GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רינה נשר: בכל מה שקשור לחוק השבות בעצם, שאני מניחה שזאת השאלה שנשאלת, אז כשמדובר על בני זוג נשואים מאותו מין, זאת אומרת שנשואים כחוק על פי מדינת האזרחות שלהם, יש הנחיה של גדעון סער שלמיטב ידיעתנו כך זה מתבצע.
<אנה טליסמן: זה לא מתבצע.
<רינה נשר: אני מדברת על בני זוג שהם נשואים.
<אנה טליסמן: גם אנחנו.
<רינה נשר: בסדר, אני לא יודעת.
אברהם נגוסה: כלומר יש נוהל שמי שנשוי בארץ המוצא שלו, אם הוא מביא את תעודת הנישואין שלו אתם מקבלים אותם כבני זוג.
<רינה נשר: נכון, נכון.
<רינה נשר: אותו דבר בין אם זה נשואים של גבר ואישה לבין אם זה נשואים של שני גברים.
אברהם נגוסה: כן, זה לא משנה.
<רינה נשר: זה מה שקשור לגבי חוק השבות.
אברהם נגוסה: בזה אין בעיה.
אברהם נגוסה: עכשיו, למי שהגיע לפה כתייר ורוצה לקבל מעמד והוא בא עם בן הזוג שלו.
<רינה נשר: שוב, אם זה בן זוג נשוי בנישואים שמוכרים על ידי מדינת האזרחות שלו, זאת אומרת שהוא מראה שהוא רשום נשוי במדינה שהוא אזרח שלה, הוא יכול גם להגיש בקשה פה בארץ לשנות מעמד מתייר לעולה, כמו-.
<רינה נשר: הדברים נבדקים אותו דבר.
<רינה נשר: זאת אומרת אם זה נישואין סמוך לעלייה, זה נבדק כמו נישואין סמוך לעלייה של גבר ואישה.
<רינה נשר: זאת אומרת הדברים הם אותו דבר, וההנחיה היא לטפל בזה אותו דבר.
<רינה נשר: אני מבינה שיש פה טענה לגבי מקרים שכך לא ננהג, אז שיעבירו את הפניות לרשות האוכלוסין, בין אם זה באמצעות הלשכות, בין אם זה למטה הרשות וזה ייבדק.
<מרגריטה פטרנקו: הוגשה עתירה לבג"ץ עכשיו.
<מרגריטה פטרנקו: זה לא מקרים ספציפיים, זה תופעה.
<רינה נשר: אני מדברת על מקרה שהנישואין מוכרים במדינת האזרחות.
<מרגריטה פטרנקו: כן, גם אנחנו.
<אנה טליסמן: יותר מזה, יש לנו קהל שלם של אנשים שמתחתנים במדינות שאפשר להתחתן בהן ואיך זה שמדינת ישראל לא מקבלת אותם כנשואים, לא רואה בהם משפחה, לא ברור.
<אנה טליסמן: יש אנשים שעל רקע זה בכלל לא יכולים לעלות, כי הם לא יכולים להחזיק את עצמם.
<אנה טליסמן: בן אדם אחד עכשיו צריך להחזיק את כל המשפחה כי מדינת ישראל לא מקבלת את הנישואים שלו.
אברהם נגוסה: אני שומע שני דברים שונים.
אברהם נגוסה: היא אומרת שבארץ המוצא, אם לנשואים יש תעודת נשואים והם באים עם תעודת הנשואים, היא אומרת שהם מקבלים לפי הנוהל במשרד הפנים.
<אנה טליסמן: אלף כל זה לא בדיוק קורה בפועל.
<אנה טליסמן: ב' כל, גם אם - - -
אברהם נגוסה: אוקיי, זה - - -
<אנה טליסמן: אני לא ממש ראיתי בהנחיה של גדעון סער, שקראתי אותה, שכתוב ממדינות אזרחות שלהם, מדוע?
<אנה טליסמן: מאחר שבהמון מדינות שעולים חדשים מגיעים מהן, הם לא יכולים בשום פנים ואופן להתחתן.
<אנה טליסמן: הם נוסעים להתחתן במדינה אחרת במיטב כספם ומגיעים לפה ומתחילים להיות מוחלשים כפליים, כי גם הם נופלים בתור משפחת עולים שלא יכולים לקבל את הזכויות שלהם כסל הקליטה, וגם כי הם צריכים להתכונן לתהליך מייגע של כמה וכמה שנים.
אברהם נגוסה: שני הדברים שונים.
אברהם נגוסה: מי שמפה, אזרח ישראלי, שאז הוא יוצא לחו"ל - - -
<אנה טליסמן: לא, אני לא מדברת על זה.
<אנה טליסמן: אני מדברת על זוג חד מיני מעורב – יהודי לא יהודי – רוצה לעלות לארץ.
<אנה טליסמן: הוא לא יכול להתחתן - - -
אברהם נגוסה: אוקיי, יש לו תעודת נישואין.
<אנה טליסמן: יש להם חמש שנות ניסיון, סטאז' של נישואים.
<אנה טליסמן: ברגע שאפשר לנסוע להתחתן במדינה שמקבלת את הנישואין, הם יתחתנו.
<אנה טליסמן: עכשיו, ישראל מצהירה על זה שהיא מקבלת זוגות נשואים - - -
אברהם נגוסה: את אומרת, נגיד את באה ממוסקבה ואז יכול להיות שאת התחתנת בהולנד, ואני אומר דוגמא.
אברהם נגוסה: בהולנד התחתנתם, יש לכם את תעודת הנישואין מהולנד.
אברהם נגוסה: את עולה מרוסיה, ממוסקבה, את אומרת שבגלל שלא התחתנת במוסקבה, אז לא מקבלים אותך?
<קריאה: לא בגלל זה.
אברהם נגוסה: אני לא הבנתי בדיוק מה הבעיה.
<אנה טליסמן: כן, בכותרת התחתונה כן.
<אנה טליסמן: מאחר שמדובר במדינות בכלל הומופוביות, אין מצב, אנשים לא יכולים להתחתן שם ואז לא מקבלים את המשפחה כמשפחה.
<אנה טליסמן: זהו.
<אנה טליסמן: עכשיו, הם אפילו הולכים - - -
אברהם נגוסה: אז מה את אומרת?
<קריאה: אבל גם ישראלים מתחתנים ב - - -
<קריאה: ומכירים בהם.
אברהם נגוסה: אני חושב שאנחנו נמצא את ה - - -
<אנה טליסמן: גם כשהם מגיעים לכאן, לא אנשים שמגיעים ללשכת הקשר.
<אנה טליסמן: הם כבר מגיעים.
אברהם נגוסה: הבנתי אותך.
אברהם נגוסה: את אומרת במוסקבה, ברוסיה, זה אסור - - -
<אנה טליסמן: הם מגיעים לארץ - - -
<קריאה: בארץ במשרד הפנים, אנחנו לא מדברים על מוסקבה.
<קריאה: תעזבו שם.
אברהם נגוסה: הבנתי, אבל את עולה ממוסקבה, על זה אני מדבר.
אברהם נגוסה: את עולה ממוסקבה, תעודת הנישואין שלך הי מהולנד, ולכן את אומרת שאת זה הם לא מקבלים, זו הטענה.
<אנה טליסמן: כן.
אברהם נגוסה: אז אני רוצה לשמוע את משרד הפנים.
<אנה טליסמן: אנחנו מדברים על אנשים שנמצאים במצב הכי מסוכן ואנחנו נותנים אישור כניסה לאנשים שיכולים היו להסתדר גם איפה שהוא בלי סל הקליטה.
<אנה טליסמן: אני חושבת שהמצב הזה שם אותנו בעמדה הכי פוגענית שיש כלפי עולים חדשים, במיוחד ממדינות שאנחנו חייבים לעזור להם לעלות.
אברהם נגוסה: בואו נשמע מנציגת משרד הפנים.
<רינה נשר: הנסיבות שהיא מדברת עליהן זה סיטואציה שונה.
<רינה נשר: זאת אומרת היא שונה ממה שאמרתי קודם, במובן הזה שמדובר על אנשים שמדינת האזרחות שלהם לא מכירה בנישואין שלהם.
<רינה נשר: לכן זה שונה מהנסיבות עליהן דיברתי.
אברהם נגוסה: אז אני רוצה להגיע לנקודה.
אברהם נגוסה: ואז אתם לא מכירים בנישואין שלהם.
<רינה נשר: את זה אנחנו יכולים לבחון במסגרת חוק הכניסה לישראל ויש נסיבות שבהן נותנים מעמד במסגרת הליך מדורג מסוים, הומניטארי מסוים.
אברהם נגוסה: אבל לא משנה, אני רוצה להבין את המשמעות.
אברהם נגוסה: מה משנה אם הנוהל הישראלי - ואני מדבר עכשיו על הנוהל פה – אם הנוהל הישראלי מכיר בנישואין בחוץ לארץ, מה משנה אם הוא התחתן במוסקבה או בהולנד?
אברהם נגוסה: אם הוא מגיע עם תעודת נישואין, מה זה משנה לכם מהנוהל הישראלי?
<רינה נשר: כי חוק השבות מתייחס-.
<רינה נשר: אני לא חושבת, קודם כל - - -
אברהם נגוסה: לא, חוק השבות לא מתייחס לזה.
<רינה נשר: נכון.
<רינה נשר: לכן אני אמרתי, במסגרת חוק הכניסה לישראל, אפשר לתת מענה לנסיבות האלה.
אברהם נגוסה: אז אני אומר, מה ההבדל תעודת הנישואין של הולנד לתעודת הנישואין של מוסקבה?
אברהם נגוסה: מה שונה?
אברהם נגוסה: מבחינת מוסקבה אני מבין, אבל מבחינת הנוהל הישראלי, זה מה שאני לא מבין.
<רינה נשר: אז כשאתה מדבר על הנוהל, אז השאלה נוהל מכוח מה.
<רינה נשר: מכיוון שאני לא בוחנת את זה - - -
אברהם נגוסה: מכוח חוק הכניסה לישראל.
אברהם נגוסה: ל
<רינה נשר: אוקיי, אז זה בדיוק מה שאמרתי, שמבחינת חוק הכניסה לישראל אנחנו יכולים לתת מעמד בנסיבות האלה וכך הדברים האלה.
<רינה נשר: כל הדברים האלה זה דברים מאד חדשים.
<רינה נשר: זה לא דברים כל כך ותיקים שיש עליהם פרקטיקה.
<אנה טליסמן: חמש שנים לפחות.
<רינה נשר: לא.
<רינה נשר: ההנחיה של גדעון סער היא מסוף שנת 2014, זה אומרת זה פחות משנתיים וההנחיה הזאת התייחסה לנסיבות היותר מוכרות, שמדובר באנשים שעולים לארץ ממדינת מוצאם, מנישואים - - - -
<מרגריטה פטרנקו: אין שם התייחסות למדינת המוצא.
<רינה נשר: בסדר.
אברהם נגוסה: רגע, רגע, תנו לי.
אברהם נגוסה: אני ממש מקשה עליך.
אברהם נגוסה: אני אומר אלא אם כן תסבירי לנו בנוהל כתוב, שתעודת הנישואין שמכירים אותו, היא צריכה להיות בארץ המוצא של העולים החדשים.
אברהם נגוסה: זה מה שכתוב?
<רינה נשר: לגבי חוק השבות.
אברהם נגוסה: רגע, רגע, אנחנו לא בחוק השבות.
<רינה נשר: לא, אבל - - -
אברהם נגוסה: אנחנו מדברים על הנוהל ששר הפנים לשעבר הוציא.
אברהם נגוסה: חוק הכניסה נגיד למשל.
<רינה נשר: אז לכן אני אומרת, לגבי חוק השבות, כל אחד שעולה לפי חוק השבות, מביא את התעודות ממדינת המוצא שלו.
<רינה נשר: אני שמה בצד את חוק השבות בשאלה שלך לגבי חוק הכניסה לישראל.
<רינה נשר: זה מאד מאד חדש ואין נוהל מה קורה לגבי עולה חדש שמתחתן בנישואין שלא מוכרים על ידי מדינת המוצא שלו.
<רינה נשר: אין.
<רינה נשר: זה הכל מאד מאד חדש.
<רינה נשר: ולכן אני אומרת, מה שאפשר לעשות ומה שעושים בדרך כלל, כשמגיעה בקשה כזאת אז בוחנים את הבקשה מכוח חוק הכניסה.
<רינה נשר: ואני מכירה מקרים שבהם נתנו לבן הזוג א/5 בנסיבות כאלה, מכוח חוק הכניסה לישראל.
<רינה נשר: אין נוהל שזאת הכותרת שלו, אבל זה המענה שניתן לנושא הזה.
אברהם נגוסה: אז הם מקבלים?
<רינה נשר: במקרים שאני - - -
<אנה טליסמן: במשפחת עולים, זה מה שקורה.
<רינה נשר: נכון, בסדר.
<רינה נשר: לא מכוח חוק השבות אלא מכוח חוק הכניסה לישראל.
אברהם נגוסה: יש פה בעיה.
אברהם נגוסה: אני אומר לך, זה לא ברור, הנושא הזה.
<רינה נשר: כי זה מאד חדש ולכן - - -
אברהם נגוסה: הבנתי, הבנתי.
אברהם נגוסה: אני לא מצפה שתתני לי תשובה עכשיו, אבל אנחנו, הוועדה מבקשת שתשלחו לנו בכתב, תסבירו לנו בדיוק את הנוהל הקיים ואיך אפשר להקל על העולים החדשים הלהט"בים.
אברהם נגוסה: זה מה שמאוד חשוב לנו, כי אני לא רואה את ההבדל.
אברהם נגוסה: אמנם יש הבדל מבחינה טכנית, אבל מבחינה מהותית, אני לא רואה את ההבדל אם בן אדם מתחתן בהולנד או במוסקבה.
אברהם נגוסה: מה שחשוב שהוא התחתן, יש לו תעודת נישואין, וזהו.
אברהם נגוסה: אלא אם כן בחוק, מה שאת אומרת, או בנוהל, יש הגבלה בעניין הזה.
<ציפי נחשון-גליק: בחוק השבות היא אמרה שכן, אבל בחוק הכניסה - - -
אברהם נגוסה: לא, לא, בחוק השבות אין הגבלה כזאת.
<רינה נשר: זו הפרשנות שהמדינה נותנת לחוק השבות, שנותנת משמעות - - -
אברהם נגוסה: בחוק השבות אין הגבלה כזאת.
<רינה נשר: הפרשנות שהמדינה נותנת לחוק השבות - - -
אברהם נגוסה: הסוגיה הזו לא כל כך מוכרת בחוק השבות ולכן לא כדאי לנו להיכנס לזה.
אברהם נגוסה: מה שחשוב זה הנוהל לפיו אתם עובדים.
אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת יצחק הרצוג, יושב ראש האופוזיציה, חבר ועדה.
אברהם נגוסה: את סיימת?
אברהם נגוסה: אז אנחנו נשמע את אדוני, תשתף אותנו, כי אני רוצה לעבור למשרד הבא.
<אסף רוזנהיים: אין בעיה, אז לפני המשרד הבא.
<אסף רוזנהיים: אז שמי אסף רוזנהיים ואני אתחיל עם סיפור אופטימי ואני מבטיח גם לסיים עם סיפור אופטימי, אני לא מבטיח לגבי האמצע.
<אסף רוזנהיים: אז אני עליתי לפה בתור תינוק בגיל שנתיים, בשנת 1980 עם אבא שלי, שהיה תושב חוזר ועם אמא שלי שהייתה עולה חדשה, שמשחקת בטלפון שם מאחורה, ולא מקשיבה לבן שלה, שהייתה עולה חדשה בזמנו.
<אסף רוזנהיים: והנה אנחנו 35 שנה אחר כך.
<אסף רוזנהיים: אני עליתי חזרה לארץ בתור תושב חוזר עוד פעם, לפני ארבעה חודשים עם בעלי, שעלה בתור עולה חדש ושני הילדים שלנו, שהיום נמצאים בגן הישראלי שלהם.
<אסף רוזנהיים: מכאן והלאה אני מצטער, אבל הדקה או שתיים הקרובות כבר לא יהיו כל כך אופטימיות.
<אסף רוזנהיים: אז שאנחנו החלטנו לחזור לארץ, אני הייתי תושב חוזר ובעלי - וזה אחד המצבים האבסורדיים - זאת אומרת אם אני הייתי עולה חדש, בעלי היה מקבל את כל התנאים כאילו הוא היה עולה חדש גם כן, אבל בגלל שאני תושב חוזר, בעלי לא קיבל תנאים של עולה חדש ובעצם המעמד שלנו לא יכל להיקבע עד אשר נגיע לארץ ואז הוא יוכל להתחיל אזרחות מדורג.
<אסף רוזנהיים: ומעבר לזה, והבעיה הגדולה שלנו, לא היה לנו שום מידע לגבי המעמד המשותף שלנו על הילדים שלנו.
<אסף רוזנהיים: ואני לא מכיר אדם שיהיה מוכן לעבור למדינה אחרת ולסכן את המעמד שלו על הילדים שלו.
<אסף רוזנהיים: הוא לא יידע האם הוא יוכל לקחת אותם לקופת חולים ולבצע תהליך, בגלל שמדינת ישראל לא הסכימה לענות מראש מה יהיה המעמד שלנו.
<אסף רוזנהיים: בשלב מסוים בעלי החליט להתגייר ובשלב הזה הוא הפך להיות העולה החדש ואני הצטרפתי אליו.
<אסף רוזנהיים: מדינת ישראל סירבה להכיר בילדים שלנו בתור אזרחי ישראל, אבל אמרה לנו כשבעלי יעלה לארץ, אז הוא יהיה ההורה שלהם.
<אסף רוזנהיים: ובאמת, הגענו לישראל על טיסה של נפש בנפש והיה מאד מרגש ומאד כייף והגענו למשרד הפנים בבן גוריון וילדיי נרשמו בתעודת הזהות שלו אבל לא שלי.
<אסף רוזנהיים: אני, האזרח הישראלי, חזרתי לארץ ישראל עם ילדי ועם בעלי, ואני לא ההורה שלהם.
<אסף רוזנהיים: מי היה מאמין למצב אבסורד שכזה?
<אסף רוזנהיים: מעבר לכך, הגיור שלהם, למרות שאנחנו נעזרנו בפונדקאית יהודיה ובתורמת ביצית יהודיה, משרד הפנים אמנם הכיר בהם בתור יהודים, אחרי שעשינו גיור נוסף בקהילה האמריקאית, אבל כמובן שהרבנות לא תכיר בהם בתור יהודים.
<אסף רוזנהיים: ככה שהוספנו נדבך נוסף של קושי כאן.
<אסף רוזנהיים: אני רוצה להגיד משהו קטן למשרד החינוך, לא קשור כל כך ללהט"בים.
<אסף רוזנהיים: אין עזרה לילדים שהם עולים חדשים מתחת לגיל, נדמה לי, 4 או 5 כאשר הם מצטרפים לבתי הספר.
<אסף רוזנהיים: דווקא זה הגיל שהם מאד מאד צריכים עזרה עם שיעורי עברית וחבל שלא ניתן להם מענה במקום הזה.
<אסף רוזנהיים: שני דברים שאני הייתי מאד מאד מבקש ממשרד הפנים לעשות, ממשרד העלייה והקליטה לעשות, אחד, להשוות את התנאים של בן זוג לא יהודי של תושב חוזר לזה של בן זוג לא יהודי של עולה.
<אסף רוזנהיים: אין שום סיבה שלא לעשות את זה.
<אסף רוזנהיים: אם אנחנו רוצים להחזיר יהודים לארץ, על אחת כמה וכמה אנחנו נרצה להחזיר גם תושבים.
<אסף רוזנהיים: ודבר שני, כל ההתמודדות עם משרדי הממשלה לא יכולה להיעשות דרך לבקש מהאזרחים או מהעולים החדשים לעשות את ההתמודדות הזאת ישירות עם משרדי הממשלה.
<אסף רוזנהיים: יושבים פה נציגים של משרד הפנים שיודעים כמה פעמים אני פניתי אליהם.
<אסף רוזנהיים: חבר הכנסת אמיר אוחנה, שיצא מכאן לפני כמה זמן, יודע כמה פעמים אני פניתי אליהם ואני דיברתי ישירות עם אדם מאד בכיר במשרד העלייה והקליטה והוא אמר לי כל הזמן – אני לא יכול לעזור לך, תפנה למשרד הפנים.
<אסף רוזנהיים: אם מטרת משרד העלייה והקליטה היא להחזיר אותנו לישראל, תעזרו לנו עם ההתמודדות עם משרדי הממשלה, גם אם המצב לא בדיוק אופטימי באותו רגע.
<אסף רוזנהיים: אמרתי שאני אסיים במשהו אופטימי.
<אסף רוזנהיים: השארתי חבילות על השולחנות שלכם.
<אסף רוזנהיים: בחלק הראשון יש איזה שהוא קוד אתי לפונדקאות, אבל בחלק השני יש כתבה שנעשתה עלינו בידיעות אחרונות על ידי סמדר שיר, שבוע שעבר.
<אסף רוזנהיים: הבת של הפונדקאית שלנו, בחורה בת 15, עלתה לארץ במסגרת נוער עולה לפני הורים.
<אסף רוזנהיים: היא הושפעה מההכרה שלה בזמן שאנחנו בילינו ביחד בארצות הברית, כשאמא שלה נשאה את הילדים שלנו.
<אסף רוזנהיים: היא עלתה לארץ, למדה שלוש שנים במסגרת תכנית נעלה ועכשיו מתגייסת לצה"ל בתור חיילת בודדה, כאשר בזמן הזה היא גרה אצלנו בבית.
<אסף רוזנהיים: זאת אומרת עשינו איזה שהוא סיבוב שלם.
<אסף רוזנהיים: ההורים שלי עלו לארץ.
<אסף רוזנהיים: אני חזרתי לארץ והבת של הפונדקאית שלנו גם עלתה לארץ וגרה איתנו בבית בתור חיילת בודדה.
<אסף רוזנהיים: תודה רבה.
אברהם נגוסה: אני חוזר אל משרד הפנים.
אברהם נגוסה: שאלה אחת.
אברהם נגוסה: כשבני זוג נשואים והם מגיעים לפה עם תעודת הנישואין ואחד מבני הזוג לא יהודי - אז מה ההתייחסות שלכם בנוהל הקיים?
<תמי אזרזר: לא יהודי אתה מתכוון - - -
אברהם נגוסה: לא יהודי.
אברהם נגוסה: נגיד שאחד מבני הזוג - - -
<תמי אזרזר: לא אזרח אני אומרת במובן הזה, כלא יהודי שהוא אזרח.
<תמי אזרזר: היהדות היא לא זאת שמשנה, אלא זה שהוא לא אזרח.
אברהם נגוסה: לא, שניהם עולים חדשים.
אברהם נגוסה: שני בני הזוג הם עולים חדשים.
אברהם נגוסה: אחד מבני הזוג הוא יהודי, אז בגלל זה הם עולים, והשני לא יהודי.
אברהם נגוסה: אז איך אתם נוהגים?
<תמי אזרזר: הוא מקבל אשרת עולה לפי סעיף 4/א לחוק השבות.
אברהם נגוסה: ענית לי.
אברהם נגוסה: אז אצלך זה היה שונה בגלל שאתה - - -
<אסף רוזנהיים: תושב חוזר.
<אסף רוזנהיים: בדיוק.
אברהם נגוסה: כן, זה ההבדל.
יצחק הרצוג: נשמע את ציפי נחשון-גליק.
יצחק הרצוג: יש לה זכויות גדולות.
אברהם נגוסה: ציפי נחשון-גליק ממשרד הרווחה, בבקשה.
אברהם נגוסה: זה בדיוק התור שלה.
<ציפי נחשון-גליק: אז אני שמחה.
<ציפי נחשון-גליק: זו כבר הוועדה השלישית שאני משתתפת בה היום ותמיד אני שמחה להגיד שמשרד הרווחה מעורב במתן מענים לאוכלוסיית להט"ב בשש השנים האחרונות והאמת, אנחנו עד עכשיו נותנים מענה לאוכלוסיות שהן עד גיל 29, מגיל 13-14.
<ציפי נחשון-גליק: רק לפני שלושה שבועות השתתפנו בדיון שבאמת חשף אותנו לקשיים גם של אוכלוסיות להט"ב שהן משפחות, משפחות חד הוריות ואנחנו מקיימים על זה דיון במשרד להראות איך אנחנו נרחיב את המענים.
<ציפי נחשון-גליק: יש לנו שיתופי פעולה כבר עם שלוש עמותות שמובילות טיפול באוכלוסיית להט"ב.
<ציפי נחשון-גליק: אנחנו מפעילים במיזמים משותפים איתם גם טיפול פסיכו סוציאלי, גם טיפול משפחתי, גם דירת מעבר.
<ציפי נחשון-גליק: אנחנו לקראת הקמה של שלוש מסגרות בשנת 2016 – דירת מעבר לצעירים טרנס ג'נדרים, הלנת חירום והוסטל שיקומי לאוכלוסיית להט"ב.
<ציפי נחשון-גליק: האמת, לראשונה אני שומעת את הקשיים - - -
יצחק הרצוג: בית דרור זה גם.
<ציפי נחשון-גליק: בית דרור קיים כבר הרבה שנים, הוא לנוער.
<ציפי נחשון-גליק: הלנות חירום זה לגיל 18 ומעלה.
<ציפי נחשון-גליק: האמת, לראשונה היום אני שומעת את הקשיים הייחודיים של העולים החדשים, כי במסגרת התכניות שלנו, שכבר פועלות, זה פתוח בעצם לכל אחד, אז אנחנו נלמד גם את הסוגיות הרגישות האלה של המגזר של העולים וננסה גם עבור זה לייצר מענים.
<אנה טליסמן: אני רק מבקשת להתייחס למה שאמרת, שאם לא היה קצר בתקשורת בין משרדי הקליטה והארגונים שלנו, הייתם יודעים מזה טוב מאד.
<אנה טליסמן: כי בעצם, כמו שאתם נותנים מענה לכל האותיות של הקהילה, ואני מכירה את זה כעובדת סוציאלית וגם כפעילה, תכלס אין שום סיבה לעשות איזו שהיא תכנית ייחודית וייעודית לקהילת העולים החדשים, במיוחד שהם באמת אוכלוסייה עם קושי כפול ומכופל.
<אנה טליסמן: הם גם באים ממדינות עם הומופוביה, גם בתוך משפחות מתקבלים הרבה פחות טוב וגם מאד מאד מתקשים לקבל מענים קיימים בשפה העברית.
<אנה טליסמן: בגלל זה אני מובילה את הפרויקט שמיועד לעולים חדשים, אבל הוא חייב תמיכה והוא לא יכול להתבסס על בן אדם אחד.
<אנה טליסמן: אין מצב.
<ציפי נחשון-גליק: ברור.
<אנה טליסמן: וזה מאד חשוב.
<אנה טליסמן: נכון, עכשיו אני אומרת שמשרד הקליטה יידע על הפרויקטים אתכם.
<אנה טליסמן: משרד הקליטה חייב לתת ולהעביר מידע.
<אנה טליסמן: איך זה יכול להיות שעולים חדשים מגיעים ואין להם שום מידע על מה שאתם עושים, והם האוכלוסייה הכי פגיעה.
יצחק הרצוג: טוב, קודם כל אני אתייחס גם למה שנאמר כאן.
יצחק הרצוג: אכן כשהייתי השר, אז לפני שש שנים אנחנו התחלנו שרשת של פעולות ותכניות שהלכו והתפתחו אצל ציפי נחשון-גליק והצוות המצוין שלה, ואני חושב שמה שנאמר פה על סנכרון בין המשרדים, כי לכאורה מבחוץ, כשאני קראתי את סדר היום, אמרתי לעצמי איזה בעיות יש לעולים שהן שונות מכל אחד אחר?
יצחק הרצוג: ובמיוחד כשאתה חושב שבחבר העמים רודפים להט"בים, אז אתה אומר פה זה בכלל לכאורה הרבה יותר טוב.
יצחק הרצוג: אז הסברתם את זה מצוין.
יצחק הרצוג: אני חושב שזה דיון מאד מאד חשוב שעושה היסטוריה.
יצחק הרצוג: אני רוצה גם להודות לחן אריאלי, יושבת ראש האגודה הנמרצת ולכל מי שנוטל חלק בהובלת הדיונים היום.
יצחק הרצוג: בסוגיה של העולים, זה סיפור שהוא לא נחשף.
יצחק הרצוג: כמו שציפי אמרה, גם אנחנו כאנשי ציבור לא נחשפנו בכלל לזווית הזאת, ואני חושב שמאד מאד חשוב לחשוף כמה שיותר וגם בכל קבוצות העולים, כל אחד לפי האתגרים והבעיות שלה ושלו.
יצחק הרצוג: מה שבטוח, שהיום הזה מייצר עוד מדרגה להתפתחות ולטיפול נכון וראוי של המדינה בסוגיה של האתגרים של קהילת הלהט"ב בישראל.
יצחק הרצוג: תודה רבה לכם.
אברהם נגוסה: רון כהן, בבקשה.
<רון כהן: שלום.
<רון כהן: אז באתי לדבר על הספורט הגאה ועל ההקשר והחשיבות שזה יכול להוביל לעולים חדשים.
<רון כהן: אז לפני כמעט ארבע שנים קמה קבוצת כדורגל גאה, היא קבוצת חובבים שמשחקים בה בערך 100 שחקנים מכל קצוות הקשת וגם שחקנים הטרו-סקסואליים.
<רון כהן: אין קשר לרמה שלהם, כולם יכולים לבוא לשחק, כל עוד הם מקבלים את התקנון שזה סובלנות ולא אלימות מילולית וכמובן פיזית.
<רון כהן: הקבוצה היא קבוצה תחרותית ומשתתפת בתחרויות בארץ ובחו"ל.
<רון כהן: לפני כמה חודשים הצטרף אלינו שחקן עולה חדש מקנדה וכאן אני רואה את החשיבות של עולה חדש שבא ממדינה חדשה ואין לו חיי חברה ויש לו קשיי שפה, שהוא בא, מתאקלם במהירות וישר יכול לצבור חברים חדשים.
<רון כהן: גם אני, לפני ארבע שנים הייתי שנה בלונדון וישר הצטרפתי לקבוצת כדורגל גאה וכבר אחרי שבוע שבועיים היה לי מלא חברים והיה לי קל להתאקלם.
<רון כהן: לכן אני חושב שצריך לשתף פעולה עם משרדים של עולים ועמותות של עולים, ליידע אותם לגבי הקבוצות, אם זה הכדורגל ויש גם עמותת ספורט גאה שיש שם כדורסל ושחייה, לעשות את שיתוף הפעולה, שעולים חדשים שיגיעו לארץ, מי שרוצה, לקשר אותם לקבוצות הספורט הגאות.
<ציפי נחשון-גליק: איזה גילאים אתם?
<רון כהן: כל הגילאים.
<רון כהן: זה קבוצת חובבים מגיל 18 עד הכי מבוגר גיל 50, כי זה הרעיון, לכל אחד, כי זה ספורט חובבים, בין אם זה הכדורגל, כדורסל, שחייה ויש אפילו ריצה.
<רון כהן: יש את החשיבות שכל אחד יכול לבוא ולשחק וכמה שיותר וגם הקטע החברתי חשוב כאן ובנוסף ומעבר לזה שאתה יכול לצבור חברים וקלות להתאקלם בארץ.
<רון כהן: כל הספורט הזה בנוסף גם שובר סטיגמות ויש לזה חשיבות.
<רון כהן: אני כמובן אשמח לכמה שיותר שיתוף פעולה ולהביא עוד עולים חדשים לקבוצות הספורט הגאות.
אברהם נגוסה: יש מישהו שרוצה לדבר ולא נתנו לו?
אברהם נגוסה: שלא ירגיש מקופח.
אברהם נגוסה: אם כך, אנחנו מסכמים את הדיון.
אברהם נגוסה: אני רואה חשיבות רבה בקיום הדיון הזה, מכיוון שאני חושב שההתייחסות לעולים חדשים, ובפרט לעולים שלגביהם יש את הסוגיה שאנחנו דיברנו עליה ואת הצורך בהכשרת העובדים כדי שיקבלו יחס הוגן, יחס שווה כמו עולים אחרים.
אברהם נגוסה: זה לא רק העניין הפורמאלי, הכספי וכל זה, אלא גם עניין הגישה והיחס.
אברהם נגוסה: זה מאד חשוב.
אברהם נגוסה: ולכן אנחנו קוראים למשרדי הממשלה, משרד העלייה והקליטה במיוחד, שלא הצליחו להגיע לפה בגלל שיש כנס לכל העובדים, ולכן אנחנו רוצים שיוכשרו עובדים של משרד העלייה והקליטה בסוגיה הזאת.
אברהם נגוסה: שפשוט בסוגיה הזאת העובדים יהיו מוכנים, עם ידע לתקשר ולתת יחס שווה, הוגן וחם.
אברהם נגוסה: אנחנו פונים גם למשרד הקליטה וגם למשרדים אחרים, לפרסם מידע הנוגע לזכויות של הלטה"בים, מה הזכויות שלהם.
אברהם נגוסה: כי פה נאמר – אנחנו לא יודעים מה מגיע לנו, מה לא מגיע לנו לגבי הזכויות, ולכן צריך לפרסם בשפות של העולים בארץ המוצא שלהם, כדי שהם יבינו בדיוק מה מגיע להם.
אברהם נגוסה: מאד חשוב לפנות לאוכלוסיות הלהט"בים היהודיות בתפוצות, כפי שעשה משרד התיירות.
אברהם נגוסה: אין ספק שזה יעודד את עלייתם, כי אם לוקחים את זה כמו שאמר חבר הכנסת אמיר אוחנה, ואם מאמצים את הפרויקט דוגמא משרד התיירות, אז אנשים יודעים מה הזכויות שלהם, מה החובות שלהם עוד כשהם נמצאים בארץ המוצא שלהם, וזה יכול לחזק אותם, לעודד אותם לעלות לישראל.
אברהם נגוסה: הדבר הנוסף זה להשוות תנאים של בן זוג של תושב חוזר לתנאים של בן זוג של עולה.
אברהם נגוסה: יש הרבה דברים, הרבה זכויות שמשרד הקליטה נותן כמו עולה חדש.
אברהם נגוסה: אז אני חושב שצריך להשלים את זה, כי גם מי שתושב חוזר, הוא מתחיל חיים חדשים בישראל.
אברהם נגוסה: הוא מתחיל מאלף, ולכן צריך להתייחס בצורה שוויונית, כמו עולים חדשים.
אברהם נגוסה: הוועדה קוראת למשרד הפנים להשיב לה בתוך חודש – מה הוא הנוהל הנהוג במשרד הפנים במקרה שמגיע זוג עולים להט"בים נשואים, שתעודת הנישואין שלהם הוצאה במדינה שלישית, במקום בו מדינת המוצא לא מכירה בנישואין חד מיניים.
אברהם נגוסה: נניח למשל כשהם בדרך לישראל, אז אם המדינה שלהם לא מכירה, אז הם נוסעים למדינה אחרת ושם נשארים ומתחתנים ואז עולים לישראל.
אברהם נגוסה: אני לא רואה מבחינה מהותית מה הבעיה להכיר בתעודות האלה, כדי שזה יקל על העולים החדשים, כאשר יודעים שאין זכות לחד מיני להתחתן בארץ המוצא שלו.
אברהם נגוסה: אני מברך את חברי הכנסת שנמצאים פה, חבר הכנסת יואל רזבוזוב, חבר הכנסת מאיר כהן, חבר הכנסת מוטי יוגב, חבר הכנסת יוסי יונה.
אברהם נגוסה: אנחנו היום החלטנו לעשות דיון מעקב בהמשך לדיונים וויכוחים שעשינו, כולל בוועדה הזו, גם בוועדות אחרות, בעיקר בוועדות מקצועיות מול משרדי הממשלה.
אברהם נגוסה: ועדת השרים, בראשות ראש הממשלה, אישרה עד כה הייתי אומר שמונה תכניות, לפני שלושה חודשים היא אישרה שלוש תכניות, אחראים להגשת התכניות ולביצוע התכניות הם שלושה משרדים, משרד החינוך, הרווחה והבריאות.
אברהם נגוסה: לפני שבועיים ועדת שרים אישרה תכניות נוספות במשרד הכלכלה, זה תעסוקה ונציבות שירות המדינה, לשלב אקדמאים וסטודנטים אקדמאים במשרדי הממשלה, במשרד הביטחון לעניין הצבא, במשרד לביטחון הפנים בעניין הטיפול של המשטרה מול הקהילה.
אברהם נגוסה: כנ"ל גם התכנית במשרד המשפטים שהוקמה ועדה בראשות מנכ"לית משרד המשפטים, גם כדי להילחם ולמגר את תופעות האפליה והגזענות, אם זה במקום עבודה, אם זה בציבור והתבטאויות.
אברהם נגוסה: אלה התכניות שעד כה אושרו, תכניות גם יבואו בהמשך, אבל אלה תכניות שקיבלו אישור של ועדת השרים ואנחנו היום הזמנו את משרד החינוך ומשרד הרווחה ומשרד הבריאות, כי אלה שלושה משרדים שקיבלו את האישור על פי התכניות שהם הגישו, כולל תקציבים, לפני שלושה חודשים.
אברהם נגוסה: לפי החלטת ועדת השרים אחד הסעיפים שבהחלטת ועדת השרים שתוך 60 יום כל משרדי הממשלה יקימו ועדה ציבורית שיש בה 50% חברים יוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: אנחנו היום הזמנו אותם למעקב כדי לבדוק וגם להבין לאן המשרדים האלה הגיעו, האם התחלתם לטפל, כלומר לבצע את התכנית, איפה הגעתם, מאוד חשוב לנו לקבל את העדכונים.
אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד גם לתכניות הבאות, כדי למנוע את הטעויות של העבר אנחנו נמשיך לעשות דיוני מעקב כל שלושה חודשים.
אברהם נגוסה: כל שלושה חודשים הוועדה רוצה לקבל את זה ולכן כל משרד צריך להיות מוכן כל שלושה חודשים להגיע לפה לתת לנו דין וחשבון, איפה הגיע, מה ההצלחה, מה הבעיות שנתקלתם.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לעבוד בשיתוף פעולה איתכם.
אברהם נגוסה: נמצא איתנו המרכז את כל התכניות במשרד ראש הממשלה, מר אודי פראוור, וגם הצוות נמצא פה.
אברהם נגוסה: היום הכתובת שלנו לשאלות שלנו, אנחנו רוצים לשמוע מהמשרדים, אבל אם יהיה רלוונטי אנחנו נפנה אליך, אבל הכתובת שלנו היום אלה משרדי הממשלה שקיבלו את האחריות.
אברהם נגוסה: חבריי חברי הכנסת, האם יש מישהו שרוצה להתייחס בשלב הזה?
מאיר כהן: שלום, אדוני.
מאיר כהן: אל"ף, אני רוצה לפתוח בסיפא שלך, אני חושב שצריכים לעבוד לא מול אודי פראוור.
מאיר כהן: אודי מרכז את זה, אבל אתם צריכים להזמין לכאן מתי שתרצו בכל זמן את השרים של אותם משרדים, כי אם זה לא יהיה ברמה של שר שיישב כאן וייתן דיווח, אז אני מאוד מכבד את אודי, אני רוצה שתשמע, האחריות הישירה זה לא אודי פראוור, לכן אני חושב שאתה לא צריך אומץ, כי יש לך, שמדי פעם צריכים לבוא לכאן השרים.
מאיר כהן: אני ידעתי כשר רווחה לבוא לוועדת הקליטה ולתת במה עברתי ובמה נכשלתי.
מאיר כהן: צריכים להגיע לכאן השרים.
מאיר כהן: זה כאילו השרים מעבירים לאודי ואודי מעביר אליך.
מאיר כהן: לא, אתה יושב הראש.
אברהם נגוסה: זה השלב הבא.
מאיר כהן: הדבר השני, אני מסתכל כאן על מדדים של משרד החינוך ואני רוצה לבקש, מה שחסר זה זמנים.
מאיר כהן: 10% הצלחה תוך כמה זמן?
מאיר כהן: חייבים לסמן זמן אחרת זה ייקח עוד 20 שנה.
מאיר כהן: משרד החינוך, אני מאוד מבקש, חסר במערך הבקרה והמדידה שלכם לוח זמנים.
מאיר כהן: מה אתם רוצים לעשות.
אברהם נגוסה: אני חייב להגיד שכל התכניות שאושרו הן תכניות לארבע שנים.
מאיר כהן: תכניות לארבע שנים מתוקצבות.
מאיר כהן: יש הבדל בין תכנית מתוקצבת לארבע שנים לבין מה אומר המשרד.
מאיר כהן: אם המשרד אומר שבכל שנה אני עולה ב-2%, 3% או 5% זה נראה אחרת, כי התקצוב הוא יפה מאוד.
מאיר כהן: אני בכלל מברך על זה שאחרי כל כך הרבה שנים יש התגבשות לקראת פתרון של טוב יותר.
אברהם נגוסה: יש עוד מחברי הכנסת?
אברהם נגוסה: אתם רוצים לשמוע?
מאיר כהן: אני באתי לשדולה עם חברי הכנסת שהיה יותר משמעותי, כי היו הרבה יותר אנשים, לצערי.
אברהם נגוסה: אתה צודק שהיעד שלנו שנזמין את השרים.
אברהם נגוסה: כרגע, היום, זו הפגישה לקבל מהדרג המקצועי לאן הגיעו ואז אם אנחנו רואים שיש איזה שהיא בעיה אנחנו נזמין את אותם שרים שאחראים למשרדים.
אברהם נגוסה: זה בשלב הבא.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע, המשרד הראשון זה משרד החינוך, גב' רויטל דותן, בבקשה.
<רויטל דותן: שמי רויטל דותן, ממונה על ארגון הלימודים באגף קליטת תלמידים עולים, מייצגת את המינהל הפדגוגי במשרד.