GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סופה לנדבר: יכול להיות שבמשרד העלייה והקליטה לא הייתה הכרה בבת זוג בגלל שבעצם הכרה בבת זוג צריכה להיות לפי החוק של מדינת ישראל או מהמדינה שממנה עולה מגיע למדינת ישראל, ואז אנחנו מתבלבלים בזכויות של בן אדם, בגלל שכזוג יש לו זכויות כזוג, וכבודד יש לו זכויות כבודד.
סופה לנדבר: ויכול להיות שלא במשרד העלייה והקליטה יש בעיה, אלא בהכרה בבן או בבת הזוג.
<אנה טליסמן: את צודקת שיש בעיה בהכרה של בן או בת זוג וזאת אפליה ועולים חדשים - - -
סופה לנדבר: אני מסכימה.
<אנה טליסמן: מרגע הראשון, עוד לפני שהם חוצים את גבול ישראל, הם כבר מרגישים את האפליה בזה שמדינת ישראל מלכתחילה לא מקבלת אותם כמשפחה, למרות שהיא מצהירה על זה.
<אנה טליסמן: אבל אני עכשיו גם אומרת - - -
סופה לנדבר: אבל כאשר הם הגיעו כ - - - לא הייתה שם הכרה.
<אנה טליסמן: נכון, אין ברירה.
<אנה טליסמן: אני אומרת בסדר, לא שזה בסדר, אלא שזאת בעיה נפרדת.
<אנה טליסמן: זאת בעיה נפרדת שצריכים לפתור אותה.
<אנה טליסמן: אבל גם שאנחנו מבודדים את הבעיה הזאת, אנחנו מתייחסים עכשיו לעולים חדשים, להט"בים, שהם לא יודעים לא לאן לפנות, לא מי יכול לתת להם ייעוץ משפטי, לא מה קורה במקרה של איזה שהוא משבר שקרה להם.
<אנה טליסמן: שום דבר מזה לא ידוע, וגם משרד הקליטה בשום דרך לא מצהיר על היחס השוויוני שלו.
<אנה טליסמן: אין מה לעשות, אנשים שמגיעים ממדינות שבעצם ההומופוביה הזאת היא לגיטימית, זה אנשים שלא יכולים לבוא ובפשטות ובפתיחות להגיד אני לסבית ואני לא יודעת לאן לפנות והמשפחה שלי רוצה לזרוק אותי.
<אנה טליסמן: אני יכולה להגיד לכם, אני עובדת לא רק עם עולים.
<אנה טליסמן: גם ישראלי שנולדו כאן, מפחדים לגשת למוסדות ציבוריים ולהצהיר על עצמם.
<אנה טליסמן: עולים חדשים מחבר העמים, על אחת כמה וכמה.
<אנה טליסמן: יושבים פה חברה שהגיעו מעמך למשל, וזה מאד חיבר אותי לתחושה שלאחרונה אני מסתובבת איתה.
<אנה טליסמן: לפעמים אני מרגישה כאילו כמו בשנת 1933, כשאנשים מארצות גרמניה ועוד מקומות שכבר היו נגועים באנטישמיות, רצו מהר מאד להגיע לארץ והיו קשיים להגיע.
<אנה טליסמן: היום, כשאני שומעת סיפורים נוראיים מחוץ לארץ מאנשים שרוצים לעלות לארץ ואנחנו כמדינה לא עוזרים להם, זה מזעזע.
<אנה טליסמן: זאת פשוט תחושה של יש לנו את מי להציל, יש לנו איך, אנחנו פשוט לא עושים את זה.
אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו חבר הכנסת אמיר אוחנה וחברת הכנסת קסניה סבטלובה.
אברהם נגוסה: אנחנו אולי נמשיך ונשמע עוד ואז נבקש מנציגי המשרדים שהגיעו לפחות, לשמוע את התייחסותם.
אברהם נגוסה: גברת מרגריטה, בבקשה.
<מרגריטה פטרנקו: האמת שאני גם נציגה של הקהילה הלהט"בית דוברי רוסית, ובגדול אני מצטרפת למה שאנה אמרה, אך אני רק רוצה לחדד שכן נכון, אנשים לא יכולים להצהיר על עצמם, לא יכולים לפעמים לפנות לפקידות, למרות שהפקידות במשרד הן עובדות לפי הנהלים והאנשים, עדיין הם לא יכולים להצהיר על עצמם, לבקש עזרה, להגיד משהו.
<מרגריטה פטרנקו: הם לא יודעים לאן לפנות מבחינת השירותים של הקהילה הלהט"בית, כי חייבים גם קבוצות חברתיות וצריכים המון המון דברים.
<מרגריטה פטרנקו: הכשרה, כמו שאנה אמרה, או שסתם, כמו שמדפיסים פליירים במשרד הקליטה.
<מרגריטה פטרנקו: אנחנו מקבלים מליון פליירים בכל השפות, עם טלפונים הכי הכי חשוב.
<מרגריטה פטרנקו: אפשר גם לעשות אותו דבר ללהט"בים.
<מרגריטה פטרנקו: למי לפנות, לאן להתקשר.
<מרגריטה פטרנקו: יש קבוצת דוברי רוסית, אפשר לפתור לפחות בעיה אחת בבת אחת.
<קריאה: ארצית.
<מרגריטה פטרנקו: ארצית, כן.
<קריאה: לא צריך לפנות כל פעם למישהו לבקש טובות.
<מרגריטה פטרנקו: כן, נכון.
<מרגריטה פטרנקו: יש אופציה מאד מאד פשוטה.
<מרגריטה פטרנקו: המידע גם לא מופיע באתר של משרד הקליטה, כמו שאנה התחילה לדבר על זוגות של עולים, כאשר יש הנחיה של גדעון סער, ואותה זכות מגיעה היום גם לבני זוג מאותו מין, אבל זה לא מופיע באתר משרד הקליטה.
<מרגריטה פטרנקו: וכשזוג פוטנציאלי, עולים חדשים פוטנציאליים בודקים מה הזכויות שלהם, הם לא יכולים לראות את זה.
<מרגריטה פטרנקו: אנשים לא יכולים לבדוק מה הזכות שלהם.
<מרגריטה פטרנקו: לפעמים הם לא יכולים לעשות את זה בסוכנות, שזה לא הנושא בפורום הזה, והם לא יכולים לשקול אפילו אופציה כזאת וזה מונע מהאנשים לעלות לארץ.
<מרגריטה פטרנקו: אני מקבלת מכתבים, בשבוע האחרון קיבלתי שלושה מכתבים משלושה זוגות שסירבו לעלות לארץ, כי בעצם הם לא יודעים מה מצפה להם פה.
<מרגריטה פטרנקו: הם החליטו להגר למדינות אחרות ובעצם הם מתכוונים לבקש שם מקלט.
<מרגריטה פטרנקו: כי זוג נשוי ברוסיה, זה באמת די מסוכן להיות שם זוג נשוי ברוסיה, והם מתכוונים לבקש מקלט.
<מרגריטה פטרנקו: זה ממש מבייש את כולנו, שיהודים מנסים וכן מקבלים – יש גם תוצאות כאלה – מקבלים מקלט בקנדה, בארצות הברית – יהודים – ולא באים לארץ, כי הם לא יודעים מה מצפה להם שם.
<מרגריטה פטרנקו: זה ממש מבייש אותנו.
<מרגריטה פטרנקו: זה בעצם כל מה שרציתי להגיד.
<מרגריטה פטרנקו: תודה.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת אמיר אוחנה, בבקשה.
<אוחנה אמיר - הליכוד: תודה לך אדוני יושב הראש על קיום הדיון החשוב הזה.
<אוחנה אמיר - הליכוד: תודה גם ליושב ראש הכנסת, שערך את היום המיוחד הזה, היום שבו כמעט כל ועדות הכנסת דנות ועוסקות בנושאים להט"בים כמו הנושא שאנחנו דנים בו כאן.
<אוחנה אמיר - הליכוד: למעשה, גם אם אני שומע רק זמן קצר כאן את המצוקות ואת הבעיות, אני יכול להציע הצעה וההצעה הזו היא בעצם למשרד הקליטה/מערך הקליטה – לאמץ את מה שהשכיל משרד התיירות לעשות בשנים האחרונות.
<אוחנה אמיר - הליכוד: משרד התיירות בשנים האחרונות הצליח לייצר את ישראל כיעד עבור בני ובנות הקהילה הלהט"בית בכל המקומות בעולם.
<אוחנה אמיר - הליכוד: הדבר הזה הוא מכפיל כוח ביחס לאטרקציות שיש לישראל להציע ממילא, כמובן האטרקציות ההיסטוריות, הנופים היפים וכו', וזה אכן עבד.
<אוחנה אמיר - הליכוד: הצלחנו למשוך לכאן תיירים מאירופה, מאמריקה, ממקומות נוספים, אגב מרוסיה, הרבה מאד תיירים שמגיעים בעיקר על הרקע הזה.
<אוחנה אמיר - הליכוד: ואם משרד הקליטה ישכיל לפנות, כפי שמשרד התיירות פנה, אל אותן אוכלוסיות ובאותו האופן, אני חושב שזה יהיה win win situation גם עבור העולים שיעלו מישראל ויגלו אותה כמדינה שהיא מאד, בוודאי ביחס למדינות המוצא - אם אנחנו מדברים על רוסיה - מקבלת ופתוחה כלפי קהילת הלהט"ב; וגם כמובן מדינת ישראל תרוויח אוכלוסייה טובה, ציונית וחשובה.
<אוחנה אמיר - הליכוד: תודה.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו ממרדכי מוזושוב, פעיל חברותא – הומואים דתיים.
<מרדכי מוזושוב: שלום.
<מרדכי מוזושוב: העברית שלי לא כל כך טובה, אז אני מדבר באנגלית.
<מרדכי מוזושוב: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי) עליתי לארץ לפני חודשיים.
<מרדכי מוזושוב: אני כרגע באולפן וקרוב לוודאי שבשנה שעברה, אם אדבר עברית, אוכל להשתלב.
אברהם נגוסה: ברוך הבא.
<מרדכי מוזושוב: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי) תודה.
<מרדכי מוזושוב: גדלתי בברוקלין, ניו יורק, בבורו פארק.
<מרדכי מוזושוב: גדלתי כחרדי.
<מרדכי מוזושוב: לא הבנתי, אתם יודעים, שום דבר בעניין להיות הומו או LGBT, עד שהגעתי לגיל 19.
<מרדכי מוזושוב: אחרי שיצאתי וסיפרתי לאנשים, הייתי צריך למצוא מקום כדי לשלב בין שתי הזהויות שלי – כיהודי וכהומו.
<מרדכי מוזושוב: גיליתי שבניו יורק זה מאד קשה להיות דתי או יהודי והומו.
<מרדכי מוזושוב: יש לי המון חברים שהיו שמחים לעלות לארץ גם, אך הם לא יודעים את הפרטים לגבי מעבר לארץ ואיך השילוב בין דת והומאות כאן.
<מרדכי מוזושוב: אני הגעתי לכאן דרך תכנית מסע, והתנדבתי במשך שבעה חודשים בבית הפתוח.
<מרדכי מוזושוב: אני חלק מחברותא ומארגונים נוספים, ובאמת מצאתי קהילה של הומואים דתיים.
<מרדכי מוזושוב: כך שבשבילי זו הייתה הסיבה המרכזית שבעקבותיה עשיתי עלייה.
<מרדכי מוזושוב: אף על פי כן, אני חושב שבארצות הברית, בקהילות הדתיות, יש צורך גדול מאד לאנשים שהם הומואים, ואלה בעיקר שרוצים להישאר דתיים, לדעת שהם יכולים לעלות ארצה ושיהיה להם מקום בישראל.
<מרדכי מוזושוב: הרבה אנשים נזרקים מבתיהם, אין להם איפה לגור וזה מצב מאד קשה, ואם הם יידעו שיש קהילה עבורם כאן, שתתמוך בהם ושיש להם מקום לחיות ולהיות מי שהם – בשתי הזהויות – אני חושב שהם ישמחו לבוא לכאן, לעלות ארצה וזה יהיה ניסיון מדהים עבורם.
<מרדכי מוזושוב: כך שאני חושב שזה מאד חשוב להתרכז בחלק הדתי של להיות הומו.
<מרדכי מוזושוב: ישנם אלפי הומואים גאים שנמצאים בארון, אין להם שום מידע על מה זה להיות הומואים או לעשות עלייה, או דברים כאלה, כי הם גרים בקהילה חרדית שלא חשופה כל כך לישראל באופן כללי, ואני חושב שזה יהיה דבר מדהים אם הם יידעו על כך והם יוכלו להצטרף לקהילה כאן.
<מרדכי מוזושוב: אני הייתי בר מזל שהצלחתי למצוא את מקומי בחברותא ובהתנדבות בבית הפתוח ודברים כאלה, אבל הרבה אנשים לא יודעים על זה.
<מרדכי מוזושוב: אני חושב שבאופן ספציפי לחרדי בקהילה, יש בעיה גדולה מאד בעניין הזה, והם צריכים לדעת שיש להם מקום ללכת אליו, ושאם אין להם מקום ללכת אליו, הם יכולים לבוא לכאן.
<מרדכי מוזושוב: הם לא צריכים להיות ברחובות.
<מרדכי מוזושוב: אם הם ברחובות, אז עליהם לעשות עלייה.
<מרדכי מוזושוב: וכן, הם יקבלו סל קליטה ואת הזכויות האחרות שמגיעות להם והם יכולים לבוא לכאן.
<מרדכי מוזושוב: אני חושב שמאד חשוב עבורם שאיך שהוא אנחנו נצליח להגיע אליהם כדי שיידעו שיש להם מקום לגור בו.
<מרדכי מוזושוב: תודה.
אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת מיכל רוזין, אחת היוזמות של היום הזה.
מיכל רוזין: תודה רבה ותודה לך על קיום הדיון החשוב הזה.
קסניה סבטלובה: כבוד יושב הראש, חברי.
קסניה סבטלובה: קודם כל באמת אני רוצה להודות גם לך על קיום הישיבה הזאת, גם ליולי אדלשטיין, יושב ראש הכנסת וכמובן לחברות היקרות כאן – מיכל רוזין ומרב מיכאלי, שיזמו ובאמת השלימו את המלאכה והביאו את כולנו עד הלום ובאמת ריספקט וכל הכבוד לכם.
קסניה סבטלובה: אני רוצה רק להזכיר שאנחנו התחלנו את השנה הזאת, 2016, עם ציון של משהו מאד חשוב לקהילה הלהט"בית דוברי רוסית ובכלל העולים בארץ – זה הפרויקט הגאה שציין 10 שנים והשתתפתי באירוע, ובאמת זה לא משהו שצריך להתייחס אליו פה כמשהו שהוא מובן מאליו.
קסניה סבטלובה: זה באמת הישג מדהים, וכל מי שעסק בזה – ואני רואה פה חברות שנמצאות בקצה השני של השולחן – יודעות עד כמה באמת המלאכה היא קשה.
קסניה סבטלובה: כי עלייה כשלעצמה זה אירוע טראומתי ביותר, ואי אפשר להתכחש לזה.
קסניה סבטלובה: תמיד אני אומרת שעלייה, וזה יכול להיות יום אחד או כמה ימים שמגיעים לארץ, אבל הקליטה זה משהו שנמשך לפעמים גם עשורים ולפעמים במהלך כל החיים, עד סוף החיים.
קסניה סבטלובה: ובאמת אתם מתמודדים עם הקשיים כפליים, מכל עולה אחר, אם זה בהיבט של גזענות ואפליה, שאז באמת סופגים גם את העניין של המוצא, השתייכות לעלייה מסוימת וגם כמובן את העניין הלהט"בי.
קסניה סבטלובה: כמובן גם קשיים נפשיים, וכאן אני באמת רציתי להביא לתשומת ליבכם, את העניין של משהו שהוא חשוב ביותר ואנחנו דנו כאן בוועדה הזאת, בעניין של ארגונים כמו ער"ן, שכמעט ולא מקבלים שום עזרה מרשויות המדינה.
קסניה סבטלובה: ואנחנו יודעים עד כמה זה חשוב שזה יהיה גם בשפות שזמינות לעולים.
קסניה סבטלובה: אנשים שמגיעים לכאן מתמודדים עם כל כך הרבה קשיים, אז אנחנו, התפקיד שלנו זה להקל עליהם, לפחות בהיבט שאולי לנו נראה שולי, אבל לאנשים שיש להם את הקו החם הזה, שהם יכולים להתקשר ולהביע את המצוקה ולהתייעץ, זה כל העולם שלהם.
קסניה סבטלובה: זה עולם ומלואו.
קסניה סבטלובה: אז מהבחינה הזאת, אני באמת חושבת שביום הזה אנחנו צריכים לדבר פה כולנו ויש פה נציגים של הקואליציה ושל האופוזיציה ובאמת זה הפורום הטוב מאד לדבר על העניינים האלה.
קסניה סבטלובה: אנחנו צריכים לשלב פה ידיים ולגרום לכך שארגונים כמו ער"ן יקבלו תקציב.
קסניה סבטלובה: אני כבר לא מדברת על זה שחקיקה שהיא באמת אמורה לשפר את מצבם לא רק של העולים, אלא גם כלל האוכלוסייה כמו כמובן נישואים אזרחיים, שצריכים לעבור סוף סוף כאן, בכנסת ישראל, ואני מקווה שזה יקרה לטובת כל מי שמעוניין בזה ומי שיהנה מהעניין הזה.
קסניה סבטלובה: ובהחלט, כשאנחנו מדברים על משרד העלייה והקליטה, ונמצאת כאן שרת הקליטה לשעבר, סופה לנדבר, והיא יודעת בדיוק את הקשיים והיא יכולה לפרט אותם ובוודאי תעשה זאת.
קסניה סבטלובה: ואני קוראת למשרד הקליטה, עכשיו, בראשותו של השר זאב אלקין, לגלות יתר רגישות.
קסניה סבטלובה: הרי לא מדובר בסך הכל בתקציבים כל כך גדולים, אבל כל שקל שמגיע לפרויקטים האלה, הוא משנה גורל, הוא משנה ומשפיע על גורלם של אלפי אנשים ואי אפשר להתכחש לזה.
קסניה סבטלובה: אז באמת אני הייתי רוצה שאנחנו נצא לא רק מדושני עונג מזה שאנחנו עשינו את היום הזה ובאמת זה יופי של מסע, ואי אפשר לדמיין דבר כזה לפני 20 שנה נגיד בכנסת ואפילו לפני עשור אי אפשר לדמיין אולי.
קסניה סבטלובה: אבל אולי גם המלצות קונקרטיות כלפי המשרדים הרלבנטיים, בין היתר גם משרד הקליטה, שיש לו הרבה השפעה על האנשים שמגיעים לכאן, שמתאקלמים ובונים את גורלם פה.
אברהם נגוסה: אני מצטער ומאד מאוכזב שההשתתפות של נציגי המשרדים היא מאד מאד מאכזבת, כי אני רואה שנציג משרד הקליטה לא פה.
אברהם נגוסה: הם התנצלו שיש להם כנס והם שלחו התנצלות.
אברהם נגוסה: הזמנו את משרד הפנים - - -
<דנה גורדון שושני: הנציגה הגיעה.
אברהם נגוסה: הנציגה הגיעה.
אברהם נגוסה: עמוס חולה, לא יכול היה להגיע.
<תמי אזרזר: אז יש שתי נציגות.
אברהם נגוסה: מצוין.
אברהם נגוסה: אז אתן תעדכנו אותנו.
אברהם נגוסה: יש לנו גם נציגים ממשרד החינוך והרווחה.
אברהם נגוסה: אז יש לנו בעיה של משרד הקליטה.
אברהם נגוסה: אנחנו נדרוש ונפנה בכתב לקבל התייחסות, כי מה עלה עד עכשיו?
אברהם נגוסה: אני רואה שמקור הבעיה הוא שבעניין הזכויות הפורמאליות שהם מקבלים כמו כולם, אבל היחס של העובדים, והם לא אשמים.
אברהם נגוסה: הם אומרים שפשוט יש חוסר מודעות, חוסר הכשרה, שהעובדים לא הוכשרו לגלות רגישות וגם יחס טוב לאנשים האלה.
אברהם נגוסה: יש בעיה של להכיר בבני זוג, אבל זה יותר מסובך וזה נראה לי כעניין של חקיקה.
אברהם נגוסה: חברי הכנסת יכולים לפרט יותר בעניין הזה.
אברהם נגוסה: אנחנו לא יכולים להאשים את העובדים, כי יכול להיות שאין להם כלים בעניין הזה.
אברהם נגוסה: אבל צריך לעבוד על זה כדי לפתור גם את הסוגיה הזאת.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת מיכל רוזין רוצה להתייחס בשלב הזה?
מיכל רוזין: אני רק רוצה באמת קודם כל לברך על היום החשוב הזה.
מיכל רוזין: אנחנו מדלגות ככה מדיון לדיון, יוזמות הוועדה.
מיכל רוזין: לצידי חברת הכנסת מיכאלי וחברת הכנסת גרמן, שבוודאי נמצאת כרגע בוועדה נוספת שמתקיימת.
מיכל רוזין: ובאמת אני חושבת שהעובדה שתשע ועדות בכנסת וגם הוועדה שלך, ואני ממש מודה לך על זה, אני חושבת שזה לא מובן מאליו וזה חשוב, מקיימת דיון בנושא הזה ובאמת אנחנו מצליחים ומצליחות לפרק את הנושאים השונים, את תת הנושאים בתוך הכותרת הגדולה של קהילת הלהט"ב – הם חשובים ביותר.
מיכל רוזין: יש קשיים שהם ייחודיים למדינת ישראל בוודאי.
מיכל רוזין: קודם כל כל נושא הקליטה, מכיוון שחשוב לנו לקלוט עלייה, אז בוודאי שאנחנו רוצים להכשיר לכל קבוצות האוכלוסייה להגיע לכאן ולהתערות בתוך המדינה; ובוודאי שבגלל חוקי הדת והעובדה שאין נישואין וגירושין אזרחיים – ציינת את זה בדבריך – לעומת מדינות אחרות, אולי חלק מהמדינות שמהן מגיעים, לא המדינות, אבל אני בטוחה שזו משימה שאנחנו כולנו שותפים אליהם.
מיכל רוזין: בראש ובראשונה, אני חושבת שככל שנעלה יותר מודעות, ככל שנכיר יותר את הנושא, ככל שמי שמטפל באוכלוסייה שמגיעה לכאן יקבל את ההכשרות הנכונות, את הכלים הנכונים, אין לי ספק שתהליך הקליטה כולו יהיה מוצלח יותר.
מיכל רוזין: וכמובן, אנחנו דיברנו על זה בוועדת חינוך לגבי הכשרת צוותי חינוך ולגבי רפואה, בריאות להכשרת צוותי רפואה וכמובן צוותי רווחה וכדומה.
מיכל רוזין: ככל שנכשיר יותר את הגורמים שמטפלים בכולנו, בכל האוכלוסייה, באזרחים ובאזרחיות ובתושבים ובתושבות במדינת ישראל, ככה ייטב.
מיכל רוזין: אוכלוסיית הלהט"ב חוצה את כל המגזרים ואת כל קבוצות האוכלוסייה, ונכון שאנחנו נטפל בכל אוכלוסייה בסבלנות ובשוויון וברגישות ובנחישות.
מיכל רוזין: אני רוצה להודות שוב לכל המשתתפים ותודה למי שבא ומספר את הסיפור האישי שלו.
מיכל רוזין: זה הדבר הכי יקר לנו והחוויה האישית בסופו של דבר מייצרת את שינוי המדיניות.
מיכל רוזין: תדעו לכם, חוויה אישית, ראינו את זה בפמיניזם, אנחנו רואים את זה גם בזכויות הקהילה.
מיכל רוזין: החוויה האישית בסופו של דבר, כשאנחנו שומעים אותה היא מייצרת את השינוי ברמה המוסדית, ברמה הפוליטית.
אברהם נגוסה: אז אנחנו נשלב פה גם התייחסות של נציגי המשרדים.
אברהם נגוסה: אנחנו יודעים, כמו שחברי הכנסת אמרו, שהחינוך הוא המפתח, אז אני רוצה לפנות למשרד החינוך, יש כאן שתי נציגות.
<מיקי זיידל: אפשר לפני משרד החינוך להתייחס?
<מיקי זיידל: אני מארגון חוש"ן שעוסק בחינוך.
אברהם נגוסה: אוקיי, בסדר גמור.
<מיקי זיידל: שמי מיקי זיידל, אני דובר ארגון חוש"ן, ארגון חינוך ושינוי של הקהילה הלהט"בית.
<מיקי זיידל: אנחנו פעילים בעיקר בבתי הספר ומגיעים לכ-700 כיתות בשנה, אבל פעילים בעוד מגזרים, פעילים גם בצבא, במשטרה, במשרדי ממשלה וזה מתקשר יפה מאד למה שאמרו קודמי, שיש צורך בהכשרה של אנשי רווחה, אנשי משרדים, מהפקיד הראשון שיושב בחלון הראשון שבו יש את העולה ועד אחרון המנהלים באגפים; וגם מה שאמרה חברת הכנסת רוזין, אנחנו פועלים באמצעות סיפור אישי.
<מיקי זיידל: אני אשקיע כמה דקות מזמנכם ואספר קטע קצר מהסיפור האישי שלי, וכך אנחנו מנסים להגיע ולגעת בלבבות ולקרב אנשים.
<מיקי זיידל: שוב, שמי מיקי, אני בן 39, אני תושב אשדוד, שכן של חברת הכנסת סופה לנדבר.
<מיקי זיידל: אני לפרנסתי עובדת בעיריית אשדוד כקצין ביטחון ולהנהתי אני מתנדב בארגון חוש"ן.
<מיקי זיידל: אני פאן סקסואל, שזו זהות קצת דומה לבי סקסואליות, אני נמשך לבני אדם בלי קשר למגדר שלהם, כמעט עיוור לנושא הזה של מין ומגדר והגעתי לישראל בגיל 14, בשנת 1991, כשהגיעו לכאן מיליונים של אנשים תוך שנה שנתיים.
<מיקי זיידל: אשדוד הייתה עיר שקולטת עלייה והגיעו לאשדוד, לכל שכבה ולכל בית ספר, כמה עשרות, לכל כיתה כמה.
<מיקי זיידל: היינו המון.
<מיקי זיידל: הילדים המקומיים לא הבינו מאיפה נפלנו עליהם.
<מיקי זיידל: היינו זרים, שונים, דיברנו אחרת, שמענו מוסיקה אחרת, אכלנו דברים אחרים, היו שאמרו שהסרחנו גם אחרת; ומצאתי את עצמי די לבד.
<מיקי זיידל: ההורים לא יכלו לתמוך בי כי היו עסוקים בלשרוד, וכל מה שנותר לי זה לברוח מעצמי ומבית הספר.
<מיקי זיידל: הייתי מבלה את רוב ימי ברכיבה על אופניים בעיר.
<מיקי זיידל: בוקר אחד כזה בגיל 16, אני רוכב לי ברחבי אשדוד ורואה מולי נער בן גילי.
<מיקי זיידל: אני מסתכל עליו, הוא מסתכל עלי.
<מיקי זיידל: המשכתי לרכוב, אני רואה שהוא עושה סיבוב ענק על האופניים שלו ומתייצב מולי פעם נוספת ושואל אותי תגיד לי אתה גיי?
<מיקי זיידל: עכשיו, הוא לא אמר את זה בטון תוקפני – תגיד לי מה אתה הומו?
<מיקי זיידל: מה אתה מסתכל עלי?
<מיקי זיידל: אלא הבנתי שהוא רוצה להכיר.
<מיקי זיידל: ברחתי משם כל עוד נפשי בי.
<מיקי זיידל: הבנתי שרואים שאני מסתכל על בנים, אבל הסתכלתי גם על בנות.
<מיקי זיידל: זאת אומרת לא כל כך היה מובן לי מה קרה שם.
<מיקי זיידל: רצתי הביתה, נכנסתי לשירותים ובעצם נכנסתי לארון באותו רגע, בגיל 16.
<מיקי זיידל: אבל זה לא הארון היחיד בחיים שלי, אני נושא איתי עוד ארון, וזה הארון שלי כיוצא ברית המועצות.
<מיקי זיידל: בתיכון לא יכולתי להסתיר את זה, כולם ידעו שאני מיכאל שעלה לישראל, אבל ביום שהתגייסתי, בגיל 18.5, נכנסתי בשערי הבק"ום כנער בשם מיכאל, יצאתי בצד השני של שרשרת החיול בתור ישראלי בשם מיקי, שמעכשיו מסתיר את המוצא שלו ומציג את עצמו כמיקי הצבר, ומי שלא הכיר אותי קודם, כמובן לא ידע.
<מיקי זיידל: ואני כל הזמן מוצא חוויות מאד מקבילות בין הזהות הלהט"בית שלי והזהות הברהמית שלי.
<מיקי זיידל: לא יודע.
מרב מיכאלי: מיקי הישראלי, הצבר הסטרייט.
<מיקי זיידל: הצבר הסטרייט?
<מיקי זיידל: לא יודע, כן, ברור, הייתי בשני ארונות והארונות האלה אגב זה לא ארון ועוד ארון, זה ארון כפול ארון, ארון שמוחץ אותך אחד מצד אחד השני מהצד השני.
<מיקי זיידל: אתה לא יכול לספר שאתה להט"ב בקרב רוסים, לא יכול לספר שאתה רוסי בקרב להט"בים.
<מיקי זיידל: אתה מחוץ מכל הכיוונים והחוויות מאד דומות.
<מיקי זיידל: כמו שלפעמים נער הומו נשי מסתיר את נשיותו ומשחק אותה גבר גבר, כך אני כל הזמן שיחקתי ישראלי ישראלי.
<מיקי זיידל: אם זה לאבד את המבטא, אם זה לא לשמוע מוסיקה, אם זה לא לאכול מאכלים.
<מיקי זיידל: אם אמא מתקשרת, לא לענות ליד אנשים, כי אז ישמעו שאני רוסי.
<מיקי זיידל: זה ארון, זה ארון, זה ארון.
<מיקי זיידל: מהארון הלהט"בי מצאתי בעצמי המון כוחות לצאת לפני כ-10 שנה.
<מיקי זיידל: הארון הברה
<מיקי זיידל: מי שלי זה מאבק הרבה יותר קשה.
<מיקי זיידל: כנראה שהבושה שאני חש בזהות הזאת היא הרבה יותר גדולה ואני מתמודד עם זה עכשיו.
<מיקי זיידל: אולי כאן בדיון אני מנתץ אותו באופן סופי.
מרב מיכאלי: ברוך הבא.
<מיקי זיידל: עכשיו, איך לחבר את זה לתחילת הדיון.
<מיקי זיידל: אם אותה יועצת בבית הספר, שעכשיו פונה אליה נער והיא תהיה ערה ותבין שיכול להיות שיותר מעניין אחד מטריד אותו.
<מיקי זיידל: יכול להיות שהחוויה שלו כמהגר והחוויה שלו כלהט"ב, או החוויה שלו כנער שמן או כל חוויה אחרת שמתחברת ביחד, ונגיע לבתי הספר להכשרה, ונגיע לצוותים החינוכיים ונגיע למשרד הקליטה ונגיע למשרד הפנים.
<מיקי זיידל: אחת הפעילויות המדהימות העברתי אי פעם, הייתה במשרד הפנים ליחידה שעוסקת במתן אישורי פליטים לפליטים על רקעים שונים, ובין היתר הם גם ביקשו להכיר את הקהילה הלהט"בית, על מנת לדעת, נקרא לזה לזהות להט"בים ולדעת שמגיע לאותו בן אדם.
<מיקי זיידל: אז לכל מקום שנגיע אנחנו נעשה את החיים של עוד נער ועוד נערה ועוד מבוגר ועוד מבוגרת ועוד משפחה, קצת יותר טובים.
<מיקי זיידל: תודה רבה לכם על ההקשבה.
אברהם נגוסה: בבקשה, משרד החינוך.
אברהם נגוסה: תציגי את עצמך בבקשה לפרוטוקול.
<איריס מנדה בן יעקב: צהריים טובים לכולם, שמי איריס מנדה בן יעקב.
<איריס מנדה בן יעקב: אני מנהלת היחידה למיניות ומניעת פגיעה בילדים ובני נוער בשפ"י, זה השירות הפסיכולוגי ייעוצי.
<איריס מנדה בן יעקב: אני מייצגת פה את משרד החינוך.
<איריס מנדה בן יעקב: דיברת בסיפור שלך על יועצות חינוכיות, אז אנחנו אמונות בעיקר על יועצות חינוכיות, הן בעצם סוכנות השינוי שלנו בבית ספר ואנחנו שמנו לנו למטרה בשנים האחרונות לקדם את העשייה בכל הנושא של הלהט"בים.
<איריס מנדה בן יעקב: להכשיר יועצות חינוכיות בהשתלמויות שעוסקות במיניות, ובחלק מההשתלמות הזאת אנחנו מדברים גם על הלהט"בים.
<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו מקיימים ימי עיון ליועצות חינוכיות, למנהלים, לעובדי הוראה בנושא של הלהט"בים, ופה אנחנו בקשר הדוק עם הארגונים הגאים.
<איריס מנדה בן יעקב: חוש"ן באים לספר בדרך כלל את הסיפור האישי שלהם.
<איריס מנדה בן יעקב: אם מקודם אמרתם שאין כמו החוויה, אז באמת אין כמו החוויה, זה עושה שינוי.
<איריס מנדה בן יעקב: שינוי בעמדות של אנשי החינוך, מי יותר, מי פחות.
<איריס מנדה בן יעקב: כמובן שהשתלמות ארוכת טווח היא יותר אפקטיבית, אבל אם אין את זה, לפחות יש את המפגש הזה בין הקהילה הלהט"בית לבין אנשי החינוך.
<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו מלווים תלמידים, יועצות חינוכיות, סביב התלבטויות בזהות, במגדר ולאחרונה הקמנו שולחן עגול.
<איריס מנדה בן יעקב: שולחן עגול שכולל את כל הארגונים הגאים ואנחנו מנסים עכשיו לחשוב איך להרחיב את העשייה ששלנו מעבר לגבולות שפי.
<איריס מנדה בן יעקב: זאת אומרת שלא רק השירות הפסיכולוגי ייעוצי יעסוק בנושא, אלא גם מפמ"רים, אנשי מקצוע שמלמדים אזרחות, תנ"ך, חינוך גופני, שגם הם יידעו איך להתנהל במקרים של תלמידים שהם להט"בים או סובלים מלהט"בפוביה.
<איריס מנדה בן יעקב: ברמת המדיניות, יש לנו חוזר מנכ"ל שנכתב בנושא של חינוך מיני, שמחייב את בתי הספר להעביר חינוך מיני.
<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו מפרסמים הנחיות ופעילויות לקראת היום הבינלאומי נגד הומופוביה.
<איריס מנדה בן יעקב: הפעילויות כולן נכתבות יחד עם הארגונים הגאים.
<איריס מנדה בן יעקב: אני עוד פעם מציינת את חוש"ן, אבל לא רק הם.
<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו עדכנו את הטפסים שמתייחסים לסוגי הורות, זאת אומרת שפעם אם הורים היו באים והיו שואלים מה שם האמא והאבא, היום זה השתנה.
<איריס מנדה בן יעקב: וברמת התלמידים, חוץ ממה שהזכרתי, יש גם שיעורים מיוחדים בכישורי חיים, אם שמעתם על זה.
<איריס מנדה בן יעקב: זה שיעור שהוא קבוע במערכת ובשיעור כישורי חיים מלמדים קודם כל מהגן עד י"ב קידום סובלנות, הכרה בשונות ובמגוון האנושי, ובכיתה ט' יש פרק מיוחד שהמורות המחנכות מעבירות בנושא של זהות מינית.
<איריס מנדה בן יעקב: ברמה הפרטנית כמו שאמרתי, יש ליווי שוטף גם של יועצת בית הספר, פסיכולוגיות חינוכיות וכמובן היד עוד נטויה ויש לנו עוד הרבה מה לעשות, אבל אנחנו בהחלט עברנו שינוי.
<איריס מנדה בן יעקב: זה לא מה שהיה לפני כן.
אברהם נגוסה: את יכולה להתייחס לעולים חדשים שמגיעים עם הסוגיה הזו.
<איריס מנדה בן יעקב: עולים חדשים זה בדיוק אותו דבר.
<איריס מנדה בן יעקב: זאת אומרת זה אותו דבר.
<איריס מנדה בן יעקב: כמובן שיש תגבור מהמערכת בנושא של שעות עולים, יש יחידה מיוחדת שהיא דואגת לכל עולה שמגיע לתגבור לימודים, וכמובן גם היועצת.
<איריס מנדה בן יעקב: תראו, אני לא יודעת אם דיברתם על זה, אני הגעתי קצת באיחור כי הייתי בוועדה אחרת, אבל מאז עלייה זה משבר, קליטת עלייה זה משבר.
<איריס מנדה בן יעקב: הילדים האלה נמצאים - - -
אברהם נגוסה: כן, לכן אני שואל.
<איריס מנדה בן יעקב: אז אנחנו רואים את זה כמצב משברי ובמצב משברי בדרך כלל יועצות חינוכיות נכנסות לתמונה ומלוות את התלמידים האלה שנכנסים למערכת והן מנסות לסייע להם כמה שאפשר, אם זה בפן הלימודי, בפן החברתי, בפן האישי, להבין, להכיר את ההורים, להבין מאיזה תרבות הוא בא ובעקבות זה להתאים לו איזו שהיא תכנית חינוכית.
אברהם נגוסה: נשמע עכשיו מאודי לדרגור.
<אודי לדרגור: אני מתנצל, זה הקושי, כשממציאים שם משפחה אז הוא יוצא מסובך.
<אודי לדרגור: היי, שמי אודי לדרגור, יושבר ראש עמותת אבות גאים.
<אודי לדרגור: אני חי עם בן זוגי ובעלי גיא מזה 10 שנים ואנחנו אבות משותפים לשלושה ילדים שנולדו מהליכי פונדקאות בארצות הברית.
<אודי לדרגור: אני אהיה מאד קצר, כי יש פה אנשים מוסמכים ממני לדבר על הקשיים של העולים החדשים.
<אודי לדרגור: אני פה כדי לייצג את האבות הגאים שאחד מהם ביקש דרכי ליזום את הדיון הזה היום, על קליטה של משפחות להט"ביות בארץ ואני רוצה אולי להעיר רק חידוד קצת שקצת חבר הכנסת אמיר אוחנה דיבר עליו ובחוויה ששמענו מעולה חדש מארצות הברית קודם.
<אודי לדרגור: אני בטוח שבהליכי הקליטה בארץ יש היכרות עם כל מיני גופים ומוסדות ישראלים.
<אודי לדרגור: אני בטוח שילדים בגיל בית ספר שעולים לארץ, מקבלים איזו שהיא הכרות בסיסית עם תנועות נוער.
<אודי לדרגור: תחשבו כמה היה הרבה יותר קל לילד להט"ב אם היו מכירים לו במסגרת הנוער העובד והצופים גם את איגי – ארגון הנוער הגאה, כאופציה לגיטימית, כתנועת נוער למי שזה רלבנטי לו.
<אודי לדרגור: כמה נעים ונחמד היה לזוג נשים לסביות שעולות לארץ, אם היו מכירים להן את ארגון בת קול, לנשים לסביות וכן הלאה, את ארגון הוד או את חברותא להומואים דתיים.
<אודי לדרגור: יש את עמותת אבות גאים לכל מי שהוא אב גאה ועולים ילדים ויש מיליון סוגיות שהמדינה מתעמרת בנו, ממשרד הפנים ועד משרד החוץ ומס הכנסה ואיפה שאתם לא רוצים ויש עמותה שמטפלת בדברים האלה, עמותת אבות גאים שקמה בדיוק לפני שלוש שנים בשביל הנושא הזה.
<אודי לדרגור: אז יש המון המון ארגונים מאד מאד ראויים בקהילה, שאני חושב שצריך לפרסם אותם גם בחו"ל בתהליכי השידול לעלייה של המשפחות הלהט"ביות, כדי שיידעו שיש להן פה מסגרת תומכת שמחכה בארץ, וכמובן, כחלק מהתהליך - - - בין אם זה בבתי ספר לילדים או בתהליך של המבוגרים, שיידעו שיש להם ארגונים לפנות אליהם, שממלאים את הוואקומים שהמוסדות של המדינה משאירים אחריהם.
<אודי לדרגור: תודה רבה.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את נציגת משרד הפנים, בבקשה, רינה נשר.
אברהם נגוסה: אולי את שמעת בהתחלה את הבעיות בעניין של אלה שמגיעים לפה כתיירים ורוצים לקבל מעמד עולה וכמובן הכתובת זה אתם.
אברהם נגוסה: כבן הזוג לא יהודי למשל, איך אתם-.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע להתייחסותך.