GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוברט אילטוב: אפשר לחשוב.
יחיאל חיליק בר: גם אם אתה מאוד מנסה להרשים אותנו אתה לא מצליח.
מכלוף מיקי זוהר: אני גם לא אדם שמאיים ואני באמת לא - - -
רוברט אילטוב: כרגע איימת, אפשר להוציא את הפרוטוקול להראות לו?
רוברט אילטוב: אולי הוא לא מבין מה הוא אומר?
יחיאל חיליק בר: "זה לא יעבור קריאה שלישית" – שלא יעבור, על מי אתה מאיים, על עם ישראל?
יחיאל חיליק בר: על יהושע בן נון?
יחיאל חיליק בר: על אברהם אבינו?
יחיאל חיליק בר: על מי אתה מאיים?
יחיאל חיליק בר: כבר את כולם הכללת באיומים שלך פה.
מכלוף מיקי זוהר: מיצית, אני חושב שמיצית.
יחיאל חיליק בר: לא, לא מיציתי.
יחיאל חיליק בר: הגישה המתנשאת הזאת לא מקובלת עלי.
מכלוף מיקי זוהר: תסיים, תסיים.
יחיאל חיליק בר: היא לא מקובלת עלי.
יחיאל חיליק בר: וגם הרמיזה הזאת כאילו בשביל כולנו הנושא התנ"כי זה בדיחה ורק בשביל הרב האדמו"ר מיקי זוהר אהבת הארץ והתנ"ך הם הנכס הבלעדי של הליכוד – אז לא.
יחיאל חיליק בר: אז הגישה המתנשאת הזאת לא מקובלת.
יחיאל חיליק בר: אז קודם כל תרגיע ותרד לקרקע, תרד לקרקע ועכשיו תמשיך לדבר.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת חיליק בר, אני מבקש, אני עוד לא נתתי לך את רשות הדיבור.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת מיקי זוהר, אני מבקש שתסיים ורשות הדיבור לחבר הכנסת בר.
יחיאל חיליק בר: הוא נתן לי רשות דיבור, לא שמת לב, האדמו"ר נתן לי רשות דיבור.
מכלוף מיקי זוהר: חיליק, אני מאוד מכבד אותך אבל אדם שמאמין בשתי מדינות לשני עמים לא יכול להיות מחויב למסורת היהודית, הוא פשוט שאנן.
יחיאל חיליק בר: כי אני, בניגוד אליך, רוצה שיהיה לנו רוב יהודי במדינה הזאת.
מכלוף מיקי זוהר: הוא פשוט שאנן, הוא פשוט שאנן.
רוברט אילטוב: ראש הממשלה שלך אמר את זה בנאום בר-אילן.
יחיאל חיליק בר: זה שאתה רוצה שאחמד טיבי יהיה ראש הממשלה זאת לא בעיה שלי, אני לא רוצה אותו, מה לעשות?
רוברט אילטוב: אם לא מתאים לך – צא מהליכוד.
רוברט אילטוב: הוא הצהיר את זה.
קסניה סבטלובה: ראש הממשלה מול העם אמר, הוא מאמין בזה.
קסניה סבטלובה: זה שאתה חולק עליו – אתה מוזמן ללכת למפלגה אחרת.
קסניה סבטלובה: לך לבל"ד, שם גם לא מאמינים בשתי מדינות לשני עמים.
יחיאל חיליק בר: אני מאמין בחזון הציוני, לא בחלומות באספמיה - - -
רוברט אילטוב: לא מתאים לו להיות בליכוד – שיצא משם.
מכלוף מיקי זוהר: החזון הציוני שלך נוגד את ההיסטוריה היהודית.
אברהם נגוסה: החוק הזה דווקא מחבר קואליציה ואופוזיציה ולכן אל תעשו - - -
יחיאל חיליק בר: אז שידברו לעניין.
מכלוף מיקי זוהר: אני מדבר לעניין, צר לי, אבל לא מאפשרים לי.
יואל רזבוזוב: בסדר, זאת הגישה שלו, בסדר, נו.
אברהם נגוסה: תנו לו לסיים.
רוברט אילטוב: איזו גישה?
רוברט אילטוב: זה שראש הממשלה אמר: שתי מדינות לשני עמים והוא לא מאמין בזה?
רוברט אילטוב: שיגיד את זה לראש הממשלה, לא לנו, שלא יטיף לנו מוסר פה.
קסניה סבטלובה: יש פה מפלגה, מפלגת בל"ד, מיקי, שגם לא מאמינה בזה, זה בסדר, אתה לא לבד.
מכלוף מיקי זוהר: צר לי להבהיר לחברי הוועדה - - -
אברהם נגוסה: חברי הכנסת, אני מאבד את הסבלנות שלי.
סופה לנדבר: מה אתה מאבד?
סופה לנדבר: אתה כלפיו צריך לאבד.
רוברט אילטוב: הוא מסית את כולם ואתה מאבד את הסבלנות שלך?
סופה לנדבר: הוא הגיע כאן להכריז שביבי נתניהו נמצא אצלו בכיס הקטן שלו אז, בבקשה, אם אתה מציע שאנחנו גם - - -
יחיאל חיליק בר: לא רק ראש הממשלה, כל הקואליציה, אף אחד לא יצביע על זה.
סופה לנדבר: כל הקואליציה.
קסניה סבטלובה: גם כל התנ"ך.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת מיקי זוהר.
מכלוף מיקי זוהר: אני אספר לחברים פה שביבי נתניהו לא יכול להיות בכיס של אף אחד, אולי כולכם בכיס שלו של נתניהו.
סופה לנדבר: הו הו.
מכלוף מיקי זוהר: אבל אני רק רוצה לומר משפט בשביל לסיים את הסאגה הזאת.
רוברט אילטוב: כן, כן, תסיים את הסאגה הזאת.
מכלוף מיקי זוהר: אני לא מאיים על אף אחד, אני מודיע הודעה ואני גם מתכוון לעמוד מאחוריה.
מכלוף מיקי זוהר: הוכחתי גם בעבר שכשאני רוצה להשיג הישגים אני גם יודע להשיג אותם, למרות שחברי הוועדה חושבים שהם - - -
רוברט אילטוב: "חוק השבת", ראינו אותך, התקפלת כמו זבוב.
מכלוף מיקי זוהר: חכה, אנחנו נחיה ונראה גם את "חוק השבת", לאן הוא יגיע ולהיכן הוא יתגלגל.
רוברט אילטוב: ראינו את הגיבור.
יחיאל חיליק בר: מיקי, זו קדנציה ראשונה שלך, תלמד – באיומים לא עובדים פה, לא עובדים.
מכלוף מיקי זוהר: אני בקדנציה ראשונה - - -
קסניה סבטלובה: עם הנצח לא מפחד מחוקים הזויים, זה בסדר.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת מיקי זוהר, אני מבקש לסיים את דבריך.
קסניה סבטלובה: עם הנצח לא מפחד, לא מהאיומים שלך ולא מהדברים האלה.
סופה לנדבר: קצת צניעות, מיקי, קצת צניעות.
מכלוף מיקי זוהר: אני בקדנציה הראשונה שלי, ותתפלאו, היא גם לא תהיה האחרונה שלי.
מכלוף מיקי זוהר: רוצה לומר דבר אחד - - -
סופה לנדבר: את זה אנחנו עוד נראה.
מכלוף מיקי זוהר: אתם תראו.
קסניה סבטלובה: הנבואה ניתנה לשוטים.
יחיאל חיליק בר: אם ירצה השם, אם ירצה השם.
מכלוף מיקי זוהר: רק אם ירצה השם.
יחיאל חיליק בר: נכון, אז למה אתה אומר?
יחיאל חיליק בר: מה, אתה עכשיו מחליט בשבילו גם?
יחיאל חיליק בר: מחליט בשבילו שזו לא קדנציה אחרונה שלך?
מכלוף מיקי זוהר: הכול מאתו יתברך, לא אתה, אתה יכול אולי לוותר פעם אחת על המזכ"לות שלך ולבוא לפריימריז, נראה אותך גם עובר בפריימריז לפני שאתה בכלל מטיף לי מוסר.
יחיאל חיליק בר: אני לא מזלזל בזה, אתה מזלזל בזה.
יחיאל חיליק בר: מאיפה אתה יודע שתהיה עוד פעם חבר כנסת?
יחיאל חיליק בר: אם אתה כל כך מתחבר למקורות תגיד לפחות "אם ירצה השם" לפני זה.
רוברט אילטוב: שמענו עליך.
יחיאל חיליק בר: דמוקרט גדול.
מכלוף מיקי זוהר: אני רק רוצה לסיים את דברי ולומר שבסופו של דבר לחוק הזה יש משמעות, בעיני היא בעלת הערך הגדול ביותר, וזה ציון יום ברור מתי עם ישראל עלה לארץ ישראל.
מכלוף מיקי זוהר: כמובן שאפשר יהיה לציין אותו בעוד מגוון רחב של מקומות ולא חייב להתעקש על תאריך אחר, כי תאריך אחר בסופו של דבר פוגע במהות החוק, נקודה.
רוברט אילטוב: נקודה מבחינתך.
יואל רזבוזוב: אני אנחנו כבר דנים על נושא התאריך, חבר הכנסת מיקי זוהר, אני מבין, זו העמדה שלך, זו דעתך, אתה מאמין בזה בלב שלם, אנחנו רואים את זה, אך זו לא עמדתנו.
יואל רזבוזוב: הצעת החוק שאנחנו חתומים עליה, הצעת החוק של חבר הכנסת רוברט אילטוב, מדברת על משהו האחר.
יואל רזבוזוב: אני רוצה להביא לך את הזווית האחרת – אנחנו מדברים, רובנו כאן, בתור עולים, העולים שעלו לכאן, שתרמו למדינת ישראל, והמדינה צריכה גם לדעת להעריך ולהוקיר וזה צריך להיות בכל המקומות.
יואל רזבוזוב: זה צריך להיות גם במערכת החינוך כדי שיידעו, כדי הילדים שלנו, שהם בני עולים, ירגישו את הכבוד כי בסופו של דבר הבאנו באמת לא מעט הישגים לכלכלת המדינה, לתרבות המדינה ויש עוד הרבה מישורים.
מכלוף מיקי זוהר: אף אחד לא זלזל חלילה בעולים החדשים.
רוברט אילטוב: הוא לא אמר שאתה מזלזל, הוא לא אמר את זה.
יואל רזבוזוב: הרי לא היתה לנו בעיה עם - - -
מכלוף מיקי זוהר: אני מחבק את העולים וגאה בכל עולה שהגיע ארצה, פשוט על המועד אני לא מסכים.
יואל רזבוזוב: חברים, תנו לי לסיים.
אברהם נגוסה: אני מבקש, אל תיכנסו בדבריו של חבר כנסת אחר, אני מבקש.
יואל רזבוזוב: אם המועד שלך היה בזמן שיש כנסת ומערכת החינוך היתה עובדת כרגיל לא היתה לנו בעיה, העניין פה הוא לא זה.
יואל רזבוזוב: אבל, ברגע שאתה מוציא את ההצעה שאנחנו חשבנו אתה מרוקן אותה מתוכן, מכיוון שאם זה לא יצוין במקומות שאנחנו כן חושבים שהיום צריך להיות מצוין – במערכת החינוך, בכנסת, במליאה – אתה מרוקן את ההצעה הזאת.
יואל רזבוזוב: אני מבין שזאת עמדתך אבל אנחנו כאן רבים, עוד מעט אנחנו נצביע ואנחנו נצביע בעד התאריך שהציעה הממשלה, ושתבין, זה לא נגדך.
מכלוף מיקי זוהר: לא, אנחנו לא נצביע.
רוברט אילטוב: בטח שאנחנו נצביע, למה שלא נצביע?
יואל רזבוזוב: ואם אתה חושב שאתה תצליח לתקוע את זה הלאה אנחנו נילחם בזה.
יואל רזבוזוב: אני לא חושב שצריך לאיים פה.
יואל רזבוזוב: אתה נציג הקואליציה ויש לך איזשהו כוח, בקואליציה של 61, אנחנו מבינים את זה - - -
מכלוף מיקי זוהר: מה קשור ל-61?
יואל רזבוזוב: אבל, בסופו של דבר צריך להבין, אתה הולך פה נגד העולים כי מהות החוק היא אחרת ממה שאתה חושב.
יואל רזבוזוב: זה שאתה מתרגם ואנחנו מתחילים לדבר פה על ההיסטוריה היהודית וההלכתית – אני חושב שזה לא רלוונטי, אולי מבחינתך זה רלוונטי, מבחינתנו, אנחנו רוצים לציין את יום העלייה מהסיבות שציינתי.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת יואל רזבוזוב, אני אומר לך, זה לא עניין של אופוזיציה וקואליציה.
אברהם נגוסה: הנה, אני בקואליציה הולך עם התאריך שהממשלה מציעה, לכן אני אומר שאל תגררו את העניין לאופוזיציה וקואליציה, צריך להסתכל עניינית מה יותר טוב.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת חיליק בר, בבקשה.
רוברט אילטוב: חיליק, רק שנייה.
יחיאל חיליק בר: בבקשה.
רוברט אילטוב: כיוזם, הרי כשהצעת החוק הועלתה בוועדת שרים לענייני חקיקה היא קיבלה הסכמה בתנאי שהדבר הזה יתואם עם הממשלה, לכן דבריו של מיקי זוהר אינם באמת עולים באותה ההתחייבות שהמציעים נתנו, כולל אותו מיקי זוהר, שהוא בעצם מחויב להתקדם עם הצעת הממשלה.
רוברט אילטוב: לכן, האיומים האלה הם פשוט ביזיון לאותה ממשלה.
מכלוף מיקי זוהר: למה אתם רואים אותם כאיומים?
מכלוף מיקי זוהר: אתה שמעת פה איום?
יחיאל חיליק בר: כן, מיקי, שמענו.
רוברט אילטוב: בטח, אתה רוצה – תוציא פרוטוקול, אולי אתה לא שולט על מה שאתה אומר.
מכלוף מיקי זוהר: אמרתי שזה לא יעלה ואני עדיין עומד על זה.
רוברט אילטוב: מה זה, זה לא איום?
מכלוף מיקי זוהר: זה לא איום, זו הבטחה, יש הבדל בין איום להבטחה.
רוברט אילטוב: זה בניגוד להסכמתך מול החלטת ועדת שרים, לכן אנחנו נתקדם עם החלטה של ועדת שרים.
מכלוף מיקי זוהר: זה לא איום, זו התחייבות, למה אתה קורה לזה איום?
מכלוף מיקי זוהר: אני קורא לזה התחייבות.
רוברט אילטוב: זו התחייבות, מה לעשות?
רוברט אילטוב: ככה זה עובד.
מכלוף מיקי זוהר: אני התחייבתי שזה לא יעלה.
רוברט אילטוב: לא, התחייבת לוועדת שרים שאתה מתאם את המועד עם הממשלה, לא.
מכלוף מיקי זוהר: לא, התחייבתי לך עכשיו שזה לא יעלה עם המועד הזה.
מכלוף מיקי זוהר: לא איימתי.
רוברט אילטוב: התחייבת מול הממשלה.
יחיאל חיליק בר: אני מזכיר לך, אדוני היושב-ראש, שלך בקואליציה יש בדיוק אותו כוח ואותו קול כמו של מי שמאיים, זה רק בשביל העתיד.
מכלוף מיקי זוהר: למה איום?
מכלוף מיקי זוהר: זו הבטחה.
יחיאל חיליק בר: בסדר גמור, אנחנו נראה את ההבטחות.
יחיאל חיליק בר: יושבים פה שני נציגים משתי מפלגות שהיו בכנסת הקודמת בקואליציה וחלק, לא הם, אנשים איימו וכו' ועכשיו הם באופוזיציה, ואני מאחל לך שתחווה את אותה חוויה ותהיה באופוזיציה במהרה בימינו אמן.
מכלוף מיקי זוהר: אנחנו לא נהיה באופוזיציה, אנחנו נהיה בקואליציה.
יחיאל חיליק בר: במהרה בימינו אמן.
מכלוף מיקי זוהר: אתם תישארו באופוזיציה.
רוברט אילטוב: חיליק, אנחנו לא איימנו.
יחיאל חיליק בר: אני יודע שאתם לא איימתם, אמרתי.
אברהם נגוסה: בבקשה, תתמקד.
יחיאל חיליק בר: אני רוצה להגיד שעצוב לי שדווקא עד שיש חוק כל כך חשוב, שיש הסכמה מקצה לקצה על ציון היום המאוד מאוד חשוב הזה, אנחנו יורדים בדיון הזה לרמות כאלה שעלי לא מקובלות.
יחיאל חיליק בר: אני רוצה למחות נגד עוד משהו, מיקי, וכמו שאמרת את הדברים מדם לבך, ואני מעריך את זה, זה מדם לי – לך אין בעלות לא על אהבת הארץ, לא על ידיעת התנ"ך, לא על ידיעת הארץ, לא על אהבת התורה ולא על מורשת עם ישראל, לא לך, לא לליכוד, לא לימין, וכשאתה אומר:
יחיאל חיליק בר: אולי בשבילכם זו בדיחה – אז לא, זו לא בדיחה, אל תתפטרן עלינו, אנחנו אוהבים את הארץ ואת התורה בדיוק כמוך.
יחיאל חיליק בר: יחד עם זאת, ויותר מזה, ויותר מזה, אני רוצה להזכיר לך דבר אחד – שהתאריך הזה שאתה ציינת ואתה מתעקש עליו, את התאריך הזה לא אתה המצאת, אני המצאתי.
יחיאל חיליק בר: אנחנו, בחוק הקודם - - -
מכלוף מיקי זוהר: אז תעמוד עליו.
יחיאל חיליק בר: בגלל אותו מעשה של יהושע בן נוון שצלח את הירדן, אנחנו המצאנו אותו מתוך החשיבות של התאריך.
יחיאל חיליק בר: אז אל תטיף לי או תלמד אותי על התאריך כי אני זה שהבאתי את התאריך הזה בכנסת ה-19.
מכלוף מיקי זוהר: אז תעמוד עליו, מה הבעיה?
יחיאל חיליק בר: עכשיו לגבי העמידה עליו: קודם כל, אני מקבל את החשיבות של התאריך שלך.
יחיאל חיליק בר: אני מקבל את זה, י' בניסן זה לא תאריך שלא חשוב לי, אני הצעתי אותו בגלל שהוא חשוב.
יחיאל חיליק בר: השאלה היא אחת: מה אנחנו רוצים לציין פה, את מי אנחנו רוצים לכבד פה וכיצד?
יחיאל חיליק בר: אתה יכול לשייך את זה ל-י' בניסן, אתה יכול לשייך את זה לז' בחשוון, לשניהם יש תירוצים טובים, השאלה היא אחת – כשאתה בא לכבד את מוסד העלייה, שהוא מוסד חשוב ביותר, אתה רוצה שיקבלו אותו בבתי הספר, כן או לא.
יחיאל חיליק בר: יכול להיות שתגיד לי לא, בגלל חשיבות התאריך שלך, אתה רוצה שנקבל אותו בכנסת עם ראש הממשלה, עם יו"ר הכנסת ועם הנשיא, כן או לא, או שאתה רוצה שכל מיני עמותות עולים – שהן לא לא חשובות – יעשו להן בכל מיני קלאבים בבת-ים ובנתניה את ציון העלייה בגלל שאתה מתעקש על התאריך הזה, ולא כנסת ישראל, ולא נשיא ישראל, ולא ראש הממשלה, ולא בתי הספר יכבדו, רק כי אתה רוצה לשייך את זה בהכרח ליהושע בן נון, שאין בכלל ספק בחשיבות האירוע, ולא לקחת את עמדת הממשלה ואולי לשייך את זה לפרשת "לך לך" ולאברהם אבינו, שבין אם זה תירוץ או לא, זה נותן איזושהי ירידה מהסולם.
יחיאל חיליק בר: אני אוהב את התאריך שאתה נלחם עליו ואני הצעתי יותר, כמוך, אני אומר לך, כמוך, השאלה היא בסופו של דבר: אם אנחנו עושים פה חוק היסטורי ובסופו של דבר מציעים כבר סוף סוף לקבוע יום ציון שנתי להכיר במפעל החשוב הזה שהוא ערש הציונות, איך אנחנו רוצים שיקבלו אותו?
יחיאל חיליק בר: איך אנחנו רוצים שיכבדו אותו ולא?
יחיאל חיליק בר: זאת אומרת, זה לא עניין של אגו פה, זה לא עניין שאתה הצעת תאריך ונעמוד עליו, כי אני אומר לך - - -
רוברט אילטוב: לא, אנחנו כולנו הצענו את אותו תאריך.
יחיאל חיליק בר: אני אפילו פעמיים, שתי כנסות, כבר מתעקש על התאריך הזה, אבל אני לא ידעתי שהממשלה תבוא ותגיד: חבר'ה, אין כנסת, אין מוסדות חינוך.
יחיאל חיליק בר: איפה תציין את זה, מיקי?
מכלוף מיקי זוהר: אני הגשתי חוק עם מהות, ברגע שמעקרים את המהות של החוק שלי, אני לא רואה - - -
יחיאל חיליק בר: על המהות, אגב, אני רוצה עוד יותר להעיר, עוד מילה דווקא על המהות.
סופה לנדבר: אז יהיה חוק של רוברט אילטוב, נו.
מכלוף מיקי זוהר: אני, לחוק שהגשתי, היתה מהות ברורה – ציון יום מסוים.
אברהם נגוסה: נא לסיים, חבר הכנסת.
יחיאל חיליק בר: משפט אחרון, דווקא על המהות אני רוצה להגיד למיקי, אני רוצה להגיד למיקי על המהות.
מכלוף מיקי זוהר: יש בו עוד כמה מהויות, אבל זו המהות מבחינתי.
יחיאל חיליק בר: קודם כל, החוק הזה בשבילי הוא לא לסגור חשבון נגד או בעד הכיבוש, הוא לא בשביל להצדיק - - -
מכלוף מיקי זוהר: בשבילי כן.
יחיאל חיליק בר: כי אוי ואבוי אם איזה חוק חשוב ככל שיהיה בכנסת ישראל הוא זה שיראה לעולם שאנחנו פה בזכות ולא בחסד.
יחיאל חיליק בר: מחר חלילה תבוא איזה – לא יודע מי יעלה לשלטון ויבטלו את החוק ואז תבוטל ההצדקה שלנו כי כבר אין חוק.
יחיאל חיליק בר: הצידוק שלנו לשבת בארץ הזאת, בארץ אבותינו, מגיע מתוקף אותם 3,500 שנה, אפילו 4,000 שנה, שאתה מדבר עליהן, ולא מאיזשהו תוקף חוק ובאיזה יום הוא יהיה.
יחיאל חיליק בר: ולכן, אם יש לך טענות בעד או נגד הכיבוש – ובהרבה דברים אני מסכים אתך ובהרבה דברים אני לא – תאמין לי שלא החוק הזה, חלילה שהחוק הזה, יהיה זה שיבוא וייתן את התשובה לכיבוש או ללא כיבוש.
יחיאל חיליק בר: לכן אני רק חושב דבר אחד – ואני לא מאמין שאני אומר את זה לך, כנציג הקואליציה – אם הממשלה תתעקש על ז' בחשוון מתוך מניעים שהם הגיוניים, גם אם אני לא מת על זה כי אני שתי כנסות כבר מקדם את י' בניסן, צריך לפחות להקשיב, והכי חשוב, מיקי, לבוא בסוף בהסכמה כדי שעם ישראל יראה שהקואליציה והאופוזיציה, מקצה לקצה, מכבדים את היום והחוק הזה.
יחיאל חיליק בר: זהו.
מכלוף מיקי זוהר: אני מתכוון לנסות לשכנע את הממשלה לחזור לי' בניסן.
יחיאל חיליק בר: תנסה.
רוברט אילטוב: את זה אנחנו אוהבים.
רוברט אילטוב: אפילו אנחנו נלך אתך.
יחיאל חיליק בר: יכול להיות שגם אני.
סופה לנדבר: אני קודם כל רוצה להגיד שאני מאחלת למיקי זוהר להיות כאן המון קדנציות ולתרום לחקיקה של מדינת ישראל אבל לא בצורה של איומים.
סופה לנדבר: אני לא פעם ראשונה, מיקי, שומעת שאתה מגיע לוועדה ואתה מתחיל לאיים.
סופה לנדבר: בסדר, עכשיו תיקנת את עצמך ואנחנו מקבלים את התיקון.
מכלוף מיקי זוהר: לא, לא תיקנתי את עצמי, אמרתי שאני - - -
רוברט אילטוב: שתשכנע.
יחיאל חיליק בר: אני מצטרף לאיחולים שלך שמיקי יהיה פה עוד הרבה זמן, אם ירצה השם, אני מצטרף לזה.
מכלוף מיקי זוהר: הכול בזכות השם, שום דבר לא בזכות עצמי, הכול הוא, אני סך הכול השליח שלו.
רוברט אילטוב: כולנו שליחים שלו.
יחיאל חיליק בר: אני מסכים אתך.
אברהם נגוסה: בבקשה, לא להפריע לחברת הכנסת סופה לנדבר.
סופה לנדבר: אמנם אני חילונית אבל אני חושבת שכולנו כאן
סופה לנדבר: בעולם הזה שליחים שלו ובגלל זה אף אחד לא ייקח בלעדיות להיות שליח.
מכלוף מיקי זוהר: המשיח בדרך, סופה.
יחיאל חיליק בר: סופה, אין יהודי חילוני, אין דבר כזה.
אברהם נגוסה: בבקשה, מה קורה לכם?
סופה לנדבר: רבותי, אני חושבת שכאשר רוברט אילטוב וחברי הכנסת שחתומים על החוק הגישו את החקיקה הזאת, המשמעות של חוק יום העלייה היתה משמעות חינוכית, חינוכית לפני הכול, ובגלל זה את התאריך צריכים לבחור הוא כדי להיכנס למוסדות החינוך, כדי שמדינת ישראל תחגוג את היום הזה.
סופה לנדבר: לדעתי, המשמעות של חוק העלייה היא גם התרומה של העלייה למדינת ישראל.
סופה לנדבר: כולנו יודעים שבמדינה הקטנה הזאת – 3.5 מיליון לא נולדו כאן, במדינת ישראל, הגיעו מכול התפוצות ושינו את מדינת ישראל – אני חושבת שכאשר חוגגים את היום הזה צריכים לחגוג את התרומה של העלייה, תרומה של עלייה מסיבית שהגיעה מכול המדינות, מה היה כאן לפני העלייה, מה בעצם מול עינינו ובמה אנחנו שותפים במדינה הזאת.
סופה לנדבר: אני מבקשת מהיועצים המשפטיים ייעוץ איך אנחנו נאשר את הבקשה של שר העלייה והקליטה לפעול דרך מוסדות הסוכנות וההסתדרות הציונית ולחגוג את היום הזה למען עידוד עלייה.
סופה לנדבר: הרי המשרד לקליטת עלייה כבר מזמן – כבר כמעט שנתיים – הפך ביוזמתנו למשרד העלייה והקליטה, זה אומר שהמשרד הזה פועל גם בתפוצות, והמשרד, דרך הסוכנות, ההסתדרות הציונית וארגונים, עושים את מה שצריך לעשות כדי לעודד את העלייה.
סופה לנדבר: המשמעות לחגוג ולתת אפשרות לחגוג את יום העלייה בתפוצות היא משמעות חשובה ביותר לחקיקה הזאת, משמעות חשובה לשר העלייה והקליטה, שפועל בתפוצות.
סופה לנדבר: אז אנחנו מבקשים, אל תגידו לנו "לא", תגידו לנו מה אנחנו עושים כדי לתת לו את הסמכות לפעול דרך הארגונים האלה בחו"ל ובתפוצות.
סופה לנדבר: אני רוצה לברך – זה חוק חשוב ביותר למדינת ישראל ומיותר להגיד שעל סמך החקיקה הזאת אסור לריב, להפך, החוק הזה צריך לאחד את כולנו למען המדינה, למען קליטת עלייה, למען עידוד עלייה ולעשות הכול כדי שהוא יעבור במהירות ונתחיל לחגוג את היום הזה בגלל שהוא משמעותי למדינת ישראל.
סופה לנדבר: אני ממליצה שאנחנו נצביע אם מיקי לא חוזר בו בגלל שהמשמעות בחקיקה הזאת היא קודם, לפני הכול, חג למדינת ישראל וחג חינוכי.
סופה לנדבר: אנחנו, שכולנו היינו, כל אחד בזמנו, עולים חדשים, יודעים שבמדינת ישראל אוהבים את העלייה – לא אוהבים את העולים.
סופה לנדבר: אנחנו רוצים דרך העיגון הזה של החגיגה לתת אפשרות לאנשים להכיר יותר מקרוב את העולים, להכיר את התרומה למען מדינת ישראל ולעשות הכול כדי שכולנו נחגוג את היום הזה, הוא חשוב לא פחות מיום העצמאות לדעתי.
קסניה סבטלובה: קודם כל, אני באמת רוצה לברך על הצעת החוק הכל כך חשובה הזאת.
קסניה סבטלובה: כולנו, בין אם צברים, בין אם אנחנו עולים או בני עולים, אנחנו מבינים מה חשיבותה של העלייה לארץ ישראל, מה החשיבות של הבאה של עולים נוספים למדינה שלנו, שילוב שלהם, קליטה שלהם, והדבר הזה מתרחש, לצערנו לפעמים, לא תמיד בצורה שאנחנו חולמים עליה.
קסניה סבטלובה: לכן, כשאנחנו שומעים עד עכשיו על גילויי גזענות, אנחנו רואים, שומעים ונתקלים במקרים מזעזעים, שבבתי ספר נשמעים כינויי גנאי לכיוונם של עולים, אני אומרת – מה יותר חשוב מחינוך ילדנו?
קסניה סבטלובה: מה יותר חשוב שבבתי הספר במדינת ישראל יציינו את היום הזה?
קסניה סבטלובה: באמת יציינו, עם כל המשמעות, לא רק לעשות "וי".
קסניה סבטלובה: בסדר, ציינו את זה בבית הנשיא, זה נכון, חשוב מאוד בית הנשיא, אבל חשוב שזה יהיה חג עממי, חשוב שזה יהיה יום עממי.
קסניה סבטלובה: רק כך אנחנו נוכל להתמודד עם תופעת הגזענות וחוסר הסבלנות.
קסניה סבטלובה: זה גם בהמשך להצעת החוק המאוד חשובה של חבר הכנסת נגוסה, היושב-ראש, ד"ר, שבאמת פועל הרבה לכך שיהיה לנו הצעת חוק ללימודי התפוצות, כל התפוצות.
קסניה סבטלובה: אני חושבת שציון היום הזה מסתדר יופי עם הצעת החוק הזאת.
קסניה סבטלובה: מה יכול להיות יותר חשוב לנו?
קסניה סבטלובה: אני לא יכולה להדגיש את זה יותר.
קסניה סבטלובה: גם כעולה שעכשיו שולחת את הילדות שלה לבית הספר, אני באמת מצפה שמדינת ישראל תיתן את הדעת על נושא כל כך חשוב כמו עלייה, גם כאן וגם כמובן בתפוצות, ששם, בין אם כאלה שכן עלו או לא עלו, באמת צריכים שתהיה להם הזדמנות בתקופה שהם נמצאים במוסדות החינוך של השכלה הגבוהה, ההשכלה התיכונית וההשכלה היסודית, לציין את היום החשוב הזה.
קסניה סבטלובה: יש לנו מוסדות מצוינים, כמו ההסתדרות הציונית, שבאמת יכולים לטפל יופי ביום הזה ולדאוג לכך שבחוץ-לארץ גם יציינו את זה בצורה מכובדת.
קסניה סבטלובה: אבל, לכך צריך לייחד יום שהוא באמת יום שנוח לכולם, וכאן אנחנו בעצם מדברים, מיקי, על פשרה, פשרה זו מילה כל כך חשובה שלא נשמעת כמעט בכלל בשיח שלנו.
קסניה סבטלובה: כל הקיצוניות הזאת של: אני דורש כך, אני מאיים – אנחנו בכלל לא רוצים לשמוע את זה.
קסניה סבטלובה: אנחנו התברכנו בוועדה הזאת בכך שאנחנו - - -
מכלוף מיקי זוהר: כל הצבעה בכנסת אני רואה כמה האופוזיציה מתפשרת עם הקואליציה.
רוברט אילטוב: אתה לא צודק.
יחיאל חיליק בר: מתפשרים הרבה, 70% מהחקיקה הממשלתית אנחנו מעבירים אז תהיה הוגן.
קסניה סבטלובה: אנחנו התברכנו בוועדה הזאת שאנחנו מאוחדים למען העלייה ולמען העולים, אז אל נא, אתה בא לפה, אתה לא חבר קבוע בוועדה, אנחנו מברכים אותך בזה שאתה פה, אנחנו רוצים שגם בך תיכנס רוח הוועדה הזאת, שהיא באמת רוח של פשרה, של אהבת אדם.
רוברט אילטוב: בדרך כלל.
קסניה סבטלובה: כן, בדרך כלל.
קסניה סבטלובה: אנחנו באמת רוצים להגיע אתך לפשרה שתשרת את המדינה שלנו, את כל העולים וגם את העולים שבדרך, מיקי.
מכלוף מיקי זוהר: יש לי רעיון מצוין לפשרה.
אברהם נגוסה: בואו נשמע מעבר לחברי הכנסת.
אברהם נגוסה: כן, בבקשה, מישהו רוצה להעיר בעניין של היום?
<רויטל דותן: אני רוצה לומר כנציגת משרד החינוך שאני רואה חשיבות גדולה מאוד שהיום יצוין במערכת החינוך.
מכלוף מיקי זוהר: מצוין, אפשר לציין אותו בז' בחשוון.
יחיאל חיליק בר: תסגור את הישיבה, מיקי מסכים אתנו.
רוברט אילטוב: לא, הוא רוצה לפצל, לעשות שני תאריכים.
יחיאל חיליק בר: מה תעשה בי' בניסן?
מכלוף מיקי זוהר: אני אלך לטייל בבת-ים עם החבר'ה שם.
אברהם נגוסה: אני רוצה רק התייחסות בעניין היום.
קסניה סבטלובה: אנחנו רואים פה צחוקים וזה – מה מצחיק אותך כל כך, חבר הכנסת זוהר?
קסניה סבטלובה: נו, באמת.
אברהם נגוסה: מרכז ההסברה, משרד התרבות, בבקשה.
<מושיק אביב: אני רק רוצה להגיד לגבי התאריך – ואני לא מתערב פה בעניין התאריך – חשוב להגיד שבחשוון יש רצף של אירועים מאוד מאוד משמעותיים, ממלכתיים, ביניהם טקסי אזכרה של ראשי המדינה ונשיאים, חשוב להגיד את זה.
<מושיק אביב: יש שם מצבור של טקסים שהוא עמוס, אם זה טקס ליצחק רבין ז"ל, נשיאים נוספים וכו'.
אברהם נגוסה: יש הפרש של חמישה ימים.
רוברט אילטוב: אבל גם בניסן יש.
<מושיק אביב: נכון, יש הפרש, אני אומר רק מבחינת העומסים.
יחיאל חיליק בר: עם כל הכבוד, יהושע בן נון היה צריך לחשוב על זה לפני שהוא קבע את היום הזה.
מכלוף מיקי זוהר: היו שיקולים, היה את האמורי, היבוסי - - -
יחיאל חיליק בר: את החתי.
אברהם נגוסה: ולדימיר, בבקשה.
<ולדימיר שקלאר: העמדה של משרד העלייה והקליטה היא חד משמעית – אנחנו לא נסכים לשום תאריך בחודש ניסן.
<ולדימיר שקלאר: אנחנו ממונים למעשה על ציון היום הזה, המשרד שלנו, אנחנו לא רוצים להוריד את החגיגות לרמה של רשויות מקומיות, לרמה של מתנ"סים, אנחנו רוצים חגיגות בכנסת, במערכת החינוך ואנחנו לא נסכים לשום תאריך בניסן.
אברהם נגוסה: מיקי, אני אגיד לך, כשהצעתי אני כבר התפשרתי והלכתי ליום א' בניסן, גם שם זה לא שלם ולכן אני מקבל את ההצעה של הממשלה, אני חושב שפה צריך ללכת על התוכן ולא על העניין הטכני.
מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש ממך לדחות את ההצבעה עד למועד שאסיים את המשא ומתן מול משרד הקליטה והשר לגבי המועד.
מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שאפשר להביא פתרונות יצירתיים, אפשר לציין במליאת הכנסת ובמערכת החינוך את יום העלייה בז' בחשוון, אתם יכולים לקבוע שזה בסדר שיעשו את זה, ובבית הנשיא ובצבא ההגנה לישראל נציין את זה בי' בניסן ונשאיר את המועד הזה.
מכלוף מיקי זוהר: נוכל לעשות את זה באופן כזה שזה לא יחפוף אחד לשני, זאת אומרת שבז' בחשוון יעשו את זה במערכת החינוך ובכנסת ובי' בניסן יעשו את זה ברשויות המקומיות, בצבא, איפה שכל הקבוצות רוצות לעשות את זה ואז כולם יהיו מרוצים.
מכלוף מיקי זוהר: אז נקבע את התאריך בי' בניסן עם ציונים של מועדים בז' בחשוון לאור האילוצים שאין כנסת וכו'.
מכלוף מיקי זוהר: זה לדעתי הפתרון שאני חושב שאפשר להגיע אתו להבנות עם שר הקליטה ואני מבקש מאדוני לדחות את ההצבעה עד שנדבר על זה.
רוברט אילטוב: יש לי הצעה נגדית.
<יהודה שרף: גם בחו"ל אתה בבעיה בתאריך הזה.
מכלוף מיקי זוהר: בחו"ל בי' ניסן?
מכלוף מיקי זוהר: זה התאריך שהם חוגגים אותו.
<יהודה שרף: אם אדוני מכיר את הווית הקהילות היהודיות בחו"ל – זה חמישה ימים לפני ליל הסדר.
<יהודה שרף: אתה רוצה לעשות יום עלייה רציני, הילדים יצאו לחופש - - -
מכלוף מיקי זוהר: הם חוגגים אבל בי' בניסן שם, בארצות הברית במיוחד.
<יהודה שרף: אדוני טועה.
רוברט אילטוב: זה ממש לא נכון, בכמה קבוצות קטנות אולי.
יחיאל חיליק בר: ניקיון לפסח.
<יהודה שרף: אתה רוצה לעשות חגיגה גדולה.
<מירב תורג'מן: אדוני, אני גם מבקשת להפנות את תשומת לבך שהממשלה מתנגדת לציון יום העלייה ברשויות המקומיות.
אברהם נגוסה: בבקשה, חבר הכנסת אילטוב.
רוברט אילטוב: קודם כל, חשוב לציין שכולנו הסכמנו להחלטת ועדת שרים לענייני חקיקה שהמועד יתואם מול משרד הקליטה, זה אחד.
מכלוף מיקי זוהר: יתואם, בסדר, תן לי לתאם.
רוברט אילטוב: שניה, תן לי לסיים, אני לא הפרעתי לך, תכף אני אתן לכם גם פתרון לתיאום.
רוברט אילטוב: ההצעה שלי היא להצביע על מה שמציע משרד הקליטה ורוב המציעים מסכימים, ויש לו עד הקריאה השנייה והשלישית זמן לתאם עם שר הקליטה – או להגיע לפשרה, או לקבל את החלטת ועדת שרים כפי שהיא.
רוברט אילטוב: לכן אין צורך לעצור את החקיקה, יש זמן, הוא יכול בחצי שעה לסגור את הפשרות.
רוברט אילטוב: אני מאמין שלמיקי זוהר, עם היכולות שלו בקואליציה, יש את היכולת הזאת.
רוברט אילטוב: לכן אין טעם למשוך זמן ולא לקבל את החלטת הוועדה.
אברהם נגוסה: שמעתי את שתי ההצעות האלה.
אברהם נגוסה: לדעתי, בעניין התאריך נעצור כאן, אנחנו לא נלך להצבעה היום, בואו נלך לסעיפים אחרים.
רוברט אילטוב: אתה יכול לעלות את שתי ההצעות להצבעה?
אברהם נגוסה: לא, לא, בואו קודם כל נסיים היום את הסעיפים האחרים ואז נעשה הצבעה ביחד.
רוברט אילטוב: אם הוא לא רוצה הוא יכול לפצל את הצעות החוק.
אברהם נגוסה: בסדר, בואו נראה את זה, ניתן שבוע, מה רע בזה?
רוברט אילטוב: שבוע?
רוברט אילטוב: בסדר.
מכלוף מיקי זוהר: אני צריך שעה, לא שבוע, אבל השבוע זה בשביל שיהיה לי גם זמן לריב אתו.
רוברט אילטוב: לכן אני אומר לך, אתה לא צריך זמן.
מכלוף מיקי זוהר: אני צריך זמן לריב אתו ואחר כך לעשות סולחה.
אברהם נגוסה: כדי לסכם בעניין היום – יש הסכמה ביני לבין חבר הכנסת רוברט לקבל את ההצעה של הממשלה, חבר הכנסת מיקי זוהר לא מקבל את זה, הוא רוצה זמן לעשות משא ומתן, בואו ניתן לו שבוע.
רוברט אילטוב: והוא אמר שלמרות שהוא צריך שעה הוא מבקש שבוע.
מכלוף מיקי זוהר: תן לריב אתו, אחרי זה לעשות סולחה, לעשות ארוחת צהרים ואז נגיע להבנות, זה ככה עובד, לא?
יחיאל חיליק בר: יום ציון הסולחה עם מיקי זוהר.
אברהם נגוסה: אז יש לנו שני דברים שלגביהם לא נעשה הצבעה כללית.