GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<לימור פון בוקסברג: גם אם אבא טס לחו"ל ויש משאבים כלכליים, עדיין אנחנו נראה קשיים, כי מלכתחילה בן אדם שבא למחלקה לשירותים חברתיים הוא לא הגיע כי הוא רוצה בדרך כלל לתרום את זמנו או לבוא להתנדב, הוא בא כי הוא צריך עזרה.
<לימור פון בוקסברג: אז בתיקים של עולים אנחנו נראה שיש יותר התעסקות גם בנושא הכלכלי, גם כמו שאמרתי, צרכים מיוחדים.
<לימור פון בוקסברג: למשל בחופשת הקיץ היה תיק עולים שחמש עובדות סוציאליות התעסקו איתו בעת ובעונה אחת, מדהים, נכון?
<לימור פון בוקסברג: אחת הייתה עו"ס משפחה, אני עו"ס לחוק נוער, התעסקתי עם נושא של חוק נוער, הייתה עו"ס לסדרי דין, שהתעסקה עם אפוטרופסות, הייתה עו"ס קשישים שנכנסה ויצאה והייתה עו"ס נוספת, אני כבר לא זוכרת.
<לימור פון בוקסברג: בוועדת תכנון וטיפול אנחנו נצטרך להזמין הרבה פעמים עו"ס שתוכל לתרגם, כי עו"ס המשפחה, אם היא לא דוברת אנגלית אנחנו כן נרצה לתת עו"ס נוספת שתדבר בשפת האם שלהם.
<לימור פון בוקסברג: ובסך הכול ננסה, בעיקר, אני חושבת, מלבד בתחילת הקשר, ננסה ליצור אמון, אבל אחר כך מאוד נסייע עם נושא של מיצוי זכויות.
<לימור פון בוקסברג: אנחנו למשל נתקלנו במשפחה ששלחה את הבת לאולפנה והיא לא ידעה שהילדה יכולה להיות מוכרת דרך עליית הנוער, מה שיכול היה לחסוך להם הרבה כסף.
<לימור פון בוקסברג: לאחרונה הפנינו משפחה למשרד השיכון והיא קיבלה סיוע בשכר דירה.
<לימור פון בוקסברג: יש לנו עבודה טובה עם אליסה שלא מזמן הסבה את תשומת לבנו לקשיים נוספים במשפחה שלא יכולנו לראות, המשפחה לא בדיוק חשפה.
<לימור פון בוקסברג: אז עשינו עבודה טובה ויכולנו באמת לתת יותר משאבים לאותה משפחה אחרי שעשינו עבודה משותפת.
<לימור פון בוקסברג: אנחנו הרבה מאוד מתעסקים בסיוע בפנייה לביטוח לאומי, כדי שילד יוכר כבעל צרכים מיוחדים כשזה מגיע לו.
<לימור פון בוקסברג: הרבה תיווך, עבודה מול קרנות חסד.
<לימור פון בוקסברג: אני אתמצת ואני אגיד שאנחנו ממליצים, כשכבר מגיעים אנשים, אז הם מגיעים כמו שהם, אבל אם אנחנו יודעים על משפחה שמגיעה אנחנו מאוד ממליצים שהיא תגיע עם מסמכים עדכניים ובשפה העברית, כי הרבה פעמים מגיעים עם אבחונים באנגלית וחושבים שזה מאוד קל לתרגם וזה לא כל כך פשוט, כי גם כשאנחנו עוברים מול מפקחים אז הם רוצים בעברית בדרך כלל.
<לימור פון בוקסברג: אנחנו ממליצים למשפחות שתבואנה עם שקיפות וכמה שיותר תשתפנה כדי שנוכל לעבוד.
<לימור פון בוקסברג: לדוגמה, כשאנחנו צריכים להכניס ילד למסגרת וצריכים לדעת מההכנסות של המשפחה, אז צריכים את כל ההכנסות, אחרת אנחנו עובדים על מקרים אחרים.
<לימור פון בוקסברג: היה לנו מקרה שמשפחה אמרה 'אין לנו שום הכנסות', כי לא הצליחו להגיש תלושי משכורת ובעצם היו הכנסות בחוץ לארץ, אז העובדת עבדה איתם על זה שהם צריכים לפנות לקרנות חסד, כי אין מה להאכיל את החמישה ילדים, אבל בעצם היו הרבה הכנסות, פשוט לא בארץ.
<לימור פון בוקסברג: אז הרבה אורך רוח, אנחנו אומרים שתהליכים טובים לוקחים זמן אז שהעו"ס צריכה להכיר אותם.
<עודד רביבי: אני רוצה רק במילה אחת לסכם את מה שלימור אמרה, המשפחות העולות מתחלקות לשתיים, כאלה שהן באמת נורמטיביות והן ללא בעיות וכאלה שלפעמים מסתירים לנו את הבעיות ובמשפחות הנורמטיביות שעולות אנחנו לפעמים מוצאים שהם בסוף מגיעים למקרי רווחה כי יש משפחות שעולות בלי מקור פרנסה, האבא או האמא מתחילים לעבוד על הקו, מהר מאוד הם עונים לקטגוריה של משפחה חד הורית, כי אחד מדמויות המפתח לא נמצא בבית, קו פתוח לחו"ל מבטיח זרימה חופשית של אלכוהול מהדיוטי פרי, האלכוהול מגיע גם כי זה חלק מתהליך הפיצוי על ההיעדרות ואנחנו רואים לא מעט משפחות שלכאורה היו דווקא במסלול הנורמטיבי אחרי תהליך העלייה, פתאום אנחנו לא מבינים איך הם מגיעים, גם אחוז הגירושים באותן משפחות, צריך גם את זה לשים על השולחן, הוא בהחלט מעורר שאלה.
<עודד רביבי: כלומר שבמסגרת כל העשייה, ואנחנו מקבלים את כולם, כי אין אצלנו ועדת קבלה ואנחנו שמחים לעזור לכולם, אלה אתגרים נוספים שמתפתחים מבחינת העלייה.
<עודד רביבי: על פי לוח הזמנים אנחנו ממשיכים לבית ספר תיכון, ששם אתם גם תראו את התצוגה האמנותית של אחת הסדנאות של העולים, גם תראו את המעורבות של התלמידים בתוך בית הספר וגם פאנל שהכנו לכם עם עולים חדשים.
<עודד רביבי: אני אתלווה אליכם לאוטובוס, אז אני גם אהיה פתוח לענות לשאלות וגם כדי להסביר טיפה על מה שקורה באפרת.
<עודד רביבי: לפני שאתם הולכים יש לנו מתנה גם ליושב ראש הוועדה.
<עודד רביבי: כדי שזה יופיע בפרוטוקול ומאחר שזה על פי כללי התקשי"ר אז אין לי בעיה, זאת מגילת רות.
<עודד רביבי: למה מגילת רות?
<עודד רביבי: כי הסיפור של רות ובעז קורה פה בשדות בית לחם ובפרק ד' י את הברכה, 'ועשה חיל באפרתה', אז כל מה שנותר לנו לאחל לך זה שתעשה חיל גם באפרת, אבל גם במדינת ישראל.
<עודד רביבי: שיהיה בהצלחה.
<עודד רביבי: תודה רבה.
<עודד רביבי: זה ריאד, ריאד הוא תושב ואדי ניס.
<עודד רביבי: כמו שאמרתי לכם, אפרת לא מוקפת בגדר והמציאות הזאת שתושבי ואדי ניס מסתובבים פה בצורה חופשית ומבצעים עבודה מבחינתנו זה דבר שבשגרה.
<עודד רביבי: יש לא מעט קבוצות מחוץ לארץ שאני מארח שריאד בא להסביר להם מה זה דו קיום, למה אנחנו יכולים לחיות אחד ליד השני בלי גדר ובלי אמצעי ביטחון ולמה בעצם הכול תלוי באנשים.
<עודד רביבי: אז לא תזמנתי את זה שהוא יהיה פה, הוא במקרה היה פה.
<עודד רביבי: בשבוע הבא, רק שתכירו, מי שרוצה, מגיעה לפה ההנהלה של V15 וריאד הולך להיות אחד המארחים יחד איתי כדי להסביר להם את המציאות איך שאנחנו רואים פה.
<עודד רביבי: זה חלק מהדברים שאנחנו עושים למען ארץ ישראל ועם ישראל.
<עודד רביבי: תודה, ריאד, וניפגש בשבוע הבא.
<עודד רביבי: נתחיל לנסוע.
<עודד רביבי: אני אנצל את העשר דקות שיש לנו בתנועה עד לבית הספר קצת להסביר לכם על אפרת, קצת להסביר לכם על הדברים שהשתנו באפרת ועל הדברים שמשתנים באפרת.
<עודד רביבי: אנחנו נמצאים בשכונה כמעט הכי דרומית, שכונת התאנה.
<עודד רביבי: התאנה והרימון אלה שתי שכונות שהוקמו בשנת 1983-1985 כאשר אתם רואים שעיקר הבנייה מתאפיינת בצמודי קרקע.
<עודד רביבי: אנשים בנו בעיקר בני ביתך או קוטג'ים טוריים, בנייה יחסית מאוד מרווחת עם הרבה שטחים פתוחים והרבה שטחים ירוקים.
<עודד רביבי: ככל שאנחנו ניסע יותר דרומה אתם תראו שהמציאות הזאת משתנה וכשאנחנו נגיע לזית תראו באיזה מציאות אנחנו חיים היום.
<עודד רביבי: יש לנו שני מרכזים מסחריים, המועצה משולבת במרכז מסחרי אחד.
<עודד רביבי: בשורה התחתונה, במרכזים המסחריים האלה אי אפשר להגיד שיש יותר מדי פעילות מסחרית אבל יש את הכול, יש פיצריה, יש בורגר בר, יש חנות לבני נשים, יש סופרמרקט, יש וטרינר, יש כספומט, דואר, אופטיקאי, יש את כל האמצעים שאנשים צריכים על מנת לחיות בתוך אפרת מבלי לצאת לשום דבר, אבל כמובן שהקרבה לירושלים, מרחק של 15 דקות נסיעה, מאתגרים פה את בעלי העסקים כי בסוף מאוד קשה לנהל עסק כשזאת התחרות.
<עודד רביבי: אתם רואים מצד שמאל שטח פתוח, זה אחד המאפיינים של אפרת, שבעצם תכננו אותם ובנו אותם בצורה כזאת שאנחנו מכבדים את הבעלות של הפלסטינאים וכשהם רואים שאנחנו בונים את היישוב בצורה כזאת שאנחנו לא לוקחים אדמות של פלסטינאים, 33 שנה אחרי זה אפרת עדיין לא מוקפת בגדר, אנחנו עדיין מתפארים ביחסי שכנות מעולים עם השכנים כאשר אירוע השיא זה שהמוכתר של ואדי ניס מתקשר בשני אירועים להתריע על חוליות טרור שרק הודות לערנות שלו אנחנו מצליחים לסכל אותם לפני שהם בכלל מגיעים לפה.
<עודד רביבי: מצד שמאל אתם רואים את הספרייה העירונית משולבת יחד עם המתנ"ס וסניף בני עקיבא ובעצם יש לנו פה את אחד משלושה בתי הספר היסודיים.
<עודד רביבי: מיד אחרי זה יש מרכז חירום רפואי.
<עודד רביבי: מתוך 10,000 תושבים היום יש לנו למעלה מ-150 רופאים, לא ספרנו מיילדים, מיילדות, אחים אחיות ורפואה אלטרנטיבית.
<עודד רביבי: תחום הרפואה הפך להיות אחד העוגנים של שיתוף הפעולה עם הפלסטינאים.
<עודד רביבי: אם תסתכלו מצד ימין תיכף תראו את הבתים של הכפר הערבי, הקרבה הגיאוגרפית יוצרת תלות גם בתחום הרפואה וגם בתחום המים ובעצם אנחנו מנצלים את המשאבים שיש לנו פה על מנת לבנות יחסי שכנות טובה.
<עודד רביבי: אם תושב מוואדי ניס, שנמצא פה מצד ימין, אתם רואים שם את הבתים טיפה מאחורה, זו הקרבה לחלק מהבתים בוואדי ניס, אז או שהם באים למרכז הרפואי או שהרופאים הולכים אליהם לכפר כדי לתת טיפול רפואי.
<עודד רביבי: זה נכון גם לגבי עבדאללה איברהים, שני הכפרים שנמצאים יותר קרוב מאשר אפרת מקצה לקצה.
<עודד רביבי: אפרת מקצה לקצה זה 8 קילומטרים, הרוחב שלה בנקודה הכי צרה זה כביש דו סטרי, הכול בגלל שהתכנון מלכתחילה נועד לבנייה אך ורק על אדמות מדינה, מבלי לקחת אדמות של פלסטינאים.
<עודד רביבי: אנחנו מוקפים במועצה אזורית גוש עציון.
<עודד רביבי: אתם רואים מצד שמאל את היישוב אלעזר, תיכף תראו את היישוב נווה דניאל.
<עודד רביבי: שתי מועצות במידה מסוימת דומות, במידה מסוימת מאוד שונות.
<עודד רביבי: בגוש עציון כל אחד מהיישובים הוא יישוב עם ועדת קליטה וועדת קבלה, בעוד שבאפרת אין את זה.
<עודד רביבי: באפרת יש חיים עירוניים.
<עודד רביבי: אפרת, שהוקמה על ידי גרעין חילוני ודתי, עד היום הכבישים פה פתוחים בשבת, למרות שהיום האוכלוסייה החילונית מהווה סדר גודל של 10%.
<עודד רביבי: במסגרת בניית שני בתי הספר החדשים, בשכונת התמר ושכונת הדגן, אנחנו בהחלט מנסים לקחת את אחד משני בתי הספר, להקים בסגנון של יחד מודיעין, שמשלב אוכלוסייה דתית ואוכלוסייה חילונית.
<עודד רביבי: בסוף כמובן הביקושים הם אלה שיכתיבו את האופי הספציפי של בית הספר.
<עודד רביבי: כמו שהזכירו, יש לנו שלוש תנועות נוער, עזרא, בני עקיבא וצופים דתיים, בניסיון לתת מענה לכל הגוונים השונים של האוכלוסייה והם פרושים על פני כל היישוב.
<עודד רביבי: מצד ימין אתם רואים את מרכז הקניות השני.
<עודד רביבי: אתם רואים חנות סלולר, חנות בגדים, חנות למוצרי נייר, תחנת חליפין, יש פה הרבה מטבע זר, עוד פיצריה.
<עודד רביבי: בסך הכול באמת כל הצרכים שהתושבים צריכים.
<עודד רביבי: מצד שמאל אנחנו מגיעים לעוד בית ספר יסודי, בית ספר 'אורות עציון' בנים, אחד מבתי הספר מעורב בנים-בנות, השני רק בנים והשלישי רק בנות.
<עודד רביבי: המבנה מצד ימין הוא בית כנסת, יש באפרת לא פחות מ-25 בתי כנסת.
<עודד רביבי: בגלל המרחק הגיאוגרפי ממקום למקום כמעט כל 100 מטר יש בית כנסת.
<עודד רביבי: הרב ריסקין הולך בין כל בתי הכנסת כשיש שמחות, בר מצוות, הוא יודע לצעוד בשבת 8 קילומטרים למרות גילו.
<עודד רביבי: אחד הטיעונים שביקשנו מהרבנות להאריך את כהונתו, למרות גילו, אמרנו שהוא מבחינת כושר כנראה הרב הכי כשיר מבחינה גופנית.
<עודד רביבי: אנחנו עכשיו נמצאים בנקודה הכי צרה.
<עודד רביבי: מצד ימין מטע זיתים ומצד שמאל יש את הכרם בדיוק מתחת לכביש, זו בעצם הצורה שבה אפרת נבנתה.
<עודד רביבי: הבתים שעכשיו עברנו אותם מצד שמאל, החצר האחורית שלהם גובלת בכרמים של ערבי וזאת רמת שיתוף הפעולה.
<עודד רביבי: כשבנינו פה את אולם הספורט קיבלנו רשות מהפלסטינאי להשתמש בחלקה שלו לשטח עבודה, עם התחייבות שכשאנחנו מסיימים אנחנו מחזירים את המצב לקדמותו.
<עודד רביבי: כמו שאתם מבינים, הדברים לא עולים לכותרות, אז סימן שאנחנו מצליחים לעשות את זה בהבנה ובשקט.
<עודד רביבי: אנחנו פחות או יותר בנקודה שנסענו 15 שנה, מבחינת קצב ההתפתחות של אפרת.
<עודד רביבי: הבתים האלה נבנו באמצע שנות ה-90 והם פחות או יותר הבתים האחרונים של צמודי הקרקע.
<עודד רביבי: תיכף אתם תראו מצד שמאל גם את השכונה החדשה שנבנית שם על ההר בתמר ואנחנו עולים לשכונת הזית כשאתם פה פתאום רואים בתים באופי לגמרי שונה, בתים בגובה של שבע, שמונה ותשע קומות עם מעליות.
<עודד רביבי: כשאנחנו מדברים על תכניות ההמשך בעתודות הקרקע אנחנו כבר לא פוסלים על הסף גם לבנות בתים של 15 קומות.
<עודד רביבי: הקרקע הפכה להיות יקרה יותר, צריך לנצל אותה.
<עודד רביבי: מתוך ה-1,000 יחידות דיור ששווקו פה 110 יחידות שווקו במחיר למשתכן.
<עודד רביבי: אם אנחנו מדברים היום על מחיר שוק של בין 11,000 ל-14,000 שקל למטר בנוי, במחיר למשתכן הזוכים קיבלו בין 3,500 ל-4,500 שקל למטר בנוי, אז אתם מבינים את כמות האנשים שרדפו אחרי זה, ובסך הכול באמת ביקושים מטורפים והכול נמכר על הנייר.
<עודד רביבי: פה מצד שמאל מתוכנן מרכז מסחרי עם יחידות דיור ועם משרדים.
<עודד רביבי: קבלן בשם צ"פ זכה בזה, מגיש כרגע תכניות להיתר ובעזרת ה' עד הביקור הבא שלכם אנחנו כבר נתחיל לראות פה בנייה ועסקים.
<עודד רביבי: הבתים פה משמאלכם אוכלסו ממש בשבועות האחרונים.
<עודד רביבי: חלק מהאתגר זה משפחות חדשות שנכנסות באמצע שנת הלימודים לראות איך קולטים אותם.
<עודד רביבי: אתם רואים את הגובה של הבתים, אתם רואים שזה כבר סגנון לגמרי שונה מאיפה שהיינו במשרדי המועצה, חניה תת קרקעית, מעליות וכל הדברים הנלווים.
<עודד רביבי: אנחנו עכשיו נכנסים למתחם של ה-237 יחידות דיור ששווקו במסגרת ה-1,000 יחידות דיור.
<עודד רביבי: אתם רואים מצד ימין, מצד שמאל, הכול באמצע עבודות פיתוח.
<עודד רביבי: מוסדות החינוך, כמו שראיתם, עברנו, כבר פעילים ועובדים ואנחנו ממשיכים לעבוד בשיטה הזו שאנחנו מכינים את מוסדות החינוך לפני שהתושבים מגיעים.
<עודד רביבי: פה מצד שמאל מתוכנן מרכז ספורט עם בריכת שחייה, אודיטוריום וחדר פעילות רב תכליתי בעלות כוללת של 40 מיליון שקל.
<עודד רביבי: בעזרת ה' יום שני הבא ישיבת מועצה.
<עודד רביבי: כמו שראיתם את תכניות העבודה שהצגתי לשר מופיע שם לקחת הלוואה של 20 מיליון שקל ואז נתחיל גם את זה לבנות, כך שתהיה עוד אטרקציה בשביל העולים כשהם באים לחפש מקום שטוב לגור בו.
<עודד רביבי: אנחנו הולכים להיכנס לישיבה תיכונית שנקראת 'אורות יהודה', אחת משלושה בתי הספר התיכוניים שיש לנו.
<עודד רביבי: ישיבה מיוחדת, היא גם ישיבה תיכונית, אבל אין בה פנימייה והיא לא בית ספר תיכון.
<עודד רביבי: אחוז מאוד גבוה של התלמידים דוברי אנגלית, המקצוע המועדף זה כדורסל, נבחרת כדורסל מעולה, בסגנון האמריקאי.
<עודד רביבי: אנחנו ניכנס, תשמעו, תבינו, תראו ותתרשמו.
<עודד רביבי: תודה.
<עודד רביבי: (סיור בבית הספר 'אורות יהודה')
<עודד רביבי: התערוכה הזו, דרכה זו סדנה שעשינו לעולים החדשים כדי להכיר את הסביבה, כדי ליצור שיח עם הסביבה ועם תושבים, 'אפרת מבעד לעדשה'.
<עודד רביבי: אתם יכולים להתרשם לבד ופשוט להמשיך עם כיוון התנועה וללכת קדימה.
<הרב שלמה קמחי: הכול עדיין חדש.
<הרב שלמה קמחי: לא כולם נמצאים.
<הרב שלמה קמחי: אנחנו ברוך ה' מתרגלים למבנה החדש, אבל זה המבנה של בית הספר, זה נעשה כמו שצריך.
<הרב שלמה קמחי: למשל אני סתם לוקח משל, אייל במקור מצרפת, כמה שנים בארץ?
<תלמיד: 14.
<הרב שלמה קמחי: רענן במקור מ-?
<תלמיד: ארצות הברית, ניו ג'רזי.
<הרב שלמה קמחי: כמה שנים בארץ?
<תלמיד: 11 שנה.
<הרב שלמה קמחי: ישראל?
<תלמיד: ניו יורק.
<תלמיד: 15.
<הרב שלמה קמחי: הרב ראובן, אחד הר"מים אצלנו.
<מורה ראובן: 24 שנים בארץ.
<מורה ראובן: אני עונה לתלמידים, יש לי תלמידים בני 17-18 והם אומרים 'אתה אמריקאי ואני ישראלי', אני אומר 'לא, אני יותר שנים ישראלי מאשר אתם, אני 24, כמה שנים אתה?
<מורה ראובן: ' 17, 18.
<הרב שלמה קמחי: שמואל, כמה שנים בארץ?
<תלמיד: שבע שנים.
<הרב שלמה קמחי: איתן, כמה שנים בארץ?
<תלמיד: 17.
<הרב שלמה קמחי: נולדת פה?
<תלמיד: כן.
<הרב שלמה קמחי: וההורים שלך מאיפה?
<תלמיד: אמא שלי מניו יורק ואבא נולד פה.
<הרב שלמה קמחי: ויוני, כמה שנים בארץ?
<תלמיד: 13.
<הרב שלמה קמחי: אני פשוט מראה לכם, סתם, אנחנו עוברים במסדרון, אני מראה לכם חתך של האוכלוסייה.
<הרב שלמה קמחי: אלישע, מה, כמה שנים בארץ?
<תלמיד: אני כל החיים בארץ.
<תלמיד: נולדתי פה.
<הרב שלמה קמחי: וההורים שלך נולדו בארץ?
<תלמיד: גם.
אברהם נגוסה: זה השילוב.
<הרב שלמה קמחי: זה השילוב המנצח.
<הרב שלמה קמחי: (בשיעור)
<אליסה פריד הרבתר: שלום לכולם.
<אליסה פריד הרבתר: הכי הרבה אני רוצה שהתלמידים ידברו.
<רפאלה – מורה לעברית: בסדר גמור.
<רפאלה – מורה לעברית: אני אתן הקדמה קצרה.
<רפאלה – מורה לעברית: שמי רפאלה, אני תושבת הכפר ויש לי חברה לשפות, אנחנו מלמדים המון המון שפות ויום אחד ישבתי עם אליסה ודיברנו על קפה שיש לנו בירושלים שנקראת טוק קפה, איפה שבאים אנשים שרוצים לשנן, לדבר את השפה שהם לא מדברים טוב, ואני אפילו מדברת בשגיאות בדרך כלל גם וכל הרעיון פה זה לדבר בשפה שאתם רוצים לשפר.
<רפאלה – מורה לעברית: בירושלים יש לנו קבוצות של מבוגרים שמדברים עברית ועוד כמה שפות, כי הם עולים או חדשים, או ותיקים, לא משנה מה, והם רוצים לשפר את העברית שלהם.
<רפאלה – מורה לעברית: דיברנו עם אליסה ואמרנו בואו נעשה את זה גם למבוגרים פה באפרת וזה רץ יפה מאוד, ויום אחד אליסה התקשרה אליי ואמרה לי 'יש לנו קבוצה של עולים חדשים וותיקים בבית הספר שרוצים לשפר את העברית שלהם ואין להם כל כך הרבה מקומות שהם יכולים רק לדבר בעברית', חוץ מהכיתה ושם אם לפעמים הם עושים שגיאה אז הילדים האחרים צוחקים עליהם, או בגלל שזה אפרת ויש לנו הרבה שפות אחרות, הם ישר גולשים לאנגלית או מי שדובר צרפתית הם ישר גולשים לצרפתית.
<רפאלה – מורה לעברית: כפי שאתם שומעים אני גם עולה, אני עליתי לפני 32 שנה ולפעמים אני עם אנשים ואני יודעת שהם לא מדברים אנגלית אז אני מדברת בעברית.
<רפאלה – מורה לעברית: אם אני עם אנשים שאני יודעת שהם מדברים אנגלית אני גם עצלנית ואני גולשת ישר לאנגלית.
<רפאלה – מורה לעברית: אז הרעיון פה שאנחנו רוצים לתת לילדים בבית הספר פה, וזה פיילוט, זו פעם ראשונה ואנחנו רוצים מאוד שזה ירוץ בעוד בתי ספר, שתהיה להם אפשרות לדבר בעברית על נושאים שהם באמת צריכים, אם זה אוכל ואם זה בנות, אם זה סרטים, אם זה נהיגה, אם זה ילדים שעולים ל-י"א-י"ב צבא, הכנה לצה"ל, הכנה לגיוס, שזה דבר מאוד מאוד מאוד חשוב.
<רפאלה – מורה לעברית: אנחנו ראינו שילדים שמגיעים ללשכת הגיוס ואין להם את הכלים לראיון הראשון, ילדים שבאים לבית הספר ואין להם את הכלים סתם לשחק כדורסל, כי הם לא יודעים מה המונחים והם מתביישים לומר את זה, או שישר מדברים איתם באנגלית והם אף פעם לא לומדים את זה וזו גם בעיה.
<רפאלה – מורה לעברית: אז אנחנו הקמנו את הרעיון הזה.
<רפאלה – מורה לעברית: אתם תראו מה זה שיעור, מפגש, המנחה הוא לא מורה, לאו דווקא, הוא לא צריך להיות מורה, הרעיון פה שאסור לדבר בשום שפה חוץ מעברית.
<רפאלה – מורה לעברית: היום התחלנו לדבר על הנושא של אוכל ואני אעביר ביניכם כמה מהנושאים שאנחנו מדברים עליהם תוך כדי המפגש.
<אלירן – מורה: נעים מאוד, אני אלירן, אני המנחה של הקבוצה.
<אלירן – מורה: יש לנו שתי קבוצות שאיחדנו אותן היום באופן חד פעמי, קבוצה של תלמידי ט'-י' וקבוצה של י"א-י"ב.
<אלירן – מורה: שתי הקבוצות מדברות על אותם נושאים, לפעמים זה נושאים שיותר קשורים למה שרלוונטי להם, לדוגמה עם הקבוצה של י"א-י"ב אנחנו מדברים על לימוד נהיגה, על צבא, על בגרויות, ועם החבר'ה של כיתה ט' אנחנו מדברים על סרטים, על אוכל, על פנאי ובילוי ודברים כאלה.
<אלירן – מורה: עכשיו אנחנו מדברים על אוכל באופן כללי, על מסעדות, הדברים שהם פוגשים ביום יום, כשהם יוצאים עם חברים, כשהם אוכלים כאן בין ההפסקות והרעיון הוא שזו שיחה רגילה, מתקיימת שיחה רגילה כשהדף שיש לנו, דפים עם נושאים שונים, זה פשוט כלי שהם יודעים שהם יכולים להיעזר בהם בשיחה.
<אלירן – מורה: זה לא אולפן, אנחנו לא מלמדים אותם מילים חדשות בדרך כלל, אלא פשוט מילים מחיי היום יום שהם פוגשים ומשלבים אותם בשיחה.
<אלירן – מורה: אז בואו נמשיך לדבר על מה שדיברנו.
<עודד רביבי: הסיוט הזה לא יימשך הרבה זמן, יש לכם חמש דקות להראות לנו איך זה מתנהל ואנחנו נשחרר אתכם.
<<אלירן – מורה: > כרגע לפני התלמידים מונח דף עם אוכל, לא יודע למי יש את הדף עם האוכל, אבל מילים כמו מזון מהיר, מסעדות, גורמה, חטיפים, טבעונות, צמחונות, סכו"ם, ממש מגוון של מילים והתחלנו לדבר על מה כל אחד אוהב לאכול ואם מבשלים, אז פשוט נמשיך לדבר.
<<אלירן – מורה: הם יודעים שהחוק היחידי, מה החוק היחידי?
<תלמיד: לא לדבר באנגלית.
<<אלירן – מורה: > טוב, אז בואו נתחיל לדבר.
<<אלירן – מורה: יונה, מה אתה אוהב לאכול?
<תלמיד: אני אוהב פירות, אני אוהב גלידה.
<אלירן – מורה: איזה גלידה?
<תלמיד: שוקולד.
<תלמיד: אני יותר אוהב את האוראו.
<<אלירן – מורה: > מה זה אוראו?
<<אלירן – מורה: זה אוכל?
<<אלירן – מורה: אוכלים את זה במסעדה?
<תלמיד: לא, אוראו עוגיות.
<תלמיד: זה חטיף.
<<אלירן – מורה: > עוגייה, ממתק.
<<אלירן – מורה: אוקיי.
<<אלירן – מורה: מה עוד?
<<אלירן – מורה: אלישע, אתה אמרת שאתה אוהב לבשל ושאתה לא כל כך מבשל.
<תלמיד: אני מבשל ביצים - - -
<<אלירן – מורה: > ביצים, איך זה נקרא כשביצה מבושלת?
<תלמיד: חביתה.
<<אלירן – מורה: > יש לנו גם לוח, למילים חדשות שלא מכירים, אני כותב להם.
<<אלירן – מורה: איך אתה אוהב לאכול חביתה?
<תלמיד: אני אוהב עם בצל, קצת מטוגן.
<<אלירן – מורה: > רענן, אתה אוהב חביתה?
<תלמיד: כן, בסדר.
<<אלירן – מורה: > אתה הולך למסעדות?
<תלמיד: מסעדות?
<תלמיד: לא, לא ממש.
<תלמיד: הוא רק אוכל במסעדות.
<תלמיד: - - -
<<אלירן – מורה: > בשרים אתה מעדיף?
<<אלירן – מורה: > איך אתה אוהב לאכול בשר?
<תלמיד: בינוני.
<תלמיד: מדיום.
<<אלירן – מורה: > ישראל, איך אתה מכין בשר בבית?
<תלמיד: אני לא מכין בשר.
<<אלירן – מורה: > איך אתם אוהבים לאכול בשר?
<<אלירן – מורה: איך מכינים בשר?
<תלמיד: על האש.
<תלמיד: מנגל.
<אלירן – מורה: מנגל, יפה מאוד.
<אלירן – מורה: נכון.
<אלירן – מורה: איך עוד אמרתם מקודם, שאתם אוהבים, מכניסים הכול?
<אלירן – מורה: למה אתם מכניסים הכול?
<תלמיד: פויקה.
<תלמיד: אבל זה לא רק בשר, זה הכול.
<תלמיד: היינו בטיול, אנחנו הכנסנו עוגיות שוקולד.
<תלמיד: נראה לי, יונה שם אננס.
<תלמיד: לנו בגיחה פסי שם סבון כלים.
<תלמיד: אני אוהב טוסט עם קטשופ.
<אלירן – מורה: גבריאל, מה אתה אוהב לאכול ?
<תלמיד: גם, חביתות, בשר.
<אלירן – מורה: איפה אתה אוכל המבורגר ופיצה?
<תלמיד: אצל אבא שלו.
<אלירן – מורה: איך אמרנו שזה נקרא, המקום שאנחנו קונים פיצות, המבורגר?
<תלמיד: מזללה, או מזון מהיר.
<אלירן – מורה: ולעומת זאת אוכל אחר, איך זה נקרא?
<תלמיד: מסעדת גורמה.
<תלמיד: מסעדת יוקרה.
<אלירן – מורה: מסעדת יוקרה, נכון.
<אלירן – מורה: מי מכין את האוכל במסעדות יוקרה?
<תלמיד: השף.
<אלירן – מורה: ובמסעדות שהן לא מסעדת יוקרה?
<תלמיד: הטבח.
<אלירן – מורה: יפה מאוד.
<אלירן – מורה: זה ככה דוגמאות של כמה דקות שיחה רגילה.
<מורה: אני רוצה שרענן יספר מה יש לו בכיס ומתי הוא קיבל אותו.
<מורה: כמה זמן אתה בארץ רענן?
<תלמיד: אני פה שנה.
<תלמיד: בשנה שעברה הייתי פה ועליתי לפני שבועיים.
<עודד רביבי: שיהיה בהצלחה, תודה רבה לכם, אנחנו נשארים ואתם חוזרים ללמוד באמת עכשיו.
<הרב יהודה ג'ייסון: המורכבות היא שמשרד החינוך נותן תמיכה לעולים חדשים רק בשלוש השנים הראשונות.
<הרב יהודה ג'ייסון: העולים האלה מקבלים במשרד החינוך הקלות בבגרות עד עשר שנים וכפי שאתה שמעת, הרבה חבר'ה הם כבר כמה שנים בארץ, בגלל שהם מדברים אנגלית, הם עדיין צריכים עזרה בתוך בית הספר ואנחנו צריכים לעשות כל הזמן תכניות אחרות, כי משרד החינוך לא נותן עזרה מעבר לשלוש שנים.
<הרב יהודה ג'ייסון: זו יכולה להיות משימה לוועדה, לדבר עם משרד החינוך על זה.
<עודד רביבי: השלב הבא, מה שאנחנו עכשיו עושים, אנחנו הזמנו לפה מספר עולים חדשים כדי שגם תשמעו מהחוויות שלהם וגם תוכלו לשאול אותם שאלות.
<עודד רביבי: מבחינתנו יש לנו את כל היום, אבל זה תלוי בכם.
<עודד רביבי: אנחנו התחייבנו לסיים עד 12:00, אליסה תציגי מי הצטרף אלינו לחדר ואז כל אחד יעשה סבב קטן, ממש במשפט אחד, מאיפה הם, כמה זמן הם בארץ, למה הם בחרו לבוא לגור באפרת ואז בעצם כל הצוות המקצועי והוועדה יכולים לשאול שאלות, התייחסויות.
<עודד רביבי: אליסה, בבקשה.
<אליסה פריד הרבתר: אז שמחה נבט נמצאת פה, אנחנו הזמנו מספר עולים חדשים.
<אליסה פריד הרבתר: שמחה נבט עלתה מצרפת, מישהו הזכיר את העלייה הקבוצתית מצרפת, אז באמת שמחה עלתה להר חומה עם הקבוצה של העלייה של הרב שלום ואך.
<אליסה פריד הרבתר: היא עברה אלינו לאפרת עם משפחתה, הם כבר זכו לבנות בית פה באפרת ובאמת שמחה הייתה יד ימיני ונשארת יד ימיני בכל מה שקשור בעלייה של הצרפתים.
<אליסה פריד הרבתר: היא מתמודדת עם שלוש המשפחות כאילו שהן המשפחה שלה, משפחה אחת באמת גרה אצלה בבית בבייסמנט.
<אליסה פריד הרבתר: שמחה נבט, בבקשה.
<דבורה גיני מלכי: היא נולדה באתיופיה.
<שמחה נבט: כן, גרתי הרבה שנים באתיופיה, באדיס אבבה.
אברהם נגוסה: יופי, נתנו לך את הזכויות של העולים מאתיופיה?
<שמחה נבט: זכות יש לי להתחיל, ועדת הקליטה, שר הקליטה ואברהם נגוסה, נעים מאוד.
<שמחה נבט: שמי שמחה, אני עליתי לארץ לפני שבע שנים וחצי בדיוק, בחרנו לעלות עם הקבוצה הקהילתית של שלום ואך, מכל מיני סיבות, אין לנו זמן, שמתי לב, בקיצור, בתכל'ס, מה חשוב.
<שמחה נבט: לפי הניסיון שלי כעולה, לפי הניסיון שלי כעזרה, או יד ימין או שמאל של אליסה עם הקבוצה הצרפתית מה חסר ומה ההמשך, אני מקווה שבשנה הבאה אנחנו נתקן את זה, זה הבעיה של האולפן.
<שמחה נבט: השנה לא היה אולפן בגוש עציון ואני רואה עכשיו שאנחנו רק עושים תיקונים בבית הספר.
<אליסה פריד הרבתר: אולפן לילדים.
<שמחה נבט: אני מדברת על הילדים.
<שמחה נבט: יש לי ארבע נקודות.
<שמחה נבט: אין לנו אולפן.
<שמחה נבט: יש לנו אולפן לא רציני, לא חוץ, אני מדברת על האולפן שמוציא את הילדים לא מבית ספר כמה שעות, כמו שאנחנו עושים, אני מדברת לפי ניסיוני.
<שמחה נבט: מהניסיון שלי, עליתי לירושלים והילדים שלי היו חמישה חודשים באולפן, שש שעות במשך היום.
<שמחה נבט: הבת שלי עלתה בגיל עשר עכשיו היא בת 18 כמעט והיא קיבלה 42 יחידות בבגרות.
<שמחה נבט: הבן שלי לומד בנווה שמואל ואף אחד לא יודע שהוא עלה בגיל 9.
<שמחה נבט: אני רואה את ההבדל עכשיו עם הילדים שעלו השנה, שיש להם כמה שעות, זה מצוין, עם מורה גשר, עם מורה לאולפן מקצועי, עם בנות שירות לאומי בבית הספר, אבל בסך הכול בשעות האחרות, כשהם נמצאים בכיתה, הם בכלל לא קולטים כמעט שום דבר.
<שמחה נבט: אז אני אומרת כאמא, אני אומרת כוועדת קליטה, אני אומרת שהניסיון שלי, אני רואה עכשיו את התוצאות עם הילדים שלי, זה ממש מוצלח.
<עודד רביבי: מה ששמחה אומרת עולה כחוט השני בכל בתי הספר.
<עודד רביבי: תהליך הקליטה של הילדים בהיעדר אולפן הוא מאוד מאוד קשה.
<עודד רביבי: אנחנו כרשות משקיעים כספים באופן פרטי בבתי הספר כדי לעזור לעולים החדשים בצורה פרטנית, אבל אם היה מערך לכל הילדים אז זה היה - - -
<שפרה קירשנבאום: זה עולה ברמה הארצית בכל מקום.
אברהם נגוסה: אני גם רוצה לשאול.
אברהם נגוסה: תיכף אני אתן למשרדי הממשלה, יש נציגים ממשרד הקליטה, משרד החינוך, משרד הרווחה והשירותים החברתיים, אז אנחנו ניתן לכם להתייחס לאחר שהעולים יציגו.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אותך שאלה, מה אפרת צריכה לעשות כדי שיותר עולים מצרפת יגיעו לאפרת?
אברהם נגוסה: להערכתך, לפי הניסיון שלך?
<שמחה נבט: תודה על השאלה.
<שמחה נבט: זה רצון של הקהילה הצרפתית, שהיא כוללת 35 משפחות עכשיו ומנסים לבנות פה קבוצה כדי לתת תמונה של מה זה לגור באפרת בשביל הצרפתים.
<שמחה נבט: אנחנו בנינו ועדת קליטה מיוחדת לצרפתים, ניסינו לעבוד עם שלום ואך כדי שהוא יביא לנו אנשים, עשינו בזכות ראש העיר ארבעה ימים של טיולים של 100 משפחות, 100 זוגות הגיעו אלינו, לצערי רק שלוש בחרו את אפרת.
<דבורה גיני מלכי: והצענו לכולם להתארח אצלנו בבתים לשבת כדי להרגיש את הקהילה, באמת נתנו את המקסימום.
<שמחה נבט: כן, עשינו סיור בכל בתי הספר, כמעט כל היסודיים, בוודאי שני בתי הספר היסודיים וגם התיכון וגם הגנים ומרכז החירום וראש העיר עשה איתנו סיור בכל הבניינים החדשים והוא דיבר איתם תכל'ס כמה עולה דירות.
<שמחה נבט: אנשים שהיו מעוניינים, היו לי 12 משפחות שרצו לבוא לשבת אצלנו וגם לגור בגוש עציון, גם באלון שבות וגם באפרת ובחרו את חיפה וגבעת שמואל.
<שמחה נבט: גילינו אחרי כמה זמן שהם קיבלו עזרה כספית לגור במקומות האלה לשנה, עזרה כספית לשכר הדירה.
<שמחה נבט: אז אני חושבת שזה משהו שעשה את ההבדל, למרות שעכשיו הם מתקשרים אלינו והם רוצים לחזור.
<שמחה נבט: לא לחזור, כי אף פעם הם לא היו כאן, הם היו כאן יום אחד, אבל לחזור לקרבה של ירושלים וקהילה כמו אפרת, אין הרבה קהילות כמו שיש לנו פה.
<אליסה פריד הרבתר: נעצור בזה.
<שמחה נבט: אני יודעת למה הם לא בחרו, 12 המשפחות האלה.
<דבורה גיני מלכי: יש תקצוב לסיוע בשכר דירה לעולים מצרפת היום?
<שפרה קירשנבאום: זה במסגרת תכניות של עידוד עלייה.
אברהם נגוסה: תיכף נשמע ממשרד הקליטה.
<אליסה פריד הרבתר: אביבה שטרן עלתה עם משפחה צעירה, ילדים צעירים, לפני שנתיים וחצי.