GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שלם: הדרכתי בחולון, בסניף ג'סי כהן.
<שלם: סניף ג'סי כהן, עכשיו מקימים אותו, זה חדש, אז רוב המשפחות לא יודעות מה זה בני עקיבא ולא שולחים את הילדים שלהם לבני עקיבא.
<שלם: הילדים כן באים לבני עקיבא וההורים לא יודעים מה זה בני עקיבא, לאן הילדים שלהם יוצאים, לאן הם הולכים.
<שלם: יש לנו מדריכים ישראלים שהם לא דוברים אמהרית ושם אני היחידה שדוברת אמהרית.
<שלם: שאלתי אותם, בזמן שאנחנו יוצאים לטיולים ובזמן שאנחנו יוצאים בשישי בערב, ההורים לא מסכימים שהם ייצאו.
<שלם: כשהילדים אומרים להם 'אנחנו הולכים לבני עקיבא' והם לא מבינים והם לא נותנים להם לצאת אז באו החניכים ושאלו אותי מה לעשות עם זה, כשאני שואלת אותם 'למה לא באתם לבני עקיבא', אז הם אומרים 'ההורים שלנו לא יודעים מה זה בני עקיבא ואנחנו צריכים את עזרתך להסביר להם בשפה האמהרית'.
<שלם: אז הלכתי כמעט לכל משפחה ודיברתי איתם, הסברתי להם מה זה בני עקיבא, ואמרו לי 'תודה רבה לך, כל הכבוד לך שאמרת לנו את זה' והילדים התחילו לבוא כולם.
<שלם: אני גם לקחתי את מספרי הטלפון שלהם ומדברת עם המשפחה שלהם.
<שלם: ברוך ה' עכשיו יודעים ויש לנו סניף בני עקיבא וכולם באים, אפילו האחים הגדולים שלהם, שיוצאים בערב שישי.
<שלם: אני מבקשת מהאחים הגדולים שיבואו לקחת אותם, להחזיר אותם הביתה, וברוך ה' עכשיו כולם כמעט מגיעים.
<שלם: אם יש בעיה, שואלים אותי, מתקשרים אליי ושואלים אותי, 'באמת יש להם בני עקיבא', 'אין להם בני עקיבא' וזה משפיע על הילדים.
<דוד שמחון: קשה להאמין שאת רק שנה וחצי בארץ.
<שלם: אני ארבע שנים.
<דוד שמחון: אתם יצאתם לטיול ט"ו בשבט?
<שלם: כן.
<דוד שמחון: כמה חניכים יצאו לט"ו בשבט מג'סי כהן?
<שלם: 40.
<דוד שמחון: 40 חניכים.
אברהם נגוסה: את חושבת שאם יהיו יותר חניכים דוברי אמהרית זה יכול לעזור גם לשכנע את ההורים, להסביר להורים וגם למשוך את הצעירים?
<שלם: באמת כן.
<שלם: גם כשאנחנו יוצאים בשפה שלנו, באמהרית, העולים מאתיופיה, הילדים, אפילו שהם יודעים לדבר אמהרית הם מתביישים, לא יודעת למה, אז רוב המשפחות, כשמדברים האחים אחד עם השני עברית, יש הורים שלא מבינים.
<שלם: השפה, הם לא מסבירים להם כמו שצריך.
<שלם: יש שתי מדריכות שדוברות אמהרית, אבל הם לא מדברים כמעט עם ההורים, גם באותו מצב וגם עם ותיקים.
<שלם: לא ותיקים ותיקים אבל נגיד לפני תשע שנים עלו, משהו כזה.
<שלם: אז אפילו למשפחה שלהם, יש להם אחים והם מבקשים ממני ללכת לתרגם להם.
<שלם: אבל אם יהיו יותר חניכים, יותר מדריכים דוברי אמהרית, אני חושבת שכן יהיה, באמת צריכים להיות חזקים והכול.
<שלם: אני עליתי בגיל 18 אז עכשיו אני משלימה בגרויות.
<דוד שמחון: אני מבין שאנחנו ממש קצרים בזמן, אז, רותי, אולי תתארי קצת איך זה נראה, מה הקשיים בחברה הקולטת, לא רק של העולה בעצמו.
<רותי: כמו ששיראל אמרה יש סניפים במרכזי קליטה שכשהם מעבירים לנו את החניכים אנחנו מקבלים אותם, הולכים לשם, מברכים אצלם, ישר כשהם באים באותו יום אנחנו הולכים ומשמחים אותם, תולים להם שלט, כדי שהם יקבלו אותנו, שהם יבינו שאנחנו רוצים שהם יבואו לסניפים שלנו.
<רותי: המדריכים, שהם מהשבט שלהם, שהם מדריכים שלהם, אז הם באים למשפחות ומביאים אותם לסניפים כדי שיבואו לסניף.
<דוד שמחון: אפרת, ספרי מה את עושה ומה האתגרים שיש לך.
<אפרת: אני אפרת, בת שירות בגרעין בני עקיבא בנתניה.
<אפרת: זה בעצם גרעין של בנות שירות, כמו שאביגיל אמרה, שמתעסק בקליטת העלייה מצרפת.
<אפרת: יש לנו מספר פרויקטים, אני אישית אחראית על מנהיגות, גם בבוקר אני מתעסקת, בעיקר עם בני נוער, מלווה אותם מבחינה חברתית, שיחות אישיות, ומבחינה לימודית ואחרי הצהריים יש לנו את פרויקט המנהיגות, שהם באים פעם בשבוע לסניף, פעם בשבוע אנחנו יוצאים להתנדבות או איזה שהיא פעילות ערכית בסגנון בני עקיבא, לנסות להכניס אותם כמה שיותר לאווירה, לשלב אותם, גם להוציא אותם לטיולים ולמסעות.
<אפרת: הקושי העיקרי שלנו, שאנחנו מתמודדים איתו כמעט כל יום, זה להביא את החניכים, כי אלה חניכים, שבניגוד למה שסוזן תיארה פה, בצרפת אין מודעות לבני עקיבא, וגם אם יש, אז זה ממש דברים ספציפיים.
<אפרת: נגיד בתחילת שנה איזה אבא התקשר אליי ואמר לי, ככה במבטא ממש כבד, 'שלום, את אפרת?
<אפרת: את שירות לאומי?' אמרתי לו 'כן', אז הוא אמר 'אני רוצה הילדים שלי רק בבני עקיבא', אז אמרתי לו 'מי אתה, מה אתה' וזה, אז הוא אמר 'אני, הילדים שלי רק בני עקיבא, אני גדלתי במרסיי וזה עשה לי את כל החיים שלי ואני רוצה שגם הילדים שלי'.
<אפרת: ובאמת יש לו שני ילדים בשני הפרויקטים שלנו, אחד במנהיגות, אחד באולפן של בני עקיבא, שלהורים מאוד אכפת, אבל לרוב ההורים אין מודעות לזה, הם לא באמת יודעים מה זה וההתמודדות שלנו היא לנסות להנגיש כמה שיותר את כל הדברים, את כל הפעילות היומיומית, מה זה בכלל בני עקיבא להורים.
<דוד שמחון: איתן, אתה מדריך בעמישב, נכון?
<איתן: הייתי.
<איתן: למדתי בבית ספר אריאל.
<דוד שמחון: אני רוצה לשאול את זה הכי פשוט, האם בני עקיבא מצליחה בזה או לא מצליחה בזה.
<דוד שמחון: ספר קודם מי אתה.
<איתן: אני איתן, הייתי חניך בבני עקיבא ומדריך.
<איתן: ההורים שלי עלו לארץ לפני שנולדתי ונולדתי בארץ ואני בא לדבר בשני כובעים, אחד כחניך לעולים חדשים, בהתחלה לא הייתי חניך, אחרי זה שמעתי על התכנית בבני עקיבא ואחרי זה כמדריך לעולים חדשים.
<איתן: כמדריך אתה רואה כמה קשיים בתהליך, ביניהם התרבות השונה.
<איתן: הנקודה השנייה זה שחניכים מרגישים טוב ונוח להם איפה שהם כרגע ואיפה שהם כרגע זה בחברה שלהם, עם הקהילה שלהם, עם החבר'ה שהם עלו איתם והם לא מרגישים את הצורך לצאת.
<איתן: הם עלו לארץ, הם כרגע נמצאים בארץ וזהו, כלומר מעבר לזה הם לא צריכים לצאת.
<איתן: והדבר השלישי זה פתיחת ידיים וקבלת הפנים של החברה הישראלית, שהחניך כן יעשה את הצעד הזה קדימה להגיע לתנועה ולסניף.
<איתן: כמדריך אני השתדלתי כמה שיותר להושיט יד לאותם חניכים, אם זה דרך ביקורי בית, להגיע אליהם לבתים, לקבוע פגישות עם החניכים העולים החדשים ועם החבר'ה שיותר בולטים בסניף על מנת לשלב אותם.
<איתן: בגדול, אני מאמין, אני רוצה להאמין שבני עקיבא מצליחה.
<איתן: אני יכול להעיד על עצמי שבזכות בני עקיבא אני הצלחתי להשתלב, למרות שאני לא בהגדרה עולה חדש, אבל הבעיה היא לא רק בעולים החדשים אלא גם בחבר'ה שקצת נטמעים בתוך החברה של העולים החדשים.
<איתן: בני עקיבא לי ספציפית נתנה המון מבחינת הכוח לפרוץ לחברה, להשתלב בחברה, להגיע למקומות שאני יכול להרגיש בהם הכי בנוח ולא שאני שונה בגלל הרקע שאני בא ממנו, בגלל הבית שאני מדבר אנגלית או עכשיו כבר יותר עברית.
<דוד שמחון: שיראל, רכזת עמישב ברעננה.
<שיראל: אני רכזת עמישב ברעננה.
<שיראל: יש המון קשיים ואני אנסה לגעת בכמה שניות בכל נקודה.
<שיראל: קודם כל זה החניכים הצרפתים, שכמו ששמעתם באולפן מקודם, כששאלו ילדה מה היא רוצה שישפרו לה בתנאי הקליטה, זה להוסיף להם עוד שעות שיהיו רק בתוך עצמם, רק בתוך סביבה של עולים, בסביבה המוגנת.
<שיראל: זה מהצד של העולים, הקושי שלנו לשלב אותם.
<שיראל: אחר כך, ברגע שמדריך, שגם ככה יש לו קשיי שפה, שצרפתית זו שפה שמי שלא מדבר צרפתית אין לו מושג מה מדברים בה, כשמדריך מגיע לשלב חניך ועובר כבר את המחסום של הבושה, שהוא לא מצליח לתקשר איתו וזה, החניך לא רוצה בו בכלל כי הוא לא רואה שום חשיבות או שום רצון בבני עקיבא, כשמאחוריו בעצם עומדים גם הורים שלא רואים בזה חשיבות.
<שיראל: אמרו את זה כבר מקודם, לא בהכללה, אני בטוחה שיש רואים שרואים בזה חשיבות, אבל הם לא מכירים בזה ומבחינתם הדבר הכי חשוב בגיל גן עד י"ב זה רק להוציא בגרות ולהצליח בבגרות והם רואים את החשיבות ללמוד כבר מגיל קטן, כשאנחנו יודעים שבסוף יום אין להם כל כך הרבה שיעורים שמעסיקים אותם כל היום והם הופכים להיות משועממים בבית.
<שיראל: זה על רגל אחת, הקשיים שאנחנו מתמודדים איתם, גם החברה הישראלית, גם ההורים וגם החניכים.
<שיראל: וכמו שכבר אמרו פה, הרבה פעמים הפתרון שלנו לזה היה בתי ספר, שכשאתה נכנס לחניך על הזמן, לא נפגע במורים על השעות שהם מלמדים אבל כשאתה נכנס ועושה לו מין שיעור חופשי אוטומטית משהו יורד, יש לו אמפתיה אליך, כי אתה בא אליו בזמן שוואלה בא לו בטוב, שאתה מעסיק אותו, ודרך זה מצליחים להביא אותם לאט לאט לסניף.
<שיראל: כמובן עם המון המון עבודה גם מצד הסניף של הנגשה לחברה שמגיעה, וגם הכלה, זו חברה שמגיעה ומשנה לגמרי את פני הסניף, היא שונה מהחניכים שיש היום בסניף רעננה, והבנה.
<שיראל: זו המון עבודה גם עם החניכים הוותיקים בסניף, להבין שבאים לפה עכשיו חבורה שהיא קצת שונה ואנחנו רוצים ומקבלים אותם.
<אביגיל וובו: אני רק רוצה להוסיף על מה ששיראל אמרה.
<דוד שמחון: את מסכמת גם, זה דברי סיכום.
<אביגיל וובו: אני יכולה להגיד עלינו, על עמישב, שכשאנחנו הקמנו את התכנית באמת השקענו המון המון בעולה וככל שעבר הזמן אנחנו הבנו שאנחנו מזניחים את החברה הקולטת ובסופו של דבר כשילד נכנס לתוך חברה קולטת והוא לא מקבל את התחושה שהוא שייך, לא משנה כמה טלפונים יעשו לו ולא משנה כמה ביקורי בית, הוא לא יצליח להשתלב.
<אביגיל וובו: ואני חושבת, אני פונה גם למשרד החינוך וגם למשרד הקליטה, שאם אנחנו יודעים שעלייה הולכת להגיע צריך לחשוב איך מכינים את החברה הקולטת.
<אביגיל וובו: אני יכולה להגיד שבסניפים שלנו החניכים עוברים שבוע עלייה, שהם לומדים על העלייה שממנה החניכים מגיעים, ולא מתוך מקום של מסכנות, אלא מתוך מקום של איזה כיף לנו, עולים צרפתים, עולים דוברי אנגלית, או עולים מאתיופיה, מגיעים אלינו, מה הם מוסיפים לסניף שלנו.
<אביגיל וובו: אני חושבת שזה משהו שצריך מאוד להוסיף לשיח, שהרבה פעמים מזניחים את החברה הקולטת ואני חושבת שזו אחת הנקודות.
<אביגיל וובו: ומעבר לכך כמובן התקציבים, שהזכירו פה, שאני יכולה להגיד אישית שאני מקבלת אין ספור טלפונים מהמון מקומות, שרוצים להקים את תכנית עמישב ויש המון המון צורך וכיום אנחנו לא מצליחים להגיע אליהם.
<אביגיל וובו: לסיכום, אל"ף, להודות לכולם שהגיעו ולהגיד שבאמת ברוך ה' תנועת הנוער בני עקיבא, ובכלל כל תנועות הנוער, אנחנו מאוד שמים את זה כדגל של קליטת עלייה, עוד פעם, לא מתוך המקום של המסכן, אלא מתוך מקום שאנחנו מבינים שזו מסירות הנפש שלנו, זה התפקיד שלנו, לבוא ולהושיט יד ושאנחנו זוכים, כל חניך מכל מקום שמצטרף לתנועה אנחנו מרגישים שאנחנו זכינו שהוא מצטרף אלינו כי הוא מוסיף לחברה הרב תרבותית, שזו המטרה שלנו.
אברהם נגוסה: מר אריה שוסטרמן שליט מ - - -
<אריאל שוסטרמן שליט: מוועדת העלייה והקליטה.
<אריאל שוסטרמן שליט: אני ממש אקצר.
<אריאל שוסטרמן שליט: אני מאוד נהנה לשמוע על הפעילות של בני עקיבא, מבורך, ברוך ה'.
<אריאל שוסטרמן שליט: אני מאוד שבע רצון.
<אריאל שוסטרמן שליט: רק כמה מילים.
<אריאל שוסטרמן שליט: אני כ-40 שנה המשפחה שלי עלתה, גם לרעננה ונקלטנו יפה, גם מרכז הקליטה והכול יפה.
<אריאל שוסטרמן שליט: בקרב פעילות של ארצות חבר העמים, אני שמתי לב שהפעילות של בני עקיבא, לצערי - - -
<נפתלי דרעי: נכון, אתה צודק, יש תנועות אחרות.
<אריאל שוסטרמן שליט: סלח לי שאני יוצא עם קצת ביקורת, זה לא בדיוק ביקורת, אבל כרצון טוב, בתום לב, שהייתי שמח אם באמת - - - אני בדיוק שוחחתי עם שירן, הוא עדכן אותי קצת בנושא, הייתי שמח שתרחיבו את הפעילות בקרב יוצאי חבר העמים.
<אריאל שוסטרמן שליט: עכשיו במרכז הקליטה העולים החדשים, צעירים כמוכם, בגילאים 17-18, הם כמעט 100 מחבר העמים, בעיקר אוקראינה, רוסיה, מולדובה ובלרוס.
<אריאל שוסטרמן שליט: הייתי שמח מאוד אם תתייחס בכמה מילים.
<נפתלי דרעי: אני יכול להגיד שבני עקיבא אולי פחות עוסקים בנושא של חבר העמים, אבל יש לנו תנועות אחרות, גם הנוער הלאומי, גם הנוער העובד והלומד, גם הצופים.
<נפתלי דרעי: יש לא מעט תנועות שעוסקות בנושא של קליטה של צעירים מחבר העמים.
<נפתלי דרעי: אני אקח ממך את הפרטים, אני אדאג שאחת התנועות תגיע לחבר'ה האלה ותעבוד איתם.
<נפתלי דרעי: אנחנו עושים את זה.
<אריאל שוסטרמן שליט: אני אישית מעוניין בבני עקיבא.
<נפתלי דרעי: בשמחה, בסדר.
<אריאל שוסטרמן שליט: קצת לקרב אותם לבני עקיבא.
<אריאל שוסטרמן שליט: אני נמצא איתם בקשר בוועדת העלייה והקליטה, אני גם מזכיר סניף ליכוד אצלנו בעיר רעננה ובמסגרת הפעילות אני מאוד אשמח אם תיקח את הפרטים ונשתף פעולה.
<דוד שמחון: אנחנו מאוד נשמח לעשות את זה.
<דוד שמחון: בדרך כלל לא כל כך הצלחנו.
אברהם נגוסה: אז אני רוצה לסכם את הדיון.
אברהם נגוסה: קודם כל אנחנו מאוד מודים לכם, כל חברי ועדת העלייה והקליטה והצוות כולו, שקיבלתם אותנו, פינקתם אותנו, תודה רבה לכם.
אברהם נגוסה: היה מאוד חשוב לנו להתרשם מהעבודה החשובה שאתם עושים, תנועת בני עקיבא.
אברהם נגוסה: גם לאכסניה, מנהלת בית הספר.
אברהם נגוסה: אנחנו התרשמנו מהעבודה שלכם.
אברהם נגוסה: אנחנו ראינו כדוגמה פה בבית הספר הזה את התכנית שלכם ברמה הארצית ואתם עושים עבודה מאוד מאוד חשובה.
אברהם נגוסה: אני גם באופן אישי מכיר את העבודה שלכם במרכזי קליטה ובדיור הקבע.
אברהם נגוסה: אני חושב שזו משימה לאומית שכולנו צריכים להתגייס בקליטת העולים ושילובם בתוך החברה הישראלית ואחת הדרכים זה באמת תנועת הנוער ויישר כוח.
אברהם נגוסה: אנחנו בכנסת, לא אמרתם לנו מה אתם מצפים מאיתנו, אבל הבנתי את הרמז ולכן אנחנו צריכים לפעול בנושא הזה.
אברהם נגוסה: אני יודע לפחות בוודאות שיש פתרון בנושא של שילוב של 4,000 בני נוער לתוך תנועות הנוער במשרד החינוך בתוך ארבע שנים, זה 1,000 כל שנה וכבר יש תכנית והיא אושרה בממשלה ואנחנו צריכים לפעול עכשיו ללחוץ שהכסף יירד למטה כדי שאפשר יהיה לקדם את ה - - -
<קריאה: עד אחרון הילדים.
אברהם נגוסה: בוודאי ואנחנו לא נמסמס את הנושא הזה.
אברהם נגוסה: קיימנו גם דיון בשבוע שעבר בוועדת העלייה והקליטה לגבי מעקב על לפחות שלוש תכניות, של החינוך, הרווחה והבריאות.
אברהם נגוסה: אנחנו בוועדה נשאל גם במשרד הקליטה, בעיקר בתחום הנוער, ואנחנו נדחף ואני באמת לרשותכם, אתם צריכים להפעיל אותנו ואנחנו מוכנים כי חשוב מאוד שהצעירים ירגישו שהם שייכים ושהם משתלבים, שלא יישארו לבד בבית, ייסגרו בבית, שתהיה להם הזדמנות לצאת ולהשתלב, בכל העליות, אם זה ברוסיה, כמו שאמרת.
אברהם נגוסה: עוד נקודה שאני רוצה לציין, לפי התחזית שאנחנו קיבלנו בשבוע שעבר בדיון בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, שלצערנו הרב האנטישמיות באירופה גוברת והצפי של מספר העולים, יש אפשרות שהרבה עולים יעלו מאירופה, בעיקר מצרפת, מאוקראינה, ממולדובה, גם החלטת הממשלה להעלות 9,000 יהודים מאתיופיה, בכל הכיוונים אנחנו רואים כיוון של עלייה לישראל ולכן ההיערכות שלנו, שאנחנו פותחים את הלב ואת כל האפשרויות לחבק את העולים, זה תלוי בנו וזו המשימה הלאומית של כולנו.
אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכם על מה שאתם עושים, אנחנו לרשותכם בכנסת, מה שצריך לעשות נעשה, תודה רבה.
<דני הירשברג: אני מבקש לומר תודה.
<דני הירשברג: זה לא מובן מאליו שחבר כנסת מתפנה ואני חייב לומר שהוא מתפנה.
<דני הירשברג: אני יושב פה לידו ומתפעל מהעובדה שחבר כנסת יושב בלי פלאפון, בלי להתעסק בשום דבר אחר, קשוב ואיתנו בוקר שלם.
<דני הירשברג: זה לא מובן מאליו, אנחנו לא פעם משתתפים בביקורים ובוועדות ורואים איך הדברים מתנהלים.
<דני הירשברג: אני רוצה לבקש פה קודם כל אולי לזמן דיון בוועדת הקליטה, אצלכם, אחרי מה שראינו פה, עם מזכ"לי כל תנועות הנוער ונציגי משרד הקליטה ומשרד החינוך כדי לשים את הדברים, אולי להכין אותם, שיבואו גם עם תשובות, כי אנחנו ערוכים ומוכנים.
<דני הירשברג: אני חושב שיש מספיק זמן עד הקיץ, אני חושב שאנחנו צריכים לצאת בתכנית עבודה לקיץ הקרוב, איפה תנועות הנוער יכולות, יחד עם מינהל חברה ונוער, להשתלב, למשוך את החניכים לפעילות משמעותית.
<דני הירשברג: יש לנו את היכולות, יש לנו את הכוחות, יכול להיות להקצאת תקנים נוספים לשינשינים, שיתעסקו רק בזה.
<דני הירשברג: אני מבקש ממך להוביל את הנושא הזה יחד איתנו ואומר שוב תודה בשם כולנו, גם לבית הספר שאירח אותנו פה, לעיריית רעננה, לנציגי משרד החינוך ולחבר הכנסת ד"ר אברהם נגוסה, באמת יישר כוח גדול על כל מה שאתה עושה.
אברהם נגוסה: אנחנו נקיים דיון בקרוב.
אברהם נגוסה: אנחנו מקיימים היום דיון בנושא מצב הקשישים העולים.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה יזמה את הדיון.
אברהם נגוסה: חיכינו לה, עד עכשיו היא לא הגיעה, היא תגיע בהמשך ואנחנו נתחיל את הדיון.
אברהם נגוסה: יש לנו נתונים ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, שהכין לנו צח, אותם הוא יציג לנו.
אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד שמצב הקשישים העולים במיוחד, הוא מצב מאד קשה.
אברהם נגוסה: העולים נמצאים במצוקה כלכלית קשה מאד לפי מה שאנחנו רואים, ובעיקר, עולים קשישים גם נופלים בין הכיסאות.
אברהם נגוסה: יש שלושה משרדים, ומכל שלושת המשרדים – מי שיותר נופל בין הכיסאות הם הקשישים העולים.
אברהם נגוסה: ולכן אנחנו נגיע לסיכום בסופו של דבר ונקרא לכל המשרדים האלה ליצור מנגנון מתכלל אחד שיכול לדאוג.
אברהם נגוסה: לדעתי המשרד הרלבנטי לזה צריך להיות המשרד לענייני עלייה וקליטה, כי מדובר בקשישים עולים שנופלים בין הכיסאות.
אברהם נגוסה: הם לא יודעים את הזכויות שלהם.
אברהם נגוסה: החומר בעניין הזכויות לא תורגם לשפות העולים ולכן הם לא יודעים מה מגיע להם.
אברהם נגוסה: לכן אנחנו צריכים להשפיע ולבקש ממשרד הקליטה לתכלל את הנושא הזה ולתרגם את החומר לשפות העולים, כך אפשר יהיה לעזור לקשישים עולים.
אברהם נגוסה: נמצאים פה חבריי, חברי הכנסת.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת טלי פלוסקוב וחבר הכנסת מוטי יוגב אשר חברים בוועדה.
אברהם נגוסה: חברים, האם אתם רוצים להתייחס?
אברהם נגוסה: אני אבקש מצח להציג ולהסביר לנו את הנתונים שהם אספו.
אברהם נגוסה: הם עשו ממש עבודה טובה.
אברהם נגוסה: אני עברתי על החומר, עבודה טובה.
טלי פלוסקוב: אדוני, לפני שצח מתחיל, ברשותך, אדוני יושב הראש, אני באמת רוצה לברך על עצם קיום הדיון הזה משתי סיבות.
טלי פלוסקוב: אחת מהן, אני עומדת בראש ועדת משנה למעמד הקשיש, שלא פעם דווקא בוועדה הזאת אנחנו דנו גם בנושא של קשישים עולים, כי זה משהו שבעיני חייב התייחסות נפרדת, כי זה באמת משהו מאד מאד גדול.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שציינת דבר שהוא מאד מאד חשוב ומאד מאד נכון.
טלי פלוסקוב: לצערי הרב אין היום משרד שמכליל את כל הנושאים שקשורים לקשישים, ולכן הקשישים המסכנים לא יודעים לאן ללכת, למי לפנות, ואני כבר לא מדברת בכלל על נושא של מיצוי זכויות, שהם לגמרי לא יודעים מה מגיע להם מהמדינה והרבה פעמים הם מפסידים את זכויותיהם, בגלל שהם רק לא יודעים.
טלי פלוסקוב: אני אתן לכם דוגמא אחת שאנחנו דנו עליה בוועדה שלי, נושא של נכים קשישים.
טלי פלוסקוב: לצורך העניין, אחרי שהעלינו את הקצבאות לקשישים מיום 1 בינואר 2016, הקבוצה הזאת של האנשים נשארה מחוץ להעלאת הקצבה.
טלי פלוסקוב: ומה שאנשים היו צריכים לעשות זה רק לפנות לביטוח הלאומי ולבקש מהם למלא טופס השלמת הכנסה.
טלי פלוסקוב: והאנשים האלה, אחרי שהתערבנו ואחרי שאני צעקתי בכל התקשורת - בשפה הרוסית, לצורך העניין – כי זה היה הרבה שם לעולים – אנשים ידעו לפנות לביטוח הלאומי והיום אנחנו מקבלים אין ספור תודות על זה שהצלחנו לעזור לאנשים האלה.
טלי פלוסקוב: זו דוגמא אחת ואני בטוחה שיש עוד הרבה כאלה, שאם האנשים היו יודעים והיו מכירים את זכויותיהם, הם היו נמצאים אולי במקום יותר טוב ממה שהם היום.
טלי פלוסקוב: ולכן אני מברכת את קיום הוועדה הזאת והנושא הזה.
טלי פלוסקוב: לפני שצח יעבור לנושא אני באמת רוצה להודות למרכז המחקר והמידע של הכנסת ולצח במיוחד, כי אני יודעת שזו עבודה שאתה עשית ויושבת פה מנהלת המרכז – תודה רבה לכם.
טלי פלוסקוב: אתם עוזרים לנו מאד וזה גם עוזר לנו להמשיך בעבודה שלנו וגם לשנות את החוקים הקיימים, כדי לשפר את המצב של האזרחים שלנו.
טלי פלוסקוב: תודה רבה, זה המקום וככה רציתי להתייחס.
אברהם נגוסה: כמובן - הקשישים שלא ממצים את הזכויות שלהם – זו הבעיה הקשה שאנחנו למדנו מהנתונים האלה.
טלי פלוסקוב: מיצוי זכויות.
אברהם נגוסה: אני צריך לעזוב.
אברהם נגוסה: אני צריך להגיע בשעה שתיים עשרה וחצי לפגישה עם הנשיא ולכן אני מתנצל.
אברהם נגוסה: אני ביקשתי את חברת הכנסת טלי פלוסקוב להחליף אותי ותמשיכו את הדיון.
טלי פלוסקוב: אני אשתדל לעשות את זה הכי טוב שאני יכולה.
אברהם נגוסה: בבקשה, צח.
<צח בן יהודה: תודה ליושב ראש הוועדה ולחברי הכנסת.
<צח בן יהודה: במסמך שהוכן במרכז המחקר והמידע לטובת הדיון היום, נסגרו שירותי הרווחה שניתנים לעולים קשישים ולעולים קשישים ערירים על ידי משרדי הממשלה ועל ידי רשויות מקומיות.
<צח בן יהודה: כחלק מהמסמך אנחנו ביצענו סקר בקרב הרשויות המקומיות, הפצנו שאלון וקיבלנו תגובה מ-10 רשויות מקומיות.
<צח בן יהודה: תחילה מספר נתונים: אוכלוסיית הקשישים בישראל מנתה בסוף שנת 2014 כ-900,000 איש, שהם כמעט 11% מתושבי המדינה.
<צח בן יהודה: חלקם היחסי של העולים מברית המועצות לשעבר מקרב כלל הקשישים הוא 19%, וקשישים ילידי אתיופיה מהווים 1% מכלל האזרחים הוותיקים בארץ.
<צח בן יהודה: 96% מבני 65 ומעלה התגוררו במשקי בית פרטיים והשאר גרו במוסדות, לרבות דיור מוגן.
<צח בן יהודה: כ-189,000 מתגוררים בגפם וכ-21,000 גרים במשק בית עם אדם נוסף שאינו קרוב משפחה.
<צח בן יהודה: בדרך כלל מדובר במטפל.
<צח בן יהודה: מהסקר החברתי לשנת 2014 עולה שכ-16% מבני ה-65 ומעלה דיווחו שהם חשים בדידות לעיתים קרובות.
<צח בן יהודה: מנתוני משרד העלייה והקליטה כפי שקיבלנו, במהלך שנת 2015 עלו לישראל סך הכל כ-31,000 עולים, מתוכם כמעט 4,000 הם קשישים.
<צח בן יהודה: כ-50% מהקשישים שעלו בשנת 2015 הגיעו ממזרח אירופה, בעיקר רוסיה ואוקראינה, וכ-40% ממערב אירופה, בעיקר מצרפת.
<צח בן יהודה: מנתוני משרד העלייה והקליטה גם עולה שהערים שבהן התיישבו מירב העולים הקשישים מאז שנת 1989 עד שנת 2015 – הן אשדוד, חיפה, נתניה וירושלים.
<צח בן יהודה: גם עולה שהערים שבהן התיישבו מירב העולים הקשישים, מהווים כ-20% עד 40% מכלל העולים שהתיישבו בערים האלה.
<צח בן יהודה: בערים שאנחנו בדקנו במסמך, מצאנו שדווקא בערים עם אשכול סוציו אקונומי נמוך יותר, אחוז העולים הקשישים מתוך כלל העולים שהתיישבו בהן, הוא גבוה יותר.
<צח בן יהודה: כפי שציינו פה חברי הכנסת, עולים קשישים הם פלח ייחודי באוכלוסייה.
<צח בן יהודה: הם נאלצים להתמודד עם מגוון רחב של קשיים, בכלל זאת קשיי עלייה, פערי שפה, פערי מידע בנוגע למימוש זכויות והתמודדות עם מוסדות בירוקרטים ישראליים.
<צח בן יהודה: קשיים הנובעים מקשיי הזדקנות, כגון קשיים בניהול משק בית, ירידה בתפקוד פיזי או קוגניטיבי וקשיים כלכליים שנובעים משנות עבודה מועטות בישראל, במסגרתן הם לא צברו מספיק זכויות פנסיוניות והישענות על קצבאות רווחה.
<צח בן יהודה: בנוסף לכל אלה, עולים קשישים עריריים גם מתמודדים עם היעדר מערכת תמיכה משפחתית וקהילתית, ותחושות קשות של בדידות.
<צח בן יהודה: בגין כל אלה, מדובר באוכלוסייה שדורשת טיפול וסיוע ייחודי, אך מהבדיקה שאנחנו ביצענו – אין בישראל גוף אחד שמתכלל את הטיפול באוכלוסייה הזו, לא ברמה הממשלתית ולא ברמת הרשויות המקומיות.
<צח בן יהודה: גורמי הרווחה מטפלים באוכלוסיות נזקקות, מטפלים בעולים קשישים בתור היותם קשישים וגורמים האמונים על טיפול בסוגיות של עלייה וקליטה, מטפלים בעולים קשישים בתור היותם עולים, אבל אין גורם שמשלב את זה.
<צח בן יהודה: בנוסף, נראה כי לא כל הגורמים שמטפלים בעולים הקשישים, בעיקר ברמת הרשויות המקומיות, מקיימים תקשורת שוטפת ביניהם, במסגרת הטיפול שלהם בעולים הקשישים.
<צח בן יהודה: וגם מצאנו שלפעמים יש חפיפה בין הגורמים השונים, למשל ברמת כמה משרדי ממשלה, שעוסקים בהנגשה לשונית של זכויות וסיוע במימוש זכויות.
<צח בן יהודה: ועדיין, כפי שחברי הכנסת ציינו, יש קשיים לעולים קשישים למצות את הזכויות שלהם.
<צח בן יהודה: אני לא ארחיב לגבי משרדי הממשלה, ניתן לנציגיהם לדבר, אבל ממשרד הרווחה והשירותים החברתיים נמסר לנו שהם משלבים את העולים הקשישים במערך השירותים שהוא נותן לכלל האזרחים הקשישים, ואין למשרד גם נתונים או פילוח של הקשישים שנותנים להם שירות, בין עולים חדשים או עולים לבין קשישים שהם אינם עולים.
<צח בן יהודה: המשרד מסר לנו קצת נתונים על תקציב שהוא נותן לעולים קשישים ברכישת ציוד ביתי, מזון וכיוצא בזאת.
<צח בן יהודה: זה מפורט במסמך והמשרד יוכל להרחיב.
<צח בן יהודה: ממשרד העלייה והקליטה דיווחו לנו שבמהלך שנת 2015 הם סייעו לכ-73,000 עולים קשישים, מתוכם 50,000 קיבלו סיוע באמצעות פעילויות המתקיימות ברשויות המקומיות שבתמיכת המשרד.
<צח בן יהודה: המשרד העריך שעלות הסיוע הכולל לעולים קשישים במהלך שנת 2015, עמדה על סכום מצטבר של 100 מיליון שקלים.
<צח בן יהודה: זה כולל סל קליטה, תכניות הזנה לקשישים, מקדמת קצבת זקנה, אולפנים ללימוד עברית ועוד.
<צח בן יהודה: חלק מהסיוע גם ניתן בתשלומים ישירים וחלק במסגרת תכניות ציבור ופעילויות רווחה ותרבות, בחלקן לאוכלוסיות ייחודיות, כמו אסירי ציון, מסורבי עלייה, ניצולי אסון צ'רנוביל וותיקי מלחמת העולם השנייה.
<צח בן יהודה: כמו כן המשרד עדכן אותנו שהוא עומד בראש ועדה בין משרדית שהוקמה מכוח החלטת ממשלה מאוגוסט האחרון, לבחינת הכנסות עולים חדשים בגיל הפרישה, במטרה לבחון כיצד ניתן לסייע לעולים המוגדרים כקבוצת סיכון, לאורך שנות העבודה המועטות בישראל, שהובילו לצבירתה של פנסיה קטנה שלא תספק את צורכיהם בהגיעם לגיל פרישה.
<צח בן יהודה: מהמשרד לשוויון חברתי – לשעבר המשרד לאזרחים ותיקים – נמסר לנו שהם נותנים שירותים לכל הקשישים בישראל.
<צח בן יהודה: אין להם הבחנה בין אזרחים ותיקים ועולים חדשים.
<צח בן יהודה: כל קשיש רשאי להירשם לתכניות שהם מציעים.
<צח בן יהודה: המשרד פועל בימים אלה לתרגם לשפה הרוסית את חוברת הזכויות שמצורפת לתעודת האזרח הוותיק שהמשרד אחראי על הפצתה; וגם המשרד הפעיל פרויקט למיצוי זכויות בקרב אזרחים ותיקים יוצאי אתיופיה, והציב לעצמו כיעד לשנת 2016 להגיע לאוכלוסייה זו שמוערכת על ידו בכ-10,000 איש ולסייע להם במיצוי פרטני של זכויותיהם בביטוח הלאומי ובקופות החולים וכן בקבלת הנחות בארנונה.
<צח בן יהודה: מהמשרד נמסר לנו שהם שלחו ל-10,000 איש מכתבים בעברית, המזמינים אותם לפנות למשרד.
<צח בן יהודה: מהסקר שביצענו בקרב הרשויות המקומיות, כפי שצוין קיבלנו מענה מ-10 רשויות מקומיות.
<צח בן יהודה: מהסקר עלה שכמו שנאמר פה, למרות שעולים קשישים ועולים קשישים עריריים הם פלח באוכלוסייה בעל צרכים ייחודיים, אין גוף אחד שאחראי על הטיפול בהם ברמת הרשויות המקומיות.
<צח בן יהודה: ההפרדה בין האגפים, המחלקות והמנהלות שמטפלות באוכלוסיית הקשישים או באוכלוסיית העולים היא לא רק הפרדה ארגונית ונושאית, אלא גם נראה שבחלק מהרשויות הם לא מתקשרים ביניהם וכל גוף מתמקד בטיפול באוכלוסייה שתחת אחריותו, בין אם מדובר בקשישים או בעולים או בכל תושב אחר שמקבל את השירותים מהם.
<צח בן יהודה: לא לכל הרשויות המקומיות יש נתונים זמינים בנוגע למספר הכולל של העולים המתגוררים בתחומן.
<צח בן יהודה: רק חלק מהרשויות ידעו לספק לנו נתונים על מספר העולים הקשישים המתגוררים בתחומן.
<צח בן יהודה: הם כן ידעו לספק נתונים על עולים קשישים שמטופלים בשירותי הרווחה ואף אחד מהרשויות לא ידעה לדווח על מספר העולים הקשישים העריריים.
<צח בן יהודה: מהרשויות גם נמסר לנו שיש להם מחסור בעובדים מקצועיים במשרה מלאה או חלקית, דוברי שפות שיוכלו לסייע לעולים קשישים, ולעיתים הם נאלצים, גורמי המקצוע, להיעזר בשירותי תרגום של הצוות המנהלי של הרשות.
<צח בן יהודה: ברוב הרשויות המקומיות לא מתקיימות הכשרות מקצועיות מיוחדות לטיפול בעולים קשישים, והם נשענים בעיקר על הכשרות כלליות של עבודה סוציאלית לטיפול בגיל השלישי.
<צח בן יהודה: גם דיווחו לנו שקיים מחסור בכלים ובתכניות הכשרה ייחודיות עבור גורמי מקצוע לטפל בעולים קשישים .
<צח בן יהודה: מצד שני גם דווח לנו שמשרדי ממשלה לעתים מציעים להם תכניות לסיוע לקשישים בכלל ולעולים קשישים בפרט.
<צח בן יהודה: על פי רוב התכנית האלה לא מגיעות עם תקציב ממשלתי ולכן הן לא ניתנות ליישום בפועל.
<צח בן יהודה: רבות מהרשויות, כך עולה מהמסך, מסתייעות בארגוני המגזר השלישי כדי לממן את הפעילויות ותכניות הסיוע שבהן משתתפים עולים קשישים.
<צח בן יהודה: קרנות שונות מסייעות בפעילויות השוטפות, במועדונים, בתרומות בסיוע חומרי, מוצרי חשמל, תלושים לקניית מזון, אספקת ארוחות חמות לאנשים שאינם זכאים לכך לפי חוק הסיעוד ומימון טיפולי שיניים, שיניים תותבות וכיוצא בזאת.
<צח בן יהודה: לבסוף, בהתאם לבקשת הוועדה גם בדקנו אם הרשויות מכירות מקרים שעולים קשישים או עולים קשישים עריריים מסרבים לקבל סיוע מטעמן.