GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סופה לנדבר: על מה אתה ממונה?
<מישל טפירו: - - - ממונה, אבל הוא לא הגיע.
אברהם נגוסה: אתה אומר לנו באופן כללי, מאוד חשוב שלעירייה תהיה תכנית ומה הנתונים ומה צריך לעשות, איך לעשות ואז לבוא ולבקש כסף.
<מישל טפירו: נגיש תכנית.
אברהם נגוסה: כן, אני חושב שזה יכול לעזור.
אברהם נגוסה: מר עוזי דיין בא לכבד אותנו, ניתן לו, אני בטוח שהוא מסתובב גם בוועדות האחרות.
עוזי דיין: אני רוצה להגיד לכם תודה רבה ולהגיד לכם למה אתם חשובים לכנס.
עוזי דיין: למה אתם חשובים בכלל, אני מניח שאתם יודעים, למה אתם חשובים לכנס.
עוזי דיין: בדיוק בהמשך לשיחה שאני לא מבין בה, שעלתה פה, אבל כיוון שאני מחלק יחסית הרבה כסף, 1.7 מיליארד שקל בשנה, אז אני מבין על מה אתם מדברים.
עוזי דיין: אז עכשיו אני עוזב את כל זה ומדבר רק על הכנס.
עוזי דיין: בכנס שואל את עצמו מישהו נוסף איך הוא משפיע, לא איך הוא מדבר על נושאים חברתיים, זה קל, תאמינו לי, אלא נאמר ביהדות, גדול תלמוד שמביא למעשים, מה עושים עם זה.
עוזי דיין: התשובה שלנו היא בשתי דרכים, אבל ביסודה היא אומרת שאנחנו צריכים להיות כנס מעשי, להציב בעיה עם פתרון.
עוזי דיין: כל מי שבא לכאן ואומר 'יש בעיה גדולה', אני אומר 'יופי, אני אשמח לשמוע בהזדמנות.
עוזי דיין: אתה רוצה לבוא לכנס?
עוזי דיין: תציג עבודה מדויקת מה אתה חושב שצריך לעשות'.
עוזי דיין: החקיקה נגד תעסוקה פוגענית, נגד עובדי קבלן התחילה בכנס שדרות כי באה דפנה ברק ארז ואמרה לי 'יש בעיה גדולה', אמרתי 'יופי, יש הרבה בעיות', אמרה, 'מה עושים עם זה?' אמרתי, 'את משפטנית, תשבי ותכתבי חקיקה, אם היית חברת כנסת מה החוק שהיית מגישה?
עוזי דיין: את יודעת לעשות את זה', היום היא בבית המשפט העליון.
עוזי דיין: היא כתבה הצעת חקיקה ומכאן היא עברה לזה.
עוזי דיין: תמלוגי גז, היה פה דיון שבסוף עם המלצה ש-60% צריכים ללכת למדינה.
עוזי דיין: זה לא כל הסיפור, אני יודע, אבל לפחות נאמרו דברים ברורים לפני חמש שנים, כשאף אחד לא ידע מי זה שישינסקי חוץ ממי שלמד כלכלה.
עוזי דיין: בכנס הזה, למשל, יש שתי קבוצות שמתארגנות, אחת לדיון ציבורי, נושא לא פשוט, מורכב מהרבה דברים, נוגע גם לעניין פה, אבל שיודעת להגיד מה שהיא רוצה.
עוזי דיין: אותו דבר בתחום של איך נלחמים נגד החרם נגד ישראל.
עוזי דיין: מבחינה אזרחית, איזה שיתוף פעולה, מה הדברים שעושים.
עוזי דיין: עסקים חברתיים, עכשיו המדינה הוציאה מכרז, לקחו שתי קרנות לעסקים חברתיים.
עוזי דיין: ההצעה לצאת למכרז הזה ובאיזה צורה הוא יתנהל נולדה פה בכנס.
עוזי דיין: זה דבר אחד שעניינו – נא להיות מעשיים.
עוזי דיין: דבר שני, אנחנו משתדלים שהדברים שאנחנו ממליצים עליהם פה, שמתגבשים פה, יילכו למגרש הפוליטי, למה?
עוזי דיין: כי אי אפשר ואסור לעשות דברים שלא במגרש הפוליטי.
עוזי דיין: אני יודע שיש את המגזר הזה והמגזר ההוא וכו', הכול נכון והתרומה של כולם חשובה, בסופו של דבר מי שצריך להחליט לאן הולך התקציב, איזה דברים עושים, הם נבחרי הציבור.
עוזי דיין: אחרי שאנחנו גומרים להסביר כמה הם גרועים ואפילו בסקרים שלנו הם יוצאים רק אחרי משתמטים משירות, מי זה בחר אותם?
עוזי דיין: האיחוד האירופאי בחר אותם?
עוזי דיין: אנחנו בחרנו אותם, אז נא להחליט בעניין הזה לתת להם את האפשרות.
עוזי דיין: הדרך הזו של להביא, יש היום שש ועדות של הכנסת כאן, מחברות את זה לנושא הכנס.
עוזי דיין: לא אנחנו אומרים לוועדה מה לעשות, הוועדה צריכה להיות אוטונומית.
עוזי דיין: הייתה לי הצעה לפני שלוש שנים לעשות את כנס שדרות בכנסת ואני דחיתי אותה כי אני חושב שזה לא דמוקרטי, זה לא נכון שיהיו כנסים בכנסת.
עוזי דיין: נדמה לי שעד היום היה כנס הרצליה פעם אחת בכנסת ואני חושב שזה דבר גרוע.
עוזי דיין: הכנסת היא ריבונית, היא מחליטה, הוועדות שלה.
עוזי דיין: אנחנו יכולים, בוא נגיד בציניות, לתת עצות, עצות טובות, אבל לתת עצות, ולכן הגעה של שש ועדות כאלה לכנס עושה סוג של חיבור.
עוזי דיין: דנים, מכירים, מקבלים, בסוף כשאנחנו מעבירים לוועדות, אנחנו לא מעבירים רק כי הם באו לכאן וכו', אבל לנו זה מאוד מאוד חשוב כדי שהכנס יהיה כנס שתלמודו מביא למעשה ובשפה של ילדים, לא מדבר על מה זה עושה לי רק, אלא מדבר על מה אני עושה עם זה.
עוזי דיין: שיהיה בהצלחה.
אברהם נגוסה: אני ממשיך את מה שהוא אמר ומדגיש לדוברים, מאוד חשוב להתמקד במה ואיזה צורך יש, מה לדעתכם המקצועית צריך לעשות ואיך לעשות.
אברהם נגוסה: לכן אנחנו נשמח מאוד לקחת את ההצעות שלכם למגרש הכנסת.
<שרונה בלוך: אני רוצה, במענה לדברים שלך, להציף איזה שהוא נושא שקשור לוועדה הזאת, אבל לא רק, את נושא ההכשרה המקצועית.
<שרונה בלוך: אני מגיעה ממשרד הכלכלה ואולי זה בכלל רעיון לכנס, לא היום או מחר, אלא לכנסים הבאים, צריך לחשוב על הכשרה מקצועית במונחים קצת יותר רחבים של המדינה.
<שרונה בלוך: מה עושים עם נושא ההכשרה המקצועית.
<שרונה בלוך: זו הערה אליך.
<שרונה בלוך: ולעניין ההכשרה המקצועית בכלל, אנחנו מקיימים הכשרות מקצועיות, שנים קיימנו, מקיימים ונמשיך לקיים, אנחנו מקיימים בשותפות עם משרד הקליטה הכשרות ייעודיות לעולים, אנחנו גם מקיימים הכשרות מקצועיות לציבור הרחב, שהם לא עם תג של מי בדיוק צריך להיות שם, אבל אני חושבת שכל עולה הוא גם חלק מהציבור הרחב ואם הקורס הספציפי לעולה הזה לא מתאים הוא יכול למצוא את מקומו גם בקורסים אחרים כציבור.
<שרונה בלוך: אני רוצה להציף באיזה שהוא עניין שעלה בשנה שעברה והיה - - -
עוזי דיין: מה זה סוגיה של עולים?
<שרונה בלוך: לא, אמרתי, קודם כל הכשרה מקצועית היא לא סוגיה של עולים וצריך לחשוב על זה ככנס, לאן פני מדינת ישראל בנושא ההכשרה המקצועית.
עוזי דיין: אנחנו עסקנו בזה כמה פעמים, אני אומר לכם רק את דעתי, כי זה ודאי נושא מאוד ראוי, אבל אם רוצים להיות איתו צריך להיות - - - בשאלה מה אנחנו רוצים.
עוזי דיין: לא מה נכון מבחינה מקצועית, מה אנחנו רוצים בכלל, האם אנחנו רוצים שיהיה לנו חינוך מקצועי וכו'.
עוזי דיין: רק בשבוע האחרון ארבע פעמים בלבל לי את המוח ב-12 בלילה סטף ורטהיימר, למה אני אומר מדעים, צריך להגיד טכנולוגיה, כי מדעים זה כאלה שמבלבלים את המוח וטכנולוגיה זה כאלה שעובדים.
<שרונה בלוך: מדעים זה מילים יפות.
עוזי דיין: אני רק אגיד, אני מתפרץ, סליחה, אבל זו נקודה חשובה, כי אני עוסק בזה.
עוזי דיין: אני נותן מלגות ב-70 מיליון שקל, אני הולך השנה לקחת 40 מיליון מזה למצ'ינג עם הרשויות לכל דבר, כולל הדברים האלה, מה שיעשה את זה קרוב ל-120 מיליון שקל.
עוזי דיין: אם אתה רציני בסיפור הזה אז למשל בשאלות כאלה אתה צריך לשנות את למה אתה נותן מלגות, האם זה רק אקדמיה, האם זה דברים אחרים, אתה צריך לראות מה אתה דורש בעצם ממי שמקבל וכו'.
עוזי דיין: מניסיוני זה דורש קודם כל החלטה ממלכתית, שאומרת 'אוקיי, אני רוצה שיהיה חינוך כזה וכזה ויהיה מקצועי לאפיין אותו' וכו'.
אברהם נגוסה: אז, בואו, האנשים שהתחילו שיסיימו.
<דוד מהרט: רק משפט אחד בהקשר לתעסוקה.
<דוד מהרט: אני חושב שיש תעסוקה שקשורה לגילאי בתי הספר, למערכת החינוך, אבל אני חושב שכשמדובר בקליטת העלייה צריך גם לדבר על האנשים המבוגרים יותר שאחרי גיל מערכת החינוך, מה המאפיינים שלהם ובאיזה חומרי תעסוקה אפשר להכשיר אותם כדי שיוכלו להשתלב בתעסוקה.
אברהם נגוסה: אני רוצה, נציגת משרד הכלכלה, שתתמקדי בעניין העולים.
אברהם נגוסה: אנחנו מדברים פה בוועדת העלייה והקליטה ולכן איזה סוג של הכשרות אתם נותנים באזור הדרום ומה אפשר לעשות יותר, ואיזה אתגרים או חסמים קיימים.
אברהם נגוסה: זה מה שאני רוצה, פירוט.
<שרונה בלוך: כדי שלא תהיה איזה שהיא אי הבנה, אנחנו נותנים הכשרות גם בבתי ספר תיכוניים של משרד הכלכלה, בתי ספר מקצועיים ששם יש עולים, מגוון גדול של עולים ממדינות חבר העמים, מדרום אמריקה, עולים מאתיופיה, יש שם מגוון גדול וכל העולים מתוקצבים בתקציב יתר על פני תלמיד ישראלי שנולד בארץ.
<שרונה בלוך: העולים האתיופים אפילו מתוקצבים עוד יותר כי אנחנו מכירים בקושי וברצון לשלב אותם.
סופה לנדבר: כמה יותר?
סופה לנדבר: אחוז, 20%?
<שרונה בלוך: אנחנו מתקצבים משהו כמו שליש, בערך.
סופה לנדבר: זאת אומרת אם בן אדם ותיק במדינה, כמה הוא מקבל?
<שרונה בלוך: יש תעריפים, זה פר תלמיד, זה פר מגמה, זה פר כיתה, זה פר מקצוע וכולל בתוכו גם עוד סעיפים.
<שרונה בלוך: אז אולי אני לא אכנס פה ממש לשקלים, אבל בכלל תלמידים עולים מתוקצבים בתקצוב יתר.
<לב ברדני: מה זה עולים?
<לב ברדני: באיזה שלב?
<שרונה בלוך: שלוש שנים עולים יוצאי אתיופיה מתוקצבים בכל מקרה, כשהוריהם יוצאי אתיופיה.
<שרונה בלוך: זאת אומרת גם אם הם נולדו בארץ הם מתוקצבים.
<שרונה בלוך: אבל זה החלק הקטן שלנו, ההכשרה המקצועית מדברת על מבוגרים, הכשרה מקצועית היא לא ממוקדת נוער, היא ממוקדת דווקא באוכלוסיות מבוגרות, מגיל 18 ולאורך כל חייו של אדם.
<שרונה בלוך: אדם יכול לבוא להכשרה מקצועית גם בגיל 50.
<שרונה בלוך: אז יש לנו מגוון גדול של הכשרות מקצועיות בדרום, כמו בכל הארץ, בתחומים שהם מבוקשים, תחומים שהיום, ובגלל זה הצפתי את זה, לפעמים השכר שמציעים בהם הוא הרבה יותר גבוה ממה שמציעים להרבה מאוד אנשי אקדמיה.
<שרונה בלוך: בתחומים מבוקשים, יש ביקוש, יש חוסר בידיים עובדות, ההכשרות ממומנות על ידי המדינה, עם מענקים מסביב.
אברהם נגוסה: אבל ספציפית מה?
אברהם נגוסה: איזה סוג של הכשרות?
אברהם נגוסה: נהגי אוטובוס?
אברהם נגוסה: דוגמה.
<שרונה בלוך: בתחום המתכת, ריתוך, מסגרות, CNC, מטפלות, חשמלאי מוסמך, אחזקת מבנים.
<מישל טפירו: יש חומר?
<מישל טפירו: יש איפה ל - - -
<שרונה בלוך: תיכף אני אתייחס לזה.
<שרונה בלוך: תחזוקת מבנים, קירור ומיזוג, מכונאות רכב ועוד.
<שפרה קירשנבאום: נהגים, זה דווקא נעשה דרך הקורסים שמשרד הקליטה מממן באמצעות - - -
<שרונה בלוך: הקושי הגדול ביותר שאני נתקלתי בו בשנים החולפות זה דווקא קורסים שהיו מתוקצבים לאוכלוסייה האתיופית והתקשינו מאוד לאכלס אותם, מה שאומר שיכול להיות שאנחנו צריכים - - - יש שם הרבה ארגונים ואנשים בשטח ורשויות מקומיות ואנחנו צריכים את שיתוף הפעולה שלהם.
<שרונה בלוך: אנחנו לא יכולים לחיות לבד, כל הארגונים, ואני מזמינה פה את כל הארגונים שקיימים, בואו שתפו איתנו פעולה.
<שרונה בלוך: אם לא היה תקציב, אז אפשר להתלונן, נהפוך הוא - - -
סופה לנדבר: אבל משרד העלייה והקליטה, שבעצם זה מקצוע של משרד העלייה והקליטה, וזה חובה של משרד העלייה והקליטה, הם צריכים להיות - - -
<מישל טפירו: מה שקורה זה - - -
אברהם נגוסה: אין לי פטיש, אני אתן לכולכם, אבל בואו נקשיב אחד לשני ואני רוצה שהיא תסיים את דבריה ואז אני אתן.
<שרונה בלוך: אלה הדברים, אנחנו צריכים איזה שהוא שיתוף פעולה, אנחנו עובדים עם משרד הקליטה, אנחנו צריכים את הרשויות, אנחנו צריכים את האיתור של האנשים, את האנשים שמתאימים לקורס כדי שגם תהיה הפניה נכונה כדי לאכלס אנשים בהרבה מאוד קורסים שפתוחים כל הזמן.
<שפרה קירשנבאום: יש קושי בגיוס.
אברהם נגוסה: נציג עיריית אשקלון.
<לב ברדני: מכובדיי, אני כבר בתוך העלייה מאחרי מבצע שלמה, כך שאני שומע כל שנה שיושבים ומדברים.
<לב ברדני: סופה מכירה אותי, אני זוכר את המבצעים שהייתי בשליחות, הצלת יהודים מצ'צ'ניה ומ - - - הגיעה שעת האמת.
<לב ברדני: אני הייתי לפני חודש באוקראינה ואני דיברתי על הפעילות שעושה - - - שם.
<לב ברדני: לא האמנתי, פשוט כל הכבוד, אני אמרתי, 'רבותיי, תבורכו, תמשיכו', מה כוונתי?
<לב ברדני: מכובדיי, אברהם, סופה במיוחד, עם הניסיון שלך של שנים של העלייה, היום כבר העולם מנגן לנו כאומה היהודית מנגינה אחרת.
<לב ברדני: צריך לחשוב באופן כללי יהדות העולם ומדינת ישראל.
<לב ברדני: יש פה המון בירוקרטיה, יד ימין לא יודעת מה עושה יד שמאל, לא רק כלל אזרחי ישראל, זה גם נוגע לעולים.
<לב ברדני: אני אומר לך, אברהם, אני כבר שנים בתוך המערכת הזאת, משרד הקליטה, הם יושבים פה, עשו עבודה מדהימה.
<לב ברדני: אני אומר עוד פעם וחוזר, שיבורך מי שפתח את - - - ליוצאי אתיופיה, פשוט שיבורך.
<לב ברדני: עשו עבודה - - - מה קורה עכשיו?
<לב ברדני: תשמע, זו קהילה קטנה אצלנו, 56% מקהילת יוצאי אתיופיה הם ילידי ישראל, אלה שנולדו באשקלון, צריך איזה שהם כיוונים, תרבות אזרחית, שישלבו אותם ביחד.
<לב ברדני: מספיק עם המוקדים, מוקדים, מוקדים.
<לב ברדני: מספיק.
<לב ברדני: זה אחת.
<לב ברדני: שתיים, יש תהליכי דינמיקה, רק השנה אנחנו עד עכשיו קלטנו 162 רק מיהדות צרפת, מאוקראינה 360 נפשות באשקלון.
<לב ברדני: אצלנו בעיר אשקלון, הנפשות שהשנה מגיעים מעל 800 עולים בתוך העיר.
<לב ברדני: נכון שיש לנו כתובת, משרד הקליטה, אנחנו עובדים יד ביד ואני גאה בזה, אבל, רבותיי, הגיע הזמן, את ציינת על ה - - - אני מצטער, זה הכול על הנייר מבחינתי, אני מצטער, זה פשוט על הנייר, אנשים עם החומות האלה, שנתיים או שלוש שנים שהיו חדשים, יש הגדרות של הדברים האלה, אני חושב שצריך לבוא לכל עיר עם תכניות עירוניות.
<לב ברדני: בשטח.
<לב ברדני: תשמעי, תזמיני אותי לשיחה אצלך, אני אגיד לך את הכיוונים הפרקטיים מה צריך בתוך העיר שלי לעשות.
<לב ברדני: אין לי שום בעיה.
<לב ברדני: אבל לא רק להציג את הנתונים האלה ובסוף האדמה בוערת.
<שרונה בלוך: יש קורסים פתוחים, כולם יכולים להצטרף אליהם.
<לב ברדני: אחת הבעיות הכלליות, היום יש פערים חברתיים בחברה הישראלית.
<לב ברדני: אותו אדם היום שאין לו פנסיה צוברת, בעוד כמה שנים יהיה לנו - - - מחבר העמים, אותו מהנדס שהיום מרוויח 9,000 שקל, הוא יגיע לפנסיה של אולי 2,700 שקל, בגלל שזו פנסיה צוברת.
<לב ברדני: זו בושה וחרפה.
<לב ברדני: ככה מתחילה הדינמיקה והפערים.
<לב ברדני: כאשר היום, דוגמה, מפלגתך ומפלגתנו לא עושה שום דבר בכיוון חברתי.
<לב ברדני: לצערי הרב - - -
סופה לנדבר: אז תחליטו, הוא אומר שהממשלה חברתית, אני אומרת ש - - -
<לב ברדני: אני אומר - - -
סופה לנדבר: ואתה אומר שהיא לא חברתית.
סופה לנדבר: תחליטו.
<מישל טפירו: לא באנו פה להגיד על הממשלה - - -
סופה לנדבר: אני חברת כנסת, אתה לא תגיד לי מה לעשות.
<לב ברדני: סופה, אני תמיד מדבר על ביקורת בונה.
אברהם נגוסה: הממשלה - - -
סופה לנדבר: הממשלה לא חברתית, הממשלה - - -
אברהם נגוסה: הממשלה רק חצי שנה - - - בממשלה הקודמת.
<לב ברדני: אברהם, הכוונה שלי שהגיעו, השנה כבר כנראה נגיע למעל 23,000-24,000 עולים, יש אוכלוסייה ש - - - אני התגאיתי באשקלון, אני אומר לך, יש גם חוזרים, באשקלון, חוזרים שהיו בחוץ לארץ, אני לא יודע, מגרמניה או מארצות הברית, מעל 80 נפשות, אם אני לא טועה.
<לב ברדני: יש חזרה בתוך ה - - - הם נשברים בתוך ה - - -
סופה לנדבר: אתה מדבר על העולים מצרפת?
<לב ברדני: לא, שחוזרים, שהיו בארצות הברית 15 שנה - - -
אברהם נגוסה: תושבים חוזרים.
<לב ברדני: תושבים חוזרים.
<לב ברדני: תשמע, הגיע הזמן ש - - - מה שאני מבקש, את הדברים האלה, אני חושב שצריך גם לעשות בערים בפריפריות, ועדות כאלה, כמו שהייתה סופה עושה כמעט כל שנה.
<לב ברדני: צריך לעשות את זה ולשמוע את האנשים שמתעסקים יום יום בנושא העלייה.
<לב ברדני: אני חושב, אני עוד פעם חוזר, רבותיי, זה לא המציאות שהייתה בעולם בכל היהדות, צריך גם לחשוב מה עושים, איך משנים את הדברים האלה, שהמדינה הזו תהיה מסוגלת בצורה יפה, יד ביד לקלוט את האומה שבציון.
אברהם נגוסה: תודה רבה, סגן ראש העיר.
<מישל טפירו: רק הבהרה קטנה.
<מישל טפירו: הנה התבשרנו, קרית מלאכי זו עיר של עלייה וקליטה.
<מישל טפירו: ברוך ה' התבשרנו שגם במשרד הפריפריה החדש נכנסה קרית מלאכי בהגדרה ונכללה בתור עיר - - - עד אז קרית מלאכי לא הייתה בשום ממשלה בשום הטבה, והנה עכשיו, בשנת 2016 ו-2017, קרית מלאכי חברתית ומופיעה בתור פריפריה.
<מישל טפירו: ולכן אני כן אומר שזו ממשלה חברתית ש - - - לא ספר אותה והנה עכשיו היא כן נכנסה.
סופה לנדבר: לאן היא נכנסה?
סופה לנדבר: בונים שם מפעלים, אוניברסיטה, קולג'?
סופה לנדבר: מה בונים שם, תגיד לי.
סופה לנדבר: במה הממשלה הזאת - - -
<מישל טפירו: - - - לחברתי, לפיזי, ברוך ה'.
אברהם נגוסה: בואו נתמקד במה צריך לעשות ואיך לעשות.
אברהם נגוסה: סגן ראש העיר.
מרק איפראימוב: קודם כל שלום לכולם, תודה רבה שהגעתם לפה, זו אמירה וזה חשוב לדרום במיוחד.
סופה לנדבר: למה תודה רבה?
סופה לנדבר: אנחנו רצינו להגיע לכאן, תודה לכם.
אברהם נגוסה: שקיבלתם אותנו.
מרק איפראימוב: זה מחמם וזה כל הזמן שם אותנו מה שנקרא קצת במרכז.
מרק איפראימוב: אנחנו בדרום תמיד אומרים, דווקא שדרות נמצאת, אם אנחנו לוקחים צפון- דרום, במרכז המפה.
מרק איפראימוב: סתם קצת - - - אבל אני כן רציתי להוסיף משהו נוסף.
מרק איפראימוב: לב, צדקת לחלוטין, אחד הדברים שהיום אנחנו צריכים לפעול זה למעשה על איגום משאבים.
מרק איפראימוב: אנחנו ערים, לפחות לא כמו אשקלון, אבל כמו קרית מלאכי, גם אנחנו נמצאים במצב גירעוני מאוד קשה שבסופו של דבר להוציא דברים בלי תמיכה של הממשלה וכל מיני משרדי ממשלה, כמו קליטה וכמו רווחה, אנחנו כמעט לא מסוגלים בעצמנו לתת את המענים.
מרק איפראימוב: כמה שזה קשה וחבל להגיד, אבל זאת עובדה.
מרק איפראימוב: מצד שני יש המון תכניות, יש הרבה פרויקטים במשרדי ממשלה שיושבים ולדעתי אחד הדברים הגדולים שצריכים להיות זה באמת לקחת עיר עיר, לקחת את כל השותפים מבחינת משרדי הממשלה ולחשוב ביחד, כי היום אי אפשר לחשוב על העולים בלי לקחת למשל את העבודה הקהילתית והרווחה.
מרק איפראימוב: כלומר זאת לא פריבילגיה רק של משרד הקליטה אלא גם של משרד הקליטה שהם צריכים להוביל ברמה העירונית, אבל שותפים חייבים להיות גם אגף הרווחה ועוד משרדים ששותפים, כלומר גם משרד הכלכלה.
מרק איפראימוב: אני היום, כסגן ראש העיר, מרגיש שיש המון תכניות, יש הרבה דברים שזזים והמון תכניות שאתה מנסה בסופו של דבר ליישם אותם ביחד וזה מאוד קשה.
מרק איפראימוב: יש הרגשה של עבודה ועבודה טובה, אבל לא בשיתוף פעולה וזה, לדעתי, הנקודה המרכזית.
מרק איפראימוב: אנחנו כעיר, מצד אחד יש לנו פיתוח מואץ והיום חוסר בדיור.
מרק איפראימוב: למרות שאנחנו פתחנו עוד ועוד שטחים לבנייה עדיין אנחנו רואים שחסר לנו דיור.
מרק איפראימוב: כרגע אנחנו עדיין לא מרגישים את העולים החדשים חזק, אבל אני מצפה שכל ההטבות שיש היום בעיר וההזדמנויות, לדעתי זה יבוא ולכן אנחנו צריכים להיות ערוכים.
מרק איפראימוב: האמירה שלי היא פשוטה, אנחנו היום כעיר, אני אגדיר את זה קצת אחרת, דור שני ודור שלישי לעלייה יש יותר מ-50%.
מרק איפראימוב: שדרות למעשה התפתחה בזכות גלי העלייה האחרונים, היא הוכפלה והוכפלה כמה פעמים והיום אנחנו עומדים על 24,500-25,000 איש.
מרק איפראימוב: אנחנו כן רואים שדווקא בדור שני ודור שלישי, שהם ישראלים לחלוטין, יש פערים בתחומי התעסוקה ודברים כאלה.
מרק איפראימוב: גם לזה צריך לתת סימן ואין לי פתרונות, כלומר צריך לחשוב מה אפשר לעשות כי אחת הסיבות שצעירים, דווקא מקרב ילדי עולים, מתחילים לעזוב את העיר וזה משהו שהיה בשנות ה-70-80 לילדי הוותיקים שהגיעו לעיר, שהיום רובם גרים במושבים מסביב, או במקרה יותר גרוע עוזבים מחוץ לעיר.
מרק איפראימוב: ועוד דבר אחרון, שיכול להיות שהוא פחות, אבל זה חלק מהשולחן הזה, באמת אתם, כממשלה, צריכים לעזור לנו, לערים, להפוך למרכזי שירות מרכזיים.
מרק איפראימוב: זאת אומרת שכל המושבים, היישובים והמועצות מסביבם צריכים בעזרת
מרק איפראימוב: כם להבין שאנחנו ערי הלוויין שלהם.
מרק איפראימוב: בדרך כלל זה היה אחרת, לא סתם היה מושג של ערי פריפריה, היום אולי אפשר להגדיר את זה ערי מרכז אזוריים, לא יודע איך להגדיר את זה, אבל גם מבחינת תפיסה, היא מאוד חשובה.
סופה לנדבר: כמה תושבים יש היום בשדרות?
מרק איפראימוב: 24,500-25,000.
סופה לנדבר: יש בנייה?
מרק איפראימוב: היום שכונת בן גוריון ב' יצאה כבר לפעול, היום היא מתפתחת, יצאו עוד שתי שכונות, היה מכרז בשנה שעברה.
מרק איפראימוב: יש עכשיו, ממש עד סוף דצמבר, עוד שכונה אחת שנמצאת במכרז.
מרק איפראימוב: אנחנו כבר אישרנו, בעזרת משרד הפנים, עוד שכונה נוספת לפיתוח.
מרק איפראימוב: לנו זה מאוד קשה, לנו זה כל הזמן מלחמה כי לנו אין שטחים וכל הזמן נלחמים.
סופה לנדבר: היו גם אדמות של מינהל?
מרק איפראימוב: כמעט שאין.
מרק איפראימוב: אנחנו כל הזמן מקצים לשער הנגב וזה שיתוף פעולה עם שער הנגב - - -
סופה לנדבר: - - - בלתי אפשרי לקנות בשדרות.
סופה לנדבר: זה אפשרי?
מרק איפראימוב: היום גם מבחינת המחירים, יחסית אולי למרכז המחירים שלנו זולים, יחסית לתושבים - - -
סופה לנדבר: למשל?
מרק איפראימוב: התושבים של העיר, למעשה גם זוגות צעירים, גם עולים, כל האוכלוסיות שהן לא משתכרות בצורה - - - כמו שאמרתי, אחוז האבטלה אצלנו הוא מאוד נמוך, אבל אחוז התעסוקה מאוד גבוה, היום 4 חדרים בשכונה חדשה, זה יכול לעלות עד למיליון שקל.
מרק איפראימוב: בשביל שדרות זה מאוד גבוה.
<וונדה אקלה: אני דווקא רציתי להתייחס לנקודה של העלייה בשני כיוונים.
<וונדה אקלה: כיוון אחד שיש עולים שעלו וכמה שנים הם מתגוררים בדרום ויש עולים שיבואו לארץ.
<וונדה אקלה: אני מפריד את שני הדברים האלה כדי ש - - -
אברהם נגוסה: בוא נתמקד באלה שעלו.
<וונדה אקלה: אלה שעלו, הבעיה העיקרית זה נושא התעסוקה.
<וונדה אקלה: ככל שאתה מתרחק מהמרכז בתעסוקה וגם ההכנסה שלך יורדת.
<וונדה אקלה: נגיד מישהו שעובד 8 שעות במרכז ומרוויח נגיד איזה שהוא סכום מסוים, זה לא דומה למישהו שעובד באזור הדרום, אפילו באותה עבודה ובאותן שעות.
<וונדה אקלה: זה אחד הדברים שצריכים להתמקד, כדי שאנשים שבאמת אם אנחנו רוצים לשפר את המצב שלהם, צריכים להתייחס לנקודה הזאת.
<וונדה אקלה: אם אני מסתכל על העולים, נקלטו, לא נקלטו, נולדו, לא נולדו, גם כשאני מסתכל בעבודה של הרשויות המקומיות, כמה אנשים שעובדים בתוך הרשות, כדי לתת מענה ושירות לכלל האוכלוסייה, אנחנו יכולים להגיד שזה שואף לאפס.
<וונדה אקלה: בוא נגיד שמישהו שנקלט, הוא גם צריך לקלוט את האחרים.
<וונדה אקלה: לא תמיד לשים אותו כל הזמן שהוא במצב כזה או במצב כזה, אם אנחנו רוצים לראות את העניין הזה שיש איזה שהוא שיפור, לא רק לספור את הכמה שנים הוא חי במדינה, אלא שאם הוא חי במדינה שהוא יכול לתת גם שירות לאחרים, זה אנחנו יכולים להגיד שעשינו את העבודה כמו שצריך.
<וונדה אקלה: אם לא הגענו למצב הזה צריכים איזה שהיא תמיכה מסוימת.
<וונדה אקלה: תמיכה, שזה לפי הצורך של כל אחד ואחד.
<וונדה אקלה: צריכים לראות את העניין הזה.
<וונדה אקלה: ההצעה שלי, למישהו שיבוא, הייתי רוצה שיקלטו אותם במרכז הארץ ולא - - - אני יכול להגיד, אולי אני פה ויש כאלה שהם ראשי ערים או אנשים שהם בעלי תפקידים שהם רוצים שיבואו - - -
אברהם נגוסה: אתה מתכוון במרכז הארץ?
אברהם נגוסה: אנחנו בדרום, בפריפריה.
<וונדה אקלה: לא, שנייה - - -
אברהם נגוסה: להיפך, דווקא לחזק את זה.
<וונדה אקלה: הייתי רוצה - - - אני אומר, אתה יודע מה?
<וונדה אקלה: אם אנחנו באמת רוצים לחזק את הפריפריה בואו נביא את האנשים ש - - - שם גם הדיור, בוא נגיד שזה יותר זול מהמרכז ואפשר להביא אנשים חזקים.
<וונדה אקלה: האנשים החזקים, אבל כדי להביא אנשים חזקים צריך עבודה.
<וונדה אקלה: פה היישוב בפריפריה, הם לא יכולים לעשות את הצד הזה.
<וונדה אקלה: אני אמרתי לעולים שיבואו, הכוונה שלא תמיד הכול מבוסס, נגיד אם הממשלה נתנה תקציב, סל קליטה כזה וכזה, במרכז הארץ, יכול להיות שהרשויות הן חזקות, שיכולים להוסיף עוד תקציב נוסף לקלוט את העולים והקליטה שלהם יכולה להיות יותר מהירה.
<וונדה אקלה: אם אני שולח עולה חדש, למרכז קליטה אין בעיה, אם זה לדיור קבע, וככל שמסביב אין לו, שזה גם נושא העבודה - - -
אברהם נגוסה: זה צריך ליצור.
אברהם נגוסה: אנחנו מפתחים.
<לב ברדני: מה שכירות הדיור במרכז?
<לב ברדני: מה תעשה אחרי שבעה חודשים?
<יעל ששון: הוא אומר שהפתרון של המדינה - - -
<וונדה אקלה: אני יכול להגיד לך איזה שהוא סיפור אחר.
<וונדה אקלה: בוא נגיד שזה מישהו שקנה דירה, נגיד בסכום מסוים במרכז הארץ, שלפני עשר שנים הוא יכול היה לקנות וילה בפריפריה, שם הוא קנה 2 חדרים, היום הוא יכול ל - - -
<לב ברדני: זה עובדה קיימת.
<וונדה אקלה: בסדר, אני יכול להגיד לך להיפך, מישהו שנקלט פה, נגיד ביישוב מסוים, מהתחלה, הוא קנה דירה 3 חדרים, אם אני אחזיר אותו למרכז הארץ הוא לא יקנה חדר אחד.
אברהם נגוסה: למה צריך להחזיר?
אברהם נגוסה: צריך להביא אותו לפה.
אברהם נגוסה: זה עניין של תפיסה.
<וונדה אקלה: אני בא בצד של איפה אפשר לקלוט את העולים יותר מהר כדי שהם יוכלו להיות אזרחים שווי זכויות או שווי - - -
אברהם נגוסה: אני אגיד לך, אני חושב שגם את העולים צריך לקלוט באזורים האלה בפריפריה כדי לחזק את הפריפריה.
אברהם נגוסה: זה כך צריך להיות.
<וונדה אקלה: לא, חלש שאתה מביא - - - אתה מפיל אותו יותר.
אברהם נגוסה: המדינה צריכה, הממשלה צריכה לתקצב את הערים האלה ויהיה מקום עבודה, תהיה בנייה, וכך מפתחים את - - -
<וונדה אקלה: רגע, רגע.
אברהם נגוסה: אם לא נקבל אתה צודק, אם הממשלה לא נותנת פתרון, נכון, אבל הרעיון הוא שהמדינה תממן.
אברהם נגוסה: זו תפיסת שליטה ולכן לא - - -
<וונדה אקלה: רגע, אני אסיים בנקודה - - -
אברהם נגוסה: אני מבקש שתסיים.
<וונדה אקלה: אני גר באשדוד - - -
אברהם נגוסה: אתה זרקת פה פצצה.
אברהם נגוסה: אז אנחנו - - -
<וונדה אקלה: בוא ננטרל את הפצצה הזאת.
<וונדה אקלה: אני גר באשדוד, אני מבחינתי עכשיו מרגיש שאני חזק, אני יכול גם לתת שירות לאחרים.
<וונדה אקלה: גם אם תגיד לי שאתה - - -
<לב ברדני: מה זה חזק?
<לב ברדני: יש לך דיור - - -
אברהם נגוסה: אנחנו מדברים על עולים.
<וונדה אקלה: בסדר, אני יכול לבוא לחזק את היישובים בדרום, אבל מה הבעיה שלי עכשיו?
<וונדה אקלה: שאין לי תעסוקה.
<וונדה אקלה: אני לא יכול.
<וונדה אקלה: אני באמת רוצה לבוא, גם אם זה לשדרות, אופקים או במקום אחר, אבל אם אני בא משם לכיוון הזה מבחינת תעסוקה אני לא יכול.
<וונדה אקלה: זה מה שאני אומר, אם אנחנו באמת רוצים לחזק את האוכלוסייה החלשה, בגלל שהם חדשים, לא בגלל שהם לא יכולים, אבל החלשה, שמביאים אותה ליישוב חלש שלא יכול לקלוט את העניין הזה, שני החלשים - - -
<לב ברדני: זה עדיפויות של הממשלה, אני מצטער - - -
סופה לנדבר: היום בקליטה הישירה בן אדם מגיע לאן שהוא רוצה להגיע והוא רוצה - - - הוא צריך להחליט לאן הוא רוצה - - -
אברהם נגוסה: נשמע את הנציגה של 'נפש בנפש'.
<רוית גרינברג: אני רוצה לחזק את מה ששפרה אמרה מקודם.
<רוית גרינברג: אני חושבת שמבחינת דיור ו'בית ראשון במולדת', אני מדברת רק על האוכלוסייה שאני עובדת איתה, שזה דרך 'נפש בנפש', זה עולים מארצות הברית, מקנדה ומאנגליה, אבל אני חושבת שאלה אנשים שלא מכירים את הדרום ובשביל להביא אותם לדרום צריכים שהם יילכו ישירות לבתים בדרום, שישווקו אליהם.
<רוית גרינברג: אני חושבת שתכנית כמו 'בית ראשון במולדת' או איזה שהיא תכנית אחרת שיכול להיות להם דיור אוטומטי בנגב, אז יהיה סיכוי יותר גדול שהם יגיעו, בגלל שיהיה מבנה שאליו הם הולכים.
<רוית גרינברג: הם לא מכירים את הנגב עכשיו, אנחנו מנסים ואנחנו משווקים, אבל אם היו יותר תכניות בנגב זה היה יותר קל לי.
<רוית גרינברג: אני אגיד לכם, אתה אומר עולים לפריפריה, עכשיו אחת מ-39 תכניות באולפן עציון זה בנגב, אחת מתוך 39 בארץ.
<רוית גרינברג: אז איך אפשר להביא אנשים צעירים מארצות הברית, קנדה ואנגליה לדרום אם יש לי אחת מתוך 39 תכניות בדרום?
<רוית גרינברג: אז פשוט רציתי להוסיף את זה.
סופה לנדבר: כמה עולים השנה ב - - -
<רוית גרינברג: אני יודעת בדרום, בדרום 190 עולים - - -
אברהם נגוסה: נשמע את דוד ממרכז ההיגוי.
<דוד מהרט: אני רוצה לחלק את הדברים שלי.
<דוד מהרט: באופן טבעי אנחנו עוסקים בחינוך ואני רוצה להגיד שאתה מכיר את מדיניות משרד הקליטה שהייתה בנושא של רכישת בתים, משכנתאות וכו'.
<דוד מהרט: אני מדבר על עולי אתיופיה.
<דוד מהרט: יישובים כמו קרית גת, אשקלון, באר שבע, תקופה ארוכה לא היה ממש אפשר לקנות בתים שם, לקבל את המשכנתא המיוחדת וכו'.
<דוד מהרט: בשנתיים-שלוש האחרונות העניין הזה נפתח ויש - - -
סופה לנדבר: לא נפתח, אני פתחתי אותו, אני מחקתי את הגבולות.
<דוד מהרט: בסדר גמור.
<דוד מהרט: מה שאני רוצה להגיד - - -
סופה לנדבר: שום דבר לא קורה סתם.
<דוד מהרט: לא, ברור שזה לא בא מה - - - אבל מה שאני רוצה להגיד, שיש קליטה מסיבית של עולים ברכישת בתים באזור הזה ואני רוצה להגיד שלאחרונה אני גם ראיתי אנשים מאזור יפו ותל אביב שמוכרים את הבתים שלהם ועוברים לאזור הזה, כי בסכום שהם מקבלים על הבית שלהם ביפו הם יכולים לקנות בתים למשל באזורים יחסית מבוססים, כמו באזור אשקלון בשכונות מסוימות.
<דוד מהרט: אבל אני רוצה להגיד בעניין הזה, אני הייתי בין האנשים שחשבתי שצריך באמת לפתוח את אזור הדרום לרכישה של בתים, אבל המחשבה שלי הייתה שייתנו להם משכנתא בגודל שנותנים למישהו שקונה ביפו ובתל אביב, כי אמרתי שבסכום שמאפשר לרכוש בית ביפו ובתל אביב יכול לאפשר בברנע ובאפרידר בשכונות מבוססות באשקלון.