GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יוסי הרוש: שבערב אנחנו שומעים את המצוקה של הנוער שלא יכול ללכת הביתה בבטחה ושמתחילים איתו ומציקים לו.
<קריאה: אז איפה הפתרונות לביטחון האישי שלהם?
<קריאה: תמצאו פתרון לביטחון האישי שלהם, במקום להכניס אותם בדלת האחורית.
<יוסי הרוש: רגע, רגע.
<קריאה: 15 שנה לא השתנה כלום בשכונה הזאת, יוסי.
<יאיר רביבו: הם רצו פינה שלהם.
<יאיר רביבו: המתנ"ס נסגר בעשר, זה יכול עד שתיים בלילה להיות.
<קריאה: פה אני עושה - - -
<יוסי הרוש: תן לי לסיים משפט ואחרי זה תגידו מה שאתם רוצים.
<יוסי הרוש: הכוונה שלנו הייתה שכל ילד בשכונה מהעדה האתיופית יכול להגיע למתנ"ס, להיכנס בבטחה - - -
<קריאה: איפה אפשר להיכנס?
<יוסי הרוש: באותו מקום.
<יוסי הרוש: לקחנו על עצמנו לכוון לפי היעדים של הילדים.
<יוסי הרוש: צר לי מאוד, אם הם רוצים להישאר במקום הקיים אף אחד לא יזיז אותם משם, אבל זה רק יפגע בנוער שלנו.
<יאיר רביבו: בנות תשבו, שמענו אתכן.
<יאיר רביבו: אני חושב שסטינו קצת מהדיון, יש פה משהו שבאנו לברך ויצאנו מקללים.
אברהם נגוסה: לא לא לא.
<יאיר רביבו: יש פה מנהלת פרויקט, אתיה, שהיא עושה עבודה נהדרת, היא מיחידת הנוער, יש פה סגן ראש עיר שממונה על החינוך.
<יאיר רביבו: יושבים פה, שומעים את הצרכים, מנסים לחשוב בצורה יותר רחבה.
<יאיר רביבו: יש פה כניסה נפרדת, המתנ"ס בסוף נסגר בשבע-שמונה בערב, כניסה נפרדת, יכולים להיות עד אחת בלילה בקיץ.
<יוסי הרוש: יש פה מעבר לפה.
<יאיר רביבו: אנחנו לא נגד, אנחנו שומעים את הצרכים ופועלים.
<יאיר רביבו: אם לא, לא טוב, לא צריך.
<יאיר רביבו: מי שרוצה להישאר - - - היום חשבנו קצת בצורה רחבה.
<יאיר רביבו: אנחנו לא רוצים להפריע, ובטח לא צריך להגיד פה משפטים, זה גם חלק מחינוך, לפתוח פה שיחה ולהגיד שהעירייה החליטה לסגור את המועדונית וראש העיר מפקיר את הנוער האתיופי, אלה משפטים שלדעתי דקה לפני - - -
אברהם נגוסה: לא, לא אמרו.
<יאיר רביבו: לא, אני שמעתי הכול.
<יאיר רביבו: דקה לפני שמדברים על חינוך קודם כל אני מצפה לדעת שתהיה פה הכרת הטוב, כי מה שעשינו פה בשנתיים האחרונות, לציבור בכלל ולקהילה האתיופית בפרט, הוא לא נעשה הרבה שנים.
<יאיר רביבו: אפשר לתקוף, הכול בסדר, אנחנו יודעים מה נתנו ואני גם יודע שכשמצפים מנוער להתחנך קודם כל מספרים - - - אם לא הייתי מדובב לא היו בכלל יודעים שיש פה הצלחה של שינוי מהותי.
<יאיר רביבו: אני דובבתי, הם פתחו רק בשלילי.
<יאיר רביבו: צריך לבוא ולהגיד כמה המקום הזה ערכי, כמה הוא חשוב, כמה הוא מעצים.
<יאיר רביבו: אפשר לדבק על מיקום, אבל לא המיקום עושה את הערכים, את הערכים אני מצפה שיקבלו וקודם כל להגיד תודה לפני שבאים שמשמיצים ככה בפורום כזה גדול.
<יאיר רביבו: תודה, סיימנו את הנושא הזה.
<קריאה: לא, לא סיימנו.
<יאיר רביבו: סליחה, את לא מנהלת את הדיון.
<קריאה: לא סיימנו, אני - - -
<יאיר רביבו: אבל את לא מנהלת את הדיון.
אברהם נגוסה: הם הולכים לבדוק, הם לא ישנו.
<קריאה: אז תיתן - - -
<יאיר רביבו: סליחה, תתפלא, אני מנהל את הדיון.
<יאיר רביבו: תתפלא.
<קריאה: תקשיב, אנחנו רוצים לבוא - - -
<יאיר רביבו: אבל יש פה עוד נושאים שרוצים לדבר עליהם.
<קריאה: כרגע היא נתנה על שיקגו לרמת אשכול.
<קריאה: אנחנו רוצים לבוא, סוף סוף, עד שיש פה פורום, שישמעו אותנו.
<יאיר רביבו: אני חושב ששמענו.
<קריאה: לא, לא שמעתם - - -
<יאיר רביבו: אנחנו 40 דקות יושבים ושומעים בעיקר על הפעילות ברמת אשכול.
<קריאה: אתם 40 דקות מדברים על הפעילות, לא קשור לרמת אשכול.
<קריאה: מבחינתי רמת אשכול זה לוד לבד ורמת אשכול שכן הפקרתם, ראש העיר, אתם כן הפקרתם את - - -
<יאיר רביבו: טוב, בסדר, מאה אחוז, תודה.
<קריאה: לא, לא סיימתי, יש פה שתי בנות שהן בכלל בתיכון שבאו לדבר ולהגיד ומתוך הביטחון האישי שלהן.
<יאיר רביבו: אם אני לא מדובב אותן - - -
<קריאה: אתה לא נותן, אתה מנסה להשתיק אותן.
<יאיר רביבו: ממש לא.
<יאיר רביבו: תגידי, מי שאל את השאלות.
אברהם נגוסה: מספיק
<קריאה: - - - ואתה רק מנסה להשתיק.
<קריאה: יש לך משהו להסתיר?
אברהם נגוסה: זהו, מספיק.
<יאיר רביבו: שנייה.
<יאיר רביבו: לדעתי לא הובהרה פה מטרת הדיון.
<יאיר רביבו: זה שמתנ"ס שיקגו מארח את המפגש זו נקודה אחת, אליי פנו, ועם כל הכבוד, יש לי עוד דברים לעשות במהלך היום, ועדת הקליטה של כנסת ישראל באה ואמרה שהיא רוצה לדון במצב הקליטה בעיר לוד.
<יאיר רביבו: בעיר לוד יש עולים מ-101 מדינות, מסקטורים שונים ומשכונות שונות.
<יאיר רביבו: באו לבקש פה את המקום.
<יאיר רביבו: רוצים לעשות דיון על הנוער האתיופי ברמת אשכול, אני מוכן לבוא ולפנות עם אנשיי.
<יאיר רביבו: אני לא חושב שזה צריך להיות בפורום הגדול הזה.
<יאיר רביבו: זו לא מטרת הדיון, לדיון הזה יש מטרות ויש נושאים.
<יאיר רביבו: אז עם כל הכבוד, לא לבוא ועכשיו - - - אני מאוד מאוכזב ממה שאני שומע פה.
<יאיר רביבו: בסדר, אתם יכולים לדבר עד מחר ויכולים לבוא, אבל יש מה שנקרא קודם כל נימוס בסיסי.
<יאיר רביבו: יש פה נימוס בסיסי שלא היה פה.
<יאיר רביבו: נימוס בסיסי.
<יאיר רביבו: אני יכול לשבת פה עוד שעות, לבטל את הפגישות שיש לי אחר כך, אבל יש פה נימוס בסיסי ולא היה פה.
<יאיר רביבו: וצר לי שאני אומר את זה.
<יאיר רביבו: אני מבקש שיושב ראש הוועדה ימשיך, ינהל פה, יש פה עוד נושאים לדיון.
<יאיר רביבו: נסיים את הנושאים האחרים, נבוא ונדון.
<יאיר רביבו: בינתיים אני שומע פה שיש פה דברים אחרים, אבל יש פה אנשים שהיו צריכים לנהל את הדברים אחרת, סליחה שאני אומר את זה, ולהכין את אלה שדוברים ולמקד אותם.
אברהם נגוסה: בעניין - - -
<יאיר רביבו: תנהל את הנושאים שהיינו צריכים לדבר עליהם ואחר כך - - -
אברהם נגוסה: בעניין המועדון שמענו וראש העיר גם אמר שאם אתם לא רוצים 'אנחנו נשב ונבדוק, אנחנו לא נעשה בניגוד לרצונכם'.
אברהם נגוסה: לכן אנחנו גם, ועדת העלייה והקליטה, נהיה בקשר עם לשכת ראש העיר ואנחנו נעקוב אחרי מה שנעשה.
אברהם נגוסה: פה לא אמרו 'אתם לא רוצים, אנחנו ניקח אתכם בכוח', זה לא נאמר.
אברהם נגוסה: הם אמרו 'חשבנו שזה טוב בשבילכם', אתם אומרים ש'זה לא טוב בשבילנו, זה יותר טוב לנו', 'אז אנחנו נדון ונקבל החלטה'.
אברהם נגוסה: זה מה שנאמר.
אברהם נגוסה: בואו בזה נשאיר את העניין הזה.
אברהם נגוסה: אני אומר לכם, פה, עם ראש העיר, עם הצוות המקצועי שנמצא פה, אני אפעל איתם ביחד כדי שלא יהיה בניגוד לרצונכם.
אברהם נגוסה: אז פה נסגור את הנושא הזה ונעבור לנושא אחר.
אברהם נגוסה: הנושא של המועדון, אני הבנתי את העניין, הם לא יעשו את זה בניגוד לרצונכם.
אברהם נגוסה: אתם רוצים להמשיך?
אברהם נגוסה: יישבו, ידונו בעניין.
<יוסי הרוש: אני מציע שאנחנו נעשה סיור לכל הנוער, נראה להם את התכניות שאנחנו רוצים לעשות ואם הנוער לא ירצה אנחנו לא נעשה.
<יוסי הרוש: אנחנו רוצים את טובת הנוער.
אברהם נגוסה: מצד אחד אנחנו קיבלנו פה דיווח, עדות חיה שאנחנו קיבלנו, כמה המועדון הזה עזר להם, להישגים, להצלחה והם לא באו עם גישה שלילית, הם דווקא באו ואמרו 'זה טוב לנו, אנחנו הצלחנו בזה, אנחנו רוצים להמשיך בזה', אז בואו תבדקו מבחינה מקצועית.
<יוסי הרוש: בסדר.
<יוסי הרוש: אני רק אומר, לא הכינו אותנו לדיון.
<יוסי הרוש: אם היו מכינים אותנו, מעלים נושאים מראש, היינו מתמודדים, יכול להיות שהיינו מקבלים החלטות מראש טובות לכולם.
<קריאה: אתה יודע מה הבעיה?
<יוסי הרוש: אני כן אומר לך, גברתי, אנחנו נשב ונשמע אותך בנחת.
<יוסי הרוש: אנחנו נגיע לפה פיזית ונשב.
<יוסי הרוש: אגב, זה לא פעם ראשונה שאנחנו משוחחים, נכון?
<יוסי הרוש: הגענו גם בפעם קודמת וישבנו ושוחחנו והייתה לנו סבלנות.
<יוסי הרוש: נעשה את זה פעם אחת מסודר, תעלו את הנושאים, נדון לעומק העניין ונתמודד.
<יוסי הרוש: לא נשאיר שום דבר פתוח, בסדר?
<עובדת במתנ"ס: אם מדברים על הקליטה, אז אפשר להגיד על הקליטה של יוצאי אתיופיה פה בשכונה?
<עובדת במתנ"ס: אפשר לדבר על זה?
אברהם נגוסה: אז תדברי ונציג משרד הקליטה גם נמצא פה, תציגי לנו מה הקליטה פה בעיר.
<עובדת במתנ"ס: אני עובדת פה במתנ"ס.
<יאיר רביבו: את עובדת במתנ"ס?
<עובדת במתנ"ס: כן.
<יאיר רביבו: וככה את צועקת על ראש עיר?
<עובדת במתנ"ס: לא, רגע, רגע.
<יאיר רביבו: לא, סליחה, סליחה.
<יאיר רביבו: לא, תקשיבי טוב, גברת.
<יאיר רביבו: אל תצחקי לי פה עכשיו.
<יאיר רביבו: את לא מתביישת שאת עובדת שלנו פה במתנ"ס ואת - - -
<עובדת במתנ"ס: אני לא עובדת שלך - - -
<יאיר רביבו: מה זה משנה?
<יאיר רביבו: זה עובדת שלי.
<יאיר רביבו: כל מי שעובד פה הוא עובד שלי.
<יאיר רביבו: לא משנה דרך עמותה, אני - - - תקשיבי, גב' אתיה, אני - - -
אברהם נגוסה: אתה לא צודק.
<יאיר רביבו: אני אסיים את הדיון.
<יאיר רביבו: אני מסיים את הדיון.
<עובדת במתנ"ס: כראש העיר אתה לא יכול - - -
<יאיר רביבו: את עובדת פה, את נמצאת אצלי במתנ"ס ואת לא באה וחותכת אחת שמתפרצת על ראש עיר?
<יאיר רביבו: לא, את לא ניסית שום דבר.
<יאיר רביבו: תודה רבה לכם.
<יאיר רביבו: (ראש העיר יוצא).
<עובדת במתנ"ס: אוקיי, זה מוקלט - - -
<קריאה: זה מראה את ה - - -
אברהם נגוסה: בסדר, אנחנו נמשיך את הדיון.
אברהם נגוסה: אנחנו נציג את הדיון לפי לוח הזמן שלנו.
אברהם נגוסה: זה חבל, אבל מה לעשות?
אברהם נגוסה: כי אנחנו באנו לשמוע גם וגם.
אברהם נגוסה: לא רק צד אחד.
<עובדת במתנ"ס: אז צר לי שהוא הלך באמת.
<עובדת במתנ"ס: זה רק מראה שהתפקיד יותר חשוב לבן אדם, לדבר כבן אדם לבן אדם, אלא התפקיד שלי יותר חשוב.
<עובדת במתנ"ס: מה שיש לי להגיד, אברהם - - -
אברהם נגוסה: תגבירי את הקול כי לא שומעים אותך.
<עובדת במתנ"ס: יוצאי אתיופיה נקלטו בצורה שהיא לא כל כך טובה פה בשכונה.
<עובדת במתנ"ס: גדלתי פה, אני גרה פה 15 שנה עם המשפחה שלי.
<עובדת במתנ"ס: אנחנו חיים פה בשכונה קצת עוינת, אנחנו לא מסתדרים עם האוכלוסייה שאיתנו.
<עובדת במתנ"ס: עצם זה שהרשות לא לוקחת עלינו אחריות והעמותות לוקחות עלינו אחריות זה כבר אומר הרבה על הקליטה פה בשכונה.
<עובדת במתנ"ס: זה מה שיש לי להגיד.
<עובדת במתנ"ס: העניין הוא שמחפשים איך להכניס אותנו, איך למצוא לנו מקום, זה רק אומר שלא דואגים לביטחון שלנו, לא שואלים פה איך אנחנו מרגישים.
<עובדת במתנ"ס: המקום זה לא מה שחשוב, אלא הביטחון פה בשכונה זה מה שחשוב לנו.
אברהם נגוסה: יש נציג המשרד לבטחון פנים פה?
<קריאה: נציגי המשטרה היו פה.
<קריאה: כולם הלכו עם ראש העיר שנעלם.
אברהם נגוסה: הם הלכו עם ראש העיר?
אברהם נגוסה: כל הכבוד להם.
<עובדת במתנ"ס: זה רק מראה על הקליטה שלנו.
אברהם נגוסה: אני לא מבין, מה, אסור לדבר?
<דנה גורדון שושני: אלה מוזמנים שלו, לא שלנו.
<אלוירה קוליחמן: שנייה, אני רוצה להגיד.
<אלוירה קוליחמן: לא אסור לדבר, מותר לדבר ולהביע את הרגשות ויש דרך להביע את הרגשות.
<אלוירה קוליחמן: לבוא ולהגיד שהרשות הפקירה את המקום זה ממש לא נכון.
<אלוירה קוליחמן: אני תושבת העיר, אני מכירה את המקום - - -
<אלוירה קוליחמן: זה לא קשור, אני גרה בגני אביב ואני מבקרת כאן ואני מתנדבת במשטרה ואני מגיעה לכאן עם הסיורים עם הניידת, אני יודעת יפה מאוד מה קורה כאן בשכונה.
<אלוירה קוליחמן: לבוא ולהגיד - - -
<קריאה: את לא יודעת - - -
<אלוירה קוליחמן: סליחה, אני שמעתי אותך.
<אלוירה קוליחמן: לבוא ולהגיד שהרשות הפקירה את המקום, הן בתקציבים והן בביטחון, זה ממש לא נכון.
<קריאה: לא, את כל הזמן - - -
<אלוירה קוליחמן: סליחה, כרגע אני מדברת ואני מבקשת להקשיב.
<אלוירה קוליחמן: אין ספק - - -
אברהם נגוסה: רגע, בבקשה, מי שלא מקבל - - - תשבו.
<קריאה: אני רוצה - - -
אברהם נגוסה: לא, זה לא ככה.
אברהם נגוסה: זה לא הולך ככה, זה דיון.
אברהם נגוסה: תהיה לך רשות דיבור ותדברי.
אברהם נגוסה: אני לא רוצה עימות פה.
<אלוירה קוליחמן: לא, אין שום עימות.
אברהם נגוסה: סיימת את דברייך?
<אלוירה קוליחמן: כן.
אברהם נגוסה: אני רוצה - - -
<אלוירה קוליחמן: כל התקציבים שמושקעים, אז כנראה הדרך אחרת ו - - - זה הכול, זה הפתרון.
אברהם נגוסה: משה, בבקשה.
<קריאה: את יכולה לתת הסבר על ההפקר, על המילה הזאת?
אברהם נגוסה: אני חושב שפה לא הבנתם את המטרה של הביקור שלנו.
אברהם נגוסה: אני יכול לקיים את הדיון הזה בכנסת ואז יהיה פחות בלגן.
אברהם נגוסה: אבל כיוון שאני מאמין בלעבוד ולהגיע לשטח ולשמוע גם את נציגי התושבים, אני חושב שזו זכותכם להשמיע, אבל זה צריך להיות בצורה מכובדת.
אברהם נגוסה: אנחנו גלשנו ולכן אני מבקש, כל מי שיקבל את רשות הדיבור ידבר, מי שלא מקבל רשות דיבור לא ידבר ולכן אני מבקש מי שעומד לשבת.
אברהם נגוסה: מי שקשה לו לשמוע יכול לצאת.
אברהם נגוסה: מי שרוצה תשבו.
<אורלי דהן: אני רוצה להגיד לראש הוועדה שאנחנו פה נשארנו שתי חברות מועצה, אלוירה ואני, תיק הרווחה.
<אורלי דהן: אנחנו רוצים לשמוע הכול.
אברהם נגוסה: בבקשה, בסדר.
אברהם נגוסה: אני נתתי לתושב משה רחמים.
אברהם נגוסה: אני מבקש בקיצור ואחר כך אני רוצה לתת לנציג משרד הקליטה.
<משה רחמים: אני מברך על היוזמה הזאת.
<משה רחמים: באנו וראינו את הבלגן הזה, אני חושב שזו פעם ראשונה, זה בזכותך המלאה, זכינו ליום הזה.
<משה רחמים: אני לא חושב שראש העיר שעזב והלך עשה לנו כבוד, לנו, אני מתבייש במקומו.
<משה רחמים: לא רק זה גם.
<משה רחמים: אני שמעתי ברוסיה כשעושים כפיים, מי שמפסיק לא יהיה יותר, אז אף אחד לא מפסיק.
<משה רחמים: מה שהלכו, כולם הלכו, כי מחר יפטר אותנו.
<משה רחמים: זו לא השיטה, זו לא הנהגה.
<משה רחמים: לא באנו לבקר אותו, אולי להיפך.
<משה רחמים: שנים לא שינו פה, הוא לא יכול לשנות בשנה ושנתיים, הוא לא יכול לשנות, אבל הוא יכול להודות 'אני בשנה הזאת לא מסוגל לשנות'.
אברהם נגוסה: לא, משה, כיוון שהוא לא נמצא אתה תתמקד בנושא, לא לפרסונאליות.
<משה רחמים: אוקיי.
<משה רחמים: בסדר.
<משה רחמים: הנושא, אני חושב שעדות, די מספיק יש כאן, יש פה עמותות שהחליפו את המוסד, העירייה.
<משה רחמים: המוסדות שמעידים ואת הילדים שמצאו בשולי הדרך, הם המטפלים.
<משה רחמים: לא העירייה מטפלת.
<משה רחמים: יש עובדות פה.
<משה רחמים: הילדים, ראיתם אותם, מה יש לי עוד להוסיף?
<משה רחמים: חבר'ה, אני חושב, שיתוף הפעולה יכול לשנות אותו לא בצורה כזאת שאנחנו יכולים לשנות דבר.
<משה רחמים: אנחנו רוצים ומעוניינים.
<משה רחמים: אני חושב בצוות הזה שראיתי, למרות שהוא לא נמצא, יש שיטה ישנה של - - - הפרד ומשול.
<משה רחמים: זה מה שאני רואה, אחד לוקח והשני זורק אותו ואז יש את האפשרות לשחק את המשחק הזה.
<משה רחמים: יש משחק די רציני פה.
<משה רחמים: אנחנו שלוש פעמים בשבוע מתנדבים בכל מיני, זה - - - ילד נעצר במשטרה, אנחנו צריכים להגיע, לשחרר אותו, לברר, להביא את ההורים.
<משה רחמים: כל אחד שהוא פה עושה משהו.
<משה רחמים: אם אנחנו לא קיימים אני לא יודע מה קורה לילדים.
<משה רחמים: אני חושב, יש אנשים טובים מבחוץ, אותם היינו צריכים לעודד ולחבק.
<משה רחמים: אנחנו ביקשנו - - - בא עם הכול, הגיע, הביא תכנית.
<משה רחמים: חבר'ה, פה ברמת אשכול, לא ילד ולא מבוגר היה יכול להסתובב פה, לא ביום ולא בלילה.
<משה רחמים: שינוי, הביאו מצלמות, הביאו הכול, כסף, העירייה לא הייתה מוכנה לשתף.
<משה רחמים: הם לקחו את הכסף שלהם והלכו, לא היו מוכנים, העירייה לא רצתה לשמוע.
אברהם נגוסה: הנציגים נמצאים פה.
<משה רחמים: אני חושב שהטוב ביותר שישתפו אותנו, הקהילה שנמצאת בשטח.
<משה רחמים: כואב לי.
אברהם נגוסה: הנציגים נמצאים פה וגם הפרוטוקול, הוא יקרא את הפרוטוקול.
אברהם נגוסה: צר לי שהוא הלך.
<משה רחמים: אני חושב שהייתי מחבב אותו יותר מאשר שאני ראיתי דבר כזה.
<משה רחמים: הוא לא עשה את זה על חשבוני, לעצמי, לכל אחד שהוא תושב לוד.
<משה רחמים: זה לא יכול להיות התנהגות.
<אורלי דהן: אני חייבת לדבר.
<אורלי דהן: עבדנו פה בעירייה מאוד קשה בשביל להרים את האירוע הזה והייתה פה הטעיה, לא יודעת של מי, אני אברר אחר כך, כיוון שהנושא היה קליטה בעיר.
<אורלי דהן: זה לא הנושא של החברה האתיופית.
<אורלי דהן: חד משמעית אני אומרת את זה, ומה שקרה, שבסופו של דבר באים כמה נציגים וכמה מתסיסים שבאים והם חושבים שהם עושים את הכול והעירייה לא עושה כלום.
<אורלי דהן: לידיעתכם, משה רחמים, אני רוצה להגיד לך, מי יושב איתך שלוש פעמים בשבוע?
<משה רחמים: את.
<אורלי דהן: אני והפעילים, ואני זה עיריית לוד.
<אורלי דהן: ואני מצטערת לשמוע שכולכם עולים על הגל הזה וזה עצוב לי מאוד, כיוון שפה יושבת גם יושבת ראש ועדת הקליטה - - -
<אלוירה קוליחמן: 80% מהתקציב הולך לעדה האתיופית.
<אלוירה קוליחמן: זה לא רק מה שהמדינה מעבירה.
<אלוירה קוליחמן: התקציבים וההחלטה של ועדת ההיגוי.
<אלוירה קוליחמן: ואני פה מפקירה את חבר העמים לטובת העדה האתיופית ואתם באים ואתם - - - כן, כן, לגמרי כן.
<אורלי דהן: חבל באותה הזדמנות, מה שראש העיר אמר.
<אלוירה קוליחמן: וצר לי מאוד שאלה האמירות.
<אלוירה קוליחמן: צר לי מאוד.
<אורלי דהן: וזה שוב מה שראש העיר אמר, הוא צדק ב-200%.
<אורלי דהן: יושבים פה שני חבר'ה שמימנו להם, לא עשינו טובה, באמת אנחנו מממנים לכל אחד שרוצה ללמוד קורסים.
<אורלי דהן: אומרים משפט אחד ועשרה אחרים לא טובים.
<אורלי דהן: זה משהו שמראה שזה לא להכיר את הטוב.
<אורלי דהן: כמו שאנחנו מתאמצים פה בעיר לוד, ואני אומרת לכם, אני פה מעל 30 שנים עובדת, אני עובדת עם האוכלוסייה האתיופית הרבה, אף פעם המצב של האוכלוסייה האתיופית לא היה יותר טוב כמו שבפעם הזאת.
<אורלי דהן: אני אומרת לכם, להעצים ולתת ולאפשר, כמו שאנחנו - - - שתהיה שותפות שלכם איתנו.
<אורלי דהן: זה לא נכון, הגופים המתערבים, שאתם קוראים העמותות, הם עובדים בגלל שאנחנו העירייה נתנו להם לעבוד.
<אורלי דהן: אם אנחנו לא היינו נותנים להם לעבוד הם לא היו עובדים פה.
<קריאה: אפשר לדבר?
אברהם נגוסה: יש נציגי משרדי הממשלה שלא דיברו.
אברהם נגוסה: אני רוצה לתת למנהל מחוז תל אביב והמרכז, בבקשה.
<נחמיה חתוכה: אני קצת התבלבלתי במה אני עושה פה ו - - -
אברהם נגוסה: לא, הנושא זה קליטת עלייה.
<נחמיה חתוכה: קוראים לי נחמיה חתוכה, אני מנהל מחוז תל אביב והמרכז במשרד העלייה והקליטה.
<נחמיה חתוכה: אני מודה שקצת התבלבלתי כי אני הבנתי שאני מגיע באמת לדיון בנושא של הקליטה בעיר לוד ולא לדיון על מצבם של העולים עולי קהילת יוצאי אתיופיה ברמת אשכול.
<נחמיה חתוכה: אני לא יודע גם להעביר ביקורת על המצב ועל הבעיות, זה דיון בין תושבי השכונה לבין העירייה וכבודו של הדיון הזה במקומו מונח ואני מניח שצריך לקיים אותו.
<נחמיה חתוכה: אם יש כזאת תחושה, אי אפשר להתווכח עם תחושות, אני רק רוצה לבוא ולהציג בפני כל הנוכחים מה בעצם אנחנו כמשרד העלייה והקליטה עושים ואני אעשה את זה בקצרה.
<נחמיה חתוכה: ואל תשאלו אותי איפה זה ואיפה זה ואיפה זה, תשאלו את מי שעוסק בזה.
<נחמיה חתוכה: קודם כל לגבי העולים, גם כשמתעסקים באוכלוסיית יוצאי אתיופיה אז תמיד עולה, 'חבר'ה, תפסיקו לתייג אותנו כעולים'.
<נחמיה חתוכה: אז כשזה נוח זה ככה, כשזה לא נוח זה אחרת, בכל מקרה הדרך החדשה, אותו תהליך שאושר והדרך החדשה אושרה על ידי הממשלה, כמו שיודע היושב ראש, הוא תהליך שאמור במהלך שנת 2016, זו תקופת השנה שנקבעה כשנת מעבר, שבו גם מוקד הקליטה ליוצאי אתיופיה שנמצא בעיר, העובדים שלו, וזה נשאל פה לפני שאתה נכנסת, וחלק מהתהליך להעביר את העובדים של המוקדים בין האוצר לעובדים תקניים של הרשות.
<נחמיה חתוכה: זה התהליך שאני מקווה שיסתיים עד אמצע השנה הזאת, אם לא, הוא יסתיים עד סוף השנה, אבל זה תהליך שיסתיים בשנת 2016.
<נחמיה חתוכה: גם כל נושא העולים, או מי שנחשב, או מי שנקרא עולה, גם הוא, משרדי הממשלה ייקחו אחריות ואני כבר ראיתי את התכניות של הדרך החדשה של כל משרדי הממשלה, של החינוך, של הרווחה, של הבריאות, של כולם, את כל התכניות כבר ראיתי - - -
אברהם נגוסה: אבל לתכניות האלה 2016 היא לא תקופת מעבר.
אברהם נגוסה: מ-1 בינואר התכניות היו צריכות להתחיל, לכל השנה.
<נחמיה חתוכה: בוודאי.
<נחמיה חתוכה: תקופת המעבר זה לנושא של כוח האדם והשינוי הזה.
<נחמיה חתוכה: גם בתקופת המעבר הזו, בסופו של דבר משרד העלייה והקליטה יטפל באוכלוסיית יוצאי אתיופיה שעלו ב-15 השנה האחרונות.
<נחמיה חתוכה: ללוד עלו 181 נפש ב-15 השנה האחרונות.
<נחמיה חתוכה: נכון להיום אנחנו מטפלים בכלל אוכלוסיית בני הקהילה האתיופית ואנחנו מתקצבים גם תכניות קליטה חברתית, קליטה וקהילה, מול הרשות.
<נחמיה חתוכה: אנחנו תומכים ברשות, גם בתכניות חברתיות.
<נחמיה חתוכה: גם תכניות רווחה, דרך תקציבי הרווחה של המשרד, אני גם חבר בוועדה המחוזית של תכנית 360 שמושקעת בלוד ב-3 מיליון שקל, סדר גודל.
<נחמיה חתוכה: ואני מדבר על כלל העולים, לא רק על העולים יוצאי אתיופיה.
<נחמיה חתוכה: אנחנו גם תומכים בתחום התעסוקה, גם במוקד הקליטה.
<נחמיה חתוכה: לא רק בכוח האדם במוקד הקליטה אלא גם בפעולות במוקד הקליטה ובין היתר גם פעולות בנושא של הכשרה תעסוקתית ופעולות קליטה.
<נחמיה חתוכה: מה מזה מגיע לשכונה?
<נחמיה חתוכה: זה באמת העניין של מוקד הקליטה ושמענו חלק מהאנשים מדברים פה.
<נחמיה חתוכה: סטודנטים.
<נחמיה חתוכה: כל מי שהוא בן הקהילה הזאת ואחד מההורים שלו עלה ב-80' זכאי לקבל מאיתנו שכר לימוד ודמי קיום שלוש או ארבע שנים לימודים באוניברסיטה.
<נחמיה חתוכה: מישהו יודע על זה?
<נחמיה חתוכה: זה לא עובר דרך התקציב של העירייה, זה עובר ישירות לסטודנט או למוסד הלימודי ויש פה גם טווח גילאים, גם לתואר ראשון וגם לתואר שני.
<נחמיה חתוכה: כל חייל בן הקהילה מקבל ממשרד העלייה והקליטה תקציב חודשי בנוסף לתקציב שהוא מקבל.
<נחמיה חתוכה: כל חייל שהוא בן הקהילה, זה לא משנה אם הוא נולד בארץ או עלה, כל חייל שהוא בן הקהילה.
<נחמיה חתוכה: כמו שאמרתי, התקציבים האלה, אנחנו תומכים ברשות בכל התכניות, יש פה מגוון עשיר של תכניות לכל אוכלוסיית העולים, גם לעולים שעלו, ואני רוצה להפתיע אתכם, עלו ללוד גם עולים מצרפת, מאוקראינה, בשנים האחרונות וגם אותם תקצבנו בשנת 2016 וגם להם מגיע תכניות וגם למקבצי הדיור של עולים מרוסיה מגיע תכניות, ויש פה עוד אוכלוסיות שמגיע להן וגם הם יקבלו.
<נחמיה חתוכה: ואין פה רק אוכלוסיית יוצאי אתיופיה.
<קריאה: אנחנו יודעים ש - - -
<נחמיה חתוכה: אני לא ביקשתי שתעני לי ולא ביקשתי שתגידי, אני מדבר.
<נחמיה חתוכה: את רוצה, תדברי אחר כך, אני לא דיברתי מילה כשישבו פה.
<נחמיה חתוכה: זה פשוט מרתיח אותי לשמוע שברמת אשכול יש רק עיריית, איך קראו לזה?
<נחמיה חתוכה: פוקס.
<קריאה: איזה עירייה?
<קריאה: זה בדיוק ה - - -
<נחמיה חתוכה: אני לא נמצא פה?
<נחמיה חתוכה: אני מודה, אני מעריך מאוד את הפעילות הזאת ושל כל העמותות ויש עמותות נוספות, ובנוסף למה שאמרתי אנחנו תומכים כאן בעמותות שפועלות למען העולים ויש פה הרב חזן, שגם הוא פועל למען העולים.
<נחמיה חתוכה: אז כמו שאמרתי, סטודנטים וחיילים ותעסוקה ותכנית פל"א.
<נחמיה חתוכה: חוץ מלרדת על הברכיים עשינו הכול כדי שנוכל לגייס פה ילדים לתכנית פל"א, שזה פעילות לימודי אחרת שכוללת גם פעילות אחר הצהריים של סיוע.
<נחמיה חתוכה: בסוף נכנס פיס לעניין הזה, לא הצלחנו לגייס את כמות התלמידים, אבל אני אומר לכם, אם יש מחר מישהו לפל"א, קדימה, נעשה את זה.
<נחמיה חתוכה: בינתיים פיס לקחה את זה.
<נחמיה חתוכה: התכנית הלאומית שהזכרתי אותה - - -
<קריאה: פרויקט רובוטיקה.
<נחמיה חתוכה: פרויקט רובוטיקה זה פרויקט מדע, חלל ורובוטיקה.
<נחמיה חתוכה: הוקם פה בלוד מרכז שמיועד בעיקרו לאוכלוסיית ילדים יוצאי אתיופיה, בעיקרו, אבל מתוך ראיית האינטגרציה, אמרנו שאנחנו רוצים שחלק מהמשתתפים בו יהיו גם עולים מארצות אחרות כדי שתיווצר גם אינטגרציה.
<נחמיה חתוכה: אחת מ-16 הערים שבחרנו אותן, כדי שיהיה פה פרויקט רובוטיקה, היא העיר לוד והוקם פה מרכז רובוטיקה ופועל פה מרכז רובוטיקה.
<נחמיה חתוכה: מי מכיר את זה?
<אורלי דהן: מנהל מחלקת החינוך.
<נחמיה חתוכה: אתה מכיר.
<נחמיה חתוכה: זה אומר גם מחשבים, גם ארבעה קורסים יחד עם העמותה, גם ערכות רובוטיקה.
<נחמיה חתוכה: וזה פועל ואני מקווה שזה ימשיך לפעול הלאה.
<נחמיה חתוכה: אני מסכם את מה שאני רוצה לומר, אם לא תהיינה שאלות.
<נחמיה חתוכה: אנחנו נמצאים פה כמעט בכל תחום, אני פרשתי חלק מהדברים ואני בטוח שפספסתי.
<נחמיה חתוכה: כמעט בכל תחום אנחנו קשובים לעיר לוד, אני מלווה את העיר לוד כמעט עשר שנים, מאז שאני מנהל מחוז, אני מלווה את העיר לוד לפני מאיר ניצן ואחרי מאיר ניצן ועם מאיר ניצן ואנחנו עושים את כל השמיניות הנדרשות וכל כל הסלטות הנדרשות כדי שנצליח להביא את התקציבים ולהפנות אותם אל העולים.
<נחמיה חתוכה: אני מקווה שרק נמשיך ככה ורק נתקדם מפה.
<נחמיה חתוכה: ומה שיש ברמת אשכול עם העירייה, תיפגשו ותרימו.
<קריאה: אפשר שאלה אליו?
אברהם נגוסה: תרשמו ואז ניתן זמן לשאלות.
<שלום עזרן: אני חייב לומר.
<שלום עזרן: יש דברים שכן, יש דברים שלא.
אברהם נגוסה: מנהל אגף החינוך של העירייה?
<שלום עזרן: כן.
<שלום עזרן: בעבר גם ניהלתי ועדת היגוי של קהילת יוצאי אתיופיה לפני שלוש שנים, בהמלצת אברהם ליפשיץ.
<שלום עזרן: אני חייב לומר כך, יש כמה הנחות יסוד.
<שלום עזרן: הנחת יסוד ראשונה, שקהילת יוצאי אתיופיה לא צריכה להיות שונה מאחרים.
<שלום עזרן: תפקידי כמנהל האגף לתת הזדמנות שווה לכולם.
<שלום עזרן: המכנה המשותף אצל רוב התלמידים שלי זה צבע עור ולכן אני משתדל מאוד לא להיכנס לנישה הזאת.
<שלום עזרן: רובם דור שני.
<שלום עזרן: עכשיו אני אומר מה כן, אני מודע לכך שיש בעיות של שפה שנייה וכדומה.
<שלום עזרן: אנחנו מעצימים את העניין הזה במערכת החינוך.
<שלום עזרן: מאידך אני חייב לומר עוד כמה משפטים חשובים.
<שלום עזרן: הרשות, במקרה זה אני, אנחנו נותנים למעלה מ-14,000 שעות תגבור בשנה, חלקן הגדול מגיע ליוצאי אתיופיה, כמו בית ספר רמב"ם, בית ספר לוי אשכול, בית ספר ספיר ואחרים.
<שלום עזרן: יוצא שמהנתח הגדול הזה שניתן לראשות העיר לוד, דרך ראש העיר, סגן ראש העיר והמנכ"ל, מיועד ישירות לתלמידי בתי הספר.
<שלום עזרן: תלמידי בתי הספר מאובחנים על ידי רמת היכולת שלהם, לא משנה כרגע מהיכן הוא הגיע.
<שלום עזרן: כיוון שאתה יושב ראש ועדת הקליטה יש חבר'ה מחבר העמים, יש חבר'ה יוצאי אתיופיה, וכפי שאמר ראש העיר, יש כמה וכמה עולים מכל מיני ארצות.
<שלום עזרן: מחובתי לתת את המיטב והמרב לכל תלמיד ללא כל הבדל וזה מה שאנחנו עושים בעיר הזאת.
<שלום עזרן: עכשיו מה לא.
<שלום עזרן: אני מבקש לצאת מהתחושה של הקביים והתחושה של התסכול, כי אנחנו לא נמצאים שם.
<שלום עזרן: ראש העיר שם את זה בחוד החנית ואני אומר לך, כמנהל אגף שמגיע מהעיר נתניה, וניהלתי את בית ספר שפירא שהיו שם 40% יוצאי אתיופיה, העיר הזו מתנהלת בצורה שוויונית ואיכותית הרבה יותר ממסגרות אחרות שאני מכיר, ואני לא רוצה לעשות השוואות כאן.
<שלום עזרן: דבר נוסף, דיברו כרגע על 'דרך חדשה' ובאמת בואו נצא לדרך חדשה.
<שלום עזרן: הייתי רוצה לדעת איפה זה עומד, כי מהבחינה הזאת אנחנו עוד לא התחלנו להניע את הדברים.
<שלום עזרן: אני מבין שהעיר לוד נמצאת במערך הזה, הייתי רוצה לדעת מה כן.
<שלום עזרן: אנחנו אחרי ישיבה עם מגדל אור ואחרי ישיבה עם רווחה חינוכית ושיקום שכונות במעטפת הרחבה, אין לנו את הנושא הזה היום.
<שלום עזרן: דרך אגב, ישנו קבינט של חינוך רווחה שמתכנס אחת לשבוע כדי ליצור את האיגום הזה, דרך קהילת יוצאי אתיופיה ודרך קהילות אחרות.
<שלום עזרן: אני מבקש, אם יש לך איזה שהיא אמירה בנושא של 'דרך חדשה' ושילובה של העיר לוד כרגע אני אשמח לשמוע.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אותך האם הכסף הגיע או לא.
<שלום עזרן: כסף של?
אברהם נגוסה: בחודש אוקטובר ועדת השרים בראשות ראש הממשלה קיבלה החלטה למשרד החינוך שנתנה ואישרה את התכנית וגם את הכסף כ-192 מיליון שקל.
אברהם נגוסה: זה לכל מיני ערים וכל זה.
אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת האם מהכסף הזה הגיע לעיר לוד כדי לטפל ולקדם את יוצאי אתיופיה בשילובם המיטבי.
<שלום עזרן: משנכנס אדר מרבין בשמחה, הגדרה של שמחה זה התרת הספקות.
<שלום עזרן: כדי שנתיר את הספקות, עוד לא ראינו שקל אחד ממה שדיברת.
<נחמיה חתוכה: את התכנית אתם מכירים?
<שלום עזרן: כן, שמענו, אבל עוד לא - - -
<נחמיה חתוכה: אבל ראיתם?
<שלום עזרן: לא.
<נחמיה חתוכה: כנסו לגוגל.
אברהם נגוסה: דרך משרד הרווחה.
אברהם נגוסה: משרד הרווחה לא הגיעו?
אברהם נגוסה: שושנה בן דור, בבקשה.
<שושנה בן דור: אני רוצה להגיד כמה דברים כשאני שומעת את הדיון הזה.
<שושנה בן דור: יש הרבה פרויקטים, אני רוצה שתכננו לדבר על פרויקט אחד בעיקר, יש הרבה פרויקטים בעיר, אני חושבת שלכל אחד מהם יש את המקום שלו.
<שושנה בן דור: אני רוצה גם להגיד כל הכבוד למי שעושה, כי יש הרבה דברים שנורית פוקס שדיברה עליהם, שלא נעשים על ידי שום גוף אחר.
<שושנה בן דור: אבל שתי נקודות שאני שומעת את הדיון.