GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<הרב יצחק פרץ: סליחה, הכריחו אותך לחזור בתשובה?
אברהם נגוסה: לא, בואו לא נלך - - - אנחנו נתמקד, ניתן לו לסיים.
אברהם נגוסה: תתמקד בעניין של - - -
<דרסו פרססאו: סיימתי את השירות הצבאי, סיימתי את הישיבה שלי, ישיבת הסדר, חמש שנים, והגעתי למועצה לפתוח תיק.
<דרסו פרססאו: בזמנו, עם כבוד הרב הדנה, אם אתה זוכר מאותה תקופה, אם אתה זוכר שדיברתי איתך, אשתי דיברה איתך, למדה בבית משרד.
<דרסו פרססאו: הגעתי למועצה, במועצה יש שני רשמי נישואין, הרב ישראל בבצ'יק ויעקב - - - תזכיר לי שם משפחה.
<קריאה: אריה ספיר.
<דרסו פרססאו: אריה ספיר, שניים.
<דרסו פרססאו: הגעתי, אז חוויתי את כל החוויה הזאת עם הרב ישראל בבצ'יק.
<דרסו פרססאו: הגעתי עם כיפה, הכול, 'כן, מה אתה רוצה לעשות?' אמרתי 'אני רוצה לפתוח תיק', 'איפה אתה גר?' 'בפתח תקווה', כן, ראה אותי, כיפה, הכול וזה.
<דרסו פרססאו: בהתחלה, אני לא רוצה להגיד את השאלות שהוא שאל כמו 'איזה כשרות אתה אוכל', 'האם אתה שומר שבת', 'איפה אתה מתפלל?' שאלות כאלה, אבל כשהוא שאל אותי את השאלות האלה, מאחורי זה מסתתרים דברים אחרים, על החשדות שלו, שאני נוצרי, שמורי ורבי הרב עדיאל, בבית הכנסת שלי, כביכול הוא נתפס שהוא מתפלל בבית הכנסת, יש כל מיני סיפורים שממציאים לנו.
<דרסו פרססאו: בקיצור הגעתי לשם, טוב, אמר לי 'תביא את הפרטים שלך', הבאתי לו תעודת המרה, תעודת זהות, הכול.
<דרסו פרססאו: לקח, צילם, כאילו פתח לי תיק, מביא לי דף עם מעטפה, 'פתחתי לך תיק'.
<דרסו פרססאו: אני בתמימות לא ידעתי, גם לא הסתכלתי על התיק, לא ידעתי מה זה כתובה גם, זו פעם ראשונה שלי שאני הולך לפגוש את הקטע הזה.
<דרסו פרססאו: טוב, באתי, לקחתי את הדף שהוא נתן לי, חשבתי שהוא פתח לי, ביקשו ממני לשלם 150 שקל, לא אותה תעודה, לא אותו תיק.
<דרסו פרססאו: באתי, הראיתי לרב, הרב מסתכל, תעודת רווקות.
<דרסו פרססאו: הרב אומר לי 'לא פתחו לך תיק, נתנו לך תעודת רווקות, שאתה רווק'.
<דרסו פרססאו: טוב, למחרת באתי, 'תודה רבה, תחזירו לי את הכסף עכשיו, ביקשתי תעודת נישואין ולא תעודת רווקות'.
<דרסו פרססאו: בקיצור ככה זה התחיל במשך חודשיים לפחות.
אברהם נגוסה: לא הבנתי.
אברהם נגוסה: אתה הלכת לפתוח תיק להתחתן, אז מאיפה יביאו תעודת נישואין?
<משה דגן: לא, הוא התכוון רישום נישואין.
<דרסו פרססאו: הלכתי לפתוח תיק, אבל הוא הביא לי תעודת רווקות.
<דרסו פרססאו: עבד עליי כאילו.
<דרסו פרססאו: ככה המשיכה המלחמה, ואז תוך כדי זה ארגנו את ההפגנה, את כל הסיפור הזה.
<דרסו פרססאו: אמרתי לו 'תשלח אותי לרב אטיאס, אני רוצה להיפגש איתו', שם לא הכניסו אותי, אם הרב זוכר מאותו ערב שהגעת, נכנסת איתו לבד, אנחנו היינו בחוץ, זה היה אותו יום.
<דרסו פרססאו: לא הגעתי לרב אטיאס, הוא לא הסכים, הוא אמר לי 'תכתוב את כל מה שאתה מרגיש, מה אתה רוצה לדעת, תכניס במכתב' וזהו.
<דרסו פרססאו: בסוף, הזמן שלי גם מתקרב, לפתוח תיק, לא הסתדר הכול, אמרתי אני לא מוותר, עד היום האחרון, 'אם אני מגיע לחופה בלי כתובה אני תובע אתכם'.
<דרסו פרססאו: ברגע שהתחלתי לאיים ככה מה אמרו לי?
<דרסו פרססאו: אין בעיה, תביא את האישור שלמדת בישיבה, אשתך תביא את התעודה שהיא למדה במדרשה.
<דרסו פרססאו: במקרה הזה שנינו אותו דבר, כלומר אני למדתי בישיבה וגם היא למדה במדרשת נשמת בירושלים.
אברהם נגוסה: מה היה קורה אם לא למדתם?
<דרסו פרססאו: יכולנו להביא.
<דרסו פרססאו: אמרתי תודה רבה, עד כאן, 'אני במקרה הזה דתי, הבאתי לך את כל האישורים, אח שלי מחר בא, לא דתי, אבל יש לו תעודת המרה, על פי ההנחיה של הרבנות הראשית, מה תעשה איתו?
<דרסו פרססאו: הוא לא שומר שבת, מה תעשה איתו?
<דרסו פרססאו: ' משם התחלנו, הפגנות, כתבות, כל הבלגן הזה, הלכתי - - -
סופה לנדבר: מה, שאלו האם הוא שומר שבת או לא?
<דרסו פרססאו: אותי?
סופה לנדבר: לא, את אח שלך.
<דרסו פרססאו: לא, אני בכללי אמרתי, אמרתי כמו כל ישראל, כמו העדה האתיופית.
<דרסו פרססאו: ואז הלכתי לבית שמש לפתוח תיק, אמרו לי 'תביא תעודת רווקות', חייב, מי שהולך לחייב להביא תעודת רווקות.
<דרסו פרססאו: אז באתי, ביקשתי את תעודת הרווקות - - -
<משה דגן: היה לך תעודת רווקות.
<דרסו פרססאו: לא, החזרתי להם, ביטלתי ואז קיבלתי את הכסף.
<דרסו פרססאו: באותו זמן שביקשתי נתנו לי את תעודת הרווקות שהייתה לי, מוציא מהמגרה עם מעטפה, הביא לי אותה בלי לדרוש ממני תשלום, כסף, רק מה?
<דרסו פרססאו: אני רוצה להתפטר ממך, תלך.
<דרסו פרססאו: תלך זהו, לא רוצה כסף.
<משה דגן: אפשר לחייב אותך עכשיו אם אתה רוצה.
אברהם נגוסה: בוא נסכם את זה.
<דרסו פרססאו: טוב, תודה רבה, סיימתי.
סופה לנדבר: תגיד, כדי להתחתן צריכים להגיע לתקשורת?
יואל רזבוזוב: ושר הדתות אמר במליאה שהסיפור שקרי, מה שהיה בתקשורת, בגלי צה"ל.
יואל רזבוזוב: אתם רואים, הסיפור הוא אמיתי.
יואל רזבוזוב: יושבים פה חבר'ה, אין פה שום שקר.
<דרסו פרססאו: - - - זה לא שקרי.
סופה לנדבר: בטח שזה לא שקרי, עברתם את זה.
<אמרה אגומאס: אני גם עברתי את אותן חוויות, אותן הכפשות שעשו, אותם מקרים שהייתי במועצה הדתית.
<אמרה אגומאס: הלכתי עם אשתי, אני למדתי בישיבה ברחובות, אותם מקרים.
<אמרה אגומאס: אני לא רוצה לחזור על אותם דברים שהיו, זה לא - - - הדברים האלה, גם הפקיד שהיה שם ניסה לשאול כל מיני שאלות, זה לא נוגע השאלות, למה צריך לשאול אותי?
<אמרה אגומאס: אני גר בפתח תקווה, תושב, צריך לתת את המענה הנכון.
<משה דגן: מתי זה היה?
<אמרה אגומאס: לפני שנה וחצי, אחריהם אני התחתנתי, אחרי חודשיים, משהו כזה בערך.
<אמרה אגומאס: אני פשוט ראיתי ש - - - אותנו, הם לא רוצים לקבל, הלכתי פעמיים עם אשתי, דחו אותנו.
<אמרה אגומאס: החתונה מתקרבת.
<אמרה אגומאס: בסופו של דבר מה עשיתי?
אברהם נגוסה: הרב פרץ, אנחנו צריכים אותך.
אברהם נגוסה: אתה חוזר?
<אמרה אגומאס: מה שעשיתי בסופו של דבר, אחרי שראיתי כמה בחורים שדחו אותם והחתונה מתקרבת, ניסיתי כמה פעמים, גם ניסיתי לצלם אותו 'למה אתה מצלם אותי?' לא צילמתי אותו, אבל הוא אומר שהכנסתי את הטלפון בפנים, הוא אומר לי 'אתה מצלם אותי' וכל מיני דברים שעשו.
<אמרה אגומאס: אני חושב שהדברים האלה נובעים מלמטה, גם הרב אטיאס עצמו דוחה אותנו.
<אמרה אגומאס: בסופו של דבר הלכתי לתל אביב, לא ביקשו שום דבר, לא שאלו אותי שאלה, אין שאלות, ישר, אמרתי להם 'אני רוצה לפתוח תיק, מתחתן עוד חודש בערך' ואז פתחו לי, בלי שאלות.
<אמרה אגומאס: למה צריך לשאול שאלות?
<אמרה אגומאס: למה?
<אמרה אגומאס: אנחנו יהודים כדת וכהלכה, למה צריך לשאול שאלות?
<אמרה אגומאס: כל פתח תקווה, כולם דתיים?
<אמרה אגומאס: תסלחו לי, כולם דתיים שמה?
<אמרה אגומאס: את כולם מקבלים, גם אלה ששומרים תורה ומצוות ואלה שאינם שומרים תורה ומצוות, את כולם מקבלים, לא שואלים אותם שאלות.
<אמרה אגומאס: אתה רב העיר, תקבל את כולם, למה אתה שם?
<אמרה אגומאס: למה צריך להיות רב שם?
<אמרה אגומאס: לקבל את כולם, להכיל את כולם?
אברהם נגוסה: תיכף נשמע תשובות לכל השאלות האלה.
<אמרה אגומאס: אני מקצר את הדברים, צריך לטפל בדברים האלה.
<אמרה אגומאס: היו הפגנות, היו הרבה דברים, גם הרב עדיאל, רב הקהילה שם, דוחים אותו ולוקחים לו את הזכויות שלו לערוך חופה וקידושין.
<אמרה אגומאס: מאיזה אינטרס?
<אמרה אגומאס: לא הבנתי.
<משה דגן: יש לו אישור ולא נותנים לו?
<אמרה אגומאס: כן, יש לו.
אברהם נגוסה: הוא פה, הוא יציג את זה.
<אמרה אגומאס: לא, אני רוצה להגיד את הנקודות, חשוב לי ש - - -
אברהם נגוסה: בסדר, אני אתן לו את רשות הדיבור.
<אמרה אגומאס: בסדר גמור, סיימתי, תודה רבה.
אברהם נגוסה: אנחנו נקווה שנקבל תשובות לכל השאלות האלה, יש גם נציג הרבנות הראשית, יש גם נציג המשרד לשירותי דת, גם הרב יוסף הדנה, הרב הראשי של יהודי אתיופיה, אבל לפני זה אני רוצה ללכת לשני רבנים שהם רבני הקהילה, אחד רב הקהילה בנס ציונה ואחד בפתח תקווה.
אברהם נגוסה: נתחיל עם הרב עדיאל.
<עדיאל אליו: הוא גדול ממני.
אברהם נגוסה: אז הרב ברקולין, בבקשה.
<אהרון ברקולין: אני אהרון ברקולין, רב הקהילה בנס ציונה, גם ממונה על ראשון לציון.
<אהרון ברקולין: באמת שמעתי גם את הדיון הקודם, בצער, אני כרב הקהילה נתקל גם בנושא של תעודת הגיור, אני באמת לא יודע מאיפה להתחיל כי החומר שיש אצלי הוא כל כך - - - אני לא יודע אם יספיקו לי אפילו שעתיים לדבר פה.
אברהם נגוסה: לא, לא, שעתיים לא.
<אהרון ברקולין: לא, ודאי שלא.
<אהרון ברקולין: אני אשתדל לתמצת כמה שאני יכול, אבל קודם כל אם מדברים פה על הנושא של פתח תקווה, אני חושב שזה בטעות, מדברים בטעות על פתח תקווה, אמנם שם זה המעוז, שם מרגישים את הבעיה בצורה מאוד מאוד חמורה, אבל הדבר הזה קיים כמעט בכל הערים.
<אהרון ברקולין: יש ערים מסוימות ששם באמת נותנים שירות טוב, אבל יש ערים, כמו ראש העין לצורך העניין, לא מקבלים אותם.
<אהרון ברקולין: יש הרבה מקומות כאלה, לא רק בפתח תקווה.
<אהרון ברקולין: אני כרב הקהילה בנס ציונה, למשל, רב העיר משחק אותה ראש קטן פשוט.
<אהרון ברקולין: הוא לא מאשר את תעודת הגיור ועל כך כתבתי מכתב למשרד הדתות, שהוא מענה את הזוגות והזוגות מחכים לתשובה חודש, חודשיים, כאשר ניתן לאשר את זה, הם באים עם תעודות גיור מקוריות, שחתומות על ידי מערך הגיור ותעודת המרה ומעשה בדין, אבל מה הוא עושה?
<אהרון ברקולין: הוא שולח את זה לרבנות הראשית, שהרבנות הראשית תאשר את התעודה.
<אהרון ברקולין: מה זה הדבר הזה?
אברהם נגוסה: התעודה, האנשים האלה עברו תחת מערך הגיור.
<אהרון ברקולין: מערך הגיור הממלכתי.
אברהם נגוסה: זה מאוד ברור שכל המקרים שאנחנו שומעים זה לא בתי דין לגיור פרטיים, זה כולם תחת ההנחיה של מערך הגיור.
<משה דגן: מתי היה המקרה הזה?
<משה דגן: סליחה שאני מתפרץ, כי זה היסטוריה, מחילה.
<אהרון ברקולין: מחילה, אני אתקן אותך, הדבר הזה כל יום, כל זוג שמגיע עד עצם היום הזה.
<משה דגן: לא, אני מדבר על זה שהרב אטיאס שולח את התעודה - - -
<אהרון ברקולין: אני לא מדבר על הרב אטיאס, אני מדבר על נס ציונה.
<משה דגן: לא משנה מי, מי ששלח לרבנות, זה היה טעות מקומית וזה עבר.
<משה דגן: זה היסטוריה.
אברהם נגוסה: לא היסטוריה, אתה רואה, אנחנו מדברים - - - תגיב על זה בזמנך, תן לו להשלים.
<אהרון ברקולין: אני מבקש, אני יודע שמשרד הדתות יסלף פה את הדברים, יטייח את הדברים, אני מכיר, כי אני הייתי עובד משרד הדתות, הייתי עובד עם הרב הדנה, פיטרו אותי בגלל שחשפתי שחיתויות וזה הגיע למבקר המדינה.
<אהרון ברקולין: המשרד השתיק את זה, סגרו את המשרד בתל אביב, העבירו אותו לירושלים, כאילו אין שם כלום.
<אהרון ברקולין: לא רציתי להגיע לנושא פלילי, יש שם דברים פליליים שהמשרד צריך לתת דין וחשבון, אבל אני אתייחס עניינית לנושא של הסבל של הזוגות.
<אהרון ברקולין: תעודת הגיור בנס ציונה עד היום נשלחת לרבנות הראשית והרבנות הראשית מאשרת.
<אהרון ברקולין: הם מאשרים את הדיינים כביכול.
<אהרון ברקולין: זה דבר שלא נתפס.
<אהרון ברקולין: כשכתבתי מכתב למשרד הדתות כתב לי, אני חושב מר חזקיהו סאמין, הוא נמצא פה איתנו, הוא כתב שהוא יביא לידיעתו של רב העיר שלא עושים ככה, שמספיק בזה שמביאים תעודת גיור מקורית, אין צורך לשלוח את זה לרבנות הראשית.
<אהרון ברקולין: אבל הוא עושה מה שהוא רוצה, רב העיר הזה.
<אהרון ברקולין: עד כדי כך זה בנושא של תעודת גיור.
<אהרון ברקולין: היה לי זוג שהכלה עברה תעודת גיור והחתן קיבל אישור יהדות רגיל.
<אהרון ברקולין: עד יום חמישי, יום החתונה שלהם, עד שמונה בערב, אין כתובה, אין כלום.
<אהרון ברקולין: הכול תקין, אין להם שום בעיה, מסתבר שהחתן חתם על איזה טופס מסוים והפקידים איבדו את המסמך.
<אהרון ברקולין: אני מחכה, במקרה הייתי אמור לערוך את החופה, ראש המועצה נמצא במקום וביקשתי לקבל כתובה, המשפחה, הזוגות, החתן והכלה, כולם באולם, המזל שזה היה גם בנס ציונה האולם.
<אהרון ברקולין: אמרתי לראש המועצה ,'מצדי תפטרו אותי', היה לי מפתח, נכנסתי, לקחתי כתובה בלי לשאול את רב העיר וחיתנתי את הזוג.
<אהרון ברקולין: אחרי שהלכתי הוא שלח את העוזר שלו, אחרי שמונה בערב, לטפל בתיק.
<אהרון ברקולין: מה שאני עשיתי, החתונה הייתה ביום חמישי, ביום ראשון אני מוזמן לשימוע אצל רב העיר, הוא מספר לי, 'הזוג שהתחתן ביום חמישי', אמרתי לו 'על מה אתה מדבר?' עשיתי את עצמי לא שומע כלום, הוא אומר לי 'הזוג', 'מה הבעיה?
<אהרון ברקולין: ' 'למה חיתנת אותם?
<אהרון ברקולין: ' אמרתי לו 'אתה צריך להיות בכלל בכלא, אתה עבריין בעיניי.
<אהרון ברקולין: לא יעלה על הדעת שאתה תצער זוג על זה שאתם איבדתם מסמך פרטי, לא תעודת גיור, מסמך עם פרטים אישיים', ולכן לקחתי אחריות על עצמי וחיתנתי בהסכמתו ובעידודו של ראש המועצה הדתית.
<אהרון ברקולין: כתבתי על כך מכתב למשרד הדתות, על ההתנהלות של רב העיר הזה, הבאתי את המכתבים האלה בידיו של שר הדתות הנוכחי, כל מי שנוגע בדבר, לא עשו עם זה כלום, לא מעניין אותם בכלל.
<אהרון ברקולין: לכן הקהילה הזאת, כמו שאמר הרב אמסלם, לא שאני סומך שבעצם יעשו משהו למען הקהילה, כי הבעיה הזאת של - - - אמנם אנחנו מדברים פה על נושא מאוד קטן, הנושא של הגיורים, אבל גם אישורי יהדות, כל זוג שיש לו אחים שהתחתנו, הם עוברים את אותו תהליך, הכול מהתחלה, התעללות.
<אהרון ברקולין: הרב הראשי של יהודי אתיופיה, שהוא מכיר את הדברים, אני עבדתי איתו, הדברים חוזרים על עצמם, אין מאגר ארצי מסודר, אולי אצל המחלקה האתיופית, אבל הרבנים המאשרים אישורי יהדות שלנו, שבערך יש 13-14, אין להם גישה חופשית, הם צריכים לבקש, להתחנן, שיחזרו אליהם, אין להם גישה לתיקים האלה בכלל.
<אהרון ברקולין: כותב הרב שלוש בספרו, אני מסיים בזה, הוא כתב את זה מזמן, הוא כבר חזה את מה שהיה אמור להיות היום, את מה שאנחנו חווים היום על בשרנו, הוא אומר שהרבנות הראשית, מדינת ישראל, ביחד היו צריכים לעשות מאגר ולשים את זה במחשוב כדי לחסוך על הדור השני והשלישי, שהם יבואו והכול ממוחשב וכך לחסוך את עוגמת הנפש.
<אהרון ברקולין: אבל הדבר הזה לא נעשה - - -
<משה דגן: מי אמר לך?
<אהרון ברקולין: אולי עושים, אני אומר לכם, אני בקשר עם רבני הקהילה, אין להם גישה.
<אהרון ברקולין: אני שולח להם אישורים, עד שהם מחזירים לי תשובה זה לא קל, לא פשוט בכלל.
<אהרון ברקולין: לכן הנהלים האלה, זוג שהתחתן פה בארץ ישראל, יש לו את כל המסמכים, הוא לא יכול לקבל שירות.
<אהרון ברקולין: ואני אסיים בסיפור אישי שלי, מזעזע.
<אהרון ברקולין: אני אקצר בזה.
<אהרון ברקולין: אני באתי לפתוח תיק נישואין, כשאני מכיר את כל הנהלים באשדוד.
<אהרון ברקולין: כשבאתי לפתוח תיק המזכירה אומרת לי, שם לא היה רב קהילה, לא היה מהקהילה שלנו, זה היה אחר הצהריים, וכשביקשתי לקבל תעודת רווקות אמרו לי 'אין פה רב מהקהילה האתיופית', אמרתי להם 'מה זאת אומרת?
<אהרון ברקולין: יש לי את כל המסמכים, אישור יהדות, כל מה שאני צריך', אז אמרו לי 'לא ניתן, אלה הנהלים'.
<אהרון ברקולין: אני פניתי לתקשורת, הקלטתי את כל הדברים האלה ולחצתי על הדבר ובסוף - - -
<אהרון ברקולין: לפני חצי שנה.
<אהרון ברקולין: בסופו של דבר ראש המועצה מאשר שהיו פה דברים לא מדויקים, לא טובים, והם שינו את הנהלים לפני חצי שנה, אבל עדיין חלקי.
<אהרון ברקולין: זאת אומרת שאם לא יהיה פה פיקוח, אני מבקש מיושב ראש הוועדה, אל"ף, להוציא קודם כל שכל הרבנים מאשרי אישורי יהדות, שתהיה להם גישה חופשית למאגר, גם מבקשים שכל אדם שיש לו את המסמכים הנדרשים, אישורי יהדות, תעודת גיור, שיקבל שירות כמו כל אדם, כמו כל אזרח רגיל, ואני חושב שכל רב שלא מקבל את המסמכים האלה, וזה מוכר במדינת ישראל, כמו שאמר פה חבר הכנסת הקודם, חבר הוועדה, אם צריך לפטר, אז לפטר אותו.
<אהרון ברקולין: אי אפשר על גבי הזוגות האלה להמשיך לרקוד.
אברהם נגוסה: הרב עדיאל, בבקשה.
אברהם נגוסה: אני מבקש בקיצור.
<עדיאל אליו: כן.
<עדיאל אליו: אחרי שהכול כבר נשמע באמת אפשר לקצר.
<עדיאל אליו: אני לא רב רשמי במועצה הדתית, אני כן רב של הקהילה בפועל, אחרי הכתרה.
<עדיאל אליו: מה שהקהילה עוברת אני מרגיש שאני עובר את זה באופן אישי, כי עברתי את זה גם באופן אישי יחד איתם.
<עדיאל אליו: רוב הנמצאים פה והנוכחים הם חברים שלי, תלמידים שלי כחברים.
<עדיאל אליו: אני רוצה להתייחס למה שאמר כבוד הרב על הגיורים.
<עדיאל אליו: יכול להיות שמהלך הגיור נעשה בסבר פנים יפות והכול, אבל התהליך שאחרי זה עוברים כאילו לא עברו בכלל גיור, לנקודה הזאת אף אחד לא התייחס.
<עדיאל אליו: מה שקורה בפתח תקווה, הרב הדנה היה מעורב בזה באופן אישי, עם כל הביקורות שלנו על המעורבות שלו, תקינה או לא תקינה, זה נדון בנפרד, אבל ברגע שידוע לך בוודאות מוחלטת שרב עיר פונה אליך, לכבוד הרב הדנה, ואומר לך 'אני לא מאמין בגיור הזה', וזה מוקלט, הוא מתועד, לא אני קשור לזה, אלה שאיבדו את האמונה ברבנים האלה החליטו לתעד כל דבר, מהמסד ועד הטפחות, מרב העיר ועד הרב הראשי.
<עדיאל אליו: מאשימים, הרב עדיאל, תעזבו אתכם, היום המדיה מתקדמת, אנחנו בדור יותר מדי מתקדם, אני בעצמי מוקלט על ידי התלמידים שלי וטוב שכך, כך שאין מקום, מי שרוצה שיגיד אמת, מי שרוצה שיברח לחדרים.
<עדיאל אליו: איך יכול להיות שרב עיר אומר לכבוד הרב הדנה ואומר לו את זה במפורש, והרב הדנה גם אומר לנו 'קשה לי עם הגיורים של הרב דרוקמן, לא מאמין בהם'.
<עדיאל אליו: כבוד הרב הדנה, האם זה נאמר לך?
<עדיאל אליו: נאמר.
<עדיאל אליו: איך יכול להיות שהרב הדנה לא פונה לשירותי דת ומבקש במקום להפעיל סנקציה.
<עדיאל אליו: איך יכול להיות שרב קהילה שלנו, במקום לגבות ולהיאבק איתנו, מבקש להתפשר?
<עדיאל אליו: אני רוצה להגיד לכם, הפשרה בנושא הזה היא רק חודה של מחט, שאם נפתח ונאשר ונסתום ונגיד 'אוקיי', הרב סאמין כאן ברח.
<עדיאל אליו: אני אומר 'ברח', יכול להיות שלא.
<משה דגן: לא, הוא לא ברח, הוא יצא.
<עדיאל אליו: אל תגן, אנחנו יודעים בדיוק - - -
אברהם נגוסה: הוא יחזור.
<עדיאל אליו: אנחנו יודעים בדיוק למה הוא ברח, שיבוא.
אברהם נגוסה: לא, הוא לא ברח - - -
<עדיאל אליו: כבוד יושב ראש הוועדה, הבן אדם הזה עשה ביקורת במשרדו של הרב אטיאס, אתה יודע מה הוא הוציא?
<עדיאל אליו: הכול תקין, הכול שריר, הכול קיים.
<עדיאל אליו: פעם ראשונה, פעם שנייה.
<עדיאל אליו: הרב הדנה שותף לביקורת, התלמידים האלה זועקים 'נעשה לנו עוול', הרב הראשי חותם 'הכול שריר, הכול קיים, הכול בסדר'.
<עדיאל אליו: תגידו, אנחנו חגבים?
<עדיאל אליו: ולא רק זה, מפעילים מכבש של לחץ, עליי, לפני כן תחתן בכיף, אחרי זה מה פתאום?
<עדיאל אליו: נשלול לך, ומצד שני שולחים לי כאילו פיתיון, 'אתה יודע שאם תתנצל ותוציא מכתב שכל ההפגנה הייתה שקר אתה תקבל את הכול בחזרה?
<עדיאל אליו: ' אם לא יופעל, על ידי כבוד יושב ראש הוועדה, מהלך דרסטי, אמיתי, שאומר, מי שפועל בקנוניה, לאמת או שלא לאמת, הם וכל השותפים לו שלא יחפשו את הממלכתיות, הממלכתיות זה מקום של הגינות, זה מקום שאנחנו מחפשים בו עוגן והצלה ושמיעה וטיפול.
אברהם נגוסה: אני מבין שאתמול היה צוות - - -
<עדיאל אליו: נכון.
אברהם נגוסה: בתחילת הפגישה אני קיבלתי את המסמך הזה.
אברהם נגוסה: אתה גם היית שותף לצוות הזה?
אברהם נגוסה: לא נשלחת כחבר צוות, אבל היית כרב הקהילה וגם נציגי הקהילה היו אתמול.
אברהם נגוסה: אתה נוכחת אתמול בכל הדיונים?
<עדיאל אליו: כבוד יושב ראש הוועדה, הגיע הרב סאמין.
<יהודה כפיר: מה הבעיה להגיד כן?
<יהודה כפיר: היית.
<עדיאל אליו: קודם כל כן.
אברהם נגוסה: לא, אני מסתכל לפי הפרוטוקול.
<עדיאל אליו: קודם כל כן, אבל, כבוד יושב ראש הוועדה, הרב סאמין הגיע לשם, קודם כל אמר 'מה אתם עושים פה?'
<יהודה כפיר: סליחה, סליחה - - -
אברהם נגוסה: אני שאלתי אותו.
<עדיאל אליו: אני אענה, אחרי זה תדבר.
אברהם נגוסה: אתה בתורך יכול לענות, אבל השאלה מופנית אליו.
<עדיאל אליו: קודם כל הוא אמר 'מה אתם עושים פה?
<עדיאל אליו: ' אמרנו לו 'הרב הדנה הזמין אותנו', הסתכל עליו במבטים של לא יודע מה והרב הדנה הרגיש לא נעים, אמר 'כן, אני', ואתה יודע מתי הודיע לנו הרב?
<עדיאל אליו: אחרי שאני פניתי במכתב לרב ישראל פת.
אברהם נגוסה: לא משנה.
<עדיאל אליו: לא משנה, הגענו לחלק מהדיון, היינו בלחץ גדול, אחרי שהרב הדנה אמר שהוא כן לוקח את האחריות שהזמין אותנו, אבל בוועדה האמיתית, שבה בוחנים את הדרכים להציע את הפתרון, סולקנו, לא רק הוצאנו, זו ההרגשה.
אברהם נגוסה: אז לא הייתם עד הסוף.
<עדיאל אליו: לא היינו עד הסוף ולא במהלך הדיון האמיתי.
אברהם נגוסה: לא הייתם שותפים לסיכומים.
<עדיאל אליו: לא רק לא היינו, גם בהתייעצות לעניין הסיכומים, היינו רק בשביל לשמוע.
אברהם נגוסה: נא לסכם, בבקשה.
<עדיאל אליו: אני רוצה לסכם דבר אחד, קודם כל המהלך הזה שאנחנו בוטחים ואומרים כבוד הרב הראשי של הקהילה הוא עוגן ההצלה שלנו, הציפייה היא שיגן עלינו מול מערכות, לא שיצטרף למערכות.
<עדיאל אליו: פה הרגשנו שכשהרב שלנו שמע דברים לא הגונים, ואנחנו צעקנו שאנחנו לא רוצים את הדבר הזה, ביקשו מאיתנו להתפשר, אני אמרתי להם 'אני לא עובד המועצה הדתית, אני עובד העירייה, ואתם לא יכולים לעצור אותי, לכן אני יכול להגיד באופן חופשי, כאדם פרטי או כעובד עירייה'.
<עדיאל אליו: אם היה רב קהילה אחר, הוא היה מוזמן לשימוע כמוהו.
אברהם נגוסה: הרב יוסף הדנה.
<הרב יוסף הדנה: כבוד היושב ראש, אני אגיד כאדם שמכיר מה שקורה בכל הארץ, אני בקשר עם כל המועצות הדתיות, הרבנויות, ואגיד את הדברים שקורים.
<הרב יוסף הדנה: קודם כל אני חייב לומר, הרבנות הראשית לישראל לדורותיהם נתנו לנו את הגיבוי המלא, ממש גיבוי מלא.
<הרב יוסף הדנה: אני עבדכם הנאמן, אני יכול להעיד שהם באו לקראת הקהילה, שאנחנו בעצמנו נבדוק את היהדות ונתיר את היהדות, שאנחנו בעצמנו, בלי כל הבירוקרטיה, לכל מיני מקומות ללכת ולבוא, ברוך ה'.
<הרב יוסף הדנה: בהתחלה הייתי לבד, היה קשה מאוד, לאט לאט, היום יש לנו 13 רבנים שהם בודקים את היהדות, גם תעודת רווקות, כל מה שצריך, אנחנו בעצמנו עושים את זה וזה, לעניות דעתי, מקצר את התהליך ועוזר הרבה מאוד.
אברהם נגוסה: אבל אני שואל, כבוד הרב, אחרי הגיור, אחרי תעודת המרה, מה יש לבדוק?
אברהם נגוסה: האנשים האלה עברו את התהליך כדי לקצר את כל הטלטול, לכן אני אומר, אם בן אדם בא עם תעודת המרה, מה יש לבדוק?
<הרב יוסף הדנה: בכל הארץ, בכל הרבנויות כמעט אין בעיה כזו.
<הרב יוסף הדנה: אני בקשר, כולם עומדים איתי בקשר וברוך ה' הגענו לאט לאט למצב כזה שכמעט שאין, כולם מקבלים את תעודת ההמרה, תעודת הגיור ומעשה בית דין, אישור יהדות, ישר פותחים תיק ומסדרים, מקבלים אישור יהדות ואותם הרבנים ישר עושים את זה, מסדרים.
אברהם נגוסה: למה רק בפתח תקווה הבעיה?
<הרב יוסף הדנה: יש לנו בעיה בפתח תקווה, כנראה זה מסורת מאז ומתמיד.
<הרב יוסף הדנה: אני כל הזמן נלחם ואני גם זועק את הזעקה של הקהילה, אני הגעתי מספר פעמים למקום והיו בעיות.
<הרב יוסף הדנה: נכון, יש כל מיני סיבות שנתנו, אבל כרגע הייתה ישיבה, השר, המנכ"ל, כל הצוות, היה דיון במשרד מה באמת קורה.
<הרב יוסף הדנה: גם השר וגם המנכ"ל, כולם, רבותיי, צריך לפתור את הבעיה הזו פעם אחת ולתמיד.
<עדיאל אליו: האם כבודו לא ידע מה שקורה?
<הרב יוסף הדנה: אני יודע.
אברהם נגוסה: לא, הוא אומר שהוא - - -
<עדיאל אליו: אני רק שואל, אם ירשה לי כבודו - - -
<הרב יוסף הדנה: למה להפריע לי?
אברהם נגוסה: הוא יסיים את דבריו.
<הרב יוסף הדנה: היה דיון, אחרי הדיון ירדה משלחת מטעם המשרד, ירדנו, ישבנו, אנחנו באמת הפעם תקפנו את העובדים שם.
<הרב יוסף הדנה: אני אגיד מה שקרה.
<הרב יוסף הדנה: עוד לפני שנבחר הרב אטיאס אני הייתי במקום ואז נאמר לי על ידי הפקידים 'אנחנו מוכנים לרשום רק את אלה מביתא ישראל, אבל אלה שעשו גיור לא'.
<הרב יוסף הדנה: אחר כך - - -
אברהם נגוסה: העונש שלהם בגלל שעשו גיור?
<הרב יוסף הדנה: בגלל שעשו גיור.
אברהם נגוסה: זה העונש?
<הרב יוסף הדנה: זה העונש.
<הרב יצחק פרץ: בכול הגיור אשם.
אברהם נגוסה: זה אבסורד.
<הרב יוסף הדנה: אחרי שהרב אטיאס נבחר מיוזמתי קבעתי והגעתי אליו.
<הרב יוסף הדנה: שאלתי אותו מה עם רישום נישואין, בהתחלה הוא אמר לי 'הכול בסדר', אז אמרתי 'תודה רבה', הלכתי.
<הרב יוסף הדנה: לא הבדלתי בין ביתא ישראל לפלשמורה.
<הרב יוסף הדנה: אחר כך הולכים זוג להירשם, אומרים להם 'מה פתאום?
<הרב יוסף הדנה: הרב הדנה בכלל לא דיבר איתו', אני חושב, יעידו פה החברים, 'לא דיבר איתו בכלל'.
<הרב יוסף הדנה: עוד הפעם קבעתי פגישה, הלכתי, נפגשתי איתו, החבר'ה היו שם ליד, ישבנו שנינו, הוא לא רצה לקבל את הקבוצה אז ישבתי איתו.
<הרב יוסף הדנה: הוא ביקש ממני, לביתא ישראל הוא מוכן לחתום, אבל לפלשמורה הוא לא מוכן.
אברהם נגוסה: זה מי שעבר גיור.
<הרב יוסף הדנה: מי שעבר גיור לא.
<הרב יוסף הדנה: אז אני אמרתי, בסדר, אוקיי, זה פתרון זמני, בסדר.
<הרב יוסף הדנה: יצאתי מיד, עדכנתי את החבר'ה, אמרתי להם ו - - -
<קריאה: הרב - - -
אברהם נגוסה: לא, דיברת, זה זכות הדיבור שלו.
<הרב יוסף הדנה: אז אמרתי לחבר'ה, אחר כך זוג הולכים למועצה הדתית, עוד הפעם, 'מה פתאום?
<הרב יוסף הדנה: הרב בכלל לא דיבר איתו, בכלל לא דיברו על הנושא הזה', אז אני הבנתי מכל הדבר הזה שכל הבעיה הייתה וישנה מהפקידים.
<הרב יוסף הדנה: אני לא יודע, הקדוש ברוך הוא יודע אם - - -
אברהם נגוסה: הפקידים לא קיבלו הוראה מלמעלה?
אברהם נגוסה: מהרב?
<הרב יוסף הדנה: יכול להיות שבאופן כללי קיבלו, יכול להיות, אבל עד שאני ראיתי מה שאני ראיתי, אם באים ואומרים הפקידים 'לא דיברו בכלל', אז זה לא הרב אטיאס.
<דרסו פרססאו: יש לנו הקלטה, אפשר להשמיע אותה.
אברהם נגוסה: רגע, רק לחברי כנסת יש זכות לשאול ולהיכנס באמצע, אבל בבקשה, אתם בתור שלכם.
אברהם נגוסה: אני אתן לך, אבל תחכה לתור שלך.
אברהם נגוסה: אתה דיברת.
אברהם נגוסה: אני רק רוצה, כבוד הרב, מה אתה מציע?
אברהם נגוסה: איך אנחנו יוצאים מהבעיה הזו?
אברהם נגוסה: אני רוצה את ההצעה שלך.
<הרב יוסף הדנה: אני חושב שהמשרד שירד לפתח תקווה, דנו בכל הנושאים האלה, איך פותרים את הבעיה הזו.
<הרב יוסף הדנה: יש לנו המלצות, רק אתמול היינו שם וגיבשנו המלצות לפתור את הבעיה פעם אחת ולתמיד.
<הרב יוסף הדנה: בעזרת ה', אני מאמין שהפעם, גם המשלחת היו מאוד רציניים, מבינים את הבעיה.
<הרב יוסף הדנה: אנחנו הגשנו את זה למנכ"ל ולשר ובעזרת ה' נוציא הודעה מפורשת, לא רק הודעה, אלא אנחנו הולכים לפעול הלכה למעשה בשטח.
<הרב יוסף הדנה: אני מאוד מקווה, אם הרב אטיאס יסכים, בבקשה, אם לא, נמצא פתרון אחר.
<הרב יוסף הדנה: אנשים צריכים להתחתן במקום, אנשים צריכים לקבל תעודת נישואין במקום והכול צריך להתנהל כמו שצריך, המשרד בעד זה.
אברהם נגוסה: כבוד הרב, אני חוזר אליך, אני מבין שלפני הרב פרץ מי שהיה ראש מערך הגיור היה הרב דרוקמן.
<הרב יוסף הדנה: נכון.
אברהם נגוסה: אז כלומר מערך הגיור, אנחנו מדברים בשל המדינה, של הרבנות הראשית.
אברהם נגוסה: אין ספק בעניין ההכרה, אז הרב אטיאס לא מכיר ברב דרוקמן?
<הרב יוסף הדנה: אני אסביר.
<הרב יוסף הדנה: אני מכיר טוב גם את התהליך של הגיור והכול.
<הרב יוסף הדנה: למעשה הרב דרוקמן יושב למעלה וחותם, אבל מי שמנהל את הכול, נשיא בית הדין הגדול זה הרב הראשי, זה היה הרב עמאר.
<הרב יוסף הדנה: הנה עכשיו הרב הראשי, הרב יצחק יוסף, הם הנשיאים שבודקים את כל התהליך, שבודקים ומנהלים את הכול.
<הרב יוסף הדנה: כל שאלה באה אליהם והם שעושים את זה.
<הרב יוסף הדנה: ודבר שני, אולפני גיור, שלומדים שם עשרה חודשים עד שנה, שלומדים בצורה מסודרת, בתכנית מסודרת, הכול לפי ההנחיות של הרבנות הראשית, שעושים את הכול, אני לא מבין מה זה הגיור של הרב דרוקמן.
<הרב יוסף הדנה: נכון, הוא חותם, הוא עומד בראש, אבל מי שעושה את העבודה, באמת יש צוות מאוד מאוד מסודר, שמקפידים על הכול ועושים את העבודה נאמנה והרבנות הראשית מפקחת, עומדת בקשר מתמיד, אז אני לא יודע למה צריכים לעשות, למה צריכים להטיל ספק בעניין הזה.
<הרב יוסף הדנה: אני גם לא מבין את זה.
אברהם נגוסה: מה הפתרון?
<הרב יצחק פרץ: יש פתרון.
<הרב יצחק פרץ: לנו, מועצת הרבנות הראשית, היה פעם בעיה בכמה רבנויות, באשדוד, פתח תקווה, ראש העין ועוד, ואז החליטה הרבנות הראשית להסמיך ארבעה רושמי נישואין בתוך מערך הגיור.
<הרב יצחק פרץ: כל מי שמתגייר במערך הגיור, זכותו לבוא להירשם בלי אגרה.
<הרב יצחק פרץ: הרב דגן רוצה להטיל עלינו אגרה, אבל עד היום אין אגרה.
אברהם נגוסה: יש לו תעודת המרה.
<הרב יצחק פרץ: לא, תעודת נישואין.
אברהם נגוסה: הרב פרץ, לבוא אליך עם הפתרון אחר כך.
<הרב יוסף הדנה: פה מדובר בילדים, גם אם הם מגוירים, זה הילדים שצמחו וגדלו פה.
<הרב יוסף הדנה: אני חושב, לא רק אני חושב, אני בטוח, כל אחד צריך להתחתן בעיר שלו, במקום שלו.
<הרב יוסף הדנה: יכול להיות שאנחנו נמנה רב אחר שהוא יחתום בתעודה במקום הרב אטיאס, אבל אני חושב שהדבר צריך להתנהל כמו כל אזרח במדינת ישראל.
אברהם נגוסה: אני רוצה שעורכי הדין שנמצאים פה, תכוונו אותי, אני רואה פה הפרה של החוק.