GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שמעון גנגטה: בעיה שנייה, כמו שמלאכי אמר, גם כמו שאחרים אומרים, שאלה שכן יוצאים לעבודה, יוצאים לא רק לעבודה אחת, עושים כמה עבודות ביחד.
<שמעון גנגטה: כמוני, גם אני עובד בשתי עבודות.
<שמעון גנגטה: אבל הבעיה היא שאין מישהו לטפל בילדים שלהם, אז זה גורם למצב שהילדים מסתובבים ברחובות בלי השגחה ואחר כך אנחנו יודעים מה יוצא מזה, איזה תוצאות יוצאות מילדים בלי השגחה.
<שמעון גנגטה: זה גם בעיה מאד מאד גדולה ובאמת אני חייב פה לסיים ולהגיד שבזכות הרב אליהו אביחיל שבא להודו ומצא אותנו, רק בזכותו, אך ורק בזכותו אנחנו הגענו לכאן.
<שמעון גנגטה: הוא עמד מול כל חברי הכנסת, מול כל השרים, שהם כולם אמרו שהוא ממש יצא מדעתו וזה וזה, אבל הוא ממש התעקש ובסוף הצליח להביא אותנו לארץ ישראל.
<שמעון גנגטה: עכשיו הוא איננו, הוא כבר לא איתנו, אבל יש לנו את העמותה שהוא הקים – עמישב, שעדיין חיה ועדיין פעלה.
<שמעון גנגטה: ויש גם עמותה שעבדה איתו בכל השנים האלה, שנקראת BMC – קהילת בני מנשה.
<שמעון גנגטה: זה גם עדייןחי וזה מאד חבל לא להסתכל ולא לתת את כל השיטה שהוא עשה.
<שמעון גנגטה: על הקליטה הראשונה אני חייב להגיד שכמעט כולם יצאו בסדר ולא היה להם כזה בעיות כמו שדיברתי עכשיו, וחייב לחזור לשורשינו, לראות באמת איזה טיפול צריך כדי שהקליטה תהיה יותר טובה ומי כן מנהיג ומי מוביל את הקליטה ושלא יהיה מונופול לאף אחד.
<שמעון גנגטה: מי שכן ראוי, בלי שהוא צריך להתפשר על האמונה שלו או על הנוסחים שלו, שהוא יגיד – גם אני בני מנשה, גם אני רוצה לעלות, אוקיי.
<שמעון גנגטה: אם אתה בני מנשה, אתה מוכן, נעלה אותך, תעלה.
<שמעון גנגטה: זה אנחנו רוצים את זה, שיהיה ממש בחירה הוגנת וישרה לכל אחד.
<שמעון גנגטה: בלי לחץ דת, לחץ אמונה, לחץ של חתימות או כל מיני הסכמים לפי שהם עולים.
<שמעון גנגטה: זה לא מקובל.
<שמעון גנגטה: ארץ ישראל זה לא דיקטטורה.
<שמעון גנגטה: לכן אנחנו רוצים באמת שיהיה בכל הארגונים שרוצים לפעול למען קהילת בני המנשה שיפעלו בשווה, בעזרת השם.
אברהם נגוסה: חשוב מאד שנשמע את נציגי המשרדים, כי בשעה ארבע אנחנו חייבים לסגור את הישיבה.
אברהם נגוסה: אני אתן לעולה חדש.
אברהם נגוסה: תקצר, אל תחזור על דברים שנאמרו, ואז אנחנו רוצים לשמוע את משרד החינוך ואת הרשויות המקומיות.
<דניאל בנימין: שמי דניאל, אני בן הראשונים שעליתי לארץ.
<דניאל בנימין: מי שגילה את בני המנשה, מי שהקים את בני המנשה זה רק הרב אביחיל אליהו והוא גידל פרי, הוא גידל עץ כל כך יפה ומי שעקר לו את זה מהשורשים זה מייקל פרוינד.
<דניאל בנימין: אני אקצר את זה בשיחה ואני אתן גם - --
אברהם נגוסה: קודם כל אני רוצה להבהיר.
אברהם נגוסה: פה הוועדה שומעת את כל הדעות, את כל הגופים, את כל הארגונים.
אברהם נגוסה: אבל פה זה לא מקום למלחמות.
<דניאל בנימין: לא, זה לא מלחמות - - -
אברהם נגוסה: חכה שנייה, אני רוצה לבקש שאתה תתמקד לא פרסונאלית, תתמקד בנושא כי אני ראיתי את המסמך שחתום עליו גם ארגון שבי ישראל, ביחד.
אברהם נגוסה: אז מה רע בזה?
אברהם נגוסה: אני רוצה שתתמקד בבעיות הקליטה.
<דניאל בנימין: מזה כל הבעיות.
אברהם נגוסה: לא, לא, אל תמשוך.
אברהם נגוסה: אני רוצה שיהיה ברור, נושא הדיון הוא קליטת העולים במדינת ישראל.
אברהם נגוסה: אני רוצה שלא תמשכו את זה מחוץ לגבול.
אברהם נגוסה: זה לא הנושא.
אברהם נגוסה: אתם רוצים, נקיים דיון ביום אחר.
אברהם נגוסה: אם אנחנו מוסמכים לקיים דיון בנושא הזה.
אברהם נגוסה: אבל אני רוצה שיהיה ברור, תתמקד בבעיות הקליטה, כי אנחנו לא הזמנו את המשרדים הרלבנטיים לנושא העלייה.
אברהם נגוסה: אז בסדר.
<דניאל בנימין: אני סיימתי.
<דניאל בנימין: כן, כן.
אברהם נגוסה: אז משרד החינוך, בבקשה.
<מגי קורן: אנחנו כמה פה מייצגים את משרד החינוך.
אברהם נגוסה: אני רוצה שתתייחסי לנושא המגשרים.
אברהם נגוסה: אין מגשרים.
אברהם נגוסה: איך יכול להיות?
אברהם נגוסה: יש מגשרים לעולי אתיופיה, יש מגשרים רוסים, צרפתים, הכל - - -
<יואל חדד: יש מגשרים.
אברהם נגוסה: למה לבני המנשה אין מגשרים?
<יואל חדד: יש מגשרים לבני המנשה.
אברהם נגוסה: אז בסדר, אני רוצה לשמוע.
<מגי קורן: אני רוצה להציג, אני האחראית במשרד החינוך, אני מנהלת האגף לחינוך מבוגרים.
<מגי קורן: אנחנו אחראים על האולפנים להוראת השפה העברית למבוגרים.
<מגי קורן: עמיתי ידברו על העשייה הנוספת במשרד החינוך לילדים.
<מגי קורן: אני רוצה לציין פה שאכן משנת 2007 בערך, אנחנו, בעיקר במחוז חיפה והצפון, פותחים כיתות לבני המנשה.
<מגי קורן: היום יש שתי כיתות שעובדות בכרמיאל, עם אולפן תעסוקתי עם סטף וטרהיימר ולהבי ישקר שהם משולבים.
<מגי קורן: גם בטבריה יש לנו אולפן תעסוקתי.
<מגי קורן: אני רוצה לומר שהצטבר ניסיון.
<מגי קורן: יש לי כבר צוות באגף שהתמחה וצבר ידע בהוראה של בני המנשה.
<מגי קורן: אנחנו מתאימים לרמות השונות תכניות לימודים, אבל אני רוצה להתייחס פה להאחדה, וכאן אני פונה באמת לשותפים שלנו במשרד הקליטה.
<מגי קורן: לאחרונה הצוות שיושב על תכניות הלימודים העלה בפני את הצורך להאריך את משך הלימודים באולפן.
<מגי קורן: עולים חדשים מארצות המערב זכאים לחמישה חודשים.
<מגי קורן: עולי אתיופיה – לעשרה חודשי לימוד ואני חושבת שאם אנחנו כאן בינינו, כי אם אנחנו נעמיד את המורים, זה רק פקטור אחד בתוך מערכת.
<מגי קורן: אם נציג את כל הפלטפורמה של להאריך את האולפן לבני המנשה ולתת להם עוד לא יודעת, חודשיים - - -
אברהם נגוסה: מה הבעיה להשוות כמו עולי אתיופיה?
<מגי קורן: אנחנו צריכים את הפלטפורמה יחד עם משרד הקליטה, שתאפשר גם את ההארכה של האולפן, לא לפגוע בזכאות של העולים בכל מיני תנאים.
<מגי קורן: אנחנו נעמיד את המורים.
<מגי קורן: אנחנו נוכל גם, לא שאנחנו עושים, אתה יודע, חבר הכנסת.
<מגי קורן: עם עולי אתיופיה יש לנו כיתות המשך ואנחנו מפעילים אותם בכל הארץ.
<מגי קורן: אנחנו נוכל להפעיל כיתות להמשך, גם כולל השלמות השכלה.
<מגי קורן: אנחנו באגף משלימים השכלה למבוגרים עד 12 שנות לימוד.
אברהם נגוסה: אז מה מונע מכם?
<מגי קורן: אז אני אומרת שאנחנו צריכים להאריך.
אברהם נגוסה: כי הם עולים - - -
<מגי קורן: אנחנו ותנים את השירות.
<מגי קורן: אני קצת התפלאתי מהחומרים שראיתי, שהתעלמו מכל העשייה של האולפנים של משרד החינוך.
<מגי קורן: אנחנו במשרד החינוך משקיעים לא רק במבוגרים, גם עם ילדים ונוער, ומן הראוי היה, ואתם יודעים שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה ברשויות.
<מגי קורן: האנשים שלנו עובדים ברשויות עם נציגי הרשויות וגם עם שבי ישראל.
<מגי קורן: אנחנו עובדים בתיאום וגם עם הצוות החינוכי אני יודעת שעכשיו מקיימים השתלמות.
<מגי קורן: היה מן הראוי לספר את הדברים האלה.
<מגי קורן: אנחנו מקיימים השתלמות, רק לפני שבוע לדעתי או לפני כמה ימים, עם הצוות שקולט אותם בכפר חסידים, כדי לעשות איזה רצף לימודי למה שאנחנו נמשיך באולפנים, כדי לתת להם את המענה המתאים - - -
<שי אלון: אפשר אולפן בבית אל?
<שי אלון: כן, אחלה.
<מגי קורן: אבל אנחנו - - -
<שי אלון: אני מקווה.
<שי אלון: אני רוצה לצאת עם משהו היום מפה.
<מגי קורן: לא, זה תלוי אם נמצא מורה ומספיק לומדים גם.
<שי אלון: יש, יש.
<מגי קורן: אוקיי.
<מגי קורן: אז בכל מקרה, אם נצליח להאריך, אנחנו ניתן את המענה.
<מגי קורן: כרגע אנחנו נותנים את המענה - - -
מרדכי יוגב: חלק מהעניין זה שחלק מראשי הרשויות פה יפנו ישירות לגורמים העוסקים בעניין במשרדי הממשלה.
מרדכי יוגב: תחליפו מספרי טלפון.
<מגי קורן: יש להם.
<שי אלון: מצוין, מצוין, נשמח, מבורך, תודה רבה.
אברהם נגוסה: אז אני רק רציתי להבין, כמה מגשרים של עולי בני המנשה נמצאים במערכת החינוך?
<מגי קורן: אנחנו לא מעסיקים מגשרים, מורים להוראת שפה.
<שי אלון: רק אנחנו מדברים על אולפן לחדשים או לוותיקים?
<שי אלון: אני רק רוצה להבין.
אברהם נגוסה: לעולים חדשים.
<שי אלון: ולוותיקים?
<שי אלון: אפשר לוותיקים?
אברהם נגוסה: עולים חדשים עד 15 שנה.
<יפה יצקן: אז זה מה שמדאיג אותי.
<יפה יצקן: אני 20 שנה בארץ, יותר מ-20 שנה.
<יפה יצקן: מה, אני לא כלולה בתוך בני המנשה בזכויות?
אברהם נגוסה: טוב, בזה שמעת את מדיניות השר.
אברהם נגוסה: אני מבהיר כדי שלא תצאו מפה עם אשליות.
אברהם נגוסה: השר אמר לנו שהנושא הזה יהיה 15 שנה.
אברהם נגוסה: עניין הזכאות כעולה חדש מוגדר כ-15 שנה כמו יוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: זה חדש.
אברהם נגוסה: עכשיו.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים גם שיעשו את כל הזכויות כמו של יוצאי אתיופיה ואת זה אנחנו נבקש.
<יפה יצקן: כן, שיהיה גם לדור שני שצריך לגדל.
אברהם נגוסה: ברור.
אברהם נגוסה: לכן אני שואל כמה יש.
אברהם נגוסה: אז אני מבין שאין, נכון?
אברהם נגוסה: בבקשה תעני לנו כמה מגשרים יש, כמו שיש מגשרים ליוצאי אתיופיה, ליוצאי רוסיה.
אברהם נגוסה: כמה מבני מנשה יש?
<רויטל דותן: אוקיי, אזה לגבי המגשרים.
<רויטל דותן: אנחנו מפעילים במצ'ינג עם הרשויות - - -
<דנה גורדון שושני: רויטל, נכון?
<רויטל דותן: רויטל דותן, אגף קליטת תלמידים עולים, משרד החינוך.
<רויטל דותן: אנחנו מפעילים במצ'ינג עם הרשויות מגשרים.
<רויטל דותן: קול קורא יוצא כל שנה לרשויות.
<רויטל דותן: הרשויות שמשיבות על הקול הקורא, הן אלה שיכולות לקבל את המגשר.
<רויטל דותן: הרשויות שענו השנה על הקול הקורא זה טבריה, קריית שמונה, קריית ארבע, נצרת עילית ומעלות תרשיחא.
<רויטל דותן: ליישובים האלה יש מגשרים או רשויות שטרם מצאו את המגשר, אבל אלה הן הרשויות שענו על הקול הקורא.
<מלאכי לוינגר: אפשר רק לדעת מה היחס של ילדים למגשר?
<רויטל דותן: היחס של ילדים למגשר, יש קריטריונים, מ-10 ילדים ועד 19 ילדים יש חצי משרת מגשר.
<רויטל דותן: דרך אגב, זה קריטריונים יותר טובים מקריטריונים למגרשים אחרים שאנחנו מפעילים, דוברי צרפתית, ספרדית.
<רויטל דותן: כאן האפשרות היא עם פחות תלמידים, מכיוון שזאת קהילה קטנה.
<מלאכי לוינגר: זאת אומרת לכל 20 ילדים מגשר בחצי משרה?
<רויטל דותן: כן, עד 19 ילדים.
<רויטל דותן: מ-20 ילדים זה 0.75, אבל תזכרו שהעבודה היא לא תמיד פרטנית מול תלמיד אחד.
אברהם נגוסה: לא, נגיד מ-10 עד 19.
<מלאכי לוינגר: לא, אדוני יושב הראש, לא הבנת.
<מלאכי לוינגר: היא אומרת שמעל 20 יש 75% משרה.
<מלאכי לוינגר: זאת אומרת אם יש לי 271 ילדים, יש לי 75% משרה - - -
<רויטל דותן: לא, לא, זה לא מה שאמרתי.
אברהם נגוסה: זה לא מה שהיא אמרה.
<מלאכי לוינגר: זה מה שאנחנו שואלים.
<רויטל דותן: תן לי להשלים.
אברהם נגוסה: לא, לא, היא מתייחסת.
אברהם נגוסה: אחר כך תלך לפי המספרים ותוסיף.
<רויטל דותן: אני התחלתי ולא סיימתי.
<רויטל דותן: בין 50 ל-99 יש משרה מלאה ומעל 100 יש 1.25 אחוז משרה.
<קריאה: לנו הוגדר 75%.
<רויטל דותן: אוקיי, אז בוא נבדוק את זה נקודתית, אבל בגדול אלה הקריטריונים.
מרדכי יוגב: מה זה לנו?
<קריאה: קריית ארבע.
אברהם נגוסה: כמה יש?
<קריאה: 270 ילדים.
<רויטל דותן: רק כשאתה אומר 270 - - -
אברהם נגוסה: ביקשת?
אברהם נגוסה: מה נתנו לך?
<קריאה: בוודאי, כן.
<קריאה: 75%.
אברהם נגוסה: 270 ילדים והם ביקשו ולא קיבלו.
<רויטל דותן: אז אני אגיד.
<רויטל דותן: כשהם מדברים על 270 – זה לא בהכרח איך שאנחנו רואים עולים, תלמידים עולים.
<רויטל דותן: אנחנו רואים תלמידים עולים כתלמידים שלא נולדו בארץ.
<רויטל דותן: דור שני מבחינתנו הם לא ילדים שאנחנו יכולים לתת להם.
<שי אלון: זו הבעיה.
<שי אלון: זו בדיוק הבעיה שלנו.
<רויטל דותן: רק רגע, תתנו לי בבקשה לסיים.
אברהם נגוסה: רגע, רגע, אני מצטער.
אברהם נגוסה: פה בוועדה רק לחברי הכנסת יש זכות לשאול באמצע קריאת ביניים.
אברהם נגוסה: אתם יכולים לעשות זאת רק ברשות דיבור.
אברהם נגוסה: היא שמעה אותנו ואנחנו דיברנו הרבה.
אברהם נגוסה: עכשיו זה התור שלה.
אברהם נגוסה: תנו לה.
<רויטל דותן: כל המגשרים מקבלים ליווי פדגוגי.
<רויטל דותן: יש לנו מדריך ארצי שמלווה אותם.
<רויטל דותן: הם מקבלים הכשרה, כך שאנחנו באמת משתדלים לתת למגשרים את הכלים כדי שיוכלו לעבוד עם האוכלוסייה בשטח.
אברהם נגוסה: רק תגידי לי באותן ערים שציינת, כמה בני מנשה מגשרים יש?
<רויטל דותן: כמה מגרשים יש?
אברהם נגוסה: כן, מבני המנשה.
<רויטל דותן: זה מה שאמרתי.
<רויטל דותן: בחמש הרשויות האלה יש מגשר.
אברהם נגוסה: לא, בכמה ערים יש מגשרים?
<רויטל דותן: חמש.
<רויטל דותן: חמש רשויות.
אברהם נגוסה: כן, חמש, אז אני אומר מתוך ה-5, כמה בני מנשה מגשרים מהעלייה מבני המנשה.
אברהם נגוסה: זה מה שמעניין אותי היום.
<רויטל דותן: במעלות תרשיחא למשל יש 39 תלמידים.
<רויטל דותן: בטבריה יש 37.
<רויטל דותן: בקריית שמונה 58.
מרדכי יוגב: היא לא הבינה את השאלה.
מרדכי יוגב: רויטל הוא שאל אותך, כמו שבבני אתיופיה העסיקו מגשרים מבני העדה, כמה מבני העדה, קרי לראות ש - - -
<רויטל דותן: כולם.
<רויטל דותן: כל המגשרים הם בני העדה.
אברהם נגוסה: אוקיי, אז כמה יש?
<רויטל דותן: חמישה.
אברהם נגוסה: חמישה מגשרים?
<רויטל דותן: בכל הרשויות האלה שציינתי, בכל רשות יש מגשר אחד, כי אלה הן הרשויות.
מרדכי יוגב: מתי זה הקול הקורא?
<רויטל דותן: הקול הקורא יצא, זאת אומרת ההפעלה של המגשרים השנה היא מאחד בינואר.
מרדכי יוגב: מתי יכולות להגיש שוב, רשויות שלא הגישו?
<רויטל דותן: בשנה הבאה.
מרדכי יוגב: למה אתם לא עושים את זה קול קורא פתוח אם זקוקים לזה?
מרדכי יוגב: תצרו את זה.
מרדכי יוגב: אני מבקש ממשרד החינוך.
מרדכי יוגב: חשוב לי שיעברו למשרדי הממשלה, אדוני יושב הראש, כי- - - קצת מעט וגם מצה"ל.
מרדכי יוגב: אני מבקש לפעם הבאההרי ישיבה הבאה שתהיה תוך שלושה חודשים, משרד החינוך יקבל על עצמו לחשוב על העולים ולא לחשוב על הקול הקורא.
מרדכי יוגב: לצאת מהבירוקרטיה ולראות.
מרדכי יוגב: יש רק 11 רשויות בארץ שקלטו את בני המנשה, אז לבוא אליהן ולא מספיק שיכשירו עובדים סוציאליים, ואני אומר לרווחה באשקלון, אם 8 מהקהילות הן בצפון,
מרדכי יוגב: אף אחד מהצפון אין לו כסף בשביל לנסוע בכלל, אז צריך לחפש גם מכללה בצפון.
מרדכי יוגב: זה אני אומר בהתייחסות נוספת.
מרדכי יוגב: תחשבו על זה לפעם הבאה, איך אתם נותנים את המענה לסך הכל 11 הרשויות, וכהשלמה למה ש - - -
<רויטל דותן: אבל אני רוצה לומר.
<רויטל דותן: רשות שלא עונה על הקול הקורא לא רוצה להפעיל מגשר.
<רויטל דותן: אנחנו פותחים את זה לכל הרשויות.
<רויטל דותן: אני רוצה להגיד לך שדיברנו גם עם רשות-רשות והזמנו אותן לגשת לקול הקורא.
<רויטל דותן: אנחנו לא יכולים לעבוד עם רשות שלא רוצה לעבוד במצ'ינג איתנו, אוקיי?
אברהם נגוסה: נציג משרד השיכון?
<דנה גורדון שושני: הייתה פה וכנראה כבר לא.
אברהם נגוסה: היא הלכה?
אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע קודם את נציגי המשרדים.
אברהם נגוסה: איזה משרד אתה מייצג?
<ידידיה וולף: שלום, אני מייצג את המינהל לחינוך התיישבותי ועליית הנוער במשרד החינוך.
<ידידיה וולף: אני רוצה לומר וגם חשוב לי שראשי הרשויות יידעו.
<ידידיה וולף: לנו יש מענה רחב מאד לילדים העולים בכפרי נוער, בישיבות תיכוניות ובאולפנות, שנותנים כיסוי מלא, מימון מלא על חשבון המדינה בהחזקה שלהם בפנימייה, עם תמיכה לימודית, עם יחידה מקצועית להנחלת שפה, עם דמי כיס לילדים, עם כל מיני סוגי מלגות, שיכול להיות שתלמידים שלא מצליחים לתת להם את המענה הנכון ברשויות, כי בגלל הבעיות החוקיות כבר אין להם הגדרה של עולים חדשים, במינהל לחינוך התיישבותי ועליית הנוער הם יקבלו את מלוא המענה עם החזקה חינם, עם תמיכה של אגף פסיכו-סוציאלי במענה הרחב ביותר.
<חנן זיידרמן: לפי דעתי אתם לא מצליחים לעבוד טוב, כי הילדים במצב קשה מאד.
<ידידיה וולף: לא, סליחה - - -
<חנן זיידרמן: בני המנשה, זה הנושא של הישיבה היום.
<ידידיה וולף: כן, אני מדבר על האפשרות, סליחה, אולי לא הקשבת לי, על האפשרות לקלוט אותם בפנימיות שלנו, שיכולות לתת להם מענה רחב.
<ידידיה וולף: אני אומר היום מכל ה - - -
אברהם נגוסה: כמה עד עכשיו קלטתם?
<ידידיה וולף: רגע, אז אני רוצה לומר שדווקא היום בבני המנשה, יש לנו בסך הכל, וזה עניין של מדיניות ואני מפה קורא לראשי הרשויות ליצור איתנו את הקשר.
<ידידיה וולף: יש לנו 35 בנות באולפנת מירון, שנעשית איתן עבודה יוצאת מן הכלל בקידום שלהן.
<ידידיה וולף: יש לנו גם 12 ילדים בכפר חסידים, אבל האפשרות שלנו והמגוון שלנו בכפרי נוער, בישיבות, אולפנות על סוגיהם השונים, הוא הרבה יותר גדול והוא יכול לתת מענה נכון והולם.
<ידידיה וולף: אני קורא לכל הגורמים שנמצאים פה ליצור איתנו קשר, גם להכוון שלהם.
<ידידיה וולף: יושב פה הצבא שאנחנו עובדים איתם.
<ידידיה וולף: אנחנו לא מסיימים את העבודה בסוף י"ב.
<ידידיה וולף: יש לנו בתי בוגר, אנחנו גם היום עד גיל 25 תומכים בהם, נותנים אבחון תעסוקתי, מאפשרים לבוגרים להישאר בכפרי הנוער.
<ידידיה וולף: יש לנו את כל האפשרויות הטובות ביותר לתת מענה.
אברהם נגוסה: מכיוון שהזמן קצר, כן בבקשה.
<יואל חדד: אני קודם כל רוצה להתחיל את דבריי ולהודות לארגון המדהים שנמצא פה.
<יואל חדד: הם יושבים בשקט כל הדיון הזה פה.
<יואל חדד: דיבר מיכאל פרוינד וצריך להבין, הם לקחו חלק, הם עושים מה שהמדינה הייתה צריכה לעשות, הארגון המדהים הזה.
<יואל חדד: יושב פה הרב חנוך, שנמצא איתי בקשר מדהים.
<יואל חדד: יושב שם בצד, מבויש קצת, חנן.
<יואל חדד: יש לכם במה להתגאות – שבי ישראל.
<יואל חדד: הם עשו איתנו עבודה מדהימה.
<קריאה: אתה לא מכיר אותם טוב.
<יואל חדד: אני מכיר אותם טוב מאד.
<יואל חדד: אל תפריע לי.
<יואל חדד: הם עושים עבודה מדהימה.
<יואל חדד: ראיתי את הנשמה שהם נותנים וזה פשוט מדהים.
<יואל חדד: לפעמים אני שומע דברים ואני חושב שמדברים על ארגון אחר.
<יואל חדד: יש לכם הרבה מה להתגאות – שבי ישראל.
<יואל חדד: ואני אמשיך לעבוד אתכם בטבריה.
<יואל חדד: כשהם השקיעו את הכספים, אנחנו ראשי הרשויות, אנחנו עיר עם חשב מלווה.
<יואל חדד: כשהם שמו את הסכומים הראשונים שלהם, אני כמעט הכפלתי את הכל מתקציבים שכמעט אין לנו, אבל הצלחנו להשיג וזה לא כל כך פשוט.
<יואל חדד: אני יכול לשבת ולבכות כאן היום עם משרדי ממשלה, אבל זה לא עובד ככה.
<יואל חדד: אנחנו גם כרשויות, אם אנחנו חפצים בעולים חדשים, זה בני מנשה וזה עולים מאוקראינה ואחרים, אז אנחנו צריכים גם להשקיע וזה בסדר גמור.
<יואל חדד: ותאמינו לי, אנחנו עם חשב מלווה מאד קשה.
<יואל חדד: אז מה?
<יואל חדד: אנחנו מרימים ידיים?
<יואל חדד: אנחנו בוכים כל היום?
<יואל חדד: צריכים לעשות את זה, וכשלצדך ארגון מדהים כזה, אז אנחנו עושים את זה והם נקלטו בהצלחה רבה.
<יואל חדד: כשאנחנו פותחים מרכז למידה ואנחנו מממנים אותו ואנחנו מוסיפים לזה מדריכים – שוב פעם מתקציב שלנו – כן, בחלוקה הפנימית שאני עושה עם התקציבים.
<יואל חדד: אז עולי אוקראינה אולי יקבלו פחות, אולי עולי צרפת יקבלו פחות, אבל צריך לתת לאנשים האלה ולא כל הזמן לאחד את הדיון על בני מנשה.
<יואל חדד: הם צריכים לקבל כמו עולים מאוקראינה ועולים מצרפת ואחרים.
<יואל חדד: כך צריך להסתכל על הדברים האלה.
<יואל חדד: מורים לתגבור - משרד החינוך, אני אומר את זה פה, אדוני יושב הראש, כמעט כל ישיבה ואתה שמעת את זה כמה פעמים.
<יואל חדד: משרד החינוך מקצה שעות, מספר שעות שזה כלום.
<יואל חדד: צריך להגדיל את זה.
<יואל חדד: לא יכול להיות שיש רק שש שעות שבועיות שילד ילמד עברית.
<יואל חדד: זה לא יתכן וזה לא רק בני מנשה, זה כל העולים.
<יואל חדד: זה לא היגיון.
<יואל חדד: אין היגיון בזה.
<יואל חדד: אנחנו בטבריה הכפלנו, 25 שעות אנחנו נותנים עבור העולים האלה בתוך בתי הספר.
<יואל חדד: לא יכול להיות ששש שעות לומדים עברית.
<יואל חדד: איפה קיים דבר כזה?
<יואל חדד: איפה קיים?
<יואל חדד: וזה לא רק בני מנשה, גם עולים מאוקראינה לא מסוגלים ואת צודקת במה שאמרת, אבל אי אפשר ככה ללמוד עברית ולכן רשות מקומית צריכה גם לקחת אחריות.
<יואל חדד: כשמשרד הקליטה נכנס לתמונה פה, ומשרד הקליטה עושה איתנו עבודה מדהימה.
<יואל חדד: נמצא פה חביב קצב, המחוז, חביב עם אסף גרטי מנהל קליטה בקהילה ועם מילה זילברמן מנהלת מרחב – אני מקבל סיוע מדהים.
<יואל חדד: לא צריך לבכות.
<יואל חדד: אין מה לעשות.
<יואל חדד: צריכים לשנס מותניים ולרוץ קדימה עם זה.
<יואל חדד: ואני אומר, רשות מקומית צריכה לקחת על עצמה אחריות ולא לזרוק את הדברים האלה רק על משרדי הממשלה.
<יואל חדד: ואיך קוראים לך ראש הרשות?
<יואל חדד: להפוך כסאות, שולחנות, תשמע.
<שי אלון: כמה עולים יש לך, רק תגיד.
<יואל חדד: רגע.
<שי אלון: כמה עולים?
<יואל חדד: 120 עולים.
<יואל חדד: יש לי 7,000 עולים.
<יואל חדד: אין לך את זה.
<יואל חדד: ולא צריך ללמד אותם שהופכים שולחנות במדינת ישראל.
<יואל חדד: צריך ללחוץ, אבל לא עושים את זה ככה.
אברהם נגוסה: נציג צה"ל - - -
<יואל חדד: סליחה, ברשותך רק עוד מילה על משרד החינוך עם המגשרים.
<יואל חדד: תשמעו, היא ציינה פה את הגשת הבקשות.
<יואל חדד: הגשנו את זה, קיבלנו גם לעולי רוסיה, אבל אתה צריך להדגיש, הם פותחים בפניך את הכל והם באמת לוחצים על הרשויות בשביל להגיש.
<יואל חדד: מי שלא מגיש מפסיד.
אברהם נגוסה: נציג צה"ל, בבקשה.
<יובל גרינברג: כן, בקצרה.
<יובל גרינברג: אני יובל מאכ"א.
<יובל גרינברג: מדיניות הגיוס של בני עדת המנשה לצה"ל היא ככלל מדיניות הגיוס.
<יובל גרינברג: כל מי שהוא אזרח או תושב קבע חייב בגיוס, הם מתגייסים.
<יובל גרינברג: כעולים או כמי שבמע
<יובל גרינברג: מד עולה מקבל את על פי רמת העברית את קורסי העברית, אבל הם משרתים ומשולבים באופן מלא.
<יובל גרינברג: זאת אומרת אין כאן איזו שהיא מדיניות כאוכלוסייה ייחודית או כאוכלוסייה נבדלת, אלא הם משולבים באופן מלא.
מרדכי יוגב: יש לי רק שאלה, האם במרכיבי האבחון שלהם, כשם שלעולי אתיופיה היו אבחונים נוספים וגם לאקדמיה, שיקולים גם של מכון פוירשטין, האם אתם רואים בעייתיות.
מרדכי יוגב: אני מודע לכך והייתי מודע לכך במגדל העמק, על בחורה שעלתה לפה בכיתה י"ב וכתוצאה מכך היא לא הייתה מסוגלת להשתלב וחשבו שהיא תתדרדר.
מרדכי יוגב: לקחו אותה לעוזרת בבית ספר יסודי ופתאום היא הייתה פרח, ואז הבינו שפשוט כתלמידה היא לא פתחה את הפה, ואחר כך, כששמו עליה אחריות, היא הפכה לפרח והיא תתקדם.
מרדכי יוגב: האם אתם מודעים לבעיה וכמו יהודי אתיופיה, והייתי אומר האם יש חס וחלילה יותר מבני מנשה שנכנסים לכלא כמו יהודי אתיופיה.
מרדכי יוגב: האם אתם מכירים בעיות גישוריות כאלה ואחרות ששווה לקיים עליהן דיון במערכת, ושווה למשל שאותו רמ"ד אתיופיה או אותה רמ"דית אתיופיה, תהיה אחראית גם על הקהילה הקטנה הזאת, עם הייחוד שלה ותלמד אותה.
מרדכי יוגב: לעשות על זה סמינריון וללמוד אותה.
<יובל גרינברג: אין לנו את הנתונים האלה, אין לנו אבחון כזה כי אנחנו באמת מתייחסים אליהם ככל אוכלוסייה אחרת שמתגייסת לצה"ל.
<יובל גרינברג: אין לנו היום אבחון.
<יובל גרינברג: ברגע שיוצאי אתיופיה הייתה אוכלוסייה ייחודית ועשינו עליהם את כל הניתוחים, היה לנו בסיס נתונים.
<יובל גרינברג: אנחנו יכולים לעשות איזו שהיא עבודה כזאת ולזהות פרטנית.
<יובל גרינברג: זה כבר לא משהו שהוא בלחיצת כפתור, כמו שאנחנו עושים בדרך כלל.
<יובל גרינברג: אפשר לעשות ניתוח כזה.
<יובל גרינברג: למיטב ידיעתנו, כרגע, מהנתונים שיש לנו, אין כאן שום בעיה בהשתלבות.
מרדכי יוגב: אנשים מצוינים.
מרדכי יוגב: יש את סגן אלוף אורן סרגוסי, אנא תמסור לו בבקשה באופן אישי לעשות עבודה על מיצויים של עולי בני המנשה כמו שעשו על עולי אתיופיה, כדי שכניסתם לצה"ל תהיה כזו שלוקחת אותם עוד קומה למעלה.
מרדכי יוגב: ואם הדבר דורש עוד חודש בערך באלון או דחייה של שלושה חודשים בכל מקום אחר, אז לשים את הפוקוס גם על הסיפור הזה.
מרדכי יוגב: כי צה"ל, אין לי ספק שהוא גם כור ההיתוך במובן הזה והוא יכול להרים למעלה גם את העדה הזאת.
מרדכי יוגב: אני אומר את זה כזכות.
<עמיחי פרץ: ישנה עוד קהילה שלא הוזכרה, כבוד חבר הכנסת.
<עמיחי פרץ: אני נציג של ועד מקומי ניצן.
<עמיחי פרץ: אנחנו יישוב קטן של 320 משפחות שמתוכו אנחנו קולטים 52 משפחות מבני מנשה.
<עמיחי פרץ: אז המספרים שדיברו פה מבחינת אחוזים, הקליטה שלנו היא עצומה, מה עוד שהמשפחות של בני המנשה הם ממגורשי גוש קטיף, ככה שנוצר פה גם משבר הגירה וגם משבר עקירה והמצב הוא מאד מאד קשה.
<עמיחי פרץ: יושבים פה נציגים, אני חושב שהקשיים הם מאד מאד גדולים.
<עמיחי פרץ: אני לא אפרט אותם, אבל אני דווקא מסתכל על חצי הכוס המלאה.
<עמיחי פרץ: אנחנו הצלחנו בתקופה האחרונה, חוץ ממאמצים מאד גדולים של מנהלת תנופה ללוות את המשפחות האלה, אני חייב להגיד, ברוך השם, רוב משפחות בני המנשה נמצאות בבית, למרות קשיים כלכליים מאד מאד קשים ועדיין המלאכה רבה.
<עמיחי פרץ: והדבר השני, הצלחנו לרתום את המוסד לביטוח לאומי יחד עם המועצה האזורית ואנחנו נותנים פרויקט שנקרא עתיד בטוח למסוגלות תעסוקתית, רק לנוער של בני מנשה.
<עמיחי פרץ: אני חייב להגיד, צר לי להגיד, מנכ"ל המשרד, התקציבים שהביטוח הלאומי נותן רק לקבוצה הזאת, הם כמעט כל התקציב שדיבר עליו השר.
<עמיחי פרץ: וזה לעג לרש, כי אנחנו מדברים על צורך במשאבים הרבה הרבה יותר גדולים מאשר מיליון שקלים לכל הרשויות בארץ.
<עמיחי פרץ: אני באמת התפלאתי לשמוע את הסכומים.
<עמיחי פרץ: זאת החלטת ממשלה ל-11 רשויות לכאלה קשיים, זה כאילו דברים שהם באמת לא מובנים.
<עמיחי פרץ: ובאמת הפתרון זה מה שמלאכי לוינגר אמר – איגום משאבים של כל הכוחות ביחד.
<עמיחי פרץ: יש מה לעשות.
<עמיחי פרץ: אפשר לרתום גם גורמים נוספים, כמו שהזכרתי את הביטוח הלאומי ואת מנהלת תנופה שבהחלט עוזרים, אבל לעבוד ביחד ואולי באמת לבנות איזה שהוא גוף שרואה את כל הרשויות ולא כל רשות בפני עצמה, וזה מה שיעזור לאוכלוסייה הזאת.
<עמיחי פרץ: אנחנו דיברנו על נוער, דיברנו על תעסוקה.
<עמיחי פרץ: צריכים לדבר גם על הבעיות הקהילתיות.
<עמיחי פרץ: אנחנו מרגישים שככל שהזמן עובר, מבחינה קהילתית הארגון הזה, הקהילה הזאת שנקראת בני המנשה, הולכת ומתייאשת.
<עמיחי פרץ: אם בתחילת הדרך הם הקימו נציגויות והם היו במהלך קהילתי מאד יפה והיו להם אפילו מחשבות על מרכז מורשת, היום היאוש נוגס בכל פה בגלל כל מיני קשיים שיש ביום יום ובדברים האלה אנחנו צריכים להתמקד.
אברהם נגוסה: נציגי עיריית נצרת, בבקשה.
<תניא מקרוב: תניא מקרוב, מנהלת אגף קליטה וקהילה.
<תניא מקרוב: קודם כל התבקשתי למסור מסר מראש העיר שנמצא כרגע באיחוד האירופאי, בדיונים על ישראל - שאנחנו מברכים על קליטת קהילת בני המנשה בנצרת עילית.
<תניא מקרוב: יחד עם מצוות יישוב הארץ, אנחנו רואים בזה ציונות ויהוד הגליל.
<תניא מקרוב: רק כרגע דיבר נציג הצבא, אז רק ככה בשביל לסבר את האוזן, אנשים פחות משנתיים בארץ ויש לנו שישה חיילים שמשרתים ביחידות קרביות, כפיר, גולני, חיל האוויר.
<תניא מקרוב: מכיוון שיושבים פה אנשים שאכפת להם לגבי ההצלחה, אז אני אגיד דווקא כמה בעיות שילמדו מזה, כי חשוב לנו לקלוט אותם ואולי להבא.
<תניא מקרוב: העולים שהגיעו לנצרת עילית לפני פסח, לפני שנתיים, ממש לקראת הפסח הם הגיעו טרם שקיבלו מעמד עולה.
<תניא מקרוב: ובאמת, עיריית נצרת עילית, גרעין תורני ושבי ישראל התגייסו ביחד בשביל שיוכלו להעביר את החג ויוכלו לקבוע את ביתם בנצרת עילית.
<תניא מקרוב: אבל מה, הם נמצאים שנתיים בארץ והנקודה הבעייתית – וכל פעם זה עולה בדיון – אצלנו כן היה משבר במערכת החינוך, כי טרם עלייתם סוכם שילדים יירשמו בממלכתי דתי ובעצם שבי ישראל שמו לנו וטו שהם ילכו למוכר שאינו רשמי, וזה היווה בעיה שהילדים האלה לא קיבלו שעות של משרד החינוך.
<תניא מקרוב: אני פשוט לא יודעת מי צריך להחליט – אם משרד החינוך, שיתנו שעות למוכר שאינו רשמי, כי הילדים נמצאים שנתיים בארץ, יש להם קושי.
<תניא מקרוב: אני לא יכולה לנהל שיחה איתם בעברית.
<תניא מקרוב: מזל שבזכות משרד הקליטה קיבלנו עכשיו פרויקטורית.
<תניא מקרוב: היא העיניים שלנו.
<תניא מקרוב: היא הפה שלנו.
<תניא מקרוב: היא הקשר.
<תניא מקרוב: חשוב מאד, אני מסכימה איתך, יחד עם חיזוק רוחני, חשוב לתת עצמאות לאוכלוסייה הזאת, כי אנחנו עם טוב לב, גם הקהילה הקולטת, הגרעין התורני, לפעמים נותנים מעטפת כזאת חזקה שזה נראה כמו אפוטרופוס אצל האוכלוסייה.
<תניא מקרוב: לא נותנים להחליט.
<תניא מקרוב: התקציבים שקיבלנו וקיבלנו ממשרד הקליטה, אמרנו לנו תשלבו אותם בפעילות כללית.
<תניא מקרוב: נכון, אבל יש פה בעיה.
<תניא מקרוב: גם אנחנו מקבלים התנגדות, בעצם אופי האוכלוסייה, גם הגרעין התורני ששומר על האוכלוסייה, שהם לא יכולים ביחד לשבת עם עולים מאוקראינה באותו חג, גם בגלל אירועים אחרים שאנחנו חושבים להעביר.
<תניא מקרוב: אז אם באמת אפשר לחשוב על תקציבים מיוחדים לפעילות קהילתית, כי בלי פרויקטורית אנחנו לא יכולים והתקציב, כמו שאמרו פה לפני – 15,000 שקלים - לפעילות שנתית ושעות חינוך לילדים - זה לא מספיק.
<תניא מקרוב: תודה רבה.
אברהם נגוסה: יש לנו בעיית זמנים.
אברהם נגוסה: אני יודע שיש אנשים שרוצים לדבר, אז אנחנו ניתן בקיצור את רשות הדיבור לרב חנוך אביצדק, בבקשה, בקיצור.
<חנוך אביצדק: טוב, אני חנוך.