GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורן אסף חזן: צריך להגיד תודה.
אורן אסף חזן: אם יש ויכוח על הנוסח ועל הניסוח ועל איך להציף את זה, זה בסדר, אבל הוא לא האויב שלנו.
אורן אסף חזן: להיפך, הוא שותף שלנו לדבר הזה ואני דווקא כן רוצה להגיד - - -
יחיאל חיליק בר: אני אסכם במשפט.
יחיאל חיליק בר: קודם כל אני לא חושב שאף אחד פה חלילה רואה בי אויב ואני גם לא מרגיש ככה.
יחיאל חיליק בר: אני חושב שיש, ואגב, ויכוחים על הנוסח ועל הדרך וכו' הם חשובים.
יחיאל חיליק בר: לבנה, ניפגש.
יחיאל חיליק בר: אני אגב נפגש בין החברה הירושלמים, אזי נגן שמשגע אותי על הדברים האלה.
יחיאל חיליק בר: אני באמת עוסק בזה.
יחיאל חיליק בר: עכשיו לך, רק משפט.
יחיאל חיליק בר: הדבר שאני כתבתי זה – ישראל תעלה מול מדינות ערב דרישה להכרה ופיצוי במקרים מסוימים בפליטים יהודים מארצות ערב, נקודה.
יחיאל חיליק בר: שום קייסס ושום בטיח.
יחיאל חיליק בר: אני לא יודע מאיפה הבאת.
<אדי כהן: בדף 1.
<מרים גז-אביגל: באנגלית.
<אדי כהן: בעמוד 14 אתה מסיים את הפרק.
יחיאל חיליק בר: תראה לי.
יחיאל חיליק בר: בכל מקרה אני אגיד לכם משהו אחד לסיום.
<אדי כהן: אני אראה לך בארבע עיניים.
יחיאל חיליק בר: אני, אחרי העבודה שעשיתי על כל הנושאים האחרים, הולך לשדרג ולהוציא נוסח חדש של התכנית.
יחיאל חיליק בר: אני מבטיח לכם שהנוסח החדש שלי לא ייצא בלי שאני יושב עם לבנה ועם כל אחד ואחת מכאן, חד משמעית, ונכניס את כל הדברים האלה לתכנית הרשמית.
יחיאל חיליק בר: אני מצטער שגזלתי זמן.
יחיאל חיליק בר: (היו"ר אברהם נגוסה)
יצחק הרצוג: זה בסדר.
יצחק הרצוג: חכה, אני יוצא איתך.
יצחק הרצוג: אני רק רוצה לומר את דבריי.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת הרצוג, בבקשה.
יצחק הרצוג: אני חושב שהדיון הזה הוא מאד חשוב.
יצחק הרצוג: הנושא הזה, נאמר נכון, הוא לא נמצא בליבת השיח הציבורי בגלל שיש תחושה גם שאין יכולת לממש הסדר עם הפלסטינים בעת הזאת.
יצחק הרצוג: אם תהיה התקדמות למהלך אזורי דרמטי, שאני מאמין שהוא קיים.
יצחק הרצוג: לצערי יכולנו להגיע אליו כבר לפני כמה חודשים וזה פוצץ מסיבות שהובילו אותנו לאן שהובילו אותנו, אבל היום אני חושב שההזדמנות הזאת בהחלט קיימת והביקור של שר חוץ המצרי היה עוד דוגמא לפוטנציאל.
יצחק הרצוג: אז אין ספק שהנושא הזה חייב לעלות על סדר היום, גם לאור החוק וגם לאור המחויבות ההיסטורית וזה טוב שהשדולה עובדת ולוחצת ודורשת וגם תעיר לכל מי שכותב תכנית מדינית, להזכיר את הנושא הזה.
יצחק הרצוג: לא חסרים הרבה גורמים שצריכים מדי פעם תזכורת בעניין הזה.
יצחק הרצוג: אני חושב שחיליק עושה עבודה מאד חשובה, כשהוא שם את הסוגיה בכללותה על סדר היום הציבורי בכל העולם ועכשיו אני חושב שאחרי שהוא שמע גם את ההערות, הוא יחדד את זה יותר.
יצחק הרצוג: אז תודה רבה לכם.
יחיאל חיליק בר: תודה חברה, תודה רבה.
אורן אסף חזן: אני גם רוצה להודות לכם.
אברהם נגוסה: עורך הדין דוד נאוי, דיברת?
<דוד נאוי: אני מבקש לעמוד ולדבר שלוש דקות, לא הרבה.
<דוד נאוי: כבוד יושב הראש, ד"ר אברהם נגוסה, כבוד חבר הכנסת אורן חזן ומר אבי נחמני, חברי כנסת, כבוד יושבי ראש הארגונים ובראשם הגברת לבנה זמיר, אני מבקש להגיד שהנשיא קלינטון, לפני כ-12 שנה, הציע להקים קרן בין לאומית, אם ממדינות ערב כסף לא יתקבל.
<דוד נאוי: אנחנו רואים מה שנעשה במדינות ערב.
<דוד נאוי: הוא הציע להקים קרן בינלאומית שתשלם לכולם פיצויים.
<דוד נאוי: עם הקרן הבין לאומית, הוא הלך למדינות אירופה, אנגליה, צרפת, גרמניה ואיטליה הסכימו לתרום 6 מיליארד דולר כל אחת.
<דוד נאוי: יפן – 10 מיליארד דולר.
<דוד נאוי: סעודיה – 11 מיליארד דולר.
<דוד נאוי: ארצות הברית תשלים את הקרן ל-60 מיליארד דולר ויפצו את כולם.
<דוד נאוי: ברגע שיהיה פיצוי – כבר לא תהיה זכות שיבה לארץ, כי 90% שנמצאים בפזורה בירדן, בסעודיה ובכל מקום, לא ירצו לחזור לארץ.
<דוד נאוי: זה הבית שלהם כבר 50 שנה ויהיה פיצוי.
<דוד נאוי: ולכן, מה אני מבקש?
<דוד נאוי: השדולה צריכה אך ורק דבר אחד ויחיד, להקים את הקרן הבינלאומית הזאת והיא אשר תביא לנו הסכם עם כל העולם.
<דוד נאוי: היום יש תזוזה וזה זמן יקר מפז.
<דוד נאוי: יקר מפז הזמן הזה, כי אם תוקם הקרן, ממילא זה יזיז תהליך של הסדר מדיני.
<דוד נאוי: עכשיו יש לי הערה קצרה.
<דוד נאוי: עם כל הכבוד ליושב הראש, אנחנו לא עזבנו רכוש בשום מקום.
<דוד נאוי: הרכוש נגזל, הולאם, נשדד וכו' במדינות ערב.
<דוד נאוי: תודה רבה לכם.
<דוד נאוי: אנא הקימו את הקרן.
<דוד נאוי: זה בידיכם.
אברהם נגוסה: אני מקבל מה שאתה אומר, זה היה גזול, בסדר.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת לשעבר, מר אלי גבאי, בבקשה.
<אלי גבאי: דיונים כאלה כבר מתקיימים לא 10 ולא 15 ולא 20 שנה.
<אלי גבאי: אני זוכר עוד שבן פורת וד"ר יעקב צמח עליו השלום, לפני כ-30 שנה ויותר, הדיונים האלה התקיימו על הרכוש ועל הגירוש של יהדות ארצות ערב.
<אלי גבאי: אבל לצערי, כל ממשלות ישראל לדורותיהן, לעולם לא רצו להציף דבר מול דבר.
<אלי גבאי: מה הכוונה?
<אלי גבאי: הערבים שיחקו על המגרש הזה - פליטים.
<אלי גבאי: מדינת ישראל לא השתמשה בזה כקלף וזה קלף חשוב בכל משא ומתן.
<אלי גבאי: אנחנו רואים את זה בכל מיני מובנים, שהחמאס יכול לבקר את השבויים שלו, אנחנו לא.
<אלי גבאי: כל מיני דברים.
<אלי גבאי: כלומר, אין הדדיות בכל דבר שקורה לנו עם ארצות ערב.
<אלי גבאי: הם מדברים על הפליטים, אנחנו לא מדברים.
<אלי גבאי: עכשיו התעוררנו לדבר על הרכוש.
<אלי גבאי: רבותי, אם היינו מציגים את העניין כפליטים, לא רק כרכוש, אז העסק הזה היה מקבל מימד אחר
ענת ברקו: קודם כל כפליטים.
ענת ברקו: אי אפשר שיהיה רכוש בלי שנהיית פליט.
<אלי גבאי: קודם כל הפליטים, בדיוק.
<אלי גבאי: קודם כל להציג את בעיית הפליטים.
<אלי גבאי: מרגע שהאו"ם תומך בפליטים של ארצות ערב, המאבק שישראל היה צריך להיות כדי לקבל הכרה שהשארנו רכוש.
<אלי גבאי: כדי לקבל הכרה אתה צריך לקבל הכרה שישנם כאן פליטים.
<אלי גבאי: בלי לקבל הכרה שישנם כאן פליטים, אין על מה לדבר.
<אלי גבאי: אז לכן המאבק הוא מאבק מדיני של ממשלת ישראל.
<אלי גבאי: כשמנסים לממש את זה, לדבר רק על הרכוש, זה מקטין את החשיבות של זה.
<אלי גבאי: כשאתה על פליטים, זה משהו גדול.
<אלי גבאי: כשאתה מדבר על רכוש, אתה מוריד את זה לרמה נמוכה.
<אלי גבאי: הרכוש יכול לבוא עם הטיעון של הפליטים.
<אלי גבאי: לכן, אם היינו אומרים כמו שהאו"ם נותן תקציב לפליטים הערבים, בבקשה שייתן תקציב לפליטים היהודים דרך ממשלת ישראל.
<אלי גבאי: אם יש דבר כזה זה יוצר מקבילה, ולכן המקבילה הזאת היא הבסיס גם להשבת הרכוש.
<אלי גבאי: אפשר להגיע למצב כזה שהרכוש שהפליטים הערבים השאירו כאן הוא בידי מדינת ישראל, בבקשה.
<אלי גבאי: תמכרו אותו, תשתמשו בזה ליישובם של יהדות ארצות ערב ותפצו אותם.
<אלי גבאי: באותה מידה גם זה אפשר להשתמש בזה.
<אלי גבאי: מה, הם לא השאירו רכוש?
<אלי גבאי: מה המדינה מחזיקה אותו?
<אלי גבאי: שהם יחזרו, יבקשו אותו?
<אלי גבאי: הרי זה לא קיים.
<אלי גבאי: לכן העניין הוא מדיני בהיררכיה הגבוהה ביותר, אם ממשלת ישראל רוצה להוביל מהלכים.
<אלי גבאי: ואני חושב שאם השדולה תהווה לחץ ולא תתפזר, כמו שהיו שדולות והתעייפו כבר וכל אחד הלך לדרכו, אז אולי אולי, מדינת ישראל תשים את זה על סדר היום שלה.
<אלי גבאי: אחרת, בלי בעיית פליטים ממשית, גם רכוש לא יהיה.
<אלי גבאי: תודה רבה.
אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת קסניה סבטלובנה, חברת ועדה.
<אלי גבאי: אגב, רק עוד משפט אחד, סליחה.
<אלי גבאי: אני גם מארצות ערב, מבגדד, והרכוש שם הופקע, כפי שאמר ידידי לפני זה.
<אלי גבאי: קראו לזה הפקעת הרכוש של כל אלה והצהירו הלאמה, וגם את האזרחות ביטלו וקראו לזה בערבית – רוחה בלא רג'אע.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת ענת ברקו, בבקשה.
ענת ברקו: אני מה זה שמחה להיות כאן.
ענת ברקו: חסרה לי קצת איזה קובה במיה או סאמק מזבוח הדווין, אבל בפעם הבאה.
ענת ברקו: טוב, מה אני אומר לכם?
ענת ברקו: אני חוזרת מכנס מאירופה עכשיו, כנס בגיאוגרפיה - - -
<לבנה זמיר: בנושא?
ענת ברקו: לא קשור.
ענת ברקו: נושאים ביטחוניים.
ענת ברקו: אני ראש משלחת שעוסקת בנושאים ביטחוניים, שעוסקים בהם פרלמנטאריים.
ענת ברקו: והנושא הכי בוער היום באירופה הוא נושא הפליטים.
ענת ברקו: יש פליטים, יש טרור, יש אונס, יש רצח, יש עלייה באלימות – הם חוששים.
ענת ברקו: ואני אומרת רגע, יש לכם כאן פליטים, אני חושבת שאתם צריכים להכיר בהם כפליטים, בבניהם כפליטים, בהוריהם כפליטים ויש לכם לנצח פליטים.
ענת ברקו: בדיוק מה שעשיתם עם הפליטים הפלסטינים.
ענת ברקו: אם אתם לא רוצים לעשות את זה, תתכבדו ותעשו חוק אחד לכולם.
ענת ברקו: אני רוצה להראות לכם בניינים של 10 קומות, אפילו בשועפאט כאן, מחנה פליטים, So Called מחנה פליטים, לעומת מחנות פליטים.
ענת ברקו: וזה מה שהיום צריך להפיק לעולם, מהסיבה הפשוטה שאין פליטים עם דם כחול.
ענת ברקו: תעודת הזהות שלי והצגת העצמי שלי היא קודם כל אני בת למשפחת פליטים מבגדד.
ענת ברקו: כך אני מציגה את עצמי.
ענת ברקו: בכל מקום שאני נמצאת, השפה הראשונה ששמעתי הייתה השפה הערבית היהודית בבית, אדוני יושב הראש, לא עברית, ערבית יהודית.
ענת ברקו: ההורים שלי דיברו ערבית יהודית.
ענת ברקו: זאת אומרת שגם אם הערבית שלי קצת מקסרא, לפחות קיבלתי משהו.
ענת ברקו: אנא מניחא.
ענת ברקו: בכל מקרה, מה שמאד מצער אותי הם שני דברים.
ענת ברקו: א', היום כשמשתמשים בכל הפלטפורמה של אונר"א כדי לפגוע במדינת ישאל, צריך לבוא ולהגיד – יש מיליונים של פליטים באזור, פליטים אמיתיים.
ענת ברקו: אמיתיים שברחו מאזורי הקרבות, מהתעללות, מרדיפות, מרצח ומאונס.
ענת ברקו: מסחר בבני אדם, מסחר בילדים.
ענת ברקו: לכו אליהם ותגידו הנה, אתם רוצים את המשאבים שלכם להמשיך ולשרוף?
ענת ברקו: הדבר השני שאני מאד אוהבת לעשות, זה לקחת את התמונות.
ענת ברקו: אמא שלי גדלה בבית מאד מיוחס, והיה להם בית, יש לי תמונה בבית של בית של שלוש קומות, מעליוויא, ומכונית סיטרואן ככה בכניסה לבית, בשנות ה-40.
ענת ברקו: אני תמיד אוהבת להראות את התמונה הזאת ואני תמיד אוהבת להגיד – זה לא בפוטומק, זה לא בבוורלי הילס, את זה לקחו להם בבגדד, כשזרקו אותם אחרי 2,000 שנה בלי תעודות זהות, בלי אזרחות, בלי כלום.
ענת ברקו: אל תדברו איתי על פליטים אחרי 70 שנה.
ענת ברקו: אני חושבת שזאת הנקודה שצריכה להיות ואני חושבת שהיום בשלה העת, חבר הכנסת חזן וחברתי חברת הכנסת סבטלובה, שגם עושים עבודה יוצאת מן הכלל, באמת, בהובלה שלך, בשלה העת כי אין יותר משאבים גם לאירופה לשרוף על העניין הזה.
ענת ברקו: היה לנו דיון עם הגרמנים והם אומרים – לאן הולך הכסף?
ענת ברקו: כמה כסף כבר שמנו על הרש"פ?
ענת ברקו: כמה כסף שמנו על עזה?
ענת ברקו: כמה כסף שמנו?
ענת ברקו: לאן הולך הכסף.
ענת ברקו: אני אומרת להם – בטוח לא לאן שאתם רוצים.
<קריאה: למחבלים.
<קריאה: נשק.
ענת ברקו: לנשק, לטרור.
ענת ברקו: צריך להגיד את האמת, לטרור.
אורן אסף חזן: או לכיסים פרטיים.
ענת ברקו: וכמובן שחיתות, שכל אחד מהם יש להם שורת וילות בירדן.
ענת ברקו: כולם דרך אגב, הבכירים של הרשות הפלסטינית, כולם אזרחים ירדנים.
<קריאה: גם האלמנה של ערפאת.
ענת ברקו: היא בכלל לדעתי צרפתייה, לא?
קסניה סבטלובה: אם היא נולדה ברמאללה היא לא צרפתייה.
קסניה סבטלובה: צרפתייה היא לא.
ענת ברקו: לא, אני יודעת שהיא נולדה ברמאללה, אבל מתוקף זה שהיא חיה שם הרבה מאד שנים, לזאת הייתה הכוונה.
<קריאה: היא גרה בפריז.
ענת ברקו: אני יודעת, היא נוצרייה, טוויל.
ענת ברקו: אני מכירה את המשפחה, רמאללה.
ענת ברקו: את לא מחדשת לי בעניין.
אברהם נגוסה: הנושא הוא אחר לגמרי.
ענת ברקו: בכל אופן היא צרפתייה מתוקף זה שהיא עושה הרבה קניות בפריז, עם הרבה כסף שהיא לקחה מכל מיני מקומות.
ענת ברקו: אז בכל מקרה, מה שאני חושבת שנקודת הזמן הזאת, הטיימינג הוא מעולה.
ענת ברקו: כי אין סבלנות יותר לשמוע את סיפור הפליטים.
ענת ברקו: אתה שומע, אדווין, צריך להרים את הכפפה ברמה הבינלאומית.
ענת ברקו: להקים את הקרן, לקחת מישהו, - - - יהודים יעשו אותה, ולהתחיל להריץ את זה.
ענת ברקו: מספיק דיונים, דיברנו הרבה ואתה יודע, זה לא-.
ענת ברקו: אנחנו יכולים כולנו לפתוח שולחן וליילל כל היום.
ענת ברקו: זה הזמן למעשים.
ענת ברקו: מעשים זה אומר לפתוח את הקרן ותוך כדי תנועה, אני מביאה את זה מהצבא, את המונח הזה, תוך כדי תנועה הכל יסתדר.
ענת ברקו: זה מה שצריך לעשות, זה מה שאני מציעה.
ענת ברקו: אני מודה לכם מאד.
ענת ברקו: אני מודה לך, אדוני יושב הראש, אני פשוט רצה לוועדה אחרת.
ענת ברקו: היה חשוב לי להגיע כי באמת אני יודעת שאתה עושה את הדברים כמו שצריך ואני מודה לך.
קסניה סבטלובה: תודה כבוד יושב הראש, תודה לך חבר הכנסת חזן, תמיד נעים להיפגש ותמיד המפגשים האלה הם מרתקים, אבל גם כואבים כאחד.
קסניה סבטלובה: אנחנו עסקנו בעניין הזה של השבת הרכוש היהודי הגזול גם בשדולה שהקמתי אותה, של שימור וטיפוח של מורשת ותרבות יהדות ארצות ערב ואסלאם.
קסניה סבטלובה: ואני אמרתי עוד אז, כשהוקמה השדולה ונאמתי בפעם הראשונה בפניכם ואמרתי שאני לפני השדולה התכוננתי.
קסניה סבטלובה: אני עברתי על האינטרנט בערבית וכתבתי שם על פדיאת אל-ז'עין – בעיית הפליטים.
קסניה סבטלובה: בעשרה עמודים ראשונים של גוגל אין שום התייחסות לנושא של הפליטים היהודים.
קסניה סבטלובה: זה פשוט לא קיים.
קסניה סבטלובה: אז אתם יודעים מה, אז אני לא אדבר איתכם על הסבל, כי אתם יודעים את זה הרבה יותר טוב ממני.
קסניה סבטלובה: אני לא אדבר איתכם על הגזל, כי אתם יודעים את כל הדברים האלה.
קסניה סבטלובה: אני לא אחזור על הכאב האמיתי של אותם האנשים שזרקו אותם, נתנו להם תעודת פליט ואחרי שנתיים אמרו להם – ווואלה, אתם לא פליטים.
קסניה סבטלובה: כאילו, התחרטנו.
קסניה סבטלובה: תעודת הפליט שיש לי עותק ממנה ונתנה לי אותה גברת לבנה זמיר, אז היא שמורה אצלי בלשכה, היא תלויה אצלי על הקיר.
קסניה סבטלובה: ואני אומרת לכל אורח שבא – תסתכלו על זה.
קסניה סבטלובה: תסתכלו.
קסניה סבטלובה: למה?
קסניה סבטלובה: בעצם אחריותו של מי?
קסניה סבטלובה: אם לא הפליטים עצמם, אם לא המדינה עצמה, שכרגע אמורה לייצג את הפליטים, שהנושאים האלה יועלו בצורה רצינית, קודם כל בזירה שאנחנו נלחמים בה כל הזמן, הרי היא האינטרנט.
קסניה סבטלובה: מי אשם בזה שאנחנו שנים אחרי שנים מדברים על כך, אתם מדברים על זה, אנחנו בכנסת מדברים על זה, אבל המצב לא משתנה בפועל.
קסניה סבטלובה: ואני יודעת שיש ארגונים נפלאים שעושים את העבודה שלהם ורושמים את השמות של אותם אנשים שזכאים לפיצויים גדולים על רכוש שלהם שאבד להם והיורשים להם וכו', אבל מדוע אין ביטוי?
קסניה סבטלובה: מדוע אין ביטוי?
קסניה סבטלובה: אני אומר שזה נכון שזה מאמץ שצריך להיות מובל מהממשלה, ופה יש לנו נציג של אותה ממשלה שנבחרה ואנחנו מאמינים שהיא באמת צריכה לקדם את העניין הזה וכמובן להזכיר בכל פורום בינלאומי, בין אם מגיע שר החוץ המצרי ואנחנו יש לנו עניין עם המצרים.
קסניה סבטלובה: יש פה נציגה של הקהילה המצרית, נציגה גאה שתשמח לספר לו בעצמה על החוויה שלה של הגירוש.
קסניה סבטלובה: בכל פורום, בכל פגישה עם כל שר, חייבים להעלות את הנושא הזה.
קסניה סבטלובה: זה כל כך פשוט.
קסניה סבטלובה: לא פשוט להשיג את הכסף, אבל להעלות את הנושא למודעות – זה כן פשוט.
קסניה סבטלובה: אז אני מבקשת מכולכם, נבחרי הציבור שנמצאים פה איתנו.
קסניה סבטלובה: אני כמובן עוסקת בזה.
קסניה סבטלובה: אורן, אני יודעת שאתה לא שותק, כאשר צריך לדבר אתה אומר את הדברים, אפילו שזה לא קל וסופגים לפעמים ביקורת.
קסניה סבטלובה: אנחנו חייבים להתעקש על העניין הזה, להעלות את זה למודעות.
קסניה סבטלובה: במישור השני, יש גם את המישור של הארגונים הבינלאומיים, כמובן אנחנו זוכרים את הפרמטרים של קלינטון.
קסניה סבטלובה: למה אנחנו כל פעם צריכים לחזור לפתרון?
קסניה סבטלובה: יש פתרון.
קסניה סבטלובה: יש פתרון נפלא שהומצא על ידי קלינטון והוצג והתקבל.
קסניה סבטלובה: אנחנו חייבים גם לשמר אותו בתודעה.
קסניה סבטלובה: אז אני יכולה להגיד לכם שאני פניתי לאדון טוני בלייר שמבקר אצלנו כאן תכופות והיה בפעם האחרונה רק לפני מספר ימים.
קסניה סבטלובה: פניתי אליו בבקשה, כי הוא היה נציג של הקוורטט המזרח תיכוני מה שנקרא, שבו היו חברים גם האיחוד האירופי, רוסיה, האו"ם וארצות הברית, שיעזור לנו להוציא גם מהקוורטט המזרח תיכוני נייר עמדה שלהם בנושא הזה, שהוא כל כך חשוב.
קסניה סבטלובה: ואז כמובן שאם אנחנו מתי שהוא נגיע לאותו משא ומתן עם הפלסטינים, שלצערי יש לי פה חברים שאני שותפה איתם בהרבה דברים, אבל בזה הם חולקים עלי קצת.
קסניה סבטלובה: אבל אני אומרת שבלי הפתרון של הפליטים הפלסטינים לא יהיה גם פתרון של הפליטים היהודים, לצערי הרב.
קסניה סבטלובה: הלוואי שזה לא היה ככה, אבל אני אומרת בסדר.
אורן אסף חזן: אבל על זה אנחנו לא חולקים.
אורן אסף חזן: כתבנו את זה.
קסניה סבטלובה: כתבנו, אבל אני אומרת שכרגע הרי אנחנו יודעים שלא מעט אנשים בתוך הממשלה מתנגדים לעצם קיומו של משא ומתן.
קסניה סבטלובה: אני אומרת, אני מקווה, תקוותי היא שהמשא ומתן הזה כן יתקדם ובכל פעם שיוזכר הנושא של אל-ז'עין, אותם הפליטים, גם יוזכר כמובן הנושא של הפליטים היהודים.
קסניה סבטלובה: וזו אחריות של אלה שנותנים ונושאים, כמובן כמו עורך הדין יצחק מולכו, שהוא ככה שר חוץ לא רשמי של מדינת ישראל, שהוא הולך לרשות הפלסטינית ולירדנים ולמצרים, ומדברים על דברים חשובים שכמובן חייבים לדון בהם – גבולות וביטחון ומה יהיה ומה לא יהיה.
קסניה סבטלובה: הנושא שהוא כל כך חשוב לכל כך הרבה ישראלים, שאני אומרת שזה לא רק נושא של קהילות יהודיות של יהודי המזרח, זה נושא שחייב לעניין כל ישראלי.
קסניה סבטלובה: כי כל ישראלי בא ממשפחה יהודית, שבשלב כזה או אחר חוותה את הנישול, חוותה את הגירוש, חוותה את הטראומה האיומה של הניתוק הזה, וגם של חורבן הקהילות.
קסניה סבטלובה: חורבן הקהילות שהחל לדעתי עוד לפני הפרהוד, אבל כמובן שהפרהוד היה נקודת הציון שבאמת ככה ממנה אפשר לספור לאחור את החורבן של קהילת יהודי עיראק.
קסניה סבטלובה: אנחנו כולנו צריכים להיות מאוחדים, אם זה יהודים אשכנזים, יהודים מזרחיים, יהודים ממוצא אתיופי – כולם מקשה אחת וכולנו חייבים להרים את הנושא הזה.
קסניה סבטלובה: אני מציעה לחברי, חבר הכנסת חזן, ביום שישי הקרוב, כאשר יש נאומים בני דקה, להקדיש את כל הנאומים בני הדקה, אתה תגייס במחנה שלך, אני אגייס במחנה שלי, שנקדיש את הנאומים בני הדקה לנושא הזה של הפליטים היהודים והרכוש שלהם שמגיע להם בצדק.
אורן אסף חזן: אני רוצה רק להיות חצוף ולבקש ביום שלישי שאחרי, כי שלישי הבא אני לא כאן, כי יש לי את המשפט דיבה שתבעתי, הוציאו דיברתי.
קסניה סבטלובה: קיבלתי.
אורן אסף חזן: אנחנו נעשה את זה.
קסניה סבטלובה: יום שלישי שאחריו, בסוף הדיונים של הכנסת, אנחנו נתעקש על הדבר הזה.
אברהם נגוסה: אני מבקש עכשיו מכל מי שידבר, אני רואה שיש רשימה לא קצרה, אז אני מבקש לדבר בתמצית, כי בשעה 11, לפי הנוהל צריכים לנעול את הישיבה.
אברהם נגוסה: בבקשה, מר זאב בן יוסף.
<זאב בן יוסף: שלום.
<זאב בן יוסף: אני חבר בשדולה ורציתי להעיר רק הערה אחת, כי מהמוסיקה שאני שומע פה, ואני אומר המוסיקה, לא כל הפרטים, אנחנו שומעים כאילו שהרבה מאד תלוי בהסכם שלנו, בהסכם עם ערביי ארץ ישראל שנקראים לפעמים פלסטינאים, על שם שהקנה לארץ הזאת הקיסר אדריאנוס כדי להשכיח את הקשר בין היהודים לבין ארץ ישראל.
<זאב בן יוסף: התלות הזאת של כל הנושא של השבת הרכוש עם ההסכם הזה, היא בעייתית לדעתי, משום שאנחנו לא יודעים.
<זאב בן יוסף: אנחנו מקווים שיהיה הסכם כזה אולי בקרוב, אבל אנחנו יודעים יפה לגבי הצד השני, שהוא לא ממש מתלהב בכלל להגיע להסכם.
<זאב בן יוסף: לכן מי יודע כמה עוד שנים, או אולי אפילו כמה דורות, הסכם כזה באמת יתממש בפועל.
<זאב בן יוסף: ולכן אסור בשום פנים להזכיר אפילו שכל העניין, למרות שישנו באמת העניין של מתווה קלינטון, ששם כן זה קשור להסכם, אז לכן גם צריך לנתק עד כמה שאפשר את העניין של ההסכם עם ערביי ארץ ישראל ולנסות בכל דרך שהיא, בצינורות שאני יודע שישנם גם צינורות חסויים שאי אפשר לדבר עליהם, אבל יש קשר עם ארצות ערב ועם כל ארצות ערב, או רובן לפחות, ולכן צריך בצינורות האלה לנסות ולהגיע להסכמים או להסדרים ולא להיות תלויים בהסכם הזה עם ערביי ארץ ישראל.
<זאב בן יוסף: תודה.
אברהם נגוסה: גברת הילה סולימני, בבקשה.
<הילה סולימני: תודה רבה.
<הילה סולימני: אני מדברת בשם יהודי איראן.
<הילה סולימני: אני צעירה, לא עליתי מאיראן, אבל ההורים שלי, כל משפחתי ורוב הדברים כבר נאמרו, אז אני רק אציין שכל הזמן יש כאן איזה שיח כזה שבסוף אנחנו יהודי ערב ואיראן נצטרך לדרוש את הרכוש ואת השווי שלו מהמדינות עצמן.
<הילה סולימני: וצריך לזכור שיש כאן מדינות שהן מדינות אויב.
<הילה סולימני: על זה מדברים.
<הילה סולימני: שאנחנו נצטרך.
אורן אסף חזן: אבל אנחנו - - -
<הילה סולימני: אז לזכור שיש כאן אנשים שבאים ממדינות אויב, ולגבי מדינות אויב, אני לא יכולה ללכת לאף נשיא איראן ולבקש את כל האדמות שסבא שלי משכיר.
<הילה סולימני: אז נשמח גם בזה לדעת שאנחנו לא תלויים ביחסי שלום עם מדינות שכנראה כבר לא יהיה איתן את היחסים האלה.
אורן אסף חזן: אני רק אגיד לך דבר אחד.
אורן אסף חזן: באמנה שכתבנו אנחנו דיברנו על כך שאנחנו נרצה, הרי לא סתם מדברים פה על הקמת קרן בינלאומית, כי בסוף יש מדינות שהן מדינות אויב ויש גם מדינות שפשוט אין להן, ולכן אני לא שם מבטחי לא באויבי ולא באלה שלא רוצים את טובתי.
אורן אסף חזן: אז הסירי דאגה מליבך, הכוונה היא באמת לפעול ברמה הבינלאומית, וסוף סוף אחרי 15 שנים להביא לכדי ביצוע את אותן התחייבויות של מדינות אירופה, חלקן המתועשות – יפן, ארצות הברית ואפילו ישראל.
אורן אסף חזן: אני חושב שאם אני מסתכל על הדברים שנאמרים פה ועל כל השנה האחרונה, אני רוצה לגלות לכם סוד, אני מבין שהבעיה היא אצלנו, היא לא בשום מקום אחר בעולם.
אורן אסף חזן: אם מישהו בארץ ישראל, במדינת ישראל היה לוקח את הדבר הזה ומאותו רגע שבו דובר על הקמת קרן, שבה קלינטון בשעתו התווה דרך שהוא גייס אליה אנשים, היה מישהו מכאן שממשיך את התהליך, היום לא היינו יושבים בחדר הזה ודנים על זה.
<הילה סולימני: אני רק אציין שזה גם תלוי בשיח בינינו, כי כל אחד כאן אומר אני עליתי מזה.
<הילה סולימני: אני מציינת שההורים שלי גורשו מאיראן אחרי המהפכה.
אורן אסף חזן: זה גם, נכון.
<הילה סולימני: אז גם בשיח הזה אנחנו צריכים להגיד אנחנו לא עולים.
<הילה סולימני: כל מי ששואל אותי המשפחה שלך עלתה, אני אומרת לו – היא גורשה.
אורן אסף חזן: צודקת.
<הילה סולימני: אז גם בשיח שלנו לעשות את זה קצת אחרת, כדי שיכירו בנו, כמו הפליטים הערבים שנמצאים כאן.
<הילה סולימני: תודה.
אברהם נגוסה: אדווין שוקר, בבקשה.
<אדווין שוקר: אני אדבר בעברית הקלה שלי במקום באנגלית.
<אדווין שוקר: אנחנו פה בכנסת, אז תסלחו לי אם השפה לא כל כך חזקה.
<אדווין שוקר: אני רוצה להגיד, וא' לברך שהחיינו שאנחנו כשהתחלנו את המאבק בשנות ה-90, לא היה לנו חברים פה בכנסת כמו שיש לנו היום.
<אדווין שוקר: היום אנחנו רואים את קסניה ואורן וענת וכו', וחיליק.
<אדווין שוקר: אז זאת התקדמות יוצאת מהכלל.
<אדווין שוקר: יש פה כמה דברים שאנחנו מעבירים ביחד.
<אדווין שוקר: יש הכרה, יש הסברה ויש מעשים.
<אדווין שוקר: כל דבר יש לו את הכוח שלו ואת המסלול שלו ואחד לא צריך לפסול את השני.
<אדווין שוקר: אני עכשיו אדבר על המסלול המעשי.
<אדווין שוקר: אם אנחנו היום הולכים לקרן קלינטון, הולכים לסנט או לקונגרס, אנחנו צריכים להגיש הצעה בנויה כמו עסק.
<אדווין שוקר: אני איש עסקים, אני לא הולך היום לדבר איתם סתם בזיכרונות של אבא שלי וסבא שלי.
<אדווין שוקר: את הדו"ח הזה צריך לקיים היום בן אדם אחד, משרד אחד, ועד אחד שיתעסק לא בהסברה ולא בהכרה, אך ורק בהכנת דו"ח מעשי, שניקח אותו בינלאומית לאו"ם ולקלינטון.
אורן אסף חזן: זה מה שעושים.
אורן אסף חזן: זה מה שאמר המנכ"ל למשרד לשוויון חברתי, ברשותך.
אורן אסף חזן: זה בדיוק מה שהם עושים היום.
<אדווין שוקר: אני מייצג את יהדות הגולה ואני מוכן לשבת איתך ולתת לך ראשי פרקים איך אנחנו מצפים לקבל את התכנית הזאת.
<אדווין שוקר: לא מחכים ליום שאנחנו יושבים איתם, שהיה פעם לפני שנתיים עם הקונגרס היהודי העולמי, פגישה עם שר החוץ האמריקאי.
<אדווין שוקר: אמרו תן לנו דו"ח שנדע מה אנחנו נבקש.
<אדווין שוקר: 5 מיליון, 50 מיליון, 500 מיליון ועל סמך מה.
<אדווין שוקר: זה א'.
<אדווין שוקר: ב', אני מהשטח, אני רוצה להגיד לכם מה שקורה היום רק מהמומחיות שלי לגבי עיראק.
<אדווין שוקר: עד שנת 2003 כל מה שאתם יודעים זה נכון.
<אדווין שוקר: היה מוקפא, השמות היו שם ואני רוצה להגיד לכם, בארץ ישראל, במשרד המשפטים יש העתקים של כל הרכוש שהלך מעיראק מאנשים פרטיים ולקהילה היום, שלא נגעה בו הממשלה, יש 54 בתי כנסת, יש בתי קברות, יש שישה מקומות של נביאים – יחזקאל, עזרא, דניאל, יונה, כל אלה מחכים לנו.
<אדווין שוקר: רק צריך לשבת ולהפריד גם בין מדינה למדינה.
<אדווין שוקר: מה שהלך במרוקו זה לא מה שהלך בעיראק.
<אדווין שוקר: זאת אומרת אנחנו צריכים לדבר כעסק פה על עניין הרכוש ועל עניין הזה.
<אדווין שוקר: תודה רבה.
אברהם נגוסה: מר אבי נחמני, מנהל השדולה להשבת הרכוש היהודי, בבקשה.
<אבי נחמני: חברים, הגענו לשלב הסיכומים של שנה שלמה של עבודה מאד מאד קשה.
<אבי נחמני: אני רוצה להקריא בפניכם כמה דברים בשלב הברכות והסיכומים.
<אבי נחמני: ברשות חברי הכנסת, ראשי הארגונים, חברים, חברות יקרים בוקר טוב ונפלא.
<אבי נחמני: בראשית דברי אני מתכבד לברך ולהודות באופן אישי לראש השדולה, חבר הכנסת אורן חזן, חבר יקר.
<אבי נחמני: ללא מאמצים והשתדלותו הרבה, לא הייתה קמה השדולה להשבת הרכוש היהודי.
<אבי נחמני: הוא ניחן בראייה למרחקים ואמונה בצדקת הדרך והגענו עד הלום.
<אבי נחמני: אורן נרתם לפרויקט הזה באמונה ובאחריות.
<אבי נחמני: היה המנוע שדחף להביא את הנושא הזה לקדמת הבמה ובמאמצים ובעבודה קשה והיד עוד נטויה – אני קצת מתרגש – ועל כך מגיע שאפו גדול.
אורן אסף חזן: אני חושב ששאפו מגיע לכם, לא לי.
אורן אסף חזן: אני בסך הכל משרת.
<אבי נחמני: ברצוני להודות לכל ראשי הארגונים, כל אחד ואחת בשמו, שנרתמו בהתלהבות וחדורי אמונה ליטול חלק בפרויקט החשובים הזה, היו שותפים נאמנים ונדבך חשוב בהארת עינינו ובמסירת מידע חשוב.
<אבי נחמני: היו קרן אור באפילה להצלחת המשימה ועל כך תבורכו.
<אבי נחמני: אני רוצה להודות ליושב ראש ועדת הקליטה והתפוצות, ד"ר אברהם נגוסה, על שיתוף פעולה.
<אבי נחמני: כשישבתי איתך שמעתי כמה שאתה באמת קרוב לנושא ואתה מוכן להושיט יד ככל שנדרש ועל כך מגיע לך גם תודה ושאפו גדול.
<אבי נחמני: לסיום, אני שמח שהבאנו נושא כאוב זה לסיומו, כמובן בעבודה קשה.
<קריאה: לתחילתו.
<אבי נחמני: לתחילתו.
<אבי נחמני: בחלק העבודה של השנה אני מדבר.
<אבי נחמני: בעבודה קשה, מאומצת, רבת מכשולים ודיונים רבים בוועדות הכנסת.
<אבי נחמני: יש עוד משוכה קשה בוועדת שרים לחקיקה ולאחר מכן זה יעבור למליאת הכנסת.
<אבי נחמני: כולי תקווה שהעניין הזה לא יאריך ימים.
<אבי נחמני: זמן רב כמובן בשנים הקודמות ובעזרת השם העוול הזה יבוא לתיקונו ובא לציון גואל.
<אבי נחמני: ושוב תודה רבה לכולכם.
אברהם נגוסה: נחליאל דיסון, בבקשה.
<נחליאל דיסון: כן, אני מייצג את ארגון איל"ר – ארגון יהודי עולמי להשבת רכוש.
<נחליאל דיסון: רציתי להזכיר קודם כל שהנושא הזה הוא חלק מהנושא הכולל של השבת רכוש ליהודים, פליטים, שהגיעו לישראל ולא רק לישראל, לכל העולם.
<נחליאל דיסון: בארצות ערב היו בסביבות מיליון יהודים, בארצות אירופה היו 10 מיליון, אולי מישהו יתקן אותי, אבל הבעיה היא גם בארצות אירופה – הבעיה גדולה ורצינית.
<נחליאל דיסון: אנחנו מקבלים במשרד שלנו כל יום פניות מאנשים שמבקשים שנעזור להם לקבל חזרה את הרכוש, בעיקר אנחנו מקבלים מארצות אירופה – מליטא, מפולין, מרומניה, מסרביה, ממקומות כאלה, אבל גם אנחנו מקבלים פניות מאנשים שפונים מארצות ערב ומבקשים שנסייע להם בנושא הזה.
<נחליאל דיסון: אז אנחנו כמובן מוגבלים באפשרות שלנו.
<נחליאל דיסון: יש לנו פעילות באירופה, פעילות די רצינית להשבת רכוש קהילתי ורכוש פרטי, אבל מה שאנחנו צריכים זה מה שדווקא קורה פה ועל זה אני מאד שמח, שיש התגייסות של חברי הכנסת להעלות את הנושא ואת המודעות לעניין.
<נחליאל דיסון: אני חושב, וחבר הכנסת חזן והאחרים, הנושא של השבת הרכוש הוא מאד חשוב בנושא של מדינות ערב וארצות האסלאם, אבל אני מצפה שאותו להט יהיה גם לרכוש שהושאר או לאנשים שמצפים לרכוש שהושאר בארצות אירופה ואני חושב שלמרות שלא תמיד זה מסתדר עם מדיניות החוץ של ישראל, צריך שיהיה פה הד ציבורי ואני אשמח שזה יקרה.
<נחליאל דיסון: אני מזמין את כולכם.
אברהם נגוסה: גברת פנינה עתיר, בבקשה.
<פנינה עתיר: כן, שמי פנינה עתיר ואני בוועד של ארגון יוצאי מצרים.