GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עמוס ארבל: ארצות הברית זה "נפש בנפש", לא ניכנס לזה כאן אבל 'בגדול', כל בקשה לשינוי סטטוס תלך במודל הזה והרחבנו את זה לשבע לשכות בכל מדינת ישראל, שבע לשכות של משרד הפנים שמזוהות או רשומות ככאלה שיודעות לטפל בעולים החדשים, לטפל בהם במודל הזה, אדם מגיע פעם אחת, לטפל בו, את כל המסמכים הוא מגיש עוד מראש, באינטרנט או שמטפלים בו בטלפון ושבוע לאחר מכן הוא מקבל את תעודת הזהות באותו המקום.
<עמוס ארבל: הם לא מגיעים למשרדים של משרד הפנים או של רשות האוכלוסין, כי הסוכנות היהודית מצאה מקומות חיצוניים – זה טוב גם לנו וטוב גם לעולים, שהם לא יראו את התורים הארוכים, לא יחכו בתור, לא יבקשו תור, לא שום דבר, יבואו לספריה העירונית, יבואו למרכז הקליטה, בכל עיר זה מקום אחר, באותן שבע ערים - - -
ליה שמטוב: אבל אני מילה על זה לא דיברתי, כי זה בסדר.
<עמוס ארבל: אני אמשיך גברת, אני לא בא לעשות את הכול ורוד, יש גם לנו בעיות.
<עמוס ארבל: חוץ מזה, מתחילים עם הדברים הטובים ויש גם דברים טובים.
ליה שמטוב: דברים טובים אני אמרתי.
<עמוס ארבל: יפה.
<עמוס ארבל: ואנשים טובים שעשו את זה.
<עמוס ארבל: ויואל רזבוזוב, חבר הכנסת שהיה עוד בתפקידו הקודם כיושב ראש הועדה, הוא התחיל את הפיילוט אז בנתניה, לפני מעל שנה עם מתן תעודת הזהות לעולים.
<עמוס ארבל: נכון להיום הרחבנו את זה לכל המדינות וזה עובד.
<עמוס ארבל: סוכם, מלפני שבוע בערך, המודל הזה עובד בצורה מדהימה, בצורה יוצאת מן הכלל.
<עמוס ארבל: שאר המדינות – "נתיב".
<עמוס ארבל: ב"נתיב" רוני יוכל לפרט בהמשך לגבי התהליך שעובר אדם שרוצה לבקש מעמד עולה בישראל, דרך "נתיב", ומהי המורכבות של "נתיב".
<עמוס ארבל: אני לא מקל בענין הזה אבל, גם רוני יודע, ודיברנו על זה במספר פגישות יחד עם "נתיב", שאנחנו צריכים לשבת ולחשוב איך לצאת מן הקופסה, איך לנסות לפרוץ את הדבר הזה ולנסות למצוא איזשהו מודל שגם מדינות "נתיב" תהיינה באיזשהו מודל קצר, מהיר, כמו שקיים היום לגבי יתר המדינות העולם.
<עמוס ארבל: המודל הזה – לא בטוח שהוא יוכל להימשך בקצב הזה וברמת שביעות הרצון שלנו, עם קצב העולים החדשים המתוכנן או הצפי לשנים 2016,2017.
<עמוס ארבל: בוועדה האחרונה כאן דובר על שלושים אלף בשנה וכן הלאה.
<עמוס ארבל: הגידול הזה הוא משמעותי והוא יקשה עלנו לעמוד בסטנדרטים שהצבנו לעצמנו בכמויות הקיימות.
<עמוס ארבל: בענין הזה נטפל בעולה חדש, בהנחה שיש לו את כל המסמכים, שהוא בסדר בבדיקת הזכאות וכן הלאה, גם במדינות אחרות וגם ב"נתיב", והיום לטפל בו במשך שלושה חודשים הוא מצב שהוא רע, מצב שהוא לא טוב, אני ביחד אתך מגלגל את העיניים, ביחד, אני לא מנפנף ולא מכסה את זה בשום דבר אחר, אנחנו צריכים לטפל יותר טוב בעולים החדשים ואנחנו יכולים לטפל יותר טוב בעולים החדשים, אבל, מדינה שרוצה – ואני נציג ממשלה, אם אנחנו רוצים לטפל יותר בעולים החדשים אז צריך לתת לזה משאבים, רשות האוכלוסין לא יכולה לעשות 'יש מאין', לא יכולה להוציא פקידים למרכזי הקליטה, לא יכולה לטפל באנשים בשפות השונות.
<עמוס ארבל: צרפתית – אין לנו דוברי צרפתית, אוקראינה, אין לנו דוברי אוקראינית ויש שפה כזו, אוקראינית.
<עמוס ארבל: רוסית, אוקראינית, אין לנו את החבר'ה האלה וכל אחד כזה שאנחנו מוציאים מן הלשכה זה על חשבון קבלת הקהל של הישראלים.
<עמוס ארבל: ואנחנו כל הזמן ב"מיטה המאד קצרה הזו" ואם רוצים לטפל יותר טוב בעולים – ואנחנו רוצים לטפל יותר טוב בעולים, אז תנו לנו את הכלים, תנו לנו את המשאבים האלה.
<עמוס ארבל: אנשים שיתרגמו את המסמכים, אנשים שיצאו החוצה, אנשים שיקלטו אותם וכן הלאה וכן הלאה.
<עמוס ארבל: נותנים לפרוייקטים לאומיים, יותר אנשים.
<עמוס ארבל: הפרוייקט הביומטרי, הפרוייקט של הפלאשמורה ועוד כל מיני קבוצות אוכלוסיה אחרות, בצדק, כדי לעשות את זה טוב ומהר וחזק צריך גם לתת.
<עמוס ארבל: ובענין הזה, צר לי, אנחנו עושים הכי טוב עם מה שיש.
אברהם נגוסה: האם אתם הגשתם וקיבלתם סירוב?
אברהם נגוסה: האם הגשתם את התקציב - - -
<עמוס ארבל: אני לא הגשתי, אני לא הגשתי, אני לא אחראי על כוח אדם ועל משאבים, אני אחראי על תחום מקצועי בתוך רשות האוכלוסין.
אברהם נגוסה: זה חלק מן התחום המקצועי, אני מדבר על הענין המקצועי, הענין המקצועי הוא שכדי לעשות את העבודה יותר טוב, כמו שהסברת עכשיו, צריך כוח אדם, אז זה חלק מן ההיבט המקצועי, של לבוא ולהגיד: אני צריך את האנשים האלה, אני צריך תקציב כזה.
אברהם נגוסה: זה חלק מן הטיפול המקצועי.
אברהם נגוסה: אז אם לא עשיתם - - -
<עמוס ארבל: אני לא עשיתי.
<עמוס ארבל: יכול להיות שהאנשים הרלבנטים - - -
יואל רזבוזוב: אני פניתי כמה פעמים - - -
אברהם נגוסה: שאלתי אותו והוא אמר שהוא לא ביקש.
<עמוס ארבל: אני לא ביקשתי ויכול להיות שהאנשים הרלבנטים בתוך הרשות, שעוסקים במשאבי אנוש ועוסקים בתקנים, יכול להיות שהם כן הגישו, אני לא יכול להגיד לך כרגע, ודאי וודאי עם צפי לגידול בעלייה, בשנים הקרובות, אין ספק שצריך.
<עמוס ארבל: אני אתייחס בקצרה לגבי מספר נקודות שעלו כאן.
<עמוס ארבל: לגבי המימשק המיחשובי, אנחנו נמצאים עם "נתיב", בתהליך של מימשק מיחשובי, אני מקווה שהוא יסתיים תוך כמה חודשים, אנחנו עובדים על זה כבר כמעט שנתיים, על מנת שבדיקת הזכאות תבצע באופן ממוכן וטוב וזה יהיה טוב לעולים, טוב ל"נתיב" וטוב גם לנו.
<עמוס ארבל: לגבי סייג חוק השבות, על פי חוק סייג השבות, רק שר הפנים רשאי לאשר או לסרב את הבקשה.
<עמוס ארבל: לא פקיד, לא אני, לא אף אחד אחר.
<עמוס ארבל: תיקים כאלה עולים לשרי פנים.
<עמוס ארבל: יש מקרים שהם מאוד מאוד "מינוריים" – נקרא להם כך, עבר במעבר חציה באור אדום, או כל מיני דברים קטנים כאלה, אז אנחנו מחליקים את זה אצלנו, בוועדה פנימית אצלנו, ויש יועצות משפטיות שמאשרות את הענין הזה.
<עמוס ארבל: מקרים יותר קיצוניים עולים לשר.
<עמוס ארבל: ושר, ממתין לענין הזה.
<עמוס ארבל: לצערנו הרב גם מתחלפים שרים בקצב קצת גדול מדי אצלנו במשרד הפנים, אבל צריך לזכור שזו הסמכות שלו וזה, אני רוצה להגיד לָך שזה תקוע.
<עמוס ארבל: למה זה תקוע – כי יש בעיה קרימינלית כזו או אחרת לאותו אדם ולהגיד לו לצאת אנחנו לא רוצים, או שר לא רוצה כי הוא זכאי שבות ולא מגרשים זכאי שבות, לא מגרשים יהודי, מצד שני, לתת לו מעמד זה בניגוד לחוק –אני מדבר על עבירה שהיא כבדה כמו רצח, אונס, פדופיליה וכן הלאה, אז בענין הזה אפשר להשתפר ואפשר לעשות יותר טוב אבל זה ברמה של שר ולא ברמה שלי.
ליה שמטוב: כן אבל לפני שזה מגיע לשר זה שוכב - - -
<עמוס ארבל: לפני שזה מגיע לשר אנחנו - - -
ליה שמטוב: זה שוכב - - -
<עמוס ארבל: לא, לא, לא שוכב בשום מקום, תאמיני לי, לא שוכב, את מוזמנת לבוא אלי למשרד לראות שאין שם אפילו תיק אחד ששוכב.
ליה שמטוב: אצלך לא אבל במחלקה המשפטית.
<עמוס ארבל: אני לא יכול לנהל אתך את הדיאלוג הזה, האמיני לי - - -
ליה שמטוב: אז זהו, פשוט, עד שזה מגיע לשר בינתיים שוכב - - -
<עמוס ארבל: זה מגיע לשר בזמן שזה צריך להגיע.
אברהם נגוסה: העניין הוא אם הוא מסכן את הציבור או לא.
אברהם נגוסה: בחוק מוגדר מהי עבירה פלילית מסכנת - - -
<עמוס ארבל: מאד במעומעם ומאד כללי.
אברהם נגוסה: מאד כללי?
ליה שמטוב: אבל יש גם התיישנות.
ליה שמטוב: גם בארץ, גם בחו"ל, יש התיישנות, חמש שנים, שבע שנים, עשר שנים.
<עמוס ארבל: אני לא יודע, אני לא עוסק בהתיישנות.
אברהם נגוסה: זה לא הוא.
<עמוס ארבל: רצח – כן, רצח – לא, פדופיליה – כן או לא, אני לא יודע להגיד לך.
<עמוס ארבל: משטרת ישראל לא עוזרת לנו בענין הזה אלא אם אבקש רשימה של העבירות שאפשר להכניס אותן לחוק השבות ומה העבירות שהן לא, אנחנו לא שם.
ליה שמטוב: אני לא מדברת על פדופיליה ולא על הריגה, אני מדברת על דברים אחרים, שזה לא מסוכן - - -
<עמוס ארבל: גברת, גבירתי המכובדה, באמת, ברגע שיקרה מקרה קרימינלי פה, שאיזה פדופיל, קיבל מעמד עולה ויקרה פה אותו "שלא נדע", אירוע פלילי של פדופיל, אותו עבריין עם ילד ישראלי, אני הראשון שאלך, אבוא לכנסת להסברים, אלך לשר שלי ואלך למשטרה כדי להסביר למה נתנו מעמד לפדופיל.
ליה שמטוב: אני לא דיברתי על פדופיל.
<עמוס ארבל: אני מדבר.
<עמוס ארבל: אז הזהירות פה מתחייבת לילדים שלי, לילדים שלך ולילדים של כולם.
ליה שמטוב: כל כך הרבה מקרים שזה גניבת מס, שזה - - -
<עמוס ארבל: נכון.
ליה שמטוב: והם שנים, שנים שוכבים.
<עמוס ארבל: הם לא שוכבים - - -
אברהם נגוסה: יש פה בעיה של הגדרה בתוך החוק ועל זה אנחנו - - -
ליה שמטוב: אין נהלים לגבי זה.
אברהם נגוסה: אז צריך לעבוד על זה בעניין ההגדרה וגם בעניין הנהלים.
<עמוס ארבל: לגבי דחיית הבקשות, בקשות למעמד עולה יכולות להידחות מסיבה של חוסר במסמכים, וגם זו דחיה זמנית, שאדם צריך להשלים, לא אומרים לו לצאת מן הארץ, אלא צריך להשלים.
<עמוס ארבל: אין לו דרכון בתוקף, אין לו דרכון בכלל, כל מיני כאלה, בדיקת אבהות ועוד ועוד, יש הרבה אפשרויות של השלמת מסמכים.
<עמוס ארבל: יכולה להיות אפשרות של בדיקת הזכאות עצמה, שעדיין לא ניתנה תשובה לגבי הזכאות או שניתנה תשובה שלילית, גם זה קיים וזה חלק גדול מן המקרים, של תשובה שלילית לזכאות, אנחנו לא רוצים שהוא יקבל מעמד אם לא מגיע לו, אין ספק בעניין הזה והחלק שלישי הוא אותם סייגי שבות שדיברתי עליהם.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אותך שאלה בנושא, זה לא ענין פרטני, בנושא יוצאי אתיופיה, זה כללי כי אתה רואה פה, יושבים, משפחות באו לפה ופנו אלי, המשפחות מגיעות בארץ כתיירים, המעמד שלהם הוא שהם ממתינים שם באדיס אבבה ונמצאים ברשימת הקהילה שממתינה.
אברהם נגוסה: עכשיו הם נמצאים פה.
אברהם נגוסה: אני שואל אותך שאלה גם על רקע של החלטת הממשלה, האם מי שנמצא פה בארץ, שהוא עומד בקריטריון של החלטת הממשלה, דהיינו, שממתין באדיס או בגונדר ונמצא ברשימה, האם פה הוא יכול לקבל מעמד עולה?
אברהם נגוסה: לפי התנאים, כי חבל שיחזרו עוד פעם ותביאו אותם וגם תחסכו כרטיס טיסה.
<עמוס ארבל: ראשית, עדיין החלטת ממשלה השנייה, עוד לא סוכמה.
<עמוס ארבל: שנית - - -
אברהם נגוסה: יש החלטת ממשלה.
<עמוס ארבל: בסדר, מכיר אותה, 716 מיום 15 בנובמבר.
<עמוס ארבל: נראה לי שצריך להוסיף להחלטת הממשלה או לסיכום עבודת הצוות, מן סעיף שכזה שיהיה אפשר לתת גם לאנשים בלי להוציא אותם חזרה.
<עמוס ארבל: עושה שכל ועושה הגיון שהם ישארו כאן וניתן להם פה את זכויות העולה ותושבות קבע ואחרי סוף הגיור ישארו.
<עמוס ארבל: נראה לי נכון הגון וצודק לתת להם - - - .
<עמוס ארבל: לא צריך בשביל זה, לא לשלוח אותם לגונדר ולא לשלוח אותם לנתב"ג, אפשר לעשות את זה גם בלשכות שלנו.
<עמוס ארבל: זו רשימה מאוד סגורה שהם צריכים להיות בה.
אברהם נגוסה: זה מספר קטן מאוד.
<עמוס ארבל: בסדר גמור, נראה לי שמאוד נכון לעשות את זה.
אברהם נגוסה: בואו נשמע מ"נתיב", ראש התחום הקונסולארי בפועל, רון שכטר בבקשה.
<רון שכטר: תודה ליושב ראש, קודם כל מילה על "נתיב", על בדיקות הזכאות שאנחנו מבצעים.
<רון שכטר: צריך להבין את התהליך כדי לקבל החלטות נכונות בהמשך, אדוני היושב ראש.
<רון שכטר: בדיקות הזכאות ש"נתיב" מבצע לאוכלוסיה של חבר המדינות ומזרח אירופה, הבדיקות האלו הן שונות בתכלית מבדיקות שמבוצעות לשאר האוכלוסיות ממדינות המערב ומארצות הברית.
<רון שכטר: כמובן שלזה יש סיבה, כי "נתיב" מבצע את הבדיקות האלה כבר עשרות שנים ואני לא אוסיף ולא אגיד, יש אחרים שיגידו, עד כמה הבדיקות האלה נכון להיום וגם בעבר, היו מקצועיות ומעמיקות ומנומקות.
<רון שכטר: כשאנחנו בודקים את הזכאות של אנשים שטוענים למעמד לפי חוק השבות, אנחנו קודם כל צריכים לקחת בחשבון את ההיסטוריה של יהדות ברית המועצות, וההיסטוריה של יהדות ברית המועצות היא שונה ביסודה מיהדות של שאר המדינות.
<רון שכטר: מדוע?
<רון שכטר: כי ב 1917 קרתה מהפיכה בולשביקית בברית המועצות ומיד עם המהפיכה חוסלו במדינה מוסדות הדת, כך שמ-1917 ועד היום בעצם, אין רישום בקהילות יהודיות.
<רון שכטר: כל הרישום של לידות, פטירות, הכרת אבהות, אימוצים, כל אקט שקשור לאדם מתבצע במוסדות רישום אוכלוסין ממלכתיים ולכן, כשאנחנו מבצעים – אין לי כמובן עכשיו זמן להיכנס לפירוט אבל, כשאנחנו מבצעים את הבדיקה אז הבדיקה קודם כל מתבססת על שני פרמטרים: על מסמכים שמציגים את המועמד לעלייה ועל תולדות חייו של אותו אדם.
<רון שכטר: כי יש מצב באיזור הזה, להבדיל ממדינות המערב, זה לא שאין זיופים במדינות המערב אבל, האיזור של ברית המועצות הוא נגוע בזיופים, בשקרים וברמאויות, על מנת להשיג מעמד עולה במירמה בישראל ולכן, אנשים משקיעים המון מאמצים, כולל מאמצים כספיים על מנת להשיג אשרת עלייה כמו שאני אומר במירמה.
<רון שכטר: מגיע אדם ומציג מסמכים.
<רון שכטר: אנחנו בודקים גם את המסמכים וגם את מה שהוא מספר לנו.
<רון שכטר: יש מצב שבו אדם השקיע הרבה מאד כסף, קנה מסמכים מקוריים מאדם אחר שהוא זכאי אבל הוא לא מתכוון לעלות לישראל, הלך למשרד הפנים, שילם שם הרבה מאד כסף והוציא דרכון.
<רון שכטר: התמונה בדרכון היא של האדם אבל הפרטים בדרכון שייכים בכלל לאדם אחר, זה מה שנקרא זהות שאולה וזה סוג הזיופים שהוא הכי קשה לפיענוח כי בעצם, אין לך שום דבר שהוא מזויף טכנית.
<רון שכטר: זה רק מקרה אחד אבל אנחנו נתקלים במקרים רבים כאלה.
<רון שכטר: לכן, כשאדם מגיע לשגרירות ישראל בחוץ לארץ, במקום בו יושב נציג קונסולרי של "נתיב", שהוא מוסמך לבצע את הבדיקה הזו, או שהאדם מגיע במעמד של תייר, משנה מעמד ומבקש להתאזרח פה בארץ, הבדיקה היא אחידה, הבדיקה מתבצעת אך ורק במסגרת חוק השבות, הנהלים של משרד הפנים והנהלים המחייבים האחרים.
<רון שכטר: אם אנחנו מגיעים להחלטה שהאדם הוא זכאי ואם התהליך מתבצע בחוץ לארץ, הוא מקבל אשרת עלייה ואז התהליך הוא ידוע, הוא ניגש לסוכנות היהודית, הסוכנות היהודית מזמינה לו כרטיס טיסה על חשבון מדינת ישראל ואז הוא מגיע ונקלט בנתב"ג ובעצם, נכון להיום, הוא יוצא מנתב"ג עם תעודת זהות ישראלית כאזרח לכל דבר.
<רון שכטר: תהליך אחר, אם מסיבה כזו או אחרת, אדם מחליט לא לגשת לבדיקת זכאות בחוץ לארץ, הוא מגיע במעמד תייר לישראל ואז התהליך הוא כזה: קודם כל התהליך מתחיל ומסתיים במשרד הפנים.
<רון שכטר: הוא ניגש ללשכת רשות האוכלוסין וההגירה של משרד הפנים לפי מקום מגוריו, פותח תיק, מגיש מסמכים ואז הוא מקבל שאלון "נתיב" שנקרא "שאלון שינוי מעמד", שזה בעצם אותו שאלון שממלא אדם בחוץ לארץ לקבלת אשרת עלייה.
<רון שכטר: הוא ממלא את השאלון, אנחנו משלמים על שיגור השאלון הזה אלינו, למטה "נתיב" בירושלים, הוא מקפל אותו במעטפה, משלשל בדואר פנים ארצי, תוך שלושה ארבעה ימי עבודה –אלא אם כן דואר ישראל עושה לנו בעיות, השאלון מגיע ל"נתיב".
<רון שכטר: וזה לא משנה איפה אדם נמצא בישראל.
<רון שכטר: ברגע שהשאלון נכנס ל"נתיב" הוא עובר תהליך הקלדה ועיבוד נתונים כי ייתכן מצב – ויש לא מעט כאלה, שאדם סורב בחוץ לארץ על סעיף כזה או אחר, אבל, הנתינות שלו, הדרכון שלו פטור מאשרת כניסה לישראל, כמו למשל דרכון רוסי, דרכון בלה רוסי או דרכון אוקראיני, אדם קיבל סירוב.
<רון שכטר: המדינה לא יודעת, הוא נכנס כתייר, הוא מגיש בקשה, ואז אנחנו בודקים את הנתונים הראשוניים, רואים שהוא סורב על רקע פלילי.
<רון שכטר: למה?
<רון שכטר: כי הוא רצח מישהו, כי הוא אנס מישהו או שזו היתה בכלל זהות שאולה אבל לא משנה, אנחנו מעבדים את השאלון הזה ואז מזמינים את האדם לאותה בדיקת זכאות, כאילו שהוא היה עובר אותה בחוץ לארץ.
<רון שכטר: אם תשאלו אותי כמה היום, אדם שטוען לזכאות על פי חוק השבות –ואני לא מדבר על תהליך איחוד משפחות או תהליכים אחרים, אלא אדם שהוא טוען לזכאות לפי החוק ולקבלת אזרחות ישראלית מיידית, כמה היו היום הוא ממתין ב"נתיב", כמה זמן השאלון שלו ממתין ב"נתיב" עד לזימון לבדיקה, אז התהליך הזה לוקח נכון לרגע זה עד שלושה שבועות מכסימום.
<רון שכטר: זה יכול להיות גם שבועיים, גם שבועיים וחצי ויכול להיות גם פחות.
<רון שכטר: כי אנחנו לפעמים מתבקשים לתת מענה לפניות חריגות אם זה ילד חולה, אם זה אדם שהוא חולה במחלה ממארת, אם זה אדם קשיש או אדם שמגיע מאזורי עימות צבאי באוקראינה, למשל, כי דיברו פה על אוקראינה ואז, אנחנו משתדלים מאוד לתת מענה לפניות האלה ואז, אותו פונה מתקבל אצלנו אפילו בפרק זמן יותר קצר.
<רון שכטר: ברגע שהוא מגיע למטה "נתיב" הוא מתבקש להציג אותם מסמכי הזכאות שלטענתו מזכים אותו לקבל מעמד בארץ, מתבצעות בדיקה ותשאול, בסוף הבדיקה אנחנו מעבירים לאותה לשכה שהיפנתה אותו אלינו ונתנה את השאלון, אנחנו מעבירים את ההמלצה או את ההחלטה, האם אדם זכאי, לא זכאי, האם יש עד דברים שאנחנו ממליצים למשרד הפנים לשים לב אליהם ובעצם, בשלב זה, הבדיקה של "נתיב" מסתיימת והטיפול חוזר למשרד הפנים.
<רון שכטר: במשרד הפנים –אני לא איש משרד הפנים אבל אני חייב להגיד שמשרד הפנים משתדל מאד ואנחנו במימשק מאוד הדוק עם לשכות מנ"א ברחבי המדינה, מאד משתדל לתת מענה, אבל באמת, יש הבדלים כמו שצויין, בין הלשכות.
<רון שכטר: יש לשכה קטנה וכמות הפניות שם לא גדולה, אז הטיפול מתבצע יותר מהר ויש לשכות גדולות, כמו לשכת ירושלים, או תל אביב, או חיפה, או באר שבע, לשכות גדולות ששם זה יכול לקחת יותר זמן.
<רון שכטר: בנוגע לבדיקה עצמה עוד שתי מלים ברשותך.
<רון שכטר: כשאנחנו בודקים את המסמכים – ודיברו פה על סירובים, אני חייב להגיד שזה לא שאנחנו פועלים בחלל ריק, כי אנחנו מתשאלים אדם, ואם האדם, למשל ביצע עבירה חמורה מאוד, אז אנחנו מציינים זאת למשרד הפנים.
<רון שכטר: גם אם הוא רצח מישהו לפני עשרים שנה, מבחינתנו אין התיישנות כי הוא רצח.
<רון שכטר: או הוא אנס מישהו.
<רון שכטר: אם זה משהו אחר, כמו למשל, אדם שטוען לזכאות לפי אבא, ואין הוכחה, למה?
<רון שכטר: כי ההורים לא היו נשואים רשמית בעת לידתו אז אנחנו אומרים למשרד הפנים: מומלץ לבצע בדיקה לסיווג רקמות אבל, זה עוד פעם, זו לא החלטה שלנו, זו החלטה של משרד הפנים.
<רון שכטר: כשאנחנו מקבלים את האנשים –ואני חוזר להתחלה, צריך להבין שלהבדיל ממדינות המערב, כשאנחנו בודקים את המסמכים, אנחנו מתמודדים – ולא הרבה בישראל יודעים על זה, אנחנו מתמודדים עם תעשיות שלמות של זיופים.
<רון שכטר: זה לא שיושב איפה שהוא במוסקבה או בסנט פטרבורג, איזשהו זייפן שמזייף תעודה כזו או אחרת ומשנה שם בתעודה לאום מ"רוסי" ל"יהודי", אלא שאנחנו מתמודדים עם מעבדות שלמות, שאנשים משלמים שם הרבה מאד כסף, עד כדי כך אדוני יושב הראש, שפעם בחודש בממוצע, אני מגיע עם מסמכים שאנחנו חושדים בהם שהם לא אמינים, למעבדה לזיהוי פלילי במטה הארצי של המשטרה, והם מבצעים את הבדיקה הזאת כי הבדיקה הזאת, הקביעה של מומחה מז"פ, היא כמו ראייה בבית משפט ואנחנו גם מתמודדים במקביל עם הרבה מאד עתירות שאנשים מגישים לבג"ץ, לא פעם אחת ולא עשר פעמים, אני התבקשתי על ידי מומחה מז"פ להשאיר במעבדה דוגמה של מסמך מזויף, ואתה יודע מה היתה הטענה?
<רון שכטר: שבמדינת ישראל לא ראו זיופים ברמה כל כך גבוהה.
<רון שכטר: זאת אומרת, זה לא שאדם מצרפת או מארצות הברית רוצה לעלות והוא מקבל המלצה מהרב המקומי אלא שזה תהליך אחר לגמרי, תהליך מאוד מאוד מעמיק, תהליך מאד מסורבל, כי אנחנו גם פועלים הרבה מאוד במה שנקרא - - - .
<רון שכטר: מציג לך אדם משהו –אני כבר מסיים, ואתה נמצא במצב של התלבטות מאוד גדולה, אמת – לא אמת, משקר – לא משקר, המסמכים האלה מספיקים – לא מספיקים, כי הם לא מקוריים ואז באמת יש מצב שבו לגבי אותו אדם שהגיע למטה "נתיב" לאישור מעמד, לפני שאנחנו מסיימים את הטיפול ומעבירים את התיק להמשך טיפול במשרד הפנים, אנחנו לפעמים מבקשים השלמות של מסמכים, כדי להיות בטוחים, האם לאשר לו זכאות או האם לסרב לבקשה שלו ולהמליץ להוציא אותו מישראל.
אברהם נגוסה: יהודה שרף, מנהל היחידה לעלייה וקליטה בנסיבות מיוחדות בסוכנות היהודית.
<יהודה שרף: תודה אדוני היושב ראש, כמו שעמוס תיאר, אנחנו מטפלים בעלייה מן המערב, בעלייה מן המערב, אין לנו כמעט בעיה להוכיח זכאות של זכאי עליה ש עונה על קריטריונים של חוק השבות או תיקון חוק השבות, מפני שהמערב הוא מסודר, הקהילות הן מסודרות וגם אם מדובר על 2016 או 2015 או על 2017, שאלה אנשים –מה שמוגדר אצלנו non affiliated זאת אומרת, לא מזוהה עם קהילה, כי הוא מתבולל או משהו דומה לזה, הרי אם אתה הולך דור או שניים אחורה אז אתה מיד רואה את האדם.
<יהודה שרף: כך שמבחינה זו, הפונים בארץ, אלינו ולעמוס או לאגף של עמוס, קל לנו מאוד לבדוק את יהדותם ולכן הטיפול הוא טיפול מהיר מאוד, כפי שעמוס ציין, עד שבועיים.
<יהודה שרף: בדרך כלל זה שבוע ימים, עד שבועיים, כאשר העולה לא צריך לעבור את הבירוקרטיה או את התנאים הלא נחמדים בתוך הלשכות, בגלל העומס שנמצא שם, לא בגלל טיפול כושל או משהו דומה לזה.
אברהם נגוסה: עזריאל צפר, חבר מועצת הסטודנטים.
<עזריאל צפר: תודה רבה אדוני היו"ר, אני עזריאל, חבר מועצת הסטודנטים ב"בר אילן", אני גם חבר ליכוד, חבר תא הליכוד באוניברסיטת תל אביב, אחראי התקשורת שלהם, וגם סוקר את הועדה הזו ועוד כמה ועדות, כבר לא פעם ראשונה, בכמה אתרים ביניהם אתר likudnik.co.il.
<עזריאל צפר: אני רוצה להגיד שבאמת הועדה הזו - - -
אברהם נגוסה: לא קשור לדיון.
<אריאל צפר: כן אבל הועדה עושה עבודת קודש - - -
אברהם נגוסה: תתמקד.
<עזריאל צפר: הועדה הזו, אני מתארח בה כבר פעם רביעית לדעתי בחודשיים האחרונים והיא עושה עבודת קודש, אז קודם כל רציתי להגיד לך 'ישר כח' על כל הנושאים, גם לפני שבועיים שדנו פה על ה-b.d.s.
<עזריאל צפר: ועוד כמה דברים.
<עזריאל צפר: לנושא הנוכחי, אני גם חבר מועצה ב"בר אילן" ואחד הדברים שמאפיינים אותנו הוא יש לנו הרבה צרפתים ואמריקאים במסות גדלות, יותר ממוסדות אחרים ולפעמים יוצא שיש כמה - - - כשהייתי גיזבר האגודה שנה שעברה היה לי סטודנט שהוא יהודי, הכל בסדר אתו אבל אין לו מעמד והוא על אשרת תייר.
<עזריאל צפר: הוא רצה לעבוד, הוא היה סטודנט, הוא רצה לעבוד, היתה לי בעיה להעסיק אותו וזו לא פעם ראשונה שזה קורה.
<עזריאל צפר: האדם הזה, קוראים לו גסטוב –אם אני לא טועה, בחור יהודי, ציוני, שאוהב את הארץ, רוצה לעשות צבא אבל הוא לא יכול וזה לא מקרה נדיר.
<קריאה: בטח רוע לב של אנשים - - -
<עזריאל צפר: שניה, לא אמרתי רוע לב, אל תכניס לי מלים.
<עזריאל צפר: האם אני הפרעתי לך כשדיברת?
<עזריאל צפר: תודה.
<עזריאל צפר: אני לא אומר שהמדינה לא עושה הכול, אני לא אומר שהממשלה לא עושה הכול - - -
אברהם נגוסה: תייר או עולה?
<עזריאל צפר: הוא בא כדי לעלות אבל הוא לא קיבל אשרה, הוא לא קיבל את הזכאות לאזרחות.
<עזריאל צפר: למה הוא לא קיבל?
<עזריאל צפר: ממה שאני יודע וזה קצת יותר - - -
אברהם נגוסה: כמו שאמר יהודה, הסוכנות מטפלת במערב, אתה אומר שהוא עלה מצרפת.
אברהם נגוסה: מאיפה הוא עלה?
<עזריאל צפר: אם אני לא טועה הוא עלה מצרפת, כן.
אברהם נגוסה: אני רוצה את הכתובת, מאיפה הוא?
<עזריאל צפר: מצרפת.
<עזריאל צפר: אז יהודה אמר שאין לנו בעיות.
<יהודה שרף: אין בעיה, אין שום בעיה, רק צריך להוכיח יהדות או זכאות, זה הכול ואנחנו יודעים לבדוק את זה.
<עזריאל צפר: אז אני אומר לך, מקרה שהיה לי.
<יהודה שרף: תעביר את הנתונים.
<עזריאל צפר: אני אביא את הנתונים.
<עזריאל צפר: בסופו של יום ניסיתי להתערב, ראיתי שזה 'גדול' גם עלי, למרות שהייתי גיזבר אגודה והיה לי תקציב של חמישה מיליון שקל, אבל לא יודע, זה קצת 'גדול' גם עלי ואני לא אומר שהמדינה לא עושה הכול, היא עושה הכול וכל הגופים והסוכנות עושים עבודת קודש, ורשם האוכלוסין וההסתדרות הציונית, וכולם עושים הכול אבל, לפעמים אני, משיחות עם אנשים עולים, עולים חדשים, אם זה אמריקאים או צרפתים בעיקר, נגיד, אצלנו באגודה, היה רכז מגזרים, המגזר הערבי, המגזר הצרפתי, המגזר האמריקאי, המגזר האתיופי, ודיברתי אתם והם אמרו לי שפשוט לפעמים יש להם הרגשה מן הרשויות של המדינה, שקודם כל יוצאים מתוך הנחה שהם לא יהודים ואחר כך: בואו תוכיחו.
<עזריאל צפר: זה לא שיוצאים מנקודת הנחה שאתה יהודי אבל תשמע, אנחנו צריכים מסמך אחד או שתיים, שאלה שתי גישות שונות.
<עזריאל צפר: יש גישה אחת שאומרת שמע, אתה לא יהודי, בוא תוכיח ונתקלים בזה לצערי אחר כך גם ברבנות, זוהי גישה פסולה ויש גישה שאומרת: נכון שאתה יהודי, אנחנו מאמינים לך אבל בוא, תביא שניים שלושה מסמכים שאנחנו באמת צריכים את זה.
<עזריאל צפר: ופה לדעתי צריכה להיכנס הועדה גם לנושא הזה כדי לראות את היחס שהם מקבלים.
<עזריאל צפר: אין בעיה שהם צריכים להביא מסמכים, אני לא חולק על זה, זה בסדר גמור, אני לא חולק על זה שאתה אומר שאין לך מספיק מתרגמים, זה בסדר, מאמין לך גם אבל אני אומר, על הדברים האלה, לבוא בגישה יותר טובה, לבוא לאנשים שחלקם רוצים לבוא להיות כאן כסטודנטים, חלקם רוצים להקים פה משפחות וחלקם בסוף חוזרים לארצות מוצאם.
<עזריאל צפר: אני מכיר בחורה שפשוט רצתה לבוא לארץ, המשפחה שלה לצערי ישראלית שהיא לא ציונית, באה מרקע חרדי, רקע של "סאטמר", אם אני לא טועה היא גרה במונסי, באה משם, למדה ב"בר אילן" ורצתה והכל, היא היתה ב - - - תורה שלש שנים, היא למדה פה על ויזת סטודנט, היתה יהודיה ולא קיבלה מכל מיני סיבות כאלה ואחרות ובסופו של דבר חזרה לארצות הברית, אז חבל על כך ואני מקווה שיימצא לכך פתרון.
אברהם נגוסה: אני מציע שאת המקרים האלה תעביר ליהודה, לסוכנות.
<עזריאל צפר: אין בעיה, אני אעביר.
אברהם נגוסה: אלה אזורים שהסוכנות מטפלת בעניין שלהם.
אברהם נגוסה: הדוברים הבאים, אלהב נאוואסי ונגה קדמו, אני מכיר את המקרים האלה, ואני שאלתי את עמוס והוא ענה, ולכן, אני שואל אתכם: האם הבנתם את מה שהוא אמר?
אברהם נגוסה: האם אתם עדיין רוצים לדבר או שאני אסביר לכם מה הוא אמר ובזה נגמור את העניין?
אברהם נגוסה: אני אגיד את זה באמהרית ואתרגם אחר כך לפרוטוקול.
אברהם נגוסה: (מדבר באמהרית)
אברהם נגוסה: מה שאני אמרתי אני מתרגם לפרוטוקול כי כיוון שאני מכיר כי פנו אלי המקרים האלה ואני מכיר את המקרים, גיליתי - - -
<עמוס ארבל: אדוני, לרכז אותם ולחשוב באיזה מנגנון טיפול - - -
אברהם נגוסה: זה נעשה את זה, נרכז את הרשימה, נעביר את הרשימה, גם נדבר עם הועדה.
<עמוס ארבל: צריך לחשוב איך אנחנו עושים את זה.
אברהם נגוסה: אז אמרתי שכיוון שאני יודע מה כל אחד מהם רוצה לבקש, אז ביקשתי בשמם את השאלה בצורה מרוכזת וקיבלנו מעמוס תשובה, שצריכים לבחון את הענין הזה על פי החלטת הממשלה, אז מי שיכול לעמוד בקריטריונים של החלטת הממשלה, דהיינו, שהוא נרשם באדיס או בגונדר, שהוא היה ברשימת המתנה והוא הגיע לישראל, אז על פי זה הועדה עובדת עכשיו לביצוע של החלטת הממשלה ואז אין צורך שיחזרו לאתיופיה כי יכול להיות שיישארו פה.
אברהם נגוסה: זה לפרוטוקול.
אברהם נגוסה: אלינור ליפורט, בבקשה.
<אלינור ליפורט: האם אני צריכה לספר את הסיפור?
<אלינור ליפורט: אני נמצאת בארץ משנת 94, ישראלית, עליתי לארץ לבד, עשיתי פה את הלימודים, תואר ראשון, תואר שני, התחתנתי, כמו שמקובל, עם החופה, אין לי בעיה עם יהדות, בשנת 99' ההורים שלי עלו לארץ, בשנת 2004 אחי ביקש עליה ברוסיה וברוסיה אמרו לו שאי אפשר ולא נתנו לו נימוק למה אי אפשר.
<אלינור ליפורט: הוא הגיע לארץ ורצה לעלות, אני התקשרתי ל"נתיב" ודיברתי עם אדם מ"נתיב", ואמרו שהוא לא יכול לעשות סטטוס משם, שהוא קיבל סירוב כשהגיע לפה, כי יש לו עבר פלילי.
<אלינור ליפורט: הוא היה ב"נתיב", קיבלנו החלטה מאוד מהירה מ"נתיב", אין לי פה טענות.
<אלינור ליפורט: הוא הגיע ל"נתיב", ב"נתיב" אמרו משפט אחד, אין לו בעיה עם יהדות, יש לו בעיה עם עבר פלילי ואתם תקבלו תשובה בתוך שלושה חדשים בגלל החגים.
<אלינור ליפורט: הגשנו למשרד הפנים - - -
<קריאה: היום הוא בארץ?
<אלינור ליפורט: כן, כן, הוא בארץ, עם משפחה, עם אשתו ועם הבת.
אברהם נגוסה: מאז 2004 הוא בארץ?
<אלינור ליפורט: לא מ-2004 אלא מ-2015.
<אלינור ליפורט: מה שקרה עם משרד הפנים, פה יש לי בעיה מאד גדולה כי אני צריכה תשובות אחת, שתים, שלש, ארבע, אין פה שחור או לבן, אין פה אפורים.
<אלינור ליפורט: יש חוק, יש דברים שאמורים לתת לי תשובות עליהם ובמשרד הפנים התחילו ככה, קודם כל לא רצו להכניס אותי שאני אתרגם, הביאו מישהי מבחוץ שלא ידעה לתרגם ואז אנחנו הכנסנו עורך דין ואז עורך הדין בדיוק אמר איפה היא טעתה בתרגום.
<אלינור ליפורט: אחר כך היא התקשרה ואמרה שאין לה מסמכים נכונים, "תביאו עוד פעם".
<אלינור ליפורט: המשפחה נסעה לרוסיה להביא את כל המסמכים.
<אלינור ליפורט: אחרי זה עברו שמונה חודשים ועכשיו קיבלנו תשובה ממשרד הפנים ממטה ירושלים: "אתם צריכים את כל המסמכים לתרגם לעברית ולא לאנגלית".
<אלינור ליפורט: אני לא יודעת איפה זה נגמר.
<אלינור ליפורט: אני כל הזמן עושה 'פינג פונג'.
<קריאה: איזו לשכה?
<אלינור ליפורט: רמלה.
<אלינור ליפורט: - - - מסכנה, יושבת האישה שם, שהיא באמת מסכנה - - -
<קריאה: מי זו שם?
<אלינור ליפורט: עירית, כן, כי כל הטענות אליה והיא לא יודעת לענות, אין לה סמכות לענות את כל התשובות.
<אלינור ליפורט: אני התקשרתי לפניות הציבור של משרד הפנים ולא קיבלתי תשובה.