GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שירי דניאלס: החלק המצער הוא שלמרות שיש לנו מענה שהוא מענה מוכח, גם במסגרת הפיילוט של התכנית למניעת אובדנות נמצא שהמענה היה חשוב, וזה בעזרת חברת המחקר שליוותה את הפרוייקט, גם, כמו שדוד אמר, יש מספרים שמדברים בעד עצמם מבחינת היקפי הפניות לער"ן, עדיין, אנחנו מוצאים את עצמנו עושים עבודה שלתחושתנו היא כמעט סיזיפית, בניסיון להנגיש את השירות הזה לאנשים שכל כך זקוקים לו.
<שירי דניאלס: קודם כל ער"ן קיים 24 שעות ביממה, 365 ימים בשנה.
<שירי דניאלס: הוא הקו החם הגדול ביותר במדינת ישראל, השנה ענינו ל- 170,000 פניות כמו שאמר דוד, שזה פי עשר מכל הקווים החמים האחרים.
<שירי דניאלס: הבדל נוסף הוא שער"ן הוא לא קו נישה, כי כשאני מתקשרת לקו נפגעות תקיפה מינית, אז אני צריכה להגדיר את עצמי כנפגעת תקיפה מינית, אם אני מתקשרת לקו הלבן אז אני מגדירה את עצמי כבעלת זהות מינית מסויימת, אבל, להתקשר לער"ן יכול כל אדם בכל סוג של בעיה, ואנחנו יודעים ממחקרים שאנחנו עושים שהפונים אומרים: כשאני מתקשר אליכם אני לא צריך לחשוב: הם כן יענו לי, הם לא יענו לי, אני כן מתאים להם, אני לא מתאים להם, כל אחד יכול להתקשר וזה דבר שמאוד מנגיש את השירות.
<שירי דניאלס: אנחנו יודעים שפחות משליש מן האנשים שנמצאים במצוקה פונים לטיפול, וזה לא בגלל שהם לא יודעים שהם נמצאים במצוקה, כי הם יודעים שהם זקוקים לטיפול אבל, החשש ממפגש פנים אל פנים של עוזר ונעזר הוא כל כך גדול, עד שאנשים מעדיפים לפעמים להישאר עם הכאב ולא לפנות לטיפול.
<שירי דניאלס: היכולת לפנות באנונימיות בכל שעה שהיא לער"ן, יש בה כדי להנגיש שירות חיוני, שירות שהוא מציל חיים.
<שירי דניאלס: אנחנו שיייכים לארגון הגג i.f.o.t.e.s האירופאי, ל- c.h.i.
<שירי דניאלס: שעוסק גם במניעת אובדנות בקרב ילדים ובני נוער.
<שירי דניאלס: אנחנו פועלים לפי סטנדרטים מקצועיים מאוד מובנים, קיבלנו תו מידות לעמותה האפקטיבית ביותר בשנה שעברה, אנחנו עדיין מקבלים תו כזה כל שנה ומקפידים על זה.
<שירי דניאלס: העקרונות שאנחנו פועלים לפיהם דומים לעקרונות בארגוני הגג בעולם.
<שירי דניאלס: קודם כל הנגישות והזמינות.
<שירי דניאלס: המפגש, כל שיחה היא בעצם שיחה חד פעמית למרות שהפונה יכול לשוב ולפנות.
<שירי דניאלס: נאמר, אדם, למשל, אני זוכרת מייל מאוד מרגש שקיבלנו מחייל שהוא עולה שכתב שבמסגרת הקורס שהוא עשה הוא התקשר לער"ן כל יום וזה מה שעזר לו לעבור את הקורס הזה בשלום, אז הוא יכול לפנות כמה פעמים אבל כל שיחה טלפונית היא בעצם יחידה בפני עצמה.
<שירי דניאלס: האנונימיות של הפונים, המתנדבים הם גם אנונימיים וזה חשוב בגלל שבעצם אנחנו מניחים שהפונה יוכל להשתמש בדמיון כדי לדמיין את דמות העוזר, על פי הצרכים שלו.
<שירי דניאלס: המתנדבים הם מתנדבים מאומנים, ואני עכשיו אדבר בקיצור על ההכשרה.
<שירי דניאלס: אני רוצה לחדד שער"ן הוא לא סיוע טיפולי, אנחנו לא מתיימרים לעשות טיפול, אנחנו לא תחליף לטיפול, אנחנו תמיכה חברתית, אנושית, מקצועית, שיכולה להשלים תהליך טיפולי או יכולה להפנות להמשך טיפול של שירותי בריאות הנפש.
<שירי דניאלס: ער"ן לא ממליצה על מטפלים פרטיים או על גופים פרטיים אלא רק על גופים מוסדיים וקהילתיים.
<שירי דניאלס: מבחינת מערך ההכשרה שלנו, קודם כל, פחות מ-40% מן האנשים שרוצים להתנדב לער"ן בסופו של דבר מתקבלים לער"ן.
<שירי דניאלס: יש לנו תהליך מיון מאוד ארוך, שכולל ראיונות קבוצתיים וראיונות אישיים, גם קורס ההכשרה הבסיסי יש לו היבטים ממיינים.
<שירי דניאלס: קורס ההכשרה הבסיסי כולל שמונה-עשר מפגשים עיוניים של ארבע שעות, לאחר מכן ששה מפגשים בני ארבע שעות של האזנות ולאחר מכן ששה מפגשים בני ארבע שעות של חונכות, זאת אומרת שעוברים בערך תשעה חודשים עד שמתנדב יושב על הקו.
<שירי דניאלס: בכל סניף יש מנהל סניף שהוא איש מקצוע, כל השיחות מתועדות ויש מנהל שנותן משוב על השיחות.
<שירי דניאלס: המשוב יכול להיות על שיחה מסויימת "כל הכבוד" ויכול להיות גם משוב שאומר: "כאן היה מקום לחבר אותו לכאן", "כאן היה מקום לתת את המידע הזה".
<שירי דניאלס: במקרים של סיכון הצוות המקצועי שלנו פועל בשיתוף משרד הרווחה, משרד החינוך, יש לנו שיתופי פעולה מקצועיים מאוד משמעותיים בהקשרים האלה.
<שירי דניאלס: עם משרד הבריאות אנחנו פועלים בשיתוף פעולה עם התכנית הלאומית למניעת אובדנות, עם שושי שהיא מנהלת את היחידה.
<שירי דניאלס: לאחר המיון ממשיכים לקורס הדרכה מתקדם ובעצם כל מתנדב מחוייב לשלש משמרות של ארבע שעות בחודש ועוד מפגש הדרכה.
<שירי דניאלס: כלומר, זאת התנדבות כבדה, זאת התנדבות קשה ואנחנו צריכים להשקיע הרבה מאוד גם בשימור המתנדבים שלנו, שמנהלים שיחות מאוד קשות וטעונות בהרבה מאוד כאב.
<שירי דניאלס: זה מחייב אותנו לעסוק הרבה גם בשימור של מתנדבים וגם בהעשרה שלהם ולראייה, מתנדבים נשארים אצלנו בממוצע 8.3 שנים, שזה בהחלט מאוד יוצא דופן בעולם הסיוע הטלפוני.
<שירי דניאלס: מבחינת שיחות אובדניות, המתנדב שמקבל את השיחה חופשי מלהחליט האם להפעיל נוהל חרום או לא.
<שירי דניאלס: המתנדב שעולה לשיחה צריך להתמקד בפונה ולנהל את השיחה.
<שירי דניאלס: מי שמחליט האם להפעיל נוהל חירום או לא, לאחר הערכה ראשונית של סיכון, זו קבוצה של כוננים ומנהלים.
<שירי דניאלס: יש לנו כוננים ומנהלים שזמינים 24 שעות ביממה, אפשר באמצעות המערכת של ער"ן, לחבר מיד לכונן ולמנהל, וכמנהל, המנהל יכול לדבר ישירות עם הפונה, הוא יכול להדריך את המתנדב איך לנהל את השיחה ואנחנו פונים בדרך כלל ליחידת המשא ומתן של המשטרה, כדי לאתר את הפונים, במקרים בהם יש סכנה מיידית לחיי הפונה.
<שירי דניאלס: כשהמשטרה מקבלת טלפון מאתנו – ורק בשבוע שעבר שושי ואני היינו בפגישה במשטרה, הם יודעים שכשאנחנו פונים הם לוקחים את זה מאוד ברצינות, כי הם יודעים שלא כל מי שאומר "אני רוצה למות" אנחנו מפנים, אלא אנחנו עושים הערכת סיכון שאומרת, האם יש תכנית, האם יש נגישות לאמצעים, האם יש גורמים מגנים, המתנדבים יודעים לעשות הערכה ראשונית כזו ובוודאי הצוות המקצועי.
<שירי דניאלס: על היקף השיחות נדבר בפני עצמו.
<שירי דניאלס: מבחינת שיתוף פעולה שלנו אז אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם הצבא על הקמה של קו לחייל משנת 2006, עם מחלקת בריאות הנפש.
<שירי דניאלס: אנחנו פועלים לאתר חיילים בסיכון, עובדים עם הקצינים של פניות הציבור ועם הקב"נים, שני מנהלי סניף של ער"ן הם קב"נים לשעבר, יושב ראש הועדה המקצועית של ער"ן היה רמ"ח ברה"ן בעבר ויש לנו קשרים ענפים כאן.
<שירי דניאלס: שוב, יש לנו צורך להנגיש את השירות, יש לנו צורך מאוד גדול שחיילים ידעו על השירות ברגע שהם מתגייסים ובהחלט חיילים עולים.
<שירי דניאלס: עם משרד הרווחה יש לנו שיתוף פעולה במסגרת הקו לניצולי שואה, שהוקם לפני שלש שנים ועם משרד הבריאות.
<שירי דניאלס: אנחנו חברים במועצה הלאומית למניעת אובדנות וער"ן היא גם חלק מן הקואליציה הישראלית לטראומה.
<שירי דניאלס: גם עם מערכת החינוך יש לנו שיתופי פעולה בהכשרות ליועצים, לתלמידים ואנשי חינוך, יושבים בשולחן העגול גם במשרד ועוסקים הרבה מאוד בהכשרות גם בארץ, גם בחו"ל, בהרבה מאוד גופים בתחומים של מניעת אובדנות, סיוע טלפוני, קווים חמים וכול מה שקשור לתמיכה נפשית.
<שירי דניאלס: אנחנו למעשה רואים בנו "מגן דוד", מד"א של הנפש.
<שירי דניאלס: אנחנו חושבים שכמו שלכל אדם יש את הזכות הטבעית לפנות למד"א בעת מצוקה רפואית, אז יש לו גם את הזכות לקבל תמיכה רגשית ולהרבה מאוד אנשים, אנחנו כתובת יחידה כמעט.
<שירי דניאלס: אנחנו כתובת נגישה, בניגוד להרבה מאוד שירותים שהם לא נגישים.
<שירי דניאלס: הטלפון והאינטרנט עוברים מחסומים של זמן ומרחק, וכשאני רוצה עזרה, כשאני במצוקה אז אני רוצה עזרה 'כאן ועכשיו' ולא 'שם ואחר כך'.
<שירי דניאלס: אנשי מקצוע, טובים ככל שיהיו, לא נגישים בתשע בערב, לא בשתיים בבוקר ולא בשש לפנות בוקר, אנחנו כמעט שירות יחיד.
<שירי דניאלס: אלה מספרים של פניות שאני לא אאריך בהן אבל אני כן רוצה להזכיר לכולם מהי תמונת המצב של מצוקות בקרב עולים, אתם רואים בטבלה הזו ש-32% מן המתאבדים הם עולים ואנחנו רואים גם, את ההתפלגות לאורך שנים ואת העלייה החדה בהתאבדויות, עולים ילידי אתיופיה בעיקר וגם ילידי ברית המועצות.
<שירי דניאלס: זה מתוך דיווח שלכם בוועדה שהתקיימה רק לפני כמה חודשים, אנחנו בהחלט מאוד מעריכים את המחוייבות ואת ההתגייסות העקבית לעניין הזה.
<שירי דניאלס: מה בעצם מבחינת השירות שלנו לעולים?
<שירי דניאלס: 10% מהפניות היום הן פניות של עולים ולא בכל הפניות אנשים מזדהים כעולים, אז סביר להניח שיש גם יותר פניות שאנחנו לא יודעים עליהן.
<שירי דניאלס: כאשר אין לנו כבר קו יעודי בשל היעדר פרסום, אין לנו מספר מיוחד של עולים אבל יש לנו שירות לעולים, שאם אין מתנדב פנוי שדובר את השפה, אז האדם יכול לבחור האם לנהל את השיחה בעברית או להשאיר את הפרטים, ואז אנחנו נאתר מתנדב שדובר את השפה שיחזור אליו אבל, שוב, זה פוגע בעקרון של המיידיות, כי זה לא תמיד יכול להיות באותו רגע, למרות שאנחנו נעשה כל מאמץ שזה יהיה מיד באותו יום.
<שירי דניאלס: אנחנו נותנים מענה גם לבעיות ספציפיות שעוסקות בהגירה, בקליטה.
<שירי דניאלס: אני רוצה לקרוא לכם שתי שורות מתוך פנייה של חייל שמתגייס והוא כותב "גם שבע שנים בארץ לא עשו אותי ישראלי אבל, אני רוצה, מקווה, שאולי זה עוד יקרה בצבא, אני מקווה שאני לא אשבר מן האימונים, אפילו ההורים שלי מתחילים לקבל את העובדה שאני לא מוותר על קרבי.
<שירי דניאלס: אמא שלי בוכה בלילות, אומרת כל מיני דברים שמלחיצים אותי אבל, למדתי לבלוע ולהגיד שזו הדרך שבחרתי.
<שירי דניאלס: אני מקווה שבצבא יהיו לי יותר חברים ממה שעכשיו, כי בתיכון לא היו לי בכלל.
<שירי דניאלס: זה מלחיץ אותי, כי עד עכשיו קשה לי להשתלב בארץ, גם אז לא היו לי חברים, אולי בצבא.
<שירי דניאלס: " הרבה מאוד תקוות, הרבה מאוד אכזבות ואין לנו הרבה אנשים לשתף אותם בכל התקוות והאכזבות האלה ולכן, המענה מאוד חשוב, מעבר למניעת אובדנות.
<שירי דניאלס: אני רוצה לסיים עם מה שאנחנו למעשה היינו רוצים, כפי ששאלת, אז קודם כל מימון ממשלתי לשירות ער"ן, בדומה למדינות אחרות באירופה או בארצות הברית, בכל המדינות שהקו החם מתוקצב על ידי המדינה באחוזים ניכרים, מה שלא קורה כאן והנגשה של הסיוע: או סיוע בשפת האם של האדם שעלה או סיוע בעברית אבל, גם סיוע בעברית חשוב שיהיה "רגיש תרבות" ומותאם לצרכים הספציפיים.
<שירי דניאלס: גם כאן צריך להכשיר את המתנדבים, יש לנו 1,200 מתנדבים להכשיר, זה סיפור די מורכב, אנחנו רוצים לעשות את זה ויש לזה משמעות תקציבית.
<שירי דניאלס: אני מודה לכם על הזמן ועל ההשקעה שלכם.
אברהם נגוסה: תודה, אנחנו מודים לכם על החומר שהצגתם בפנינו.
אברהם נגוסה: אנחנו קודם נפנה למשרד הבריאות, יש לנו את עורכת הדין שושי הרץ, מנהלת היחידה למניעת אובדנות.
<שושי הרץ: תודה.
<שושי הרץ: האמת שמשרד הבריאות מודע לחשיבות של השירות שער"ן נותן.
<שושי הרץ: ער"ן ככל הידוע היום, נתמך בסכום כלשהו על ידי משרד הבריאות ואני חושבת שזה היסטורי.
<שושי הרץ: היחידה למניעת אובדנות במשרד קמה לפני כשנה וחצי ומאז יצאנו לתכנית לאומית, על בסיס החלטת ממשלה 2013.
<שושי הרץ: אנחנו נמצאים, במהלך הזמן שאני בתפקיד, ואני חושבת שעוד לפני שנכנסתי, עשו ניסיונות למצוא מודל תמיכה רחב יותר בער"ן, לאחרונה המאמצים הלכו והתגברו והיו מגעים בין ער"ן למשרד.
<שושי הרץ: יש כאן נציג של אגף תקציבים שלנו, שיעדכן באיזה שלב זה נמצא, אני מקווה שעלינו על דרך המלך בעניין הזה, חיים הופרט.
אברהם נגוסה: , חיים הופרט, בבקשה.
<חיים הופרט: קודם כל אני רוצה לתת איזשהו מבט-על.
<חיים הופרט: משרד הבריאות לא תומך בער"ן כער"ן, אלא הוא תומך באפשרות שנקראת סיוע אינטרנטי וטלפוני.
<חיים הופרט: יש ארבע עמותות, חמש עמותות שקיבלו השנה תמיכה ממשרד הבריאות בנושא הזה.
<חיים הופרט: יש עוד שתי עמותות גדולות, עוד שני גופים תומכים גדולים שהם "דלת פתוחה" ו"סהר" אבל הם לא מגיעים –מסך התמיכה וסך הפניות, הם לא מגיעים לסדר הגודל של ער"ן.
<חיים הופרט: ער"ן מקבלים כ 70% מן התמיכה של משרד הבריאות, כשאנחנו מדברים על כ-600,000 שקל בשנה.
<חיים הופרט: עשינו חשיבה בתוך הבית והגענו למסקנה שיכול להיות שהמאפיינים של מבחן התמיכה, זאת אומרת, הקריטריונים להקצאת התקציב הם כנראה לא מתאימים למצב בשטח, כי הקריטריונים נקבעו לפני כשש שנים ולא השתנו.
<חיים הופרט: אנחנו הולכים לבצע שני דברים.
<חיים הופרט: אחד, אנחנו הולכים לייחד מבחן תמיכה ספציפי לתמיכה בארגונים ועמותות, בגופים נתמכים שעוסקים בסיוע אינטרנטי וטלפוני, בבריאות הנפש ובמקרים אובדניים ואנחנו מתכוונים להגדיל בצורה משמעותית את סך התמיכה.
<חיים הופרט: אני לא יכול לנקוב בסכום בגלל שלא סיימנו עדיין תכניות עבודה משרדיות, אני מקווה שבשבועות הקרובים נוכל לדעת בדיוק את הסכום ואת הגידול שלו.
<חיים הופרט: מדובר בגידול מאוד משמעותי בסך התמיכה הכולל לכלל הארגונים וכתוצאה מכך, ער"ן יקבלו תוספת תקציבית גדולה יותר.
אברהם נגוסה: זאת אומרת שכרגע אתם תומכים ב- 600,000 שקל, ואתה אופטימי שהסכום הזה יגדל.
<חיים הופרט: אנחנו עושים שני מהלכים.
<חיים הופרט: ההבנה שלנו היא שאם עד היום הקריטריונים להקצאה היו בעיקר מספר הפניות והזמינות, אז הגענו למסקנה שלפעמים המודל הזה יוצר איזשהו עיוות מכיוון שאנחנו כמשרד מאוד מעוניינים גם ב - - - הטלפוני, זאת אומרת, רוצים לעודד את הסיפור הזה ויש עמותות שנותנות רק מענה אינטרנטי ובעצם איתור אינטרנטי.
<חיים הופרט: אנחנו נגדיל את מבחן התמיכה וגם נשנה את מנגנוני הסל.
<חיים הופרט: כתוצאה מכך חלק מן העמותות והגופים הנתמכים יקבלו יותר, אנחנו גם צופים שעמותות נוספות ייכנסו לסיפור הזה.
<חיים הופרט: יש עמותה חרדית מאוד גדולה שנכנסת לסיוע אינטרנטי וטלפוני אבל, 'בגדול', לפי מה שאנחנו צופים, ככל הנראה התמיכה בער"ן תגדל אבל, אני לא יכול להתחייב על כך, כי מבחן תמיכה הוא משהו "סוברני" לוועדת תמיכות משרדית, ולחשכ"ל, אני לא יכול להתחייב על סכום.
אברהם נגוסה: האם זה מה שאתם נותנים לנו?
אברהם נגוסה: החשיבות הרבה שאתם מכירים בעבודה של ער"ן, ואתם מודעים לזה, אבל לפי מה שאנחנו רואים פה, המוגבלות של התקציב שהם לא יכולים להביא דוברי שפות, השאלה פה היא האם ההגדלה תהיה משמעותית או לא?
<חיים הופרט: אני אומר, אני לא יכול להגיד בדיוק אם זה יהיה, היום מבחן התמיכה - - -
אברהם נגוסה: מתי אפשר יהיה לדעת?
<חיים הופרט: מבחן התמיכה היום הוא כ-800,000 שקל, אנחנו מתכוונים להגדיל אותו משמעותית.
<חיים הופרט: כשאני אומר 'משמעותית' אני מדבר על סכום גבוה משמעותית, מאוד.
<חיים הופרט: אני לא יודע להגיד אם זה יהיה במיליון שקל יותר או שני מיליון שקל יותר, כי הדבר הזה הוא ניגזרת מתיעדוף סופי של המקורות והמשאבים של משרד הבריאות.
<חיים הופרט: ולכן, מה שאני יכול להגיד הוא שההכוונה של השר וגם של מנכל המשרד היא להגדיל משמעותית.
<חיים הופרט: אני מקווה שבשבועות הקרובים כבר תהיה לנו תשובה.
<חיים הופרט: מבחן התמיכה גם יפורסם לציבור, כמו שהוא מפורסם בכל חודש פברואר בכל שנה ואפילו ער"ן כבר העבירו חלק מן הנתונים, מכיוון שהם מכירים את הרוטינה, לפיה בכל ינואר מעבירים את הנתונים וכנגזרת מכך יוצא 'קול קורא' ויש כמובן הליך סדור, איך מתפרסם מבחן תמיכה.
אברהם נגוסה: אז הועדה מבקשת שאתם – משרד הבריאות, תציגו לנו בכתב את העניין של החלטת
אברהם נגוסה: כם ברגע שאתם תחליטו, גם מבחינת הגודל וגם מבחינת לוח הזמנים.
אברהם נגוסה: אז אנחנו נעבור עכשיו אל משרד העלייה והקליטה.
אברהם נגוסה: גברת שרה כהן, מנהלת שירותי הרווחה במשרד הקליטה.
<שרה כהן: בוקר טוב.
<שרה כהן: אני רוצה לומר שאנחנו מעריכים ומוקירים ויודעים לראות את הערך המוסף המאוד משמעותי ואת החשיבות שבפעילות של ארגון ער"ן, שנותן תמיכה לקבוצות השונות של אוכלוסיית העולים, גם הוותיקים שבתוכם, כי ישנם בהחלט – גם מתוך מה שאנחנו רואים, אפשר בהחלט למצוא קבוצות שיכולות להיות כאן עשרים ושלושים שנה ומעלה ובשעת קושי או מצוקה, יבחרו בעצם לדבר בשפת האם.
<שרה כהן: אני רוצה לבוא ולומר את מה שאמרתי גם בדיונים קודמים שהתקיימו בשנים קודמות, ואני רוצה להתייחס כאן לשני דברים.
<שרה כהן: קודם כל, לראייה הממשלתית הכוללת והמקצועית, לאחריות ולהובלה הממשלתית את הנושא הזה, שכשם שצויין על ידי דר' שירי דניאלס, זה מד"א נפשי, זו עזרה ראשונה נפשית, זאת אומרת שהאופן שבו אנחנו, משרד הקליטה רואים את זה, הוא הובלה ואחריות ממשלתית של מערכת אחת במקרה הזה, שהיא מערכת הבריאות, כשאנחנו, כמשרד הקליטה, יכולים להיות חלק שותף או חלק מסייע אבל, לא החלק שבעצם מוביל את ההתמודדות הממשלתית בנושא הזה.
<שרה כהן: המרכיב השני הוא המרכיב שקשור לתהליכי העבודה ואופן הקצאת משאבים, כי הדברים כאן קצת מתבלבלים.
<שרה כהן: אם אחזור לחלק של האחריות שהוא האחריות הממשלתית הכוללת, משרד הבריאות בשנת 2011 הוציא חוזר מנכל שעוסק בנושא של הנגשת כשירות לשונית ותרבותית, הוא הגדיר שורה שלמה של התערבויות כמו כיווני אחריות, בכל מה שקשור להנגשה של מערכת הבריאות והארגונים השונים שפועלים בה, לטובת מענים שמותאמים לאוכלוסיות שמגיעות מרקעים תרבותיים שונים, גם ברמה הלשונית וגם ברמה של הכשירות התרבותית.
<שרה כהן: ויש בתוך המהלך הזה לא מעט פעולות שאמורות להתבצע, שחלקן עוסקות בנושא של הכשרה והעלאת מודעות.
<שרה כהן: משרד הבריאות גם פרסם בשנה האחרונה פרס מנכל, שעוסק בנושא, פרס מנכל משרד הבריאות בתחום צמצום פערים על רקע תרבותי ולשוני בבריאות הנפש.
<שרה כהן: זאת אומרת, זה משהו שבעצם אנחנו בהחלט מעריכים וחושבים שזה מאוד נכון, שבתוך מערכת אוניברסאלית תתפתח במדינה שכוללת תרבויות שונות כמו שלנו, יכולת של הנגשת שירות לאורך זמן ובשפות שונות.
<שרה כהן: החלק השני הוא החלק שקשור לאופני התקשרות.
<שרה כהן: אני רוצה לחדד את ההבדל ואז אתייחס לזה גם מבחינת מערכת משרד הקליטה, בין אם לנושא של חוק חובת המכרזים ורכישת שירות ובין מענה תמיכתי שהוא בדרך כלל מענה שהוא רה-אקטיבי, זאת אומרת שגוף, משרד, בוחר לרכוש שירות מסוים ובמקרה הזה יכול היה גם לבחור ולומר: אני רוכש שירות שהמשמעות שלו לדוגמה, הענקת עזרה ראשונה נפשית ולהגדיר גם מה הוא רוצה ובאיזה שפות.
<שרה כהן: במקרה הזה האופן שבו המדינה מתנהלת לאורך שנים הוא תמיכות.
<שרה כהן: ברגע שזה עובר מבחני תמיכות אז יש הגדרה של מבחנים לכל מערכת ובתוך המערכת שלנו, של משרד הקליטה, כבר בשנת 2004, נראה שארגון ער"ן כבר לא הגיש, כי עד 2004 הוא הגיש בקשות לתמיכות ומאז לא פנה יותר.
<שרה כהן: בשורה התחתונה, מה שאני באה ואומרת כרגע הוא שאני חושבת שהחשיבות של הענקת שירות שהוא מותאם תרבותית ושפות הוא נכון וחשוב.
<שרה כהן: אני לא חושבת – ואני אגיד את זה בצורה שאולי נשמעת חדה, אני לא חושבת שהאחריות של משרד העלייה והקליטה לגייס או לתקצב או לממן, הפעלה של המתנדבים לאורך זמן, בארגון כמו ער"ן, במיוחד שהשירות כבר יכול להינתן שלושים שנה.
<שרה כהן: לא מדובר כבר באוכלוסיה של עולים אלא מדובר באוכלוסיה שיש לה צורך בהנגשת מענה מותאם לצורך שקיים.
<שרה כהן: המשרד שלנו שותף לתכנית הלאומית למניעת אובדנות.
<שרה כהן: משרד הבריאות מוביל אותה, אנחנו נותנים את חלקנו, אנחנו מגדירים במשותף מהו הערך המוסף הייחודי של משרד העלייה והקליטה בנושא של העלאת מודעות, בנושא של הכשרת "שומרי סף", אנחנו כמעט המשרד היחיד שעשה תהליך של הכשרת שומרי סף לכל עובדי משרד הקליטה, אני חושבת שאנחנו היינו הראשונים, במסגרת התכנית הלאומית לצמצום ומניעת אובדנות.
<שרה כהן: המשרד שלנו כחלק מתוך התהליך השוטף, הוא זה שגם הזמין את המחקרים של המאפיינים היחודיים, גם של העולים יוצאי חבר המדינות וגם יוצאי אתיופיה, כדי שהמערכות כולן תוכלנה להתכוונן לפי זה.
<שרה כהן: בשורה התחתונה, מה שאני רוצה לומר הוא, שצריכה להתקבל החלטה של אורך זמן, היא צריכה להיות באמירה מאוד ברורה ואני מסכימה שהיא של המדינה.
<שרה כהן: האם אנחנו, כמדינת ישראל – ולעניות דעתי באמצעות משרד הבריאות, רואים בער"ן גוף מפעיל, ספק נותן שרות ומפרסמים מכרז, ואז, מי שניגש זוכה או שממשיכים באותו מהלך שהוא מהלך של תמיכות, והוא מהלך בעצם רה-אקטיבי שבאה עמותה ואומרת: זו הפעילות שלי ובעצם אני רוצה 50% מן העלות של ההפעלה של התכנית.
אברהם נגוסה: יש לי שאלה, שרה, וגם משרד הבריאות יכול לענות.
אברהם נגוסה: תראו, המציאות היא כך, כשהמדינה, משרדי הממשלה לא לוקחים את האחריות ולא פועלים כמו שצריך, אז צצים אזרחים שאכפת להם, למלא את "החור" שמשרדי הממשלה הזניחו את זה.
אברהם נגוסה: תסבירי לי, האם יש פרוייקט כזה, פרויקט או משהו, תכנית, שגם משרד הבריאות וגם משרד הקליטה, מפעילים למען העולים, משהו דומה למה שער"ן עושה?
<שרה כהן: לא, בוודאי שלא, כי אנחנו לא רואים את עצמנו – כמשרד הקליטה, כאחראי לנושא של עזרה ראשונה נפשית לאוכלוסיה הזאת.
<שרה כהן: זו לא אחריות שלנו כמשרד.
אברהם נגוסה: אני שואל, סליחה, שרה - - -
<שרה כהן: אני חוזרת ואומרת, כי זה משהו שצריך להתברר ברמה של ההבנה, אני רוצה לומר, לדוגמה, בשבוע האחרון עלה לפתחנו נושא שיש בו איזשהו מרכיב נוסף, עמותה בשם "חץ" שרצתה מן המשרד שלנו תקציב לטובת העלאת מודעות והסברה בקרב אוכלוסיות עולים, בנושא של הפטיטיס סי.
<שרה כהן: זאת אומרת, בגלל שבקרב העולים יש ייצוג יתר אז היתה פגישה אצל השר והאמירה של השר הייתה מאד ברורה, אנחנו לא ניכנס לתחומים שהם בעצם באחריות של מערכת ממשלתית אחרת, במקרה הזה משרד הבריאות, גם אם יש ייצוג יתר של תחלואה כזו או אחרת אצל העולים.
<שרה כהן: זה יכול להיות הפטיטיס היום וזה מחר יכול להיות אסטמה ובעוד יומיים זה יכול להיות מחלות אחרות.
<שרה כהן: אנחנו יכולים להיות שותפים, אנחנו באנו ואמרנו למשרד הבריאות:
<שרה כהן: אנחנו מוכנים להיות חלק אתכם בנושא של תרגום והנגשת המידע בשפות, וכבר קיבלתי ממשרד הבריאות את החומר של הפטיטיס סי, אנחנו נפיץ את זה בערוצים שלנו, אנחנו נעשה מהלכים שמבחינתנו הם מהלכים משלימים שלנו כממשלה אבל, אנחנו לא ניקח אחריות או הובלה על נושא שהוא לא במנדט של משרד הקליטה לחלוטין.
אברהם נגוסה: מה שאת אומרת הוא שזו אחריות של משרד הבריאות אבל - - -
<שרה כהן: אנחנו מוכנים להיות שותפים.
<שרה כהן: תראו, יש כאן משהו בקטע שעד לפני שנתיים לא הייתה תכנית לאומית למניעת אובדנות ויש כאן אמירה מאוד ברורה של המדינה, אני לוקחת אחריות על תכנית ושותפים לה משרדים שונים.
אברהם נגוסה: השאלה, שרה, השאלה היא, הרי הדברים האלה נשארים בהצהרות, ואילו אני רוצה מעשים בשטח.
אברהם נגוסה: אני ירדתי עם חבריי, חברי הוועדה וצוות הוועדה, ירדנו לשטח וראינו בשטח מה עושים ולא מה שמצהירים בוועדות או בהחלטות הממשלה, כי זה לא פותר את הבעיות האלו.
אברהם נגוסה: אם סך כל ההצהרות לא מגיעות לשטח ופותרות בעיות אז מה זה שווה?
אברהם נגוסה: יש פה על נייר, מה שאת אומרת, בחוזר המנכל, באופן מפורט, ממש באופן מפורט זה מסביר את זה.
אברהם נגוסה: האם משרד הבריאות עשה לפי חוזר המנכל?
אברהם נגוסה: אני לא ראיתי, אז זו השאלה.
אברהם נגוסה: אני לא חושב, שרה, אני לא מסכים אתך, כי משרד הקליטה לא יכול לברוח מאחריות, זה המשרד שמטעם מדינת ישראל, לוקח ומכליל את הנושא של קליטת עלייה.
אברהם נגוסה: ולכן, אני חושב שפה אנחנו מדברים על העולים החדשים שלא מתמצאים בעברית וצריכים עזרה נפשית בשפות שלהם, או אז, שיתוף הפעולה עם משרד הבריאות ועם גורמים לא ממשלתיים הוא חיוני מאוד לטובת העולים.
אברהם נגוסה: אתם משרד הקליטה, בשנות התשעים, תמכתם בער"ן, הבנתי אותך, ער"ן הפסיקו להגיש את הבקשות בענין - - -
דוד קורן: אבל אברהם - - -
אברהם נגוסה: תיכף אני אתן לך להגיב, מה שאת אומרת הוא "אנחנו תמכנו בשנות התשעים או לא משנה עד 2004, ומאז לא הגישו בקשות".
אברהם נגוסה: על זה נשאל אותם, למה, אבל, אני לא מסכים לאמירה שיש בה איזושהי בריחה מאחריות, כי משרד הקליטה הוא קשור גם מבחינה תקציבית, אולי זה לא עובר אליכם אלא עובר למשרד הבריאות אבל אתם ה"פה" של העולים, ואתם צריכים ללחוץ את משרד הבריאות לקיים את החוזר של המנכל או את החלטת הממשלה, זה העניין.
אברהם נגוסה: ולכן, אני שואל למה אתם לא הגשתם?
דוד קורן: הדיון הזה הוא מביך כי זה כבר חוזר על עצמו.
דוד קורן: אני רוצה גם להגיד שלא הגשנו גם למשרד התיירות בשנים האחרונות בקשה לתמיכות, כי שני המשרדים, זה לא מעניין אותם, לא משרד הקליטה ולא משרד התיירות.
<שרה כהן: זאת אמירה לחלוטין לא הגונה.
אברהם נגוסה: רגע, רגע, - - -
דוד קורן: שרה, לא הפרעתי לך.
דוד קורן: משרד הקליטה תמך בקווים שלנו – עזוב את משרד התיירות, משרד הקליטה תמך בקווים שלנו עד 2004 ולאחר מכן "זה לא בקריטריונים שלהם" ולכן לא הגשנו וגם השנה לא הגשנו, כי זה לא בקריטריונים.
אברהם נגוסה: מי קבע שזה לא בקריטריונים?
דוד קורן: משרד הקליטה.
דוד קורן: ושרה גם אומרת את זה פה באופן לגמרי שקוף.
אברהם נגוסה: רגע, רגע, אני רוצה להבין.
<שרה כהן: לא, לא מה שאמרתי.
אברהם נגוסה: אני רוצה להבין, - - -
דוד קורן: לא היינו מקבלים.
דוד קורן: שרה, תפסיקי לספר לנו סיפורים.
דוד קורן: את יודעת שלא היינו מקבלים.
אברהם נגוסה: אתה - - -
אברהם נגוסה: סליחה, סליחה, הדיון - - -
אברהם נגוסה: דוד קורן.
דוד קורן: כי החלטתם שזה לא מעניין אתכם, אני לא בא בטענות, זו האידיאולוגיה שלכם, אני יכול לקבל אותה, אני לא מסכים אתה אבל היא סדורה, אתם אומרים שזה לא שייך לכם, וזה בסדר גמור.
אברהם נגוסה: מר דוד קורן, אני מבקש שתעשה את הדיון לא בדו שיח, אני מבקש.
אברהם נגוסה: כן, מה לעשות, בדרך כלל אני לא כך אבל כשלא שומעים אז לפחות אצלי ישמעו.
אברהם נגוסה: הענין הוא כך.
אברהם נגוסה: נלך שלב שלב.
אברהם נגוסה: היא אומרת: לא הגשתם את הבקשה.
אברהם נגוסה: אתה אומר: היגשנו וקיבלנו סירוב.
אברהם נגוסה: אז אני רוצה לדעת - - -
דוד קורן: לא, לא.
אברהם נגוסה: תסביר.
דוד קורן: מאז 2004 לא הגשנו.
אברהם נגוסה: אז למה אתה אומר שלא רלבנטי?
אברהם נגוסה: מאיפה אתה יודע?
דוד קורן: ראיתי את הקריטריונים.
דוד קורן: אנחנו בודקים קריטריונים ונאמר לנו: אל תגישו.
אברהם נגוסה: תענה לי, האם הגשתם בקשה ואתם קיבלתם הסבר שאתם לא עומדים בקריטריונים שלנו?
אברהם נגוסה: אמרו לכם את זה?
אברהם נגוסה: האם יש לכם בכתב את זה?
דוד קורן: לא, זה מלפני שנים.
אברהם נגוסה: 2004 אנחנו מדברים.
דוד קורן: ב-2004 - - -
אברהם נגוסה: עד 2004 קיבלתם?
דוד קורן: ב 2005 סורבנו וזה לא נמצא בקריטריונים של משרד הקליטה מאז.
אברהם נגוסה: אז שרה, למה את אומרת שהם לא הגישו, כשהגישו וסירבתם להם?
<שרה כהן: התיעוד האחרון שקיים במערכת הוא משנת 2005.
<שרה כהן: ב"מרכבה" אין הגשות של בקשות.
<שרה כהן: אני לא יודעת להגיד לך אם ב-2004 או ב-2005 הגישו וסורבו, אין לי יכולת, זה גם לא באגף שלי אלא באגף של קליטה בקהילה.
<שרה כהן: אתה בוודאי ער לזה, זאת אומרת שמבחני תמיכות במשרד נקבעים על בסיס של מדיניות של הנהלה, של שר ומנכל.
<שרה כהן: מבחני התמיכות של המשרד שונו בשלבים שונים.
<שרה כהן: אני לא יודעת לבוא ולהגיד: אני לא חושבת שכרגע, זאת אומרת, שהארגון קיבל דחיה על בסיס של קריטריונים.
<שרה כהן: אני חושבת שאולי הוא לא עמד במבחנים שקשורים לנושא של צבירה של נקודות אבל, זה לא משהו שאני כרגע יכולה לבוא ולהגיד שזה ברור לי עד הסוף.
<שרה כהן: עובדתית אנחנו יודעים שמשנת 2004 ואילך או 2005 ואילך אין הגשה של בקשות בתוך המערכת, פשוט אין.
אברהם נגוסה: תראי, מה שברור עובדתית שלא מקבלים.
<שרה כהן: עובדתית הם לא מקבלים.
אברהם נגוסה: קיי., זו עובדה.
<שרה כהן: לא, אבל - - -
אברהם נגוסה: זו עובדה והסכמה בין שני הצדדים.
<שרה כהן: לא, אין עדות לכך שהם הגישו.
<שרה כהן: זה לא אותו דבר כמו שהוא הגיש ונדחה.
אברהם נגוסה: הוא אומר את זה.
אברהם נגוסה: הוא אומר.
<שרה כהן: לא, הם לא הגישו.
<שרה כהן: הם לא הגישו.
אברהם נגוסה: מה יש פה?
אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת איפה האמת.
אברהם נגוסה: הגשתם, לא הגשתם?
דוד קורן: לא הגשנו אבל זו תשובה של פקיד.
דוד קורן: שרה, את פקידה ואת עושה עבודה נאמנה, אבל הקריטריונים לא מזכים ולכן לא הגשנו.
אברהם נגוסה: מר דוד, זה לא ענין של פקיד או לא.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים, הועדה, אנחנו רוצים לדעת את העובדות.
אברהם נגוסה: אם אתה אומר לי - - -
דוד קורן: אני אומר לך אברהם, שלא הגשנו.
אברהם נגוסה: לא הגשתם.
דוד קורן: מעבר לזה, גם למשרד התיירות לא הגשנו.
אברהם נגוסה: איך ידעתם שלא תעמדו בקריטריונים?
דוד קורן: אנחנו עברנו על הקריטריונים בכל שנה שהם מפרסמים.
דוד קורן: כל שנה.
אברהם נגוסה: האם אתם ראיתם את הקריטריונים?
דוד קורן: שרה, אם הייתי מגיש הייתי מקבל?
<שרה כהן: אני לא נביאה ואני - - -
דוד קורן: אוה, - - - התשובות האלה.
<שרה כהן: אני עובדת במערכת של התשובות, נו, אז אתה רוצה שאני אענה?
דוד קורן: שרה, אבל את יודעת את הקריטריונים שלכם.
דוד קורן: באמת, מה זה "את לא נביאה"?
דוד קורן: אנחנו יודעים שאת לא, באמת.