקנה והשלמת הכנסה, ואנחנו יודעים לגלות גם גמישות לרשויות כמו מועצות אזוריות שיש שם כל מיני סיפורים של בן ממשיך.
<אירנה ליפסקי: רשויות ערביות שביטוח לאומי רואה איזה שהוא רכוש שכלל לא מממנף שום הכנסה, אבל הוא כבר לא זכאי להשלמת הכנסה.
<אירנה ליפסקי: ויותר מזה, גם להטבות שנלוות להשלמת הכנסה.
<אירנה ליפסקי: אז סליחה על הביטוי – הוא נדפק פעמיים, אותו בן אדם.
<אירנה ליפסקי: אז אנחנו יודעים גם לגלות את הגמישות.
<אירנה ליפסקי: אין לי כרגע דרך אחרת להגיע לאנשים שהם לא מוכרים ברווחה.
<אירנה ליפסקי: אם אנחנו נחשפים למקרה כזה, אנחנו בעדינות רבה מנסים לקשר בין אותו בן אדם לבין העובדת הסוציאלית הרלבנטית, כדי מצד אחד לשמור על כבודו של בן אדם, שזה הכי חשוב.
<אירנה ליפסקי: התכנית נקראת, דרך אגב, בכבוד ובידידות וכל שלב שמתקיים בתכנית הוא מאד מכבד את הבן אדם, וכן לא להעביר את העומס על העובדים הסוציאליים.
טלי פלוסקוב: ושוב תודה על העבודה הנפלאה שאתם עושים.
טלי פלוסקוב: משרד הבריאות, אני רוצה לשמוע התייחסות שלכם.
טלי פלוסקוב: שמך בבקשה.
<עדינה אנגלרד: שמי עדינה אנגלרד, אני עובדת סוציאלית ארצית בשירות הארצי לעבודה סוציאלית בגריאטריה במשרד הבריאות.
<עדינה אנגלרד: בדיוק שיתפתי את חברת הכנסת סופה, לפני שהיא יצאה וסיפרתי לה.
<עדינה אנגלרד: הבוקר הייתי כאן גם בוועדה שהיה דיון עם יושב ראש הוועדה הנוכחית, שדיברנו על נושא של העלאת קצבאות הזקנה, שאנחנו במשרד רואים את זה כדבר מאד מאד חשוב.
טלי פלוסקוב: בוועדה הזאת?
<עדינה אנגלרד: לא הזאת, היה בבוקר, בוועדת הכנסת.
טלי פלוסקוב: באיזו ועדה בדיוק היה דיון?
<קריאה: אולי בוועדת העבודה והרווחה.
<עדינה אנגלרד: ועדת הכנסת זו הייתה.
טלי פלוסקוב: ועדת הכנסת?
טלי פלוסקוב: ממתי ועדת הכנסת דנה בנושאים האלה?
<עדינה אנגלרד: כן.
<עדינה אנגלרד: דיברנו, היה נושא של קשישים והייתה גם חשיבה של חברת הכנסת ביטן.
<עדינה אנגלרד: בדיוק דיברנו על הנושא הזה של העלאת קצבאות הזקנה.
<עדינה אנגלרד: אין ספק, אני אמרתי, אנחנו פוגשים את הקשישים בבתי חולים, האנשים שזקוקים לטיפול, שחיים רק מקצבאות זקנה.
<עדינה אנגלרד: התחלואה לעתים היא גם תחלואה כפולה.
<עדינה אנגלרד: אנשים לעתים שוקלים את השיקול הכלכלי, אם לקחת תרופה או לחמם תמורת זה את הבית.
<עדינה אנגלרד: אם לקנות אוכל, או במקביל איזו שהיא סוג של תרופה נוספת שהיא לא בסל או כן בסל והיא יקרה.
<עדינה אנגלרד: זאת אומרת אנחנו כן רואים את חשיבות הנושא הזה של שיפור איכות ושיפור מתן הטיפול הטוב ביותר לקשישים.
<עדינה אנגלרד: עכשיו בנושא ההנגשה – גם התרבותית וגם השפתית – בבתי החולים וגם בלשכות הבריאות, אנחנו דואגים שתהיה שפה, בכל השפות, שיהיה לאנשים קל יותר למצות את הזכויות שלהם, לדעת לאן הם יכולים להגיע, וזה כולל גם את קופות החולים - מה מיצוי הזכויות שלהם, מה הזכויות שלהם.
<עדינה אנגלרד: גם לגבי אנשים שמגיעים לחדרי מיון – העובדים הסוציאליים בבתי החולים בקשר עם משרד הרווחה בכדי לתת את המידע.
<עדינה אנגלרד: אם קשיש שלא הגיע הוא לא מוכר ברווחה, ואם יש אשפוזים חוזרים.
<עדינה אנגלרד: צריך לבדוק מה המשמעות של האשפוז החוזר, מה הצרכים, מה החסמים שלו וכן יש קשר רציף עם שירותי הרווחה בכדי לתת את הטיפול, ואולי לבנות איזו שהיא תכנית המשכית משותפת.
טלי פלוסקוב: תודה רבה גברתי.
טלי פלוסקוב: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?