GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם נגוסה: אני הייתי כמה פעמים במרכז הקליטה פה, עם העולים.
אברהם נגוסה: לגבי משרד הקליטה, אנחנו נפנה בכתב למנכ"ל משרד הקליטה וגם לשר הקליטה לשקול שינוי מדיניות במתן מענקים לעולים, שתהיה להם אפשרות לרכוש דירה בערד.
אברהם נגוסה: בנוסף אנחנו גם פונים למשרד הקליטה לחזק את הספורטאים העולים, זה הנושא שעלה עכשיו.
אברהם נגוסה: משרד הכלכלה, אנחנו נכתוב מכתב לשר הכלכלה וגם לשר לענייני הפריפריה, אנחנו נפנה לשניהם כדי לתת הטבות על מנת לעודד יזמים לפתוח וליצור מקומות תעסוקה פה בערד.
אברהם נגוסה: בעניין ביטוח לאומי, אנחנו מבקשים לפרסם את מקורות המימון או הסיוע שיש בביטוח לאומי, כמו אגף הקרנות שגילינו היום.
אברהם נגוסה: אני רואה אותו כהישג של הביקור שלנו.
אברהם נגוסה: אנחנו מבקשים, אם אפשר גם לעשות פרסום בשפות של העולים, שעולים גם יבינו, אם ברוסית, אם באמהרית, אם בצרפתית, באנגלית.
אברהם נגוסה: בנוסף אנחנו גם פונים לביטוח לאומי להעסיק עובדים דוברי שפות של העולים, דוברי רוסית, אמרו לי שזה הרוב, אבל גם כל קבוצה צריכה תרגום ולכן תעסיקו עובדים שמדברים בשפות העולים.
טלי פלוסקוב: לגבי מצ'ינג ציינת, או שאני פספסתי?
טלי פלוסקוב: של פרויקטור?
אברהם נגוסה: אני אגיד לך בעניין המצ'ינג, כי זה להגיש תכנית ואז אנחנו - - -
טלי פלוסקוב: לא, אני מדברת על פרויקטור.
טלי פלוסקוב: משרד הקליטה הוציא תקציב לפרויקטור, עדיין לא צריך להגיש, זה השלב הבא להגיש תכנית, פרויקטור לעידוד עלייה, ככה זה נקרא, היום יש דרישה להשתתפות של הרשות ב-25%.
טלי פלוסקוב: זה בנפרד.
אברהם נגוסה: חשבתי שזה ביחד עם הסוכנות.
טלי פלוסקוב: לא, זה של משרד הקליטה.
אברהם נגוסה: הבנתי, אז על העניין של ה-25%.
<שפרה קירשנבאום: הקול הקורא הזה כבר סגור.
אברהם נגוסה: הסיכום שלי בעניין, אנחנו נכתוב מכתב לשר הקליטה שאנחנו קיבלנו הבטחה מראש העיר שעיריית ערד מוכנה להשתתף ב-10%, את ה-90% משרד הקליטה יממן.
אברהם נגוסה: אז אנחנו נכתוב מכתב מוועדת העלייה והקליטה.
טלי פלוסקוב: על כמה כסף מדובר?
<שפרה קירשנבאום: קרוב ל-150,000 שקל.
טלי פלוסקוב: אני עכשיו אומרת, אם המשרד נותן את ההסכמה ל-10% אני לוקחת על עצמי להביא למשרד האוצר 150,000 שקל.
<שפרה קירשנבאום: לא, רגע רגע רגע.
<שפרה קירשנבאום: התקציב זה 150,000 שקל, הרשות צריכה להשלים 25%.
אברהם נגוסה: הם אומרים 25% זה יותר מדי בשבילנו, אבל אנחנו מוכנים ל-10%.
אברהם נגוסה: אתם הולכים על זה?
אברהם נגוסה: אנחנו נפנה לשר הקליטה.
אברהם נגוסה: אני מודה לכל המשתתפים, אני סוגר את הישיבה.
<מרינה גלייזר: לפני שאנחנו נבקש מהמכובדים להניח זר, העיר התברכה בעולים, אתם כבר שמעתם היום בוועדה שהתקיימה, הרבה מאוד ותיקי מלחמת העולם השנייה הגיעו לערד והרצון העז להקים מקום שבו ניתן יהיה לקיים טקס לזכר אלה שלחמו וניצחו, ואנחנו מדברים בוודאי על היהודים שלחמו בצבא האדום, שהקריבו את חייהם ואלה שלחמו וניצחו ועלו לישראל ונמצאים היום איתנו כאן, האנדרטה הזאת היא גאוות העיר ערד.
<מרינה גלייזר: היא נבנתה אבן לאבן, שלב שלב.
<מרינה גלייזר: ראש העיר באותה תקופה, טלי פלוסקוב, באמת בעזרתה נמצא המקום המדהים הזה להקמת האנדרטה.
<מרינה גלייזר: מי שהיה הצוות המוביל זה הווטרנים עצמם, מי שהיה האדריכל של האנדרטה היה בעצמו ותיק מלחמה, נכה, פרופסור לארכיטקטורה, אדוארד מליקוב ז"ל, הוא נפטר.
<מרינה גלייזר: האנדרטה הזאת נבנתה מהכספים של כל אחד מאיתנו, כולנו שמנו כסף כדי לבנות אותה, בוודאי המשרד לקליטת עלייה עזר לנו ועיריית ערד שמה את החלק המשמעותי הגדול כדי לסיים את האנדרטה.
<מרינה גלייזר: אנחנו נמצאים במקום שמסמל את המנורה, יש בה שישה קנים ומגן דוד, משלושת צדדיו עם המנורה באמצע.
<מרינה גלייזר: ששת מיליוני היהודים שנספו בשואה, לכבודם מדליקים כל ערב את ששת הפנסים האדומים.
<מרינה גלייזר: צער וניצחון.
<מרינה גלייזר: האבן שהונחה בתחילת הדרך הייתה על ידי תושב ערד, יזם.
<מרינה גלייזר: אנחנו רואים כאן את הדגלים של הקואליציה האנטי פשיסטית, ברית המועצות, ארצות הברית, צרפת ובריטניה.
<מרינה גלייזר: דגל ישראל, בוודאי מסמל אותנו, את התקומה של העם היהודי על אדמת הקודש.
<מרינה גלייזר: אנחנו מקיימים כאן במקום הזה טקסים, המשלחות שמגיעות לערד, אנחנו תמיד נהנים להביא אותן לכאן ועכשיו אנחנו נבקש מכם להניח זר, כנהוג.
טלי פלוסקוב: אני רק רוצה במשפט אחד לספר לכם.
טלי פלוסקוב: האדריכל שבנה, מה שאתה רואה זה כבר מוכן, אבל כשהוא בנה את השרטוטים וכן הלאה, לא הוא בא אליי, אותי הזמינו אליו הביתה, כי הוא היה במיטה בצבע יותר לבן מהחולצה של דנה, הבן אדם כבר היה כמעט בעולם אחר.
טלי פלוסקוב: כשבאתי אליו ואמרתי 'אני הבנתי שאתה רוצה לעשות והנה חברים כאן רוצים לבנות אנדרטה.
טלי פלוסקוב: אני נותנת לך משימה, תעשה לי תכנון של האנדרטה הזאת'.
טלי פלוסקוב: תוך שלושה ימים הבן אדם היה אצלי במשרד, על הרגליים שלו, הפנים שלו קיבלו צבע, הבן אדם ידע בשביל מה לחיות והוא המשיך לחיות עוד הרבה שנים מאז והוא ראה את האנדרטה ולא פעם נאם בטקסים האלה.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שזה משהו שהרבה מסמל.
טלי פלוסקוב: ושוב אני חוזרת לאנשים הקשישים, אם אנחנו נדע לתת להם בשביל מה לחיות הם יחיו עוד הרבה שנים ושיחיו עד 120.
טלי פלוסקוב: דבר אחרון, אני מאוד אשמח שנציג של הכנסת, כמו שיוצא כל שנה לטקס יום הזיכרון של חללי צה"ל, שיהיה גם נציג של הכנסת בטקסים ביום הניצחון על גרמניה הנאצית ויניח זר בשם הכנסת ובשם המדינה גם בטקסים מסוג זה.
טלי פלוסקוב: ואני מציעה שזה ייצא גם מטעם הוועדה שלנו, ב-9 במאי.
טלי פלוסקוב: עכשיו בואו נניח זר.
אברהם נגוסה: בוקר טוב לכולם, תודה שבאתם.
אברהם נגוסה: נמצאים חבריי, חברי הכנסת, חברת הכנסת קסניה סבטלובה וחבר הכנסת פרופ' יוסי יונה.
אברהם נגוסה: היום אנחנו דנים לפי דרישות ובקשות שהגיעו אלינו בנושא של מבחן לרישיון נהיגה.
אברהם נגוסה: כשקיבלתי פניות אז פניתי לשר התחבורה, השר ישראל כץ.
אברהם נגוסה: מבין האנשים שפנו אלי, מי שבלט ודחף את הענין הוא אמיר ראדה, הוא מוסר היום שהוא לא יכול להגיע מסיבות אישיות, הוא לא יכול להגיע אז הוא מבקש להזכיר את החשיבות של הנושא, כמה שזה חשוב לקדם את העולים החדשים בנושא הזה ולכן, ספציפית, הוא פנה בנושא בעיקר בעניין יוצאי אתיופיה שמתקשים לעבור את המבחן, למרות שהמבחן תורגם לאמהרית.
אברהם נגוסה: יש בעיה בתרגום, וכולם אומרים לי, כי התרגום לא נכון מבחינת השפה, לא תורגם טוב, אז כנראה, שאנשים שתרגמו אולי לא כל כך בקיאים בשפה האמהרית ולכן, הם תרגמו אותו כמו בעברית אז יש בעיה מבחינת התרגום.
אברהם נגוסה: בעיה נוספת חשובה ביותר היא שיש אנשים, חלק מן האנשים, שלא יודעים לקרוא ולכתוב אמהרית, ולכן, כשהם יושבים מול המחשב, כשהם צריכים לבחור את התשובה הנכונה, אז הם לא יכולים כי הם לא יכולים לקרוא את השפה, את האמהרית וגם לא להבין את השמע באמהרית.
אברהם נגוסה: הם מבינים את זה בעל פה, לכן, הדרישה פה היא לפחות לאלה שלא קוראים אמהרית ועברית, שתינתן להם אופציה להיבחן בעל פה בעברית.
אברהם נגוסה: אם יהיה באמהרית זה כמובן יהיה טוב ואם יהיה בוחן דובר אמהרית ועברית אז זה טוב אבל, גם אם הבוחן הוא רק דובר עברית אז לפחות תהיה להם אופציה.
אברהם נגוסה: זה מה שהוא מציע כדי לפתור את הבעיה הזו.
אברהם נגוסה: השר ענה לי ואני רוצה לקרוא לכם מתוך מכתב התשובה שלו בנושא הזה "לקראת שנת העבודה 2016 מתכנן משרדנו להטמיע את הבחינה בשפה האמהרית גם במערכת השמע, בה מתבצע המבחן באמצעות אוזניות ומול מסך ידידותי".
אברהם נגוסה: זה מה שהוא כתב אבל, בדבר הזה, כמו שאמרתי, יש בעיה.
אברהם נגוסה: למי שקורא אמהרית זה יכול להיות פתרון אבל למי שלא יכול לקרוא ולכתוב אמהרית זה לא נותן לו פתרון.
אברהם נגוסה: אז זה הנושא שאנחנו דנים ואנחנו נשמח לשמוע ממשרד התחבורה בנושא הזה.
אברהם נגוסה: האם בשלב הזה אתם רוצים שאחרים יתייחסו או שנשמע קודם אתכם?
יוסי יונה: שיקולך.
יוסי יונה: אדוני היושב ראש.
אברהם נגוסה: אז אתם יכולים להציג, אני מבין שיש מצגת.
אברהם נגוסה: האם יש מישהו שרוצה לפני שמשרד התחבורה מתייחס, האם אתה רוצה להתייחס?
<מולוגטה מהרי: אני אשמח להתייחס.
<מולוגטה מהרי: קוראים לי מולוגטה מהרי ואני עובד במוקד קליטה ומְפתח קהילתי בשכונת קטמונים.
<מולוגטה מהרי: נפגשתי עם מר אהרון אהרון כדי לנסות לקדם את הנושא הזה, כי אני חי את השטח, אני פוגש את האנשים בשטח, הם חוזרים ואומרים שהם מתקשים לעשות את התיאוריה ובעצם התיאוריה, היא בניגוד לרצון לקחת את החיים שלהם, להוביל את החיים שלהם, אלה אנשים שעסוקים בהישרדות יומיומית ולא רכשו את השפה העברית על בוריה, זאת אומרת, שהם לא יודעים קרוא וכתוב, ורובם מאופיינים בזה שהם עלו מכפרים וגם לא יודעים קרוא וכתוב באמהרית.
<מולוגטה מהרי: מה שמביא אותם לברירה יחידה, שזה לעשות את המבחן בעל פה.
<מולוגטה מהרי: נפגשתי עם אהרון אהרון והוא נתן לי דיסק שיש בו תיאוריה באמהרית, הבאתי להם את זה, יש לי קבוצה שמתנהלת בשכונת קטמונים, הם אומרים לי: תקשיב, האמהרית הזאת הרבה יותר קשה מן העברית שהצלחנו ללמוד.
<מולוגטה מהרי: שאלתי אותם: למה?
<מולוגטה מהרי: אמרו: זה לא אמהרית, זה לא מתורגם כמו שצריך – כמו שציינת ולכן, אנחנו מבקשים לחזור ולעשות את המבחן כמו שהיה.
<מולוגטה מהרי: היה עד לא מזמן, עד לפני שנתיים בערך אם אני לא טועה שיכלו לעשות את זה בעל פה, ובאמת אנשים עברו את התיאוריה, ובאמת ידעו מה הם עושים.
<מולוגטה מהרי: הם יודעים, הם פשוט לא מצליחים להביע את הידע שלהם בכתב ולכן, אני חוזר ומבקש, לחזור ולעשות את זה בעל פה, כי זה האמצעי היחיד שאתו הם יכולים להוציא את רישיון הנהיגה.
<מולוגטה מהרי: זה גם חלק מתעסוקה, זה גם פתרון לתעסוקה, כי יהיה להם את הרישיון לקחת את הילדים שלהם לגן, עם הרכב שירכשו, כדי לעשות את הפיזור הנכון ולהספיק להגיע למקומות העבודה, זאת אומרת, כמה פתרונות זה נותן.
<מולוגטה מהרי: התיאוריה הזאת מגבילה אותם הן בתעסוקה והן בלקיחת אחריות על החיים שלהם, למרות שהם מסתגלים ועובדים משבע בבוקר עד צאת הנשמה ובאמת, אני מבקש ממשרד הרישוי, שיתן את ההנגשה הזאת.
<מולוגטה מהרי: גם מה שכתוב לא מונגש בעצם, לא מונגש עם התשובות, הוא לא מסודר לפי התשובה, א, ב, ג, ד, כי אם ג' היא התשובה הנכונה אז זה לא מסומן, אין לי אופציה כזאת.
<מולוגטה מהרי: יש לפעמים שכל התשובות בתשובה א', כל התשובות הנכונות הן א'.
<מולוגטה מהרי: הם לא מתורגלים, הם לא מצליחים לתרגל בצורה טובה כדי להתכונן גם באמהרית.
<מולוגטה מהרי: זאת אומרת, עד שיימצא פתרון לדבר הזה שינגישו בינתיים, עד שימצאו את הפתרון ההולם, שיחזרו למה שהיה, זה מה שאני מבקש.
קסניה סבטלובה: האם אפשר רק שאלה?
קסניה סבטלובה: באיזו שפה הם שולטים יותר טוב?
<מולוגטה מהרי: בעברית.
קסניה סבטלובה: לא, בכתיבה.
קסניה סבטלובה: בכתיבה ובקריאה.
<מולוגטה מהרי: תראי, בשתיהן זה קלוקל, זה לא משהו, כי אין להם את היכולת לשבת וללמוד, כי הם עסוקים בהישרדות יומיומית.
קסניה סבטלובה: איך זה יהיה עם תמרורים – ציינת תמרורי אזהרה, אז מה יהיה עם זה?
<מולוגטה מהרי: היא תגיד את זה, היא תסביר.
קסניה סבטלובה: אני שואלת שאלה פרקטית, אדם שעושה את המבחן שבעל פה, האם הוא שולט בשפה העברית ביום, כדי לקרוא את תמרורי האזהרה על הדרך?
<מולוגטה מהרי: וורבלית כן, לדבר כן.
קסניה סבטלובה: לא לדבר, לקרוא, כשאתה בדרך אתה צריך לקרוא את התמרורים.
אברהם נגוסה: היא מתכוונת לשאול, אחרי שהאדם קיבל את הרישיון, על פי המבחן באמהרית, האם הוא יהיה מסוגל, כשהוא נוהג, לקרוא את התמרורים בעברית.
<מולוגטה מהרי: אבל זה ויזואלי, רוב התמרורים הם לא לקריאה, הם ויזואלים.
יוסי יונה: אדוני היושב ראש, תמרורים באופן כללי הם יחסית הדבר הקל.
יוסי יונה: מדוע?
יוסי יונה: כי אתה רואה שזה בינלאומי, אין איזה מקום יחודי של ישראל לגבי תמרור כזה או אחר.
יוסי יונה: נכון, יש פה מקום, נגיד, להאט אבל גם להאטה יש תמרור שבא עם - - - ולכן, אני תוהה, כאנשי משרד התחבורה, באשר למבחני התיאוריה, יש את החלק הזה של התמרורים שלטעמי הוא חייב להיות קל ביותר ונגיש, ויש את החלקים המילוליים שאדם צריך להביע, אני לא יודע אם זה עדיין נשאר בבחינות הללו, איזשהו ידע בסיסי בתחומים של נהיגה ראויה או הבנת המנוע, אני לא יודע אם זה עדיין נשאר שם אז לכן, אני מבקש את התייחסותכם בהמשך לגבי החלק הבינלאומי, ששם, לדעתי לא צריכה להיות בעיה, כי שם, אם יש בעיה אז זו בעיה של המנגיש ולא של המונגש, ויש את החלק האחר שהוא יותר מילולי, שאדם צריך להשיב על שאלות שדורשות ידע שצריך לעבד אותו קוגנטיבית.
אברהם נגוסה: אני רוצה גם להדגיש פה לפני שאתם מתייחסים, שזה באמת גם ענין של תעסוקה, כי גם חברות או אוטובוסים או משאיות, כדי להכשיר עולים, הן לוקחות את מי שיש לו רישיון נהיגה ולכן, זה מאוד חשוב שיהיה להם רישיון נהיגה, כדי שהם בכלל יוכלו.
אברהם נגוסה: מבחינת תמרורים יש להם את העברית הבסיסית, זה רק שקשה להם לקרוא ולהבין את הדברים ובנוסף, לפי מה שאני מבין ואני רוצה שתתייחסו, הבעיה היא שיש ששה עשר תקנים וארבעה בוחנים בכל מחוז.
<קריאה: בוחנים למבחן בעל פה?
אברהם נגוסה: של שמע.
קסניה סבטלובה: האם קיים כרגע?
קסניה סבטלובה: האם קיים הנושא בכלל, האם במדינת ישראל קיים כרגע?
אברהם נגוסה: כרגע לפי מה ששואלים אותי ונשמע אותם - - -
קסניה סבטלובה: האם באופן כללי קיימת האפשרות להיבחן בעל פה?
קסניה סבטלובה: אני פשוט לא מודעת לזה, אני שואלת כדי לדעת, אז למה לא לאשר?
אברהם נגוסה: דוד יאסו, האגף במשרד הקליטה.
<דוד יאסו: בוקר טוב, קודם כל אני מברך על המפגש הזה ואתן קצת תמונת מצב כפי שאתה היושב ראש, התייחסת.
<דוד יאסו: למעלה מחמש עשרה שנה אחרונות, שנקלטו נהגי אוטובוס במדינת ישראל, זה התחיל בחברת "דן", תשעים אחוז עברו דרך המוקד, ממוקדי הקליטה שנמצאים במדינת ישראל, שהקמנו אותם בשיתוף ואז, המבחנים ברובם, ברובם, נעשו בתוך המוקד.
<דוד יאסו: הכינו אותם, זה היה במשרד התחבורה באשדוד, שהוא לקח עוד כמה, גם נהגי משאיות מעל 15 טון או עד 15 טון והם ראו בעצמם אנשים שאלה לא ידעו לקרוא ולכתוב בעברית, אז עשו להם את המבחן הזה בעל פה.
<דוד יאסו: מזה השנתיים האחרונות יש זעקה בשטח, במוקדים, שהם אומרים: יש הרבה אנשים שהם רוצים להוציא את הרישיון, אפילו לא לאוטובוסים אלא רישיון ב', לפרייבט הרגיל, אבל לא יכולים לעשות את זה בכתב, כי משרד התחבורה שינה את החלטתו.
<דוד יאסו: אני חושב שמבחינת הדבר הזה יהיה מאד נכון להמשיך לעשות את זה כי זה גם מביא את הפרנסה.
<דוד יאסו: הדבר השני, אתמול בדיוק ישבתי ליד אחת שעשתה את המבחן באמהרית.
<דוד יאסו: יושב הראש יתקן אותי אבל באחת השאלות – וזו אחת שלמדה והיא יודעת מה זה לקרוא אמהרית או לכתוב, בשאלה כתוב: מגיעים לגשר, זה גשר צר, צריכים לעבור, איך את עוברת ואז א, ב, ג, ד.
<דוד יאסו: בא' כתוב "גפה גפה", "גפה גפה" באמהרית, היא לא הבינה מה זה "גפה גפה" וזו אחת שיכולה ללמד אותי מה זה אמהרית.
<דוד יאסו: "גפה גפה", אנחנו קוראים את זה בשפת העם, כשהולכים לחמורים אז אחד דוחף את השני ואומר לו: תזוז טיפה, תזוז טיפה, זה נקרא "גפה, גפה" אבל בשפה אין דבר כזה והיא אומרת: אני גדלתי ואני לא מבינה מה זו המילה הזאת.
<דוד יאסו: תבינו, כפי שאמרת, היושב ראש, אני רק מחזק, שבתרגום, מי שתירגם את זה צריך להבין שיש את השפה של אדיס ויש את השפה של הכפר אז לכן, אני חושב, הדבר הזה שזה יהיה בכתב הוא לא כל כך יצליח לטעמי, לפי מה שאני רואה.
<דוד יאסו: אני כן חושב שאפשר לעשות את זה בעל פה עם הדמיה או עם משהו שייראה, כמו שחבר הכנסת יונה אמר, והמילולי חייב להיות, הגיע הזמן, זה אחד הדברים שאומרים שבכל משרדי הממשלה יהיו דוברי שפה בכל תחום ותחום.
<דוד יאסו: אם במשרד הקליטה יש את האנשים אז במשרד התחבורה צריכים להיות, שאנשים יבואו וינגישו, ינגישו להם את זה, זו קליטת עלייה, אי אפשר לקלוט עלייה, שניה - - -
<קריאה: חיפשנו את ה"גפה גפה", אין "גפה גפה", הנה השאלה, הנה השאלה.
<דוד יאסו: רגע, רגע, שניה, אני עשיתי את המבחן שלי בשנת 88'.
<דוד יאסו: תבין על מה אני מדבר.
<קריאה: הנה השאלה, לא כתוב "גפה גפה".
<דוד יאסו: בתשובה, בתשובה תסתכל, זה מה שהיא אמרה.
<דוד יאסו: בתשובה, אולי "גבה, גבה", אני מצטט מה שהיא אמרה.
<דוד יאסו: ישבנו אתכם בדיוק לפני שנה אני מאמין, מה שונה?
<קריאה: פה אני לא רואה.
<קריאה: איפה ה"גפה גפה"?
<דוד יאסו: חבר'ה, אני לא עשיתי את המבחן הזה, אני מצטט אותה, לכן אני אמרתי, "גפה גפה" זה משהו אחר אז אני חוזר ואומר, הנושא של עברית הוא מאד מאד חשוב אבל צריכים להיות שם דוברי שפה.
<דוד יאסו: זה הכי קל, בואו נתחיל מזה, אי אפשר לקלוט עלייה ללא השפה שלה, לא קיים, ואם אנחנו יוצאים מתוך נקודת הנחה שכן אני חושב שאפשר לקדם את הדבר הזה.
אברהם נגוסה: יש לנו שני אנשים ממשרד התחבורה, אנחנו נשמע את מר אהרון אהרון, מנהל אגף א' ומנהל פרוייקט התיאוריה ואת מר חנן אהרון, סגן מנהל אגף רישוי.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע משני האנשים האלה, בציפייה לקבל תוצאות ופתרון לבעיות שציינו עד כה.
אברהם נגוסה: תודה, אז מי מתחיל?
<חנן אהרון: למרות שהוא יותר גדול ובכיר אני אתחיל.
אברהם נגוסה: מה שמך בבקשה?
<חנן אהרון: חנן אהרון.
<חנן אהרון: קודם כל אני שמח, באמת אני אומר, שבשנת 2016, אני כבר עשרים ושבע שנים עובד במשרד ואהרון ארבעים וחמש שנים, שאנחנו עדיין דנים בתרגומים של שפות, זה אומר שאנחנו עדיין בקליטת עלייה, העולים מגיעים, אנחנו נשמח שיבואו עוד, לחזק את המדינה שלנו זה חשוב, ואנחנו ניתן להם את האפשרויות לעשות את זה.
<חנן אהרון: לגבי הנושא של התיאוריה בכתב, כשהיה בכתב לפני שהוצאנו את זה למיחשוב, אז כל פעם היינו צריכים להתאים את המבחנים לפי העלייה.
<חנן אהרון: למה אני מתכוון, היתה עלייה מארגנטינה, דרום אמריקה, בסוף שנות השבעים, היינו צריכים לתרגם, היתה עלייה מצרפת, עלייה גדולה מצרפת היינו צריכים לתרגם לצרפתית ואנחנו צריכים להתאים את עצמנו בהתאם לביקוש, נקרא לזה כך.
<חנן אהרון: העניין של אמהרית – נדרשנו גם לעניין הזה.
<חנן אהרון: כמובן גם לרוסית שעשינו את זה מזמן, כמו באמהרית ובכל השפות, כדי להנגיש את התיאוריה ולאפשר לכל תלמיד, לכל נבחן, להוציא רישיון בשפתו, ככל האפשר שיהיה קל לו יותר.
<חנן אהרון: אהרון יסביר, כמובן, הוא מנהל הפרוייקט הזה והוא עשה פה עבודה מעולה ומצויינת, לא פשוטה, זה לא היה פשוט, תרגמנו את התיאוריה לשבע שפות.
<חנן אהרון: ברגע שהתיאוריה הפכה להיות ממוחשבת הוצאנו את זה לזכיינים חיצוניים במיקור חוץ, לשם התלמידים מגיעים.
<חנן אהרון: האפשרות לעשות את זה בצורה ממוחשבת היא הרבה יותר נכונה והרבה יותר טובה וכתבנו כ- 1,800 שאלות חדשות.
<חנן אהרון: לא מה שהיו.
<חנן אהרון: מה שהיה פעם, היינו עושים מבחנים בנייר, טופס עם 'שבלונות' והיינו בודקים אותו, היום הכל ממוחשב.
יוסי יונה: רק הערה, לגבי, - - - האם יש גם אמהרית וטיגרית או שזה רק אמהרית?
<חנן אהרון: רק אמהרית.
יוסי יונה: רק אמהרית?
<חנן אהרון: נכון.
יוסי יונה: ואלה שלא - - -
<חנן אהרון: אותו הדבר.
<מולוגטה מהרי: זה לא מונגש.
יוסי יונה: אז אלה שדוברים טיגרית אין להם.
<אהרון אהרון: הם 10% בערך.
<מולוגטה מהרי: אבל 10% בלי רישיונות נהיגה.
<דוד יאסו: קודם כל, אני דובר גם טיגרית וגם אמהרית אבל זה לא עוזר.
<קריאה: שיהיה באמהרית, אתה יודע מה, שלא יהיה בטיגרית, שיהיה באמהרית אבל שהאמהרית תהיה נכונה.
קסניה סבטלובה: האם בגרוזינית יש?
<קריאה: רוסית כן.
<קריאה: לא כולם דוברי רוסית.
אברהם נגוסה: יכול להיות, אני לא יודע את הסיבות אבל - - -
יוסי יונה: האם אין תרגום לדוברי טיגרית כדי ללמוד לרשיונות נהיגה?
<חנן אהרון: חכו, אני אסביר.
<חנן אהרון: תשמעו.
<חנן אהרון: לגבי - - -
<קריאה: אולי הם יסתדרו - - -
אברהם נגוסה: אני רק אומר, אני אגיד לך, גם דוברי טיגרית מדברים אמהרית.
אברהם נגוסה: זה יכול להיות פתרון וזו סיבה אחת.
אברהם נגוסה: הסיבה השניה, - - -
<דוד יאסו: הלמידה היא באמהרית.
<דוד יאסו: הלמידה בבית הספר באתיופיה הוא באמהרית.
אברהם נגוסה: השפה הלאומית היא אמהרית.
אברהם נגוסה: הטיגרית היא שפה מקורית, דיאלקט.
<חנן אהרון: אין סוף לעניין הזה.
<חנן אהרון: לא רק באמהרית, גם בעברית, אני אומר לכם שאנחנו בוחנים את התלמידים ואני מדבר על תלמידים ישראלים, שנולדו בישראל צברים, עושים מבחן בעברית פשוטה, נגיד, רכס, שואל שאלה, כולם מרימים ידיים "מה זה רכס?", שואלים את הבוחן מה זה רכס, לא מכירים את המילה רכס.
<חנן אהרון: אני אתן דוגמאות של עשרות כאלה, זאת אומרת שגם ישראלי שיושב הוא לא מכיר את המלים האלה ועכשיו אני צריך לשבת ולכתוב את התיאוריה, להתחיל לעבור ולכתוב את התיאוריה לפי הסלנג של הישראלים, צריך להיות גמיש בתרגום של 1,800 שאלות שהוא תרגום רשמי, ואנחנו צריכים להנגיש אותו לכולם אז לא יהיה סוף.
אברהם נגוסה: אתה יודע מה, יש פתרון.
אברהם נגוסה: אני הוצאתי את רישיון הנהיגה באתיופיה.
אברהם נגוסה: יש תיאוריה באמהרית באתיופיה.
אברהם נגוסה: הסימנים - - -
<קריאה: בוא נביא אותה משם.
אברהם נגוסה: הם אותו הדבר, למה לא מביאים את התיאוריה לפה ואז - - -
יוסי יונה: פתרת את הבעיה.
אברהם נגוסה: זה פשוט מאוד.
<חנן אהרון: יכול להיות, אתה רוצה לנסוע?
<חנן אהרון: יש לך זמן לנסוע לאתיופיה?
אברהם נגוסה: יש ספר.
<קריאה: למה להמציא את הגלגל?
<חנן אהרון: נשלח את אהרון להביא את זה משם.
יוסי יונה: אני מוכן להביא להם.
<חנן אהרון: השאלה היא האם באתיופיה - - -
אברהם נגוסה: כדאי לבדוק את זה.
<חנן אהרון: חברת הכנסת הנכבדה אמרה לי לפני כן, רגע, היא ציינה לפני כן, למשל, בגרוזיה, הייתה עלייה גדולה בשנות השבעים, יש לנו משפחה גדולה משם - - -
קסניה סבטלובה: אתה יודע, שלא כולם שולטים ברוסית.
<חנן אהרון: שהם לא דוברי רוסית אלא דוברי גרוזינית, למשל, ואני זוכר שבאותה תקופה עשו להם, זה היה באותה תקופה באשקלון, באשדוד, בריכוזים הגדולים, גם בחיפה, בטירת הכרמל, עשו להם מבחנים ברוסית אבל הם לא יודעים רוסית, אז עשו להם מבחנים בעל פה בשפה הגרוזינית זאת אומרת שזה, אני מנסה לומר שגם שם, לא מספיקה שפה אחת.
<חנן אהרון: יש במקומות שונים, ממחוזות שונים, גם באתיופיה, השאלה אם המבחן באתיופיה שדיברת עליו, הוא מבחן אחד ויחיד לכל מדינת אתיופיה באותה שפה.
<דוד יאסו: הייתי שם עד לפני - - -
<חנן אהרון: האם כולם יודעים לקרוא אותו?
<דוד יאסו: עד לפני חצי שנה - - -
אברהם נגוסה: אני מדבר על מי שקורא וכותב.
<חנן אהרון: עם השנים, אנחנו, במשרד התחבורה עושים התאמות, עושים התאמות, יש בזה הרבה עבודה, הדברים לא פשוטים אבל אנחנו עושים אותם, כי צריך, לא עושים טובה לאף אחד, צריך להנגיש, כל אחד שצריך להוציא רישיון ויכול להוציא רישיון, צריך לתת לו את האפשרות.
<חנן אהרון: יש, אני אומר לכם, גם בתרגומים לפעמים, ויש לנו מתרגם אבל החידוש הגדול – ואהרון תיכף יעמוד בדבריו על זה, החידוש הגדול הוא באמת שהפכנו את זה להיות ממוחשב.
<חנן אהרון: כשזה היה בכתב, אם הייתה טעות אז היה צריך לעשות מחדש הדפסה של מאות אלפי עותקים ולהתחיל לשנות איזו שאלה, ועד שמישהו בא ואמר לך לא ידעת.
<חנן אהרון: היום, התרגום שנעשה הוא תרגום מקצועי, כפול, זאת אומרת, כמו שהסברנו קודם, ושאלת שאלה יפה בעניין שאלות כאלה שהן נוגעות לתחבורה, זאת אומרת, זה לא רק שפה שצריך להבין כי התרגום הוא לא רק סימולטני 'מילה במילה', אלא צריך לעשות אותו כדי שתהיה הבנה אז הבדיקה שנעשתה היא גם עם כאלה שמתרגמים לשפה באופן רשמי וגם לקחנו את זה לאנשי מקצוע, לאנשים מקצועיים בנהיגה, מורים לנהיגה מקרב העדה האתיופית, שיודעים לתרגם את זה לשפה הזאת, להנגיש את זה יותר טוב ונעשתה פה עבודה, עם כפל אבטחה, כדי שזה יצא טוב.
<חנן אהרון: אהרון יתייחס לעניין של הניבים השונים.
<חנן אהרון: אני אומר שבענין ה"בעל פה" אני הולך עם - - -.
<חנן אהרון: המבחנים בעל פה וקודם כל אני חייב לומר שגם מקרב בני העדה, צריך לומר את זה, הרי הרוב המוחלט שמוציא רישיון, גם מקרב העלייה הרוסית, כולם הרי, בסופו של דבר, אנחנו כבר, נגיד, עשר שנים או שמונה עשרה שנים אחרי העלייה, אז הם כבר מגיעים כמו כל הישראלים האחרים ומוציאים רישיון בכתב בעברית, כי הם כבר גדלו במוסדות החינוך שלנו.
<חנן אהרון: על אותו עקרון העלייה הזאת שמגיעה ובמיוחד אנשים נגיד מבוגרים, זאת אומרת, הפתרון לאוכלוסיות האלו הוא יהיה פתרון, כי אמנם נשארה אוכלוסייה שצריך לתת לה מענה אבל, בסך הכול, היום אפשר בכתב כי הם גדלים יחד עם כולם והם עושים בעברית וזה בסדר.
<חנן אהרון: אני מדבר על ה"בעל פה".
<חנן אהרון: בעל פה יש זה כללים ברורים שמי שלא יודע קרוא וכתוב או מי שיש לו אבחון דיסלקטי או בעיות כאלו ואחרות, אז אנחנו מאשרים לו מבחן בעל פה.
<חנן אהרון: והמבחן בעל פה יש לו בעיה מסוימת, אני בעצמי – ואהרון גם יאמר לך שהיינו בוחנים בעל פה הרבה שנים, אתה צריך להנגיש כל השפות.
<חנן אהרון: מי שהגיע ואין משהו כתוב בשפתו אז היינו צריכים להתאים לו בעל פה.
<חנן אהרון: יש היום דוגמה שאני אתן לכם, מתאילנד, באים עובדים זרים מתאילנד, שרוצים להוציא רישיון פה על פרייבט, אתה צריך גם להתאים את עצמך, נגיד, לשפה התאית שלא היה לנו צורך בכך, ואין לי בוחן עובד זר מתאילנד, שאני יכול לשים אותו שיבחן בתאילנדית וצריך למצוא לזה פתרון, זו דוגמה, אז בחנו אותם בעל פה באיזושהי צורה.
<חנן אהרון: גם בשפה אמהרית, גם בשפה הרוסית, למשל, אם יש לנו בוחנים שיודעים לדבר בשפה הזאת, כמו בוחנים בערבית, כשאנחנו בחנו, נגיד בערבית אז היו לנו בוחנים שידעו ערבית.
<חנן אהרון: עכשיו, עם הזמן, אתה יודע, כשאני מגייס אותם אז אני לא מגייס אותם רק לפי השפה, יש לנו תנאי סף לבוחן, אם יש לו שפה נוספת אז זו עדיפות אבל לא תמיד יש לנו אותה.
<חנן אהרון: אין לנו גם בפיזור ארצי, זאת אומרת, אם יש לי בוחן אחד שדובר את השפה בירושלים או בתל אביב, יש לנו נגיד, בקרית שמונה או בבאר שבע אבל לא בכל המקומות אז לא נביא את האזרח משם אלינו כי צריך להתאים את זה וזה לא פשוט.
<חנן אהרון: המיחשוב של התיאוריה בעל פה היה חשוב, גם בגלל שהבוחנים לא ידעו את השפה לגמרי טוב וכשהם היו שואלים את התלמידים, את הנבחנים מתוך השאלון, היו מקריאים להם את השאלות, הם צריכים לשמוע מה התשובה, ככה זה עבד, מקריאים לו את השאלה מתוך השאלון, זה היה קשה מאוד - - לנו דוברי שפות.
<חנן אהרון: המיחשוב נותן לזה פתרון בגלל שיש גם איורים, היום בתוך השאלות יש גם איורים, את זה צריך להסביר, למשל, כפי כשאמרת, לא רק תמרורים, לגבי תמרורים זה נכון שיש שפה בינלאומית אבל כשאתה צריך להסביר לתלמיד שאתה מגיע לצומת ואין תמרורים אז למי יש זכות קדימה, או שהגעת למקום צר ובא רכב מפה, כל הדברים האלה שאני יכול לכתוב אותם בעברית אבל, כשאני שואל אותם, הרי גם השפה קשה לו והוא גם צריך לדמיין בראש, כשאני שואל אותו, איך זה נראה בשטח, הרכב בא מימין, משמאל – זה לא פשוט.
<קריאה: אבל גם היום יש איורים, לא?
<חנן אהרון: היום, עכשיו יש איורים אז זה מה שלא היה.
<מולוגטה מהרי: החבר'ה טוענים שדווקא זה קשה.
<מולוגטה מהרי: השיטה הישנה יותר טובה, אגב.
<מולוגטה מהרי: זה מה שהולך בשטח.
<קריאה: רגע, תנו לו לסיים.
<חנן אהרון: אם יש את האיורים האלה, זאת אומרת, זה יותר - - -
אברהם נגוסה: תרשום את הדברים האלה.
אברהם נגוסה: כשתהיה לך זכות דיבור אז תדבר.
<חנן אהרון: אז זה יותר קל, כי מה שאנחנו צריכים לעשות בסופו של דבר, פה, המבחן בתיאוריה למה הוא?
<חנן אהרון: לא באים לסמן איקס ולהגיד: הנה, התלמיד כאן ולהוציא אותו לדרך, כי יש לזה חשיבות, גדול התלמוד שמביא לידי מעשה, שאם אדם לא יודע הוא לא עושה את הטעות בכוונה.
יוסי יונה: פעם זה לא היה ככה, חנן, פעם היו שואלים אותי מי המציא את מנוע הבעירה, מה אכפת מי המציא את מנוע הבעירה?
<חנן אהרון: אבל איך אתה צודק, איך אתה צודק, כי היום כבר ירדנו מכול זה.
<קריאה: קח את האוטו למוסך וגמרנו.
<חנן אהרון: על כל השאלות הטכניות אהרון יסביר.
<חנן אהרון: עכשיו תראו, אני רק רוצה לסיים כי אהרון יאמר את דברו וייפרט גם כן, אני אומר, במבחן, הנהג צריך לדעת.
<חנן אהרון: אם אני סתם שואל אותו שאלות של שינון, שהוא ילמד בבית, יעשה שינון ויבוא יזרוק לי את זה כמו תוכי בעל פה והוא לא מבין כלום, אז זה לא שווה כלום.
<חנן אהרון: לכן את השאלות החדשות בנינו בצורה שהיא לא מה המנוע וכמה בוכנות ומה הפעולות של המצבר - - -
<קריאה: זה לא מעניין אף אחד.
<קריאה: שילכו למוסך.
קסניה סבטלובה: עד עכשיו אני לא יודעת מה זה.
<חנן אהרון: כן אבל היום, אין.
<חנן אהרון: הורדנו את זה ואנחנו רוצים שהתלמידים, אני רוצה שתלמיד שנמצא בכביש, יבין גם בצורה העיונית איך להתנהג בכביש.
<חנן אהרון: ראינו את התאונות לאחרונה, אתה רואה מה שקורה, השינון לא יעזור כלום, צריך הבנה.
<חנן אהרון: השאלות האלה מבוססות על הבנה וזה חשוב לנו.