GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ליאנה כהן: זה עזר לי להתמודד עם הקשיים באינטגרציה.
<ליאנה כהן: וכן, יש את המכשולים של השפה, אבל אני עובדת על זה.
<ליאנה כהן: יש לי אולפן פעמיים בשבוע והמורה שלי הייתה מאד טובה.
<ליאנה כהן: היא גרמה לנו להרגיש שהעברית היא חלק מאיתנו ושעלינו ללמוד אותה כמשהו חשוב.
<ליאנה כהן: זה משהו שעוזר באינטגרציה, והיא גרמה לנו לאהוב עברית.
<ליאנה כהן: בנוסף לניסיון המקצועי, היו לנו גם - - - מדהימים בכל רחבי הארץ וניתנה לנו הזמנות לשמוע הרצאות מדהימות.
<ליאנה כהן: החברה והמדריכות תמיד שמעו אותנו, כל שאלה שלנו – על עלייה, על אינטגרציה, על מה עלינו לעשות, על ייעוץ לעבודה, הכל.
<ליאנה כהן: הם הקשיבו לנו בכל יום ובכל שעה של היום והלילה.
<ליאנה כהן: להיות כנה לחלוטין איתכם, עלייה זה לא הדבר הראשון שחשבתי עליו כאשר באתי לכאן, כי בפריז יש לי גם חיים ויש לי את המשפחה שלי והכל.
<ליאנה כהן: מאז שבאתי לכאן חשבתי על כך רבות, ו - - -, שיש מקום עבורנו כיהודים ככל שנרצה.
<ליאנה כהן: זאת אומרת - - - כמטרות לאנטישמיות והתכנית הזאת עזרה לי למצוא - - - ובעיקר להקדיש מחשבות לתהליך העלייה.
<ליאנה כהן: הניסיון הזה נתן לי כוח - - - שאוכל לעשות עלייה - - - מקצועית ההזדמנות - - - ובאופן אישי, - - - - ארץ מולדת.
<לירן אבישר בן חורין: יושב הראש, זה חלק גדול מהסיפור, שאתה לא בהכרח חשוב על עלייה, או אתה מפחד ממנה וחצי שנה או שנה בארץ, אתה פתאום מבין – I can do it.
אברהם נגוסה: כן, אני שכחתי, גילוי נאות, גם לי יש מתנדבת, גל, איפה גל?
אברהם נגוסה: היא מתנדבת מהפרויקט של מסע.
אברהם נגוסה: פשוט שכחתי את זה.
טלי פלוסקוב: איך אפשר לשכוח כאלה דברים?
<לירן אבישר בן חורין: היי גל.
אברהם נגוסה: הטראומה של הבוקר עוד לא עברה אצלי.
אברהם נגוסה: גל מתנדבת פה בלשכה והיא עושה עבודה ממש, משהו.
<לירן אבישר בן חורין: מאיפה את, גל?
<גל: אני מקנדה.
אברהם נגוסה: מקנדה.
<אהרון אברמוביץ': בהצלחה.
<גל: תודה רבה.
אברהם נגוסה: חברתי הכנסת, אתם רוצים להתייחס?
טלי פלוסקוב: אני בשמחה אתייחס.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שאני לא אדבר הרבה, כי אנחנו באמת מכירים ומוקירים את הפעילות של מסע ואולי באמת אדוני יושב הראש, זה המקום קודם כל להגיד תודה על העבודה שאתם עושים, נציגי מסע.
טלי פלוסקוב: אני זכיתי פעם אחת להיות במוסקבה בהיותי ראש עיריית ערד, היה שם יריד ולידי היה דוכן שהיה שם מיכה פז, שהוא היה מטעם הפרויקט הזה.
טלי פלוסקוב: קודם כל עזבו את זה שהיום אנחנו חברים, אני הבנתי שכשבן אדם כזה מדבר, אי אפשר לא להגיד לא.
טלי פלוסקוב: אז באמת תודה לכם על העבודה הנפלאה שאתם עושים.
טלי פלוסקוב: אתה אדוני יושב הראש ציינת פה כמה דברים שהם באמת המטרה שלנו ואתם קולעים בול למה שאנחנו כמדינה מצפים.
טלי פלוסקוב: אני שמחה מאד לשמוע שאין בקשות מיוחדות ושאתם מסודרים ובעצם, אני מבינה שזה פרויקט משותף של ממשלת ישראל והסוכנות היהודית, ואני מקווה שיש מספיק משאבים ושאת כל התכניות שלכם בעצם אתם יכולים ליישם.
טלי פלוסקוב: על פי שלושת הסיפורים שאני הצלחתי לשמוע בכל אופן, אנחנו רואים שזה מצליח וזה עוזר להרבה אנשים לטעום את המדינה שלנו ולקבל החלטה.
טלי פלוסקוב: ומי שטועם את המדינה שלנו לא יכול אחר כך לא להגיע לכאן, נכון?
טלי פלוסקוב: כי אין עוד מדינה כזאת בעולם.
טלי פלוסקוב: מה שאני יכולה להגיד, מי שיכול להבין את זה זה אלה שעברו את העלייה, ואני חושבת שכולנו פה יושבים, אלה שעשו עלייה למדינת ישראל ואנחנו יודעים ומכירים מה כל צד ועד כמה חשוב להיות מוכנים לעלייה הזאת, גם לקושי מסוים, כי זו מדינה אחרת וקליטת שפה וכן הלאה, וזה שהאנשים האלה מגיעים.
טלי פלוסקוב: מה זה קשה לך בעברית?
טלי פלוסקוב: אתה מדבר עברית ברמה מאד מאד גבוהה, שתדע לך, אז אל תוריד מעצמך.
טלי פלוסקוב: ואני בטוחה ששתי הבנות האלה שיושבות כאן, אתן מבינות מה אני מדברת?
טלי פלוסקוב: קצת.
טלי פלוסקוב: עוד מעט אני בטוחה שתבואו לכאן ותדברו עברית גם כן.
טלי פלוסקוב: אז באמת תודה לכם ויישר כוח על כל העבודה שאתם עושים, ואנחנו כאן, חברי הכנסת, כדי באמת לשמוע ולראות האם אנחנו יכולים לעזור במשהו, או לפתור את הבעיות פה גם לאנשים האלה.
טלי פלוסקוב: אני יודעת שיש דברים טכניים שלפעמים צריכים לעזור.
טלי פלוסקוב: אני יודעת שאתם עושים את זה לבד, אבל גם אנחנו כאן, תיקחו את זה בחשבון.
טלי פלוסקוב: תודה רבה לכם.
אברהם נגוסה: אלכס.
סופה לנדבר: גם אני מבקשת לומר כמה מילים.
אברהם נגוסה: מיד.
<אלכס סלסקי: שלום לכולם.
<אלכס סלסקי: אנחנו קצרים בזמן, אני יודע, אז מאד קצר.
<אלכס סלסקי: אני חושב שקודם כל מבורך כל מה שמסע עושים וודאי, והיום מחבר העמים זה באמת צריך להיות הדגש עם צרפת.
<אלכס סלסקי: אני חושב שאנחנו צריכים לשים קצת יותר משאבים בציבור, שהדור אחד וחצי או שניים שהגיע מברית המועצות למערב, וודאי היום בגרמניה לדעתי יש פוטנציאל ענק עדיין, וגם בארצות הברית.
<אלכס סלסקי: לגבי קנדה ואוסטרליה, אני לא יודע, אפשר להניח אותן בצד כרגע.
<אלכס סלסקי: אבל זה גם נושא של מלגות, כי עדיין, ולירן, אני פונה אליכם – אתם מסתכלים עדיין על יוצאי ברית המועצות במערב כעל אלה שבאים מהמערב וההסתכלות על הסוציו אקונומי שלהם זה כאילו הם אמריקאים, אבל זה הרבה פעמים לא המצב.
<אלכס סלסקי: אנחנו ניסינו לעשות תכניות ולא צלחנו, אחד כי התכניות ארוכות ושניים כי אין מלגות, ופה אני חושב שאפשר לעשות גם שיתופי פעולה.
<אלכס סלסקי: אני גם פונה לאנה פה, לחשוב ביחד, וגם להסתדרות הציונית העולמית, שאני יכול להביא משם גם שיתוף פעולה.
<אלכס סלסקי: אני לא רואה אותם פה וזה חבל, אז בואו נשב ונגדיל את זה.
<אלכס סלסקי: יש לנו חלון הזדמנות קצר לגבי גרמניה ולגבי ארצות הברית וצפון אמריקה לציבור הזה.
<אלכס סלסקי: תוך לדעתי כמה שנים נאבד אותם, ומסע זה הכלי.
<אלכס סלסקי: אז בואו נרים לדעתי את הכפפה הזאת.
מיכאל אורן: מה חסר לך?
סופה לנדבר: כסף.
<אלכס סלסקי: תמיכה.
<אלכס סלסקי: מלגות לציבור הזה ולדעתי התכניות עבורם צריכות להיות יותר קצרות ויותר יישומיות.
<אלכס סלסקי: שוב, הכלים ישנם, זה פשוט יותר תשומת לב לדעתי, ולהיות יותר minded אליהן.
אברהם נגוסה: אתה חושב שלא מגיעים מהארצות האחרות שציינת, והסיבה זה הכסף?
<אלכס סלסקי: בוודאי.
אברהם נגוסה: או שאין reach out.
<לירן אבישר בן חורין: אנחנו בעצם מתייחסים למהגרים מברית המועצות שיושבים בגרמניה או בארצות הברית, כמו אמריקאים או כמו גרמנים.
<לירן אבישר בן חורין: ואז באופן אוטומטי המלגות שלהם הרבה יותר נמוכות, כי המלגות למישהו מאוקראינה היא מלגה שקרובה ל-10,000 דולר, המלגה בארצות הברית היא בין 500 ל-4,000 דולר.
<לירן אבישר בן חורין: ולכן מה שאלכס מעלה פה, שלתת ליוצאי ברית המועצות לשעבר בארצות הברית מלגה כשל אמריקאי, זה לא יאפשר לו לבוא, כי הסוציו אקונומי שלו בארצות הברית וגם בגרמניה הוא יותר נמוך בעצם משל תושבי המקום.
אברהם נגוסה: את רוצה לדבר עכשיו, או שנשמע עוד התייחסות?
אברהם נגוסה: תתייחס בקיצור ואז נשמע את חברת הכנסת סופה לנדבר.
<דוד דנקר: תודה, אדוני יושב הראש.
<דוד דנקר: אני דוד דנקר מהפדרציות היהודיות בצפון אמריקה.
<דוד דנקר: בגאווה גדולה הפדרציות משקיעות מיליוני דולרים בתכניות של הסוכנות היהודית, בעיקר מסע.
<דוד דנקר: הפדרציות, בצדק, כמו ששמענו, רואות את התכנית לא רק כלבנות זיקה והאהדה לישראל, אלא גם כדי לבנות את הקהילות שלנו, לבנות זהות יהודית חזקה ולטפח מנהיגות.
<דוד דנקר: וזה די ברור שזו אחת הדרכים היותר חשובות לעשות את זה, וזה דרך תכניות אינטנסיביות במדינת היהודים.
<דוד דנקר: אני גם רוצה להדגיש שכל שקל שהמדינה משקיעה בתכניות מסע, זו השקעה אסטרטגית.
<דוד דנקר: אסטרטגית בקשר בין יהדות התפוצות לבין מדינת ישראל.
<דוד דנקר: יושב הראש יודע את זה היטב ואני מבקש שתעביר את זה הלאה לכל שאר חברי הבית, כדי להמשיך את התמיכה בתכניות האלה ואת התמיכה בסוכנות.
<דוד דנקר: תודה.
סופה לנדבר: מיותר להוסיף שזה אחד מהפרויקטים היפים, המצוינים שלממשלת יש חלק לא מבוטל בהם.
סופה לנדבר: הפרויקט הזה, הייתי אומרת, זה גם שינוי דמוגרפי של מדינת ישראל בסופו של דבר, זה פרויקט של עידוד עלייה, זה פרויקט של פוטנציאל חדש וזרם חדש כעולים חדשים בעתיד, שלאנשים האלה בפרויקט הזה יש המון חן והמון מרץ והמון חיוך, וסוף סוף זה אחד מהפרויקטים היפים שמגיעים לוועדה הזאת בלי בעיות, אבל עם רצון ועם חן כמו שאמרתי.
סופה לנדבר: אני חושבת שבאחת ההמלצות, הוועדה צריכה להמליץ לפרויקט מסע לנצל את ההזדמנות שבינתיים אנחנו סיימנו השנה והשקענו בזה המון.
סופה לנדבר: אני בתור שרה השקעתי בזה שהפכתי את המשרד למשרד עלייה וקליטה.
סופה לנדבר: זאת אומרת לעידוד עלייה.
סופה לנדבר: זה פרויקט נטו לעידוד עלייה, לקשר עם היהודים בתפוצות.
סופה לנדבר: אני חושבת שאחת ההמלצות צריכה להיות ההמלצה שאלכס דיבר עליה, המלצה להסתכל על זה מחדש, לראות את זה כדבר שחלון ההזדמנויות יכול להיסגר, וגם לנצל את מה שקורה היום ברוסיה ובאוקראינה ולהסתכל על זה כתוספת, אני חושבת, כחלוקה נוספת במלגות, בגלל שאנשים שמגיעים היום מרוסיה ומאוקראינה - רוסיה נמצאת במשבר ואוקראינה נמצאת בינתיים במשבר כפול פלוס מלחמה.
סופה לנדבר: אז כדי להביא את האנשים האלה לכאן צריכים לנסות להגדיל את המלגות ואת הכסף שמשקיעים דווקא במקום הזה.
סופה לנדבר: בחודשיים האלה אנחנו מסתכלים על סטטיסטיקה.
סופה לנדבר: יש בינתיים ירידה בעלייה.
סופה לנדבר: יכול להיות שזה לקראת הקיץ, יכול להיות בהשוואה לשנה שעברה, ובגלל זה זה אחד מהמשאבים ועל המשאב הזה צריכים להסתכל עם עיניים פקוחות ולנצל את הפוטנציאל הזה.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת מייקל אורן, בבקשה.
מיכאל אורן: תודה, תודה, כבוד יושב הראש.
מיכאל אורן: טוב, כל מה שיש לומר על מסע בתחום החיובי כבר נאמר.
מיכאל אורן: אני מכיר את מסע מאז ראשיתה של התכנית.
מיכאל אורן: תומך, מעורב, כל פעם אתם פונים אלי, באים, אבל אני כאן בתפקיד כגוף מפקח, גם על הכסף שהושקע על ידי המדינה במסע.
מיכאל אורן: אני מצטער שפספסתי את המצגת.
מיכאל אורן: אני מכיר מספיק את התכנית ואת השאלות הקשות.
מיכאל אורן: אני אתן לכם רק דוגמא.
מיכאל אורן: חילקתם פה חוברת, אני לא יודע מי הפיק את החוברת.
מיכאל אורן: אני מבקש ממי שהפיק את החוברת שישקיעה עוד 500 שקלים לעריכה באנגלית.
מיכאל אורן: אין אף משפט תקין באנגלית בדבר הזה, ואני מניח שהוא מיועד לתורמים פוטנציאליים אמריקאים.
מיכאל אורן: אני קורא דבר כזה, אני כבר לא מתייחס לזה ברצינות.
מיכאל אורן: זה אחד.
מיכאל אורן: יש כאן רשימה של מטרות של מסע.
מיכאל אורן: לחבר בין נוער יהודי בעולם וליצור תחושה של שייכות, של אחדות עם העם היהודי.
מיכאל אורן: אני לא רואה עלייה בשביל אחת מהמטרות של מסע.
מיכאל אורן: אני יודע שבסוכנות בשנים האחרונות התנהל איזה ויכוח מה המטרה של הסוכנות.
מיכאל אורן: לגבי המדינה, אין ויכוח כזה.
מיכאל אורן: אנחנו רוצים עולים.
מיכאל אורן: יש מצב חירום בצרפת, אפשר להעלות אולי בשנים הבאות עשרות אם לא מאות אלפי יהודים מצרפת, מאירופה כולה.
מיכאל אורן: איך מסע רואה עצמה כחלק מההזדמנות הזאת ומהמצב הזה, האם בכלל יש חשיבה על מצב חירום.
מיכאל אורן: כששאלתי אותך, אלכס, לגבי כסף, זה מלגות.
מיכאל אורן: אני מדבר על עלייה.
מיכאל אורן: איך אפשר לדבר לעלות דרך מסע את אותם רבבות יהודים, לא רק נוער, משפחות מרחבי העולם, במיוחד מאירופה.
מיכאל אורן: אז אני נותר עם הרבה מאד שאלות והערות.
מיכאל אורן: תסלחו לי, זה גם חלק מהתפקיד של גוף מפקח.
מיכאל אורן: אז בבקשה.
<לירן אבישר בן חורין: להגיב?
<לירן אבישר בן חורין: אנחנו נשמח להגיב.
אברהם נגוסה: כן, תגיבי בקיצור.
<לירן אבישר בן חורין: אז חבר הכנסת אורן, קודם כל תודה על ההערות, אנחנו ניקח אותן לתשומת ליבנו.
<לירן אבישר בן חורין: את הדבר הזה ערכו דוברי אנגלית, שזה המקצוע שלהם, אבל אנחנו נידרש לזה.
<לירן אבישר בן חורין: אני סומכת עליך, גם אתה דובר אנגלית.
מיכאל אורן: זה משהו מדהים.
<לירן אבישר בן חורין: טוב, אנחנו נעדרש להערה הזאת, היא הערה מטרידה.
מיכאל אורן: כמה כסף זה עלה למדינה?
מיכאל אורן: אני רוצה לדעת.
<לירן אבישר בן חורין: בסדר, זו הערה מטרידה ביותר, אנחנו נידרש אליה.
<לירן אבישר בן חורין: נראה לי נסת
<לירן אבישר בן חורין: פק בדברים האלה בהקשר הזה.
<לירן אבישר בן חורין: לגבי העלייה, אני בכל זאת רוצה לומר משהו.
<לירן אבישר בן חורין: במסגרת הפרזנטציה, הצגתי בעצם מציאות שבה בשנתיים האחרונות חברת מסע עשתה איזו עבודה אסטרטגית שבמהלכה היא בעצם הבינה.
<לירן אבישר בן חורין: העלייה נתפסה לפני עשור, כשהתחילו את הפרויקט הזה, אז הייתה הסכמה בין המדינה לבין הסוכנות שעלייה זה אחד מתוצרי הלוואי האופטימאליים, המשקפים הצלחה במנעד של ההצלחות, של החיבור לישראל.
<לירן אבישר בן חורין: בין זיקה לקשר עם ישראל לביקורים חוזרים, לזהות יהודית, עלייה היא בעצם בצד הימני של המתרס הזה, במנעד של ההצלחות, היא הצלחה אופטימאלית.
<לירן אבישר בן חורין: זאת הייתה ההסכמה וגם במסמכי היסוד שלה - - -
מיכאל אורן: אבל טוב שזה בריש גלי פה - - -
<לירן אבישר בן חורין: שנייה, אני אומר, זה כן כתוב ואני אתייחס לזה.
מיכאל אורן: אתם מזכירים את זה.
<לירן אבישר בן חורין: מסמכי היסוד של החברה הזאת לא מדברים על זה שמטרתה היא עלייה, אלא שזו אחת התוצאות המוצלחות של עבודה טובה שלנו.
<לירן אבישר בן חורין: בשנתיים האחרונות ותיארתי את זה, בעבודה האסטרטגית שלנו, בעצם ראינו שיש קבוצה שלמה של צעירים שמונעים מאיזה שהוא רצון להגר ממדינת המוצא שלהם ומחפשים לעצמם הזדמנויות חיים, ואחד מהדברים שאנחנו רוצים לאשר להם זה את ישראל כהזדמנות חיים ולקבל איזו שהיא התנסות של חיים פה, גם מקצועיים וגם אישיים, בשביל לסייע להם בקבלת ההחלטה ואנחנו הגדרנו סגמנט עצמאי, שהוא כתוב גם פה.
<לירן אבישר בן חורין: קראנו לו עלייה - Increase programs, אתה יכול לראות את זה באחד העמודים פה.
<לירן אבישר בן חורין: ממש הגדרנו סגמנט שהוא סגמנט פרי עלייה.
<לירן אבישר בן חורין: יש קהילות שהעלייה היא אינטרס יותר מובהק או שמעניין אותן, ויש קהילות, כמו הקהילה הצפון אמריקאית, שמבחינתה עלייה היא לא מטרת העל של פרויקט מסע, אלא חיבור צעירים חזרה לקהילה וחיבור צעירים לעולם היהודי.
<לירן אבישר בן חורין: מסע משרת את כל המטרות האלה ומזהה אזורים שבאמת בשביל הצעיר תקופת החיים במסע היא תקופה לבחון את אפשרויות העלייה, וצעיר שמבחינתו זו חוויה פורמטיבית, משמעותית, שמחברת אותו לישראל, לעם היהודי ומקדמת את הקריירה שלו.
<לירן אבישר בן חורין: אנחנו משתדלים להגיע לכל המנעד הזה.
<לירן אבישר בן חורין: לך אני לא צריכה לומר שמאד יכול להיות שבאסטרטגיה מרקטיאלית, פנייה לקהל האמריקאי, שאומרת לו שמסע זה תכנית עלייה, אותה נשאיר למחלקה לעלייה, כי אנחנו יכולים להפסיד הרבה מהצעירים שלנו, שיכולים לבוא לפה לחצי שנה ושנה ואחר כך לבחור לעשות עליי.
<לירן אבישר בן חורין: ולכן למסע יש יתרון בזה שהיא לא מדברת על עצמה בהכרח כתכנית עלייה, היא מדברת על עצמה כתכנית התנסות בישראל, שתורמת לקריירה שלך ושאחת התוצאות האפשריות שלה היא עלייה.
<לירן אבישר בן חורין: ולכן אנחנו - - -
מיכאל אורן: ממה שאני מבין מדבריך, סליחה, אני צריך ללכת לקבלת הפנים לנשיא קפריסין, אז תסלחו לי.
מיכאל אורן: אכן המילה עלייה מקשה פעם אחת פה, אבל רק במסגרת של עלייה מברית המועצות לשעבר או מצרפת.
<לירן אבישר בן חורין: זה היום הליבה של הצעירים שנמצאים בסגמנט הזה.
<לירן אבישר בן חורין: אגב, עכשיו כל מדינה יכולה להצטרף לסגמנט הזה.
<לירן אבישר בן חורין: אנחנו עכשיו מזהים את דרום אפריקה כיעד מעניין, שבו צעירים מחפשים הזדמנויות חיים אלטרנטיביות.
<לירן אבישר בן חורין: אנחנו תמיד עם עיניים פקוחות על אזורים כאלה, ונצואלה, אגב, ואנחנו כל פעם נכנסים לזירות חדשות שבהן אנחנו חושבים שדווקא סגמנט הפרי עלייה שלנו, הוא הסגמנט הרלבנטי.
<לירן אבישר בן חורין: אבל אנחנו עושים את ההתאמות, באמת בשביל לא לפגוע בהזדמנויות שלנו במקומות אחרים בעולם, שבהן עלייה זה המוקד שמעניין בהכרח את הצעירים.
מיכאל אורן: רק לצורך הבהרה, אתם מוכרים את תכנית מסע לקהילות שונות בצורה שונה.
<לירן אבישר בן חורין: למשתתפים שונים בצורה שונה, לפי הצרכים שלהם.
<לירן אבישר בן חורין: חברים, אני אהיה אתכם מאד כנה, מי שמתעלם מהשוק – לא יקבל פה צעירים.
מיכאל אורן: לא, אני רוצה פשוט - - -
<לירן אבישר בן חורין: אני אומרת את זה בצורה הכי כנה.
<לירן אבישר בן חורין: אנחנו נמכור Study Abroad לאמריקאים ואנחנו נמכור הזדמנויות בהייטק הישראלי לאמריקאים ואנחנו נציע הזדמנויות חיים והכשרות מקצועיות באזורים אחרים בעולם שבהם אנחנו חושבים שזה מה שהצעיר רוצה.
מיכאל אורן: יכול להיות, כבודו, שכל הנושא הזה, כל הגישה הזאת לעלייה, אני מבין את הרגישות לגבי הקהילות בצפון אמריקה, אבל אי אפשר גם להכליל בצפון אמריקה.
מיכאל אורן: יש את קנדה והיא סיפור אחר, יש שפה אחרת, במקסיקו סיפור.
מיכאל אורן: גם מקסיקו נמצאת, נדמה לי, ביבשת הצפון אמריקאית, ככה, כן, בצורה שזה שווה דיון באיזה שהוא מקום, משום שאתה שומע שלא שאנחנו "עובדים" על יהודים, אבל אנחנו מוכרים את התכנית הזאת בתור תכניות אחרות.
מיכאל אורן: כל הגישה של המדינה היא שונה לגבי כל הנושא של העלייה.
מיכאל אורן: אני אין לי שום בעיה לבוא כחבר כנסת ישראלי, לבוא לקהילה היהודית אמריקאית, כולל הכי, באיפ"אק למשל, שבוע הבא, ולהגיד אתם צריכים לעלות לארץ, אין לי שום בעיה.
מיכאל אורן: אבל המדינה והסוכנות במיוחד, יש קושי מסוים לאמץ גישה כזאת.
מיכאל אורן: הייתי רוצה לדעת ולהבין יותר למה ומה באמת קורה.
<לירן אבישר בן חורין: יש לנו גם מטרות אחרות והן לגיטימיות בתוך הפרויקט.
מיכאל אורן: אכן אכן.
<אהרון אברמוביץ': לא, אבל אני חושב שיש פה אולי איזו החמצה מסוימת.
<אהרון אברמוביץ': אני בתחילת הדברים אמרתי שהתכנית הזאת, תכנית מסע, לא נבנתה מלכתחילה כתכנית עלייה.
<אהרון אברמוביץ': זה לא היה הקונספט מאחורי בניית מסע.
<אהרון אברמוביץ': מסע נבנתה כתכנית של זהות יהודית, של קשר בין ישראל והתפוצות, כדי לחבר צעירים יהודים במאסות גדולות מאד, באלפים, שיבואו כל שנה לארץ, יהיו פה תקופה משמעותית, יחזרו לארצותיהם ויהיו יהודים שמחוברים לישראל וליהדות שלהם ולקהילה שלהם.
<אהרון אברמוביץ': אחת מתוצאות הלוואי שנוצרו לאורך השנים, שהיא תוצאת לוואי מאד מבורכת, היא שהתכנית הפכה להיות תכנית עלייה וזה שינוי מבורך, אבל הוא קרה במשך השנים.
<אהרון אברמוביץ': זאת לא הייתה האסטרטגיה וזה לא היה הקונספט שהנחה את אלה שיזמו את התכנית הזאת.
מיכאל אורן: אז זו גישה מאד דומה לזה של תגלית, למשל.
מיכאל אורן: גם שם לא מדברים על עלייה.
<אהרון אברמוביץ': בסדר, מאה אחוז.
מיכאל אורן: ראש הממשלה הוזמן לדבר בכנס של תגלית כאילו אסור לו להזכיר את המילה - - -
<אהרון אברמוביץ': לא, לא, בתכניות של מסע ראש הממשלה בא ומדבר על עלייה והוא אומר אני רוצה שתעלו לישראל וזה נאמר בצורה ברורה, אבל צריך להבין שהתכנית לא נבנתה בקונספט שלה רק או בעיקר כתכנית עלייה, אלא זה אחד מהתוצרים של התכנית הזאת, תוצר מבורך ואנחנו רואים את התוצאות.
<אהרון אברמוביץ': התוצאות הן מפתיעות לטובה ולכן יש גם שינוי מסוים בסוג התכניות שאנחנו מציעים לצעירים.
<אהרון אברמוביץ': צעירים שרוצים לבוא לפה לחוויה מסוימת שתכליתה עלייה, נציע להם גם דברים שהם מאד מותאמים לעלייה.
<אהרון אברמוביץ': לדוגמא, צעירים שמגיעים מברית המועצות לשעבר, רוצים תכנית שנותנת להם רישיון לעבודה בארץ במקצוע מסוים, כי הם רואים את עצמם כבר פה כלומדים לקראת עלייה.
<אהרון אברמוביץ': צעירים אחרים באים לפה כשדי ברור שהרצון שלהם הוא לקבל חוויה יהודית, ישראלית, ציונית, אבל כוונתם לחזור ולחיות בתפוצות, וגם את זה אנחנו מכבדים ו - - -
מיכאל אורן: האם להערכתכם הדגש על עלייה ירחיק אותם מהעלייה?
מיכאל אורן: יפגע דווקא בשיעורי העלייה?
<אהרון אברמוביץ': לא.
<אהרון אברמוביץ': בעיני זה לא השיקול.
<אהרון אברמוביץ': אני לא חושב שאנחנו נרתעים מלדבר על עלייה.
<אהרון אברמוביץ': אנחנו מדברים על עלייה ואנחנו מציגים את הרעיון של עלייה, אבל אני אומר, המטרות שלנו הן משולבות.
<אהרון אברמוביץ': אנחנו לא נגיד לצעיר שרוצה לבוא לפה לתקופה של זהות יהודית ואומר שהוא יחזור בסוף התקופה.
<אהרון אברמוביץ': אנחנו נקבל אותו בברכה.
<אהרון אברמוביץ': זה אחת מהמטרות שלנו.
<אהרון אברמוביץ': אז אנחנו כן מדברים על עלייה, נדבר על עלייה, אבל זה לא הדבר היחיד שאנחנו מנסים לעשות - - -
מיכאל אורן: משתתף בתכנית מסע מחליט לעלות לארץ, התכנית מעבירה אותו לגוף אחר?
<לירן אבישר בן חורין: קודם כל התכנית במהלכה מנגישה לו כל מידע אפשרי באמצעות הסוכנות היהודית, משרד הקליטה.
<לירן אבישר בן חורין: יש ירידי עלייה, יש פעילות עלייה, יש הנגשה של מידע על עלייה.
<לירן אבישר בן חורין: מיד כשהוא מסיים את התכנית בוודאי שאנחנו מעבירים אותו לגופים שמוסמכים לטפל בעלייה - הסוכנות היהודית, משרד הקליטה.
<לירן אבישר בן חורין: לנו אין לו את הכלים ולא את ה-capacity לעסוק בעלייה, לא את המנדט.
<לירן אבישר בן חורין: עם סיום התכנית אגב, הצעירים יכולים לשנות סטאטוס בארץ בצורה קלה, באמצעות הסוכנות היהודית, כך שזה חלק מההנגשה שאנחנו עושים, הנגשה לתעסוקה.
<לירן אבישר בן חורין: כמו שאתה רואה - - -
<סוניה דורפמן: באמצעות - - -
<לירן אבישר בן חורין: בשמחה, אתם תיכף - - -
<סוניה דורפמן: רק להגיד, לגבי ברית המועצות לשעבר, נתיב היא זאת שמטפלת בשינוי הסטאטוס.
<לירן אבישר בן חורין: בשינוי הסטאטוס, כן.
<לירן אבישר בן חורין: ברית המועצות בטיפול נתיב.
<לירן אבישר בן חורין: הרבה מהעבודה שלנו מתבצעת עם נתיב בברית המועצות, בשיתוף פעולה - - -
<אריה קנדל: לצורך הדוגמא אפשר לומר, אני מנהל תכנית צרפת בסוכנות, הייתי ארבע שנים מנהל משלחת של הסוכנות בצרפת וגם ייצגתי את מסע שם ארבע שנים, אז המספרים קפצו באמת מ-300 ל-1,500 השנה, ואתה מוזמן ב-28 בחודש, אנחנו מקיימים בבר אילן כנס למשתתפי מסע מצרפת, שכמעט רובם ככולם יעלו לישראל.
<אריה קנדל: היום מי שמגיע מצרפת לתכנית מסע חושב על עלייה במפורש, וכמעט 80% מהם עושים עלייה בסוף השנה.
<אריה קנדל: אז למשל בצרפת לדוגמא זה הסיפור הזה.
<אריה קנדל: ולפני ארבע שנים היינו על 300 חניכים שחשבו בעיקר לחזק את הזהות היהודית שלהם, והיום החניכים גם רואים את זה כאופציית עלייה מאד מאד ברורה.
<אריה קנדל: וחלק מהסיפור שלהם בארץ זה גם להיחשף לאופציות של עלייה, אם זה צבא, שירות לאומי, מינהל הסטודנטים וכל הסיפור.
<אריה קנדל: אז אני אשמח שאתה תבוא ב-28 בחודש.
מיכאל אורן: והתהליך שמישהו בא מצרפת, כלומר העצירה הזאת, הוא מגיע לצורך התנסות, להכיר את הארץ, להתחבר לעם היהודי אבל באיזה שהוא שלב מחליטים לעלות לארץ, דווקא מבני צרפת - עוברים לטיפול של הסוכנות?
<אריה קנדל: כן, התשובה היא כן.
<אריה קנדל: שינוי הסטאטוס נעשה בסוכנות היהודית.
מיכאל אורן: והתהליך הוא חלק מבחינתך, הולך?
מיכאל אורן: זורם?
<אריה קנדל: חלק.
מיכאל אורן: כן?
<אריה קנדל: חלק, באמת.
מיכאל אורן: טוב לשמוע.
<אריה קנדל: מבחינת הצרפתים הסיפור הוא חלק, היום, כן.
<אריה קנדל: זה לקח קצת זמן, אבל היום הוא חלק והחברה האלה גם יהיו ב-28 בחודש, להגיע גם ליריד גדול.
<אריה קנדל: וחוץ מזה, גם מבחינת התהליך, אני לא מכיר, אבל לפחות הבחור הזה יהונתן, יוצא לי לפגוש אותו לפני חמש שנים בצרפת ועכשיו הוא יושב פה בכנסת, אז זה אומר שזה גם אומר משהו.
<לירן אבישר בן חורין: זה הרבה תהליכים המשכיים.
אברהם נגוסה: גלשנו.
אברהם נגוסה: אני התחשבתי בהתחלה, שאנחנו איחרנו.
אברהם נגוסה: אני רוצה לתת לאנה פרלמן, מנהלת קרן ג'נסיס, בבקשה.
<אנה פרלמן: שלום, בוקר טוב, good morning, דוברה אוטרה.
<אנה פרלמן: א' אני מתרגשת מאד להיות בוועדה הזאת, לא רק בגלל היותנו פרטנרים למסע, אבל הייתי רוצה וחבל שחבר הכנסת אורן יצא, הייתי רוצה ברשותכם טיפה להזיז את הדגש של מסע מתהליך טכני של עלייה, שהוא באמת גם לא היה שם אף פעם, לתהליך שבו קרן ג'נסיס, שעוסקת בהעצמת הזהות היהודית של יהודים דוברי רוסית מסביב לעולם, התחברה אליו.
<אנה פרלמן: זו העצמת החוויה היהודית-ישראלית כאן בישראל.
<אנה פרלמן: העצמת החוויה, גם המפגש עם העם היהודי, גם - - - - יהודי, גם ההבנה איפה אני בעצם מתחבר ומה מקומי ביום יום של החברה הישראלית.
<אנה פרלמן: בנוסף לאתגר שאיתו מתמודדים חברינו במסע להביא את החברה האלה לישראל, שבו קרן ג'נסיס עד כה בכל אופן לא לוקחת חלק פעיל, אנחנו ערים מאד לאתגר נוסף, כיצד להעצים את אותה חוויה, כיצד בעצם להבנות תהליך שיאפשר לצעירים גם להעמיק את ההיכרות עם ישראל, הדבר שתגלית בטח לא מאפשר; גם להעמיק את ההיכרות עם החברה הישראלית, עם המפגש גם עם דוברי רוסית בתוך ישראל, אם אנחנו מדברים על קהל דובר רוסית, גם עם ישראלים מכל הרקעים והמוצאים שישנם בישראל.
<אנה פרלמן: בלי עין רעה יש לנו בערך יוצאים מ-90 מדינות בעולם, למיטב זיכרוני.
<אנה פרלמן: האתגר הזה הוא עדיין קיים.
<אנה פרלמן: כלומר גם מדינת ישראל וגם החברה הישראלית עדיין בדרך להיות חלק פעיל מאד וכיצד אנחנו משלבים את החברה האלה, בוגרי מסע, ביום יום של החברה הישראלית, בטח אחרי שהם מחליטים לעלות לישראל.
<אנה פרלמן: אני אתן דוגמא קטנה, ביחד עם מסע יצרנו תכנית בלתי רגילה שמאפשרת לצעירים באמת לעבור תהליך שהתחיל מתחילת הדרך בתהליך של ארבעה ימים, היום זה כבר רצף שנתי.
<אנה פרלמן: בתוך הרצף השנתי יש תכנית למנהיגות, שהיא מאפשרת כביכול לחברה המנהיגים מכל העולם שהגיעו למסע, מנהיגות עתידית כמובן, לעבור תהליך נוסף.
<אנה פרלמן: וחלק מהמנהיגים האלה גם נשארים אחר כך בישראל.
<אנה פרלמן: אנחנו לא מצליחים.
<אנה פרלמן: כלומר אנחנו, המדינה אני מתכוונת, אנחנו לא מצליחים לשלב אותם בשום דרך שהיא לנצל את הכישורים שלהם, את המנהיגות שלהם, היכולות שלהם בחברה הישראלי, אפילו לטובת תהליכי קליטת העלייה.
<אנה פרלמן: כלומר, צריך לקחת בחשבון שלאחר שאנחנו משקיעים כל כך הרבה משאבים בהעצמת הזהות היהודית, בהעצמת החיבור של הצירים האלה לישראל, יש את הצעד הבא כשהמסע מסתיים והצעיר אכן צריך להתמודד עם קושי עצום מלמצוא עבודה ולמצוא מקום מגורים ולמצוא את עצמו החברה הישראלית, שאני מאמינה שהוא היום מכיר טוב יותר ממה שהכיר לפני כן, אבל לאו דווקא מספיק כדי להמשיך עם הדרך.
<אנה פרלמן: אני מזמינה אתכם להתחבר יותר ויותר גם לניסיון שלנו להגדיל את התכניות בתוך מסע, להעצמת הקשר עם החברה הישראלית, עם היהדות ועם העולם היהודי.
<אנה פרלמן: מסע בהחלט עושה עבודה יוצאת מן הכלל, הצוות עובד באמת יום ולילה, אבל הזרוע עדיין נטויה.
<אנה פרלמן: זאת אומרת יש לנו הרבה מאד עבודה בתחום ואין לי שום ספק שהחברה הישראלית וגם ממשלת ישראל יכולים לקחת בזה אף חלק יותר משמעותי ויותר אקטיבי.
<אנה פרלמן: תודה רבה.
אברהם נגוסה: אני חושב שהתחשבנו באיחור שאיתו התחלנו.
אברהם נגוסה: היינו צריכים לסגור בשעה 11 את הדיון וגלשנו.
אברהם נגוסה: אני שמח שכל אחד שרצה לדבר דיבר.
אברהם נגוסה: אני לא יודע אם יש עוד מישהו שרצה לדבר שלא נתנו לו.
אברהם נגוסה: לא ראיתי יד, אז זה אומר שאפשר לסכם את הדיון.
אברהם נגוסה: אני אמרתי קודם – התכנית היא מאד מאד חשובה למדינת ישראל, לעם היהודי, לחיזוק העלייה, ולכן המסקנות של הוועדה בדיון הזה הן: 1.
אברהם נגוסה: הוועדה מברכת את מסע על פעולותיה לחיזוק הקשר עם העם היהודי והזיקה לישראל, וחיזוק הזהות היהודית.
אברהם נגוסה: הוועדה קוראת למסע לבחון את הגדלת המלגות לסטודנטים יוצאי ברית המועצות החיים בגרמניה, קנדה וארצות הברית, כדי לעודד עלייה, בנוסף לאלה שבאוקראינה וברוסיה.
אברהם נגוסה: יישר כוח על פעולת
אברהם נגוסה: כם החשובה והיעילה, התורמת בבניית שגרירים למדינת ישראל, מחזקת את הזיקה ליהדות ולישראל, מעודדת עלייה ומעניקה הכשרה ותעסוקה לשילוב אותם נערים בישראל בתחום התעסוקה.
אברהם נגוסה: תודה רבה על פעילותכם.
<לירן אבישר בן חורין: תודה לך.
אברהם נגוסה: אנחנו היום דנים בכך שהעולים הפוטנציאליים, עוד כשהם בארץ מוצא שלהם, צריכים לקבל מידע על שירותי קופות החולים, טרם עלייתם לישראל.
אברהם נגוסה: הנגשת המידע היא חשובה וקריטית לעולים חדשים, כדי לקבל החלטה לאיזו קופת חולים הם רוצים להשתייך.
אברהם נגוסה: המידע לא ניתן היום באתרי האינטרנט של משרדי הממשלה וקופות החולים, בעיקר משרד הבריאות וקופות החולים, לא צויין שם ולא ניתן מידע כמו למשל, תרופות המצויות בישראל, מה כלול בסל התרופות, שירותים רפואיים בכיסוי קופות החולים, טיפול במחלות קיימות, בתי החולים וכו'.
אברהם נגוסה: אנחנו קיבלנו את הדרישות האלו מ"נפש בנפש" ואני בטוח שגם ארגונים אחרים יש להם אותה הרגשה, שהעולים לא מקבלים את המידע הראוי.
אברהם נגוסה: הדבר השני הוא שירותי בריאות הנפש לעולים בשפתם, לאור הרפורמה החדשה בבריאות הנפש.