GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכאל בן סעדון: אני חושב שזו הזדמנות לחזק את המעמד של הפרויקטורים ושל כל העובדים, כי יש קלות, אני חושב, בלתי נסבלת שניתן לפטר אותם מפני שהם עובדי קבלן.
<מיכאל בן סעדון: אני חושב שמול המשרד הקליטה הגיע הזמן שהפרויקטורים יהיו עובדים קבועים, עם מעמד, עם הכשרה.
<מיכאל בן סעדון: זה לא קשור לעיר נתניה, זה נכון לגבי כל הערים.
<מיכאל בן סעדון: לבי עם הפרויקטורים.
<מיכאל בן סעדון: ושוב, אני חושב שזו תהיה ההזדמנות לחזק את הפרויקטורים.
<מיכאל בן סעדון: את המאבק, אני חושב שאת יכולה לנהל עם העולים, עם ארגוני העולים, ולתקוף את החזקים.
<מיכאל בן סעדון: יש אחראים במדינה, אז לא את העולים ולא העובדים, כי נראה לי שקל לפטר אותם.
<מיכאל בן סעדון: יש ראש ממשלה שאמר שהעלייה מאוד חשובה לו והוא נתן נאום מאוד חשוב לפני שנה, הוא אחראי.
<מיכאל בן סעדון: יש שר אוצר, אני בטוח שאפשר לדבר עם אלי אלאלוף שיתווך, אז בואו נתקוף ביחד את האחראים ולא את העולים ולא את העובדים.
<מרים פיירברג: איפה האוצר?
<מרים פיירברג: אין כאן מישהו מהאוצר?
<דנה גורדון שושני: הוא היה והלך, ממש לפני דקה הוא הלך.
<מרים פיירברג: אבל הוא דיבר?
<דנה גורדון שושני: כן, נציג האוצר ודאי.
אברהם נגוסה: הוא לא.
<דנה גורדון שושני: בוודאי כן.
אברהם נגוסה: לא, זה היה משרד הפנים.
<דנה גורדון שושני: סליחה, אני מתנצלת.
<דנה גורדון שושני: הוא אמר שזה בתחום הסמכות של ועדת הפנים.
<מרים פיירברג: שמה?
<מרים פיירברג: תקריאי את זה, זה חשוב.
<מרים פיירברג: אריאל יוצר, רכז פנים.
<מרים פיירברג: 'כנושא בתחום אחריות וסמכות משרד הפנים למשרד האוצר אין תרומה בדיון.
<מרים פיירברג: לאור האמור לעיל לא יהיה נציג אוצר בדיון'.
<מרים פיירברג: נו, אתם מבינים את הבעיה?
אברהם נגוסה: נציג משרד הפנים היה.
<מרים פיירברג: לא, זה חמור.
<מרים פיירברג: זה חמור מאוד.
<ניתאי: שלום, כבוד ראש העיר.
<ניתאי: אני רוצה לברך אותך שהגעת לכאן להסביר לנו קצת על המצב, אני רוצה לברך את כל הנמצאים שבאו לשמוע.
<ניתאי: כמה שמענו שהמאבק מוצדק, כמה תומכים יש לך כאן בחדר.
<ניתאי: אני דואג משמועה שאני שומע, שכבר שנה יש דיונים בין כל המשרדים הקשורים לנושא וכוללים ראשי ערים או נציגות מראש העיר, שבתקציב הבא הוסכם שכל עיר, כל יישוב מעל 20,000 איש בארץ, יוגדר כעיר קולטת עלייה.
<ניתאי: השאלה שלי פשוטה, האם הייתם חלק מאותן ישיבות?
אברהם נגוסה: לא ידוע דבר כזה.
<ניתאי: את לא מודעת לעובדה שבתקציב הבא כל יישוב מעל 20,000 איש בארץ יהיה מוגדר כעיר קולטת עלייה?
<קריאה: שומעים את זה לראשונה.
<ניתאי: שומעים את זה לראשונה?
<מרים פיירברג: אני לא חושבת שיש דבר כזה, אבל זה לא הגיוני, כי עובדה שהמדינה עוד לא ענתה לבג"צ.
<מרים פיירברג: האוצר ענה למדינה משהו אחד, משרד הפנים ענה משהו אחר.
<מרים פיירברג: הרי לבג"צ צריכים לענות ואף אחד לא ענה את התשובה הזאת, זאת אומרת שזה משהו שהוא לא - - -
אברהם נגוסה: אני גם לא שמעתי.
אברהם נגוסה: ממתי הדבר הזה?
<ניתאי: אלה שמועות שאנחנו שומעים מבכירים במשרד הפנים, במשרד האוצר.
<ניתאי: אני רק רציתי לשמוע את התשובה שלך, תודה רבה.
אברהם נגוסה: זה שמועות טובות, אז אנחנו נבדוק את זה.
<מרים פיירברג: אבל אין קשר בין 20,000 תושבים לבין עיר עולים.
<ניתאי: לא, כל יישוב מעל 20,000 יוגדר כעיר קולטת עלייה בתקציב הבא.
<ניתאי: את לא מודעת לזה?
<מרים פיירברג: אין דבר כזה.
<מרים פיירברג: לא שאני לא מודעת, אין דבר כזה.
<נחמיה חתוכה: הייתי עוזב את השמועות בצד.
אברהם נגוסה: נבדוק.
אברהם נגוסה: זה לא קשה לבדוק.
<אבי בן חמו: אני חושב שנשארו פה ארגוני העולים וגם משרד הקליטה וגם החינוך.
<אבי בן חמו: אני חושב שבהתייחסויות האחרונות שלפחות שמענו אתם, או אנחנו ביחד, קצת מפספסים את מהות הדיון.
<אבי בן חמו: זה לא שעיריית נתניה נגד העולים, או העיר נתניה, או מרים או משהו כזה, אלא יש פה פנייה או זעקה מתוך כאב, זה גם לא כל כך פשוט לרשות מקומית לקבל אישור להגיש בג"צ.
<אבי בן חמו: הגשנו בג"צ נגד המדינה רק כדי לתקן את העיוות הזה, את זה צריך להבין.
<אבי בן חמו: לכן לא צריך שייווצר מצב שאנחנו בתוך הבית נריב בינינו ואבא או אמא לבד שם ואף אחד לא נותן להם את הפתרון.
<נחמיה חתוכה: נראה לך שאנחנו לא מבינים?
<אבי בן חמו: אני לא אמרתי שאתם לא מבינים, אני רק מנסה לחדד את הסוגיה הזאת.
<נחמיה חתוכה: תחדד גם מה המחיר.
<אבי בן חמו: אני אומר, אני מחדד את הסוגיה.
<אבי בן חמו: לכן צריך לבוא ולהבין פה, זה לא שצריך לבוא ולהסביר לנו כמה עולים עוֹלים, אנחנו יודעים, זה לא שצריך להסביר לנו איך לטפל בעולים, אנחנו יודעים.
<אבי בן חמו: דרך אגב, כל העלויות שמרים ציינה פה אלה עלויות שיוצאות ככסף, יש עוד עלויות נוספות בתשתית.
<אבי בן חמו: ראש העיר בנתה את בית הידידות לקהילה האתיופית ועוד הרבה מאוד דברים.
<אבי בן חמו: אנחנו לא דיברנו על מבנים פיזיים ולכן צריך להבין שבפנייה הזאת או בעצם האמרה הזאת וזה שאנחנו מגיעים לוועדות, גם בשבוע שעבר וגם השבוע, זה רק כדי להביע את העמדה הזאת ולאפשר לבית הזה, לבית המחוקקים, לעשות פה רעידת אדמה כדי לתקן את האיוולת הזאת.
<אבי בן חמו: זאת המטרה שלנו.
<נחמיה חתוכה: אבל בפועל אתה שולח חזרה מהאולפן עולים ואי אפשר לפתוח כיתות אולפן.
<נחמיה חתוכה: למרות שהרשות כמפעיל לאולפן יחד עם הסוכנות צריכים לפתוח את הכיתות.
<נחמיה חתוכה: מה אני אעשה עם 30 העולים האלה?
<אבי בן חמו: קודם כל זה שאתה אומר שולח אז זה מאוד מאוד קל לבוא ולתפוס את הפעולה האחרונה.
<אבי בן חמו: אתה לא מדבר על זה שהיו עשרות ישיבות, אתה לא מדבר על זה שהיו עשרות פניות, אתה לא מדבר על זה שהיו עשרות פניות.
<אבי בן חמו: אתה לא מדבר על זה שראש הממשלה, שר הפנים, שר האוצר ושר הקליטה יוצא ושרת הקליטה נכנסת קיבלו מכתבים מראש העיר שמסבירים ונותנים את האולטימאטום ונותנים את התאריך ונותנים את זה ועד לרגע זה אין שום התייחסות.
<נחמיה חתוכה: אתה מדבר על המכתב שמה-1 - - -
<אבי בן חמו: אני מדבר גם על המכתב הזה וגם על כל מה שמרים תיארה.
<מרים פיירברג: אני לא יודעת אם היית כאן מהתחלה - - -
<נחמיה חתוכה: אני הייתי מהתחלה.
אברהם נגוסה: אני אתן לך את זה כסיכום.
<מרים פיירברג: אז אני רוצה לומר ככה, התיאור שתיארתי כאן זה אחרי כמעט 17 שנים של מאבק ויש כאן עיוות שהוא הרבה מעבר לנושא של קליטת עלייה.
<מרים פיירברג: אם מחר היו נותנים לערים בגין נושא אחר עשרות מיליוני שקלים והיו מקפחים את נתניה היינו פועלים מול אותו גורם בדיוק באותה שיטה.
<מרים פיירברג: כאן מדובר בהחלטה, יותר מזה, כשהייתי בבג"צ אמרה נשיאת בית המשפט העליון שהיא בעצם לא יודעת מה זה עולים, מה זה עיר עולים.
<מרים פיירברג: היא לא יודעת מה זה עיר עולים.
<מרים פיירברג: אז אנחנו החלטנו שגם בית המשפט וגם ממשלת ישראל תקבל החלטה מה זה עיר עולים, אם עדיין לא יודעים מה זה עיר עולים.
<מרים פיירברג: אני חושבת שהעולים החדשים שנמצאים כאן, והם אזרחי העיר נתניה ואני מבינה את הכאב האישי שלהם, הם צריכים לקחת חלק במאבק הזה כי בסופו של יום הם יתחזקו והם יפסיקו להיות עולים והם יקלטו עולים אחרים.
<מרים פיירברג: זה כך שנים על גבי שנים, העיוות הזה נמשך, וערים שלא קלטו עולה חדש אחד עשרות שנים מקבלים מענק מהמדינה.
<מרים פיירברג: הרי בסופו של דבר אנחנו פוגעים ברמת השירותים שאנחנו נותנים לאזרחים שלנו.
<מרים פיירברג: אם הייתי רוצה לעשות יותר תרבות בעיר אני לא יכולה, אם הייתי רוצה לבנות היכל תרבות חדש, אני לא יכולה, כי הכסף שהיינו אמורים לקבל מהמדינה וזה כבשת הרש, זה המעט, זה לא ה-100 מיליון שקיבלו אחרים, זה 5 מיליון, אנחנו הפסדנו 145 מיליון שקל שבסופו של דבר פוגעים בתושבי נתניה עצמה.
<נחמיה חתוכה: גברתי ראש העיר, מקיר לקיר באולם הזה אף אחד לא טען, אלא להיפך, תמך בהחלט בעיוות הזה ובמאבק שלך בעיוות הזה, השאלה היא - - -
<מרים פיירברג: אני רוצה לספר לך, במאבק האחרון של ראש עיריית ירושלים.
<מרים פיירברג: הוא לא עשה הרבה, הוא לא חיכה 14 שנים וגם לא 17 שנים, הוא השבית את כל השירותים בירושלים, פגע בכל תושבי ירושלים, פגע בחוליה הכי חלשה בירושלים, של העובדים שמשתכרים הכי מעט, הוציא את כולם הביתה ואז כולם התעוררו.
<מרים פיירברג: שים לב מה קורה כאן היום, עם כל הכאב והצער, נציג האוצר לא מגיע לכאן כי זה בכלל לא מעניין אותו, כי זה לא קשור.
<מרים פיירברג: אז למי זה קשור?
<מרים פיירברג: אני חושבת שזה בפירוש, ואני מכירה את האנשים באופן אישי ואני אוהבת אותם, אני מעריצה של שר האוצר, מאוד אוהבת את יוצר, הוא מכיר היטב את הסוגיה, העובדה שהוא בחר להצביע ברגליים ולא להיות כאן בישיבה מדברת בעד עצמה, מצביעה על איך ממשלת ישראל, לא ראש עיריית נתניה שבפועל קולטת עלייה במשך שנים ועוד הייתי עוד באוניברסיטה כשהייתי בוועדת הקליטה כשהיה מסך הברזל.
<מרים פיירברג: לי לא צריך לספר, חבילות בידיים שלי ארזנו ושלחנו לרוסיה בזמנו, לי האחרונה שאפשר להטיף, אבל לחשוב על זה שאחרי שאנחנו פונים מיליון פעם, את אף אחד זה לא מעניין בכלל.
<מרים פיירברג: אנשים אפילו לא מגיעים לכאן.
<מרים פיירברג: זה לא מדבר אליהם.
<אסתר בלום: וזו הדרך שיגיעו?
<אסתר בלום: שזה יעניין אותם?
<אסתר בלום: זו הדרך?
<אסתר בלום: אני לא מבינה.
<אסתר בלום: זו הדרך לגייס את העולים, לפטר את העובדים?
<מרים פיירברג: אנחנו ניסינו בכל הדרכים האפשריות במשך 17 שנים, בשיחות, בפגישות, בשכנוע, בדיבורים, בוועדות, באותות ובמופתים.
<אסתר בלום: זה מה שנציג הפנים אמר כאן, הוא אמר שהכותרת לא מדברת בעד עצמה, זה לא - - -
<מרים פיירברג: השיא היה שאומרים לנו שבעצם לא יודעים מה זה עיר עולים.
<מרים פיירברג: אז אם לא יודעים מה זה עיר עולים, צריך להבין, עיר שהיא לא עיר עולים לא צריכה מנהלת קליטה.
<מרים פיירברג: לא מדובר בעולים, עיר שלא מוגדרת כעיר עולים לא צריכה מנהלת קליטה.
<מרים פיירברג: עיר שהיא לא עיר עולים לא צריכה - - -
<אסתר בלום: אבל ההגדרה הזאת, הכותרת הזאת, היא ריקה מתוכן.
<מרים פיירברג: במקום לפנות אלי, אני חושבת שצריך לפנות למי שצריך לפנות וזאת ממשלת ישראל, שזו האחריות שלה, ולא שמעתי מכם, אף אחד, אני שאלתי איפה נציג האוצר, אף אחד מכם לא שאל איפה נציגות הממשלה.
<מרים פיירברג: אז הגיע לכאן נציג משרד הפנים והגיע לכאן נציג משרד הקליטה, איפה כל הממשלה?
<מרים פיירברג: אף אחד לא טרח להגיע לכאן חוץ מחברי כנסת שהגיעו לכאן.
<מרים פיירברג: שר אחד לא היה כאן בדיוק הזה.
<דוד רוזלו: אני עובד בעיריית נתניה, אני כל כך שמח להיות שמה, אני בשטח יום יום, אני עובד עם המשפחות, אני מלווה את המשפחות, אני מלווה את הילדים בתוך בית הספר, עם כל הקושי שיש, כי יש המון המון המון קושי לגבי העלייה.
<דוד רוזלו: אם מדברים על העולים האתיופים, החבר שלי פה, דיברנו ואמרנו שהעלייה הצרפתית היא אותו דבר, אותה בעיה.
<דוד רוזלו: פוגשים את אותה בעיה, פוגשים את הבעיה של הפשע, פוגשים את הבעיה של בנות 17-18 שמסתובבות בכיכר, שיכולות ללכת לאיבוד, מדברים על עזרה באמת אמיתית, על השטח.
<דוד רוזלו: אנחנו עובדים באופן יום יומי עם פרדו, עם כל החברים כאן, כדי לעזור לאנשים האלה.
<מרים פיירברג: נכון, אתה צודק.
<דוד רוזלו: אי אפשר להגיד ש - - - אני מצטער על העברית שלי - - -
<מרים פיירברג: אתה מדבר בסדר גמור.
אברהם נגוסה: לא, אתה מדבר טוב מאוד.
<דוד רוזלו: אבל אנחנו באמת צריכים לבנות את העתיד של האנשים האלה.
<דוד רוזלו: מה אפשר להגיד לילדים כשאני אחזור לבית הספר?
<דוד רוזלו: 'וואי, אני מצטער, אני לא מטפל יותר בכם'?
<דוד רוזלו: אני לא יכול לעבוד איתם יותר?
<דוד רוזלו: אני לא יכול לקלוט אותם בתוך בתי הספר?
<דוד רוזלו: מה אני אגיד להם?
<דוד רוזלו: ואני לא היחיד, יש עוד כמה מגשרים איתי.
<מרים פיירברג: הוא צודק במאה אחוז, רק שממשלת ישראל לא טרחה לשלוח לכאן נציגות שתקשיב לכם.
<אליאס מהרי: אדוני היושב ראש, אני תושב העיר ב-30 השנה האחרונות, אני מנהל את בית הידידות ומוקד הקליטה בעשר השנים האחרונות.
<אליאס מהרי: אני אומר לך, זו תעודת עניות לשלטון המרכזי, מה שעושים לעירייה.
<אליאס מהרי: כילד שגדל בעיר וחזר לעזור לעולים זו תעודת עניות של השלטון המרכזי.
<אליאס מהרי: אני אומר לך, חד משמעית, אם המדינה לא תכיר בעיר כקולטת עולים אנחנו נהיה בבעיה מאוד גדולה.
<אליאס מהרי: יותר מזה, אני חשבתי שאני אקבל תעודת הצטיינות, בסדר?
<אליאס מהרי: אני נשבע שבעיר הזאת היינו למודל בכל הארץ בנושא של עבודה מול עולים, מול עולים מאתיופיה, צרפת.
<אליאס מהרי: אני היום מחליף מידע עם הצרפתים בשביל שהם לא יגיעו למה שהיה אצלנו לפני שנים, אלימות בתוך המשפחה, אלכוהול, זנות אצל נערות, סמים ואלכוהול בכיכר העצמאות.
<אליאס מהרי: אתם יודעים מה יש?
<דוד רוזלו: התחלנו את התהליכים האלה.
<אליאס מהרי: השלטון המרכזי יושב ובגלל הסכמים קואליציוניים כאלה ואחרים, כל אחד מטיל על זה ומטיל על זה, 30 מיליון שקל אריה דרעי מצא בשביל המדרשות ובתי המקוואות.
<אליאס מהרי: מאיפה הוא מצא?
<אליאס מהרי: 5 מיליון לעיר?
<אליאס מהרי: 55 חבר'ה הולכים, 200 איש?
<אליאס מהרי: בחודש הבא אני אמור לשלם על קייטנות, מאיפה אני אשלם?
<אליאס מהרי: אני עובד קבלן 12 שנה, מישהו נותן את הדעת?
<אליאס מהרי: נכנסים, חליפות, ועדות, הביתה, אני נשאר, אני מתעסק עם כל הדברים, העיר מתעסקת.
<אליאס מהרי: אני לא התכוונתי לדבר היום, ממש לא, באתי - - -
<נחמיה חתוכה: אבל אתה מחבר את זה לזה, לא בטוח - - -
<אליאס מהרי: אבל אני - - -
<מרים פיירברג: זה היה נהדר.
<אליאס מהרי: זה לא נכון, זה ממש לא נכון.
<גרש פישמן: אדוני היושב ראש, אם אפשר ממש כמה מילים.
<גרש פישמן: ממש קצר.
<גרש פישמן: אני חבר מועצת העיר ואני יושב ראש ועדת קליטה בנתניה.
<גרש פישמן: אני רוצה להגיד לכם, מה שקורה בימים האחרונים בנתניה, אני כבן אדם שהתעסק קצת בפוליטיקה, בחירות וזה, דבר כזה לא ראיתי.
<גרש פישמן: עיר תוססת, אלפי אנשים חותמים על מכתבים, על ניירות, הנה, הבאתי לפה יותר מ-2,000 חתימות, שמתי לכם, ויש אצלנו פי שניים, לא הספקנו לצלם אותם ולעבד.
<גרש פישמן: זה לא רק עולים חדשים, זה מה שמעניין, אלה תושבי נתניה שתומכים במאבק של ראש העיר, כן, הם מבקשים לעשות את כל המאמצים להבין את ה-55 משפחות, שלא יפטרו אותם, שלא יסגרו את השירותים, יצמצמו שירותים לעולים חדשים כי זה ממש מעשה נורא אם זה יקרה, אבל כולם אחד אחד תומכים בכל המאבק שראש העיר עושה.
<גרש פישמן: בשבוע שעבר הייתי פה בוועדת כספים.
<גרש פישמן: אני רואה מה קורה היום, זה דבר ממש מוזר.
<גרש פישמן: היו פה רק חברי כנסת שרובם הם תושבי נתניה, לא היה נציג מאף - - - זאת אומרת לא היה אף שר.
<גרש פישמן: כעיקרון אנחנו יודעים שמי שיכולים לפתור את הבעיה זה שר האוצר ושר הפנים.
<גרש פישמן: שר האוצר היה אצלנו בנתניה לפני שבוע, קיבל אזרח כבוד, הכול היה יפה.
אברהם נגוסה: מי נתן לו?
<גרש פישמן: ראש העיר.
אברהם נגוסה: אז היא נתנה, עכשיו היא מתלוננת.
<מרים פיירברג: אני אקח חזרה.
<גרש פישמן: והיום אנחנו שמענו ציטוט ממכתב משר האוצר, ממש משהו מוזר איך כל הסיפור הזה נראה.
<גרש פישמן: אני קורא לכולם, אנחנו מבקשים ודורשים שתתקבל איזה שהיא החלטה עם תאריך, כמו שדיברו פה חברי הכנסת, ושהאנשים בנתניה יראו שמשהו זז, שיש איזה שהוא צ'אנס שזה יזוז לאן שהוא.
<מרים פיירברג: משפט אחרון ששכחתי לומר.
<מרים פיירברג: בשיחה האחרונה עם ראש הממשלה לפני פסח, דיברתי איתו בטלפון, העליתי שוב את הסוגיה.
<מרים פיירברג: אתם הערתם קודם שלא הקשבנו, אז אני מבקשת שתקשיבו גם אתם.
<מרים פיירברג: פניתי גם למנכ"ל משרד ראש הממשלה הנוכחי, דיבר איתי אחד הסגנים שלו, העוזרים שלו, חזר אליי ואמר לי 'אני לא מוצא פתרון, את אף אחד מהשרים הסיפור הזה לא מעניין'.
<מרים פיירברג: זו התשובה שקיבלתי מלשכת ראש הממשלה.
<מרים פיירברג: שכחתי את העיקר.
אברהם נגוסה: אני עדיין אופטימי.
אברהם נגוסה: אני חושב שלגבי משרד האוצר אני חייב להגיד, מה שהם הסבירו, כי בעניין ההגדרה של ערי עולים זה משרד הפנים, בעניין העברת כסף האוצר העביר למשרד הפנים ולמשרד הקליטה, אלה המשרדים שקשורים לעניין.
אברהם נגוסה: אז בגלל זה הם לא ראו את הנוכחות שלהם פה כחובה, אבל בדיון הקודם הנציגה הייתה פה בדיון.
אברהם נגוסה: אני חושב שהיה דיון מאוד מאוד חשוב, אני מאוד מודה לכל המשתתפים, דיון מאוד חשוב ואני צריך לסכם.
אברהם נגוסה: אני לא יודע אם יש מישהו שרצה לדבר ולא נתנו לו, סליחה, כי אנחנו צריכים לסכם.
<פרדריק פשטר: לקבוע לו"ז.
אברהם נגוסה: אני חושב שנעשה דיון מעל שעתיים, זה נראה לי בסדר גמור.
אברהם נגוסה: אני רוצה לסכם ככה, הוועדה מברכת את עיריית נתניה, את ראש העיר מרים פיירברג על טיפולה רב השנים בעולים חדשים.
אברהם נגוסה: שתיים, אני אומר שהוועדה מזדהה עם המאבק הצודק ומודה לראש העיר שוב על נכונותה להיענות לבקשת הוועדה לדחות את הצעדים להפסקת השירותים לעולים.
אברהם נגוסה: שלוש, הוועדה קוראת לממשלה להקים את קבינט קליטת העלייה שיפעל קונקרטית ומיידית לפתרון סוגיה זו ולא יאוחר מחודש אוגוסט.
אברהם נגוסה: ארבע, הוועדה קוראת לראש העיר נתניה לעכב עד 15 באוגוסט את צעדי הפיטורים וסגירת השירותים לעולים חדשים.
אברהם נגוסה: חמש, אני אזום ישיבה משותפת עם ועדת הפנים בהשתתפות שר הפנים להסדרת העיוות הקיים.
<גו'רג' דובין: ושר האוצר.
אברהם נגוסה: אני מדבר על הגדרת ערי עולים.
אברהם נגוסה: לפי התקנון לעניין ההכרזה שר הפנים צריך לעשות בהתייעצות עם שר האוצר.
אברהם נגוסה: לכן אני חושב שאנחנו נזמין את שר הפנים, נציג האוצר יבוא - - -
<ג'ורג' דובין: שר האוצר, הוא צריך לתת כסף ל - - -
אברהם נגוסה: בסדר, אנחנו לא מדברים על כסף, אנחנו מדברים על ההגדרה.
<ג'ורג' דובין: אנחנו מדברים על כסף.
אברהם נגוסה: לא, יש הבדל, קודם כל הגדרה ואחר כך מדברים על הכסף.
אברהם נגוסה: נציג האוצר, אני לא אקבל החלטה, שר האוצר יבוא, הנציג שלו יהיה כמובן.
אברהם נגוסה: זה הסיכום שלנו, תודה לכולם, אני נועל את הישיבה.
אברהם נגוסה: בקו הסגול, המדינה הגדירה אותם לא ראויים למגורים, היום אנשים גרים שם?
<ליאת שוחט: כן, זו השכונה שגרים בה הקהילה האתיופית וכל מקבלי דירות עמידר לשעבר, זו האוכלוסייה הקשה.
<ליאת שוחט: היום הם קשישים, דור שני ושלישי - - -
<קריאה: מרבית אלה שרכשו שם הם הקהילה האתיופית.
<ליאת שוחט: כן, בדיוק, הגבול שלנו של איילת השחר.
<ליאת שוחט: אנחנו נהיה שם, נראה את זה גם בעיניים, תראה את הקרבה לשדה התעופה ואת הרעש שהם סובלים משם.
<ליאת שוחט: קצת נתונים על העיר.
<ליאת שוחט: מתוך העולים החדשים, קודם כל המוצא של העולים החדשים, אז רוב העולים החדשים הם יוצאי בוכרה, קהילה שהצליחה להתחבר, ליצור לעצמה את הייחוד שלה, שומרת על המנהגים, על המסורת, בשילוב וחיבור לעיר.
<ליאת שוחט: יוצאי אתיופיה, 27%.
<ליאת שוחט: נתונים די בולטים.
<ליאת שוחט: קצת על העיר.
<ליאת שוחט: דיברנו על המבנה הסוציו אקונומי, על הקצוות שיש בעיר.
<ליאת שוחט: בתוך מערכת החינוך, וזה אחר כך יעידו במשרד החינוך, יש לנו כבר דור שני ושלישי של ילדים שעברית היא לא שפת האם שלהם, שאנחנו שם נותנים את תכנית פל"א המצוינת, שעוד מעט יציגו אותה, וגם העיר משקיעה משאבים גדולים, גם בתכניות לקריאה ועכשיו בשנה הקרובה תקצבנו גם לאנגלית וגם למתמטיקה.
<ליאת שוחט: למרות המיקום המרכזי אין ספק שאור יהודה מוגדרת כפריפריה חברתית וזה משהו שאני באמת אלחם בו, כי בשנים האחרונות הוציאו אותנו מכל מה שקשור לשיקום שכונות ותקציבים, למרות שיש פה שכונות שהן מבחינת החולשה שלהן הן גרועות מהדרום והצפון.
<ליאת שוחט: פשוט המיקום הגיאוגרפי קצת מטעה.
<ליאת שוחט: קצת על מוקד הקליטה העירוני.
<ליאת שוחט: בסיוע משרד הקליטה קיבלנו לקיים פה מוקד קליטה.
<ליאת שוחט: מריו, אתה רוצה להציג קצת את הפעילות שמתקיימת שם.
<ליאת שוחט: שלום.
<ליאת שוחט: הרב נדב הצטרף אלינו, ואבטמו, נציגי הקהילה.
<מריו מלקה: כמו שנאמר פה, בגדול בסיוע של משרד העלייה והקליטה אנחנו מפעילים מספר תכניות לשנה.
<מריו מלקה: מטרת המוקד, כמו שרובנו יודעים, או חלקכם, היא לסייע לשילובם של עולי אתיופיה כאן ביישוב קבע וזו גם החלטת הממשלה מ-1999, זה אחד הכלים שהממשלה מקצה ליוצאי אתיופיה.
<מריו מלקה: אנחנו במוקד מפעילים מספר תכניות, הן תכניות להכשרה מקצועית והן תכניות לפעילות נוער ותכניות חברה ותרבות ופנאי, בכל התחומים, כמובן גם בסיוע הרשות וכל - - - ביישוב.
<מריו מלקה: כאן אתם רואים כל מיני סדנאות, סדנאות יזמות כדי לעודד בתחום היזמות והפיתוח.
<מריו מלקה: באמצע אתם רואים סמים ואלכוהול, כל מיני סדנאות, הרצאות בנושא בניית יחסי אמון בין המשטרה לקהילה, שאנחנו עושים, בעיקר לאור האירועים שאנחנו כאן חשים ורואים.
<מריו מלקה: אתם רואים פה בתמונה בערבי בריאות שאנחנו עושים נותנים דגש למחלות הזיהומיות, סוכרת ולחץ דם, אבל בין לבין אנחנו משלבים כל מיני בדיקות שיכולים גם לקבל אותם פה ב - - - אנחנו עושים את זה עדיין גם במוקד קליטה, בדיקת עיניים, כל מיני בדיקות HIV למיניהן.
<מריו מלקה: כרגע נכניס גם בשלב מתקדם את הנושא של בריאות הנפש שבקהילת יוצאי אתיופיה כמעט לא מדברים עליו, לא נוגעים בו.
<מריו מלקה: אנחנו עובדים על זה כבר קרוב לחצי שנה וייתכן שהשירות הזה יעבור אצלנו למוקד.
אברהם נגוסה: כמה עובדים יש במוקד?
<מריו מלקה: מוקד הקליטה מונה 3.5 משרות, ארבעה עובדים.
<מריו מלקה: המוקד הוקם בשנת 2005, לי ניתנה הזכות להיות כאן מ-2007.
<מריו מלקה: אדוני היו"ר, אם כבר שאלת, אני חושב שמי כמוך יודע וער לדברים בנושא, נגענו פה גם, אני חשבתי שאולי זו ההזדמנות שניתנה לי להגיד את הדברים, אנחנו מדברים הרבה על הנושא של יוצאי אתיופיה, על השילוב המיטבי, על קליטת עולי אתיופיה בצורה המיטבית, יש פה תכניות רבות ברמה הארצית, תכניות חומש, 'דרך חדשה', אולי תהיה גם הדרך השלישית ויש הרבה תכניות, ועל זה צריך להגיד תודה למדינת ישראל שמשקיעה ביוצאי אתיופיה.
<מריו מלקה: עם זאת אנחנו לפעמים שוכחים גם את ההלכה למעשה.
<מריו מלקה: כדי להשתלב יש לנו כמה דרכים, בעיקר הדרך הראשונה בעיניי היא השכלה גבוהה.
<מריו מלקה: השכלה גבוהה, הכשרות מקצועיות למי שלא יכול ללכת ללימודים האקדמיים, ולאחר מכן כמובן לגעת גם בנושא של ההשמה.
<מריו מלקה: אדוני היו"ר, אתה ער ומעורה ואני באמת קודם כל, טיפה באיחור, אומר לך תודה על העשייה שלך ברמה הארצית, הן בארץ והן מחוץ לגבולות ישראל, כדי לסייע ליוצאי אתיופיה, זה בדמך ואתה עושה את זה רבות ואנחנו רואים, ואתה ער גם לכך, ואף נפגשנו מספר פעמים בנושא של עובדי מוקד הקליטה, עם הנציבות ועם הנהגת עובדי מוקד הקליטה.
<מריו מלקה: נכון, נחתם הסכם לפני מספר חודשים בין האוצר להסתדרות ואני הייתי רוצה לדעת ולראות, דיברנו על השמה הולמת, אני רוצה, סליחה שאני קצת נכנס ל - - -
<ליאת שוחט: אז יש לך דקה.
<מריו מלקה: אני יכול לומר שההעסקה של יוצאי אתיופיה בכלל ברמה הארצית היא על גבול הניצול.
<מריו מלקה: צריכה להיות פה הסתכלות אחרת והסתכלות לעומק.
<מריו מלקה: כל עוד שלא נעשה השמה טובה, נלמד ונעשה תואר, אני בוגר הנדסת תעשייה וניהול, כשאני עובד 10 שנים, וכולם, כל האקדמאים, אנחנו רוצים, אדוני היו"ר, התייחסות גם לסוגיה הזו, לטפל בהשמה הולמת של יוצאי אתיופיה.
<מריו מלקה: רק כך נוכל להשתלב, ולא בתכניות לארבע וחמש שנים, אלא שנים קדימה.
<מריו מלקה: די לצעוק 30 שנה, שלא נצטרך עוד 30 שנה בהמשך, לעשות הכול כדי שנוכל להיות משולבים.
<מריו מלקה: אין לנו מדינה אחרת, יש לנו רק מדינה אחת, בית אחד, ואנחנו פה.
<מריו מלקה: זו עובדה מוגמרת וצריך לטפל בסוגיה הזו.
<ליאת שוחט: תודה, מריו.
<ליאת שוחט: בנוסף לקהילה האתיופית, שבאמת מוקד הקליטה הוא הציר המרכזי לפעילות ולייחוד שלהם, דיברנו על הקהילה הבוכרית.
<ליאת שוחט: במסגרת פעילות של משרד החינוך באמצעות המתנ"ס אנחנו מפעילים פה תכנית פל"א, שעוד מעט אני ארצה שלבנה תציג את ההצלחה שלה.
<ליאת שוחט: עד היום לאוכלוסייה לא היה ציר מרכזי לפעילות, היום תקצבתי עובד שכונתי אחד שירכז את הפעילות של הקהילה הבוכרית, בשיתוף פעולה עם מנהיגי העדה.
<ליאת שוחט: הרעיון הוא באמת לעשות פעילות תרבותית חברתית לכל הגילאים, גם מועדוני קשישים, גם צעירים וגם ילדים, בנוסף לפעילות ערכית חינוכית שתתבצע ובאמת להעצים את הקהילה הזו, כי היא משמעותית בעיר והיא חשובה לנו.
<ליאת שוחט: על תכנית פל"א, בבקשה, כמה נתונים.
<לבנה שטובי: 277 ילדים מאושרים על ידי משרד הקליטה כשבע
<לבנה שטובי: צם אנחנו מספר שלוש בארץ שמאושרת כמות כזו גדולה של ילדים.
<לבנה שטובי: הילדים נמצאים מכיתה ז' עד י"ב, בית ספר יעדים, אור חנה, יובלים ז'-ח' ויובלים ט' עד י"ב, כשהפעילות מתקיימת בתוך בתי הספר, חוץ מיובלים ט' עד י"ב, כי הם לא מוכנים להישאר בתוך בית הספר, הם באים אלינו לתפוח הפיס לקבל שיעורי תגבור.
<לבנה שטובי: מה הם שיעורי התגבור?
<לבנה שטובי: אנחנו בעיקר מתמקדים בנושא של אנגלית, מתמטיקה ושפה.
<לבנה שטובי: זה הכי חשוב.
<לבנה שטובי: הקושי להביא את הילדים מאוד מאוד מאוד קשה, הילדים טוענים 'אנחנו צריכים להגיע הביתה, כי אבא ואמא עובדים בבית חולים', או בסופרמרקט או במקום אחר, חייבים לשמור על הילדים.
<לבנה שטובי: אנחנו במעקב אחרי הילדים, יש לנו מגשר אתיופי שעושה מעקב וביקורי בית כדי לראות באמת מה המצוקה בתוך הבית.
<לבנה שטובי: אנחנו עכשיו מכניסים את המגשר שלנו לתוך השכונות כדי לעשות גם פעילויות בערב, לראות איפה הם מסתובבים.
<לבנה שטובי: שיתוף הפעולה שלנו עם משרד הקליטה, שזה מריו, אנחנו עשינו תכנית העצמה להורים, הבאנו את השיטור הקהילתי.
<לבנה שטובי: אנחנו הסתובבנו בשטח, אני עצמי מסתובבת בשטח, כדי להראות להורים איפה הילדים שלהם נמצאים אחרי שעות הלימודים ולא מגיעים ללימודים.
<לבנה שטובי: הם נכנסו לתהליך הזה של למידה, שהם צריכים להיות יותר מעורבים עם הילדים שלהם ולהיות בקשר איתנו, שיידעו שהם צריכים להגיע ללמוד ולא להסתובב, לא בשישי שבת ולא בימי חול, במקומות שלא צריכים להסתובב.
<לבנה שטובי: אנחנו נותנים הרבה שירותים מעבר לכך, נותנים להם שירות בספרייה, להגיע לחדר המחשבים.
<לבנה שטובי: אין להם לשלם את ה-15 שקלים, באופן חופשי.
<לבנה שטובי: אנחנו הכנסנו תכנית העצמה על ידי אליאס אברהים, אתה מכיר אותו, אני יודעת, הוא עושה תכנית העצמה לילדים, 'אני, משפטן, תואר שני, אני אחר ואני בדיוק כמוכם, לאן הגעתי היום?
<לבנה שטובי: חשוב לכם, חברים יקרים, ילדים חמודים, להגיע למצב שכל אחד במדינת ישראל יכול', ותמיד אנחנו אומרים, כל נער וכל נערה יכול לעשות, כל אחד שיש לו את האפשרות.
<לבנה שטובי: 'גם לכם יש את האפשרות לעשות את זה'.
<לבנה שטובי: אנחנו לא שונים, אנחנו לא אחרים, רק צבע העור שלנו שונה וזה בסדר.
<לבנה שטובי: אנחנו הכנסנו תכנית נוספת מבחינת העשרה.
<לבנה שטובי: ילדים לא יכולים להגיע למשכן למוזיקה ולמחול ולקבל פה גיטרה, הכנסנו רובוטיקה, עכשיו חדש, הכנסנו פעילות של העצמה, הכנסנו פעילות של מחשבים, אנחנו מתגברים אותם כמה שאנחנו יכולים.
<לבנה שטובי: גם אם אנחנו מוצאים תרומות, אנחנו זה המתנ"ס והעירייה ביחד עם משרד הקליטה, אנחנו מחפשים תרומות מ-HP, לתת מחשבים לילדים האלה הביתה, כדי שיעשו גם עבודות ויגישו עבודות לבתי הספר, שיהיה להם בצורה הכי קלה.
<לבנה שטובי: זו הפעילות שלנו, אנחנו תמיד מנסים להעשיר, אנחנו בקשר מאוד מתמיד עם מנהלי בתי ספר, מורים, רכזים, יש איתי רכזת ומגשר, שיתוף הפעולה מאוד מאוד מאוד טוב עם הנהלת בית הספר והם מאוד מאושרים שהכנסנו תכנית חדשה.
אברהם נגוסה: הפעילות שלכם בבית הספר?
<לבנה שטובי: כן, אחרי שעות הלימודים.
<לבנה שטובי: משעה 12 עד ארבע נשארים בבית הספר ומקבלים כריך, שאנחנו מביאים, כדי שהילדים לא יישארו רעבים, כי כשהבטן מלאה השכל פועל.
אברהם נגוסה: התקציב לפעילויות האלה רק מהעירייה או גם ממשרד החינוך?
<לבנה שטובי: חלק מהעירייה ומשרד הקליטה.
אברהם נגוסה: ומשרד החינוך?
<לבנה שטובי: משרד החינוך לא.
<לבנה שטובי: לא בתכנית הזו.
אברהם נגוסה: אבל יש תכנית אחרת שמשרד החינוך מממן?
<תמי צלינקר: הרבה שעות.
<תמי צלינקר: יש לנו תלמידים עולים מאתיופיה בבתי הספר.
<תמי צלינקר: אני מייצגת עכשיו את החמ"ד אז אני אגיד לך את המספרים של החמ"ד.
<תמי צלינקר: בגני הילדים אין לנו ילדים מאתיופיה.
<תמי צלינקר: הזוגות התבגרו והילדים עכשיו עולים בסולם של הגילאים.
<תמי צלינקר: יש לנו 29 ילדים ביסודי ועוד 36 ילדים בעל יסודי.
<תמי צלינקר: בסך הכול 65 ילדים בממלכתי דתי כאשר אנחנו נותנים 70 שעות לילדים האלה.
<תמי צלינקר: בנוסף אנחנו נותנים משרת גישור של ארבעה ימים בבית ספר שיש בו 17 ילדים עולים.
אברהם נגוסה: את מתכוונת לשעות - - - ?
<תמי צלינקר: שעות לתלמידים עולים.
אברהם נגוסה: מה קורה לילד שנולד פה בארץ, הוא לא עולה חדש והוא מתקשה?
<תמי צלינקר: הוא מקבל.
<תמי צלינקר: היום מערכת החינוך היא ברפורמה של אופק חדש, כל הילדים - - -