GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סופה לנדבר: במשך כמה חודשים מדברים על הבעיה של רדיו רק"ע, אנחנו לא רוצים לשמוע סתם דיבורים, אנחנו רוצים התייחסות לנייר שהוא הגיש.
קסניה סבטלובה: אנחנו שמענו את שמעון, צריך להתייחס לגופו של עניין.
סופה לנדבר: אנחנו לא באנו לשמוע הרצאות.
סופה לנדבר: תשמעי, גם אנחנו מבינים משהו.
<שירה גרינברג: אני חושבת שנתתי מאוד מהר את התשובה שאתם רוצים לשמוע, זה כבר נאמר על ידי, שאנחנו נמצא את הפתרונות היצירתיים ונקבע דיון כפי שנאמר, ואנחנו אמרנו שנסייע, זה מה שרציתם לשמוע.
<שירה גרינברג: עכשיו אני אומרת - - -
קסניה סבטלובה: אנחנו רוצים לשמוע איך, כיצד לסייע, איך לסייע ולמי לסייע.
<שירה גרינברג: תרשו לי, בבקשה, להגיד בכל זאת, המתנתי עד עכשיו, אני חושבת שיש מקום שאני גם אגיד את הדברים כי אני חושבת שהם רלוונטיים.
<שירה גרינברג: חשוב לי גם להגן, מצד שני, הנושא בכלל של זכויות העובדים הוא חשוב לנו, כפי שאמרתי, הדבר הזה הושג עם ההסתדרות וגם הרצון הוא לתת לעובדים שרוצים לפרוש לפרוש.
סופה לנדבר: אבל הם לא רצו לפרוש, אתם שמתם להם תנאי ואתם אמרתם שאם הם לא יעמדו בתנאי הזה ולא יפרשו עכשיו הם לא יקבלו את אותם תנאים.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת סופה.
סופה לנדבר: לא, תשמע, צריכים להגיד את הדברים האמיתיים, אנחנו לא באנו לדבר - - -
אברהם נגוסה: אם היא מופסקת בכל משפט, איך היא יכולה להגיד?
קסניה סבטלובה: אם הגברת תתמקד ברק"ע אז בסדר, אף אחד לא יפריע לה.
סופה לנדבר: אני אומרת לך, לעובדים הציגו תנאים ואמרו: אם אתם לא פורשים עכשיו לא תקבלו את התנאים שאנחנו נותנים.
טלי פלוסקוב: אמרו שיתכן שלא תקבלו את התנאים האלה.
קסניה סבטלובה: שהגברת תתרכז ברק"ע, שתדבר על רק"ע.
קסניה סבטלובה: מה הפתרון של רק"ע?
קסניה סבטלובה: מה את מציעה?
<שירה גרינברג: א', נאמר פה משהו שהוא גם לא מדויק.
<שירה גרינברג: הכנ"ר, דרך אגב, הוציא לעובדים מכתב שהתנאים עומדים בעינם - - -
סופה לנדבר: עד תאריך מסוים.
<שירה גרינברג: לא, גם עכשיו.
סופה לנדבר: לא, זה לא ככה, גם אנחנו דיברנו עם אותם עובדים שפרשו ואנחנו גם חשבנו שהם יכולים להמשיך.
<שירה גרינברג: אני מוכנה לאחר מכן להמשיך את הדיון, אני לא חושבת שזו מהות הדיון.
אברהם נגוסה: אתם רוצים לקיים דיון על הנושא הזה – נקיים בזמן אחר, אבל היום אנחנו קבענו דיון על נושא מסוים, למה אתם נגררים וגוררים לנושא אחר?
קסניה סבטלובה: אנחנו רוצים לשמוע מהגב' פתרון, מה הפתרון?
קסניה סבטלובה: את תשאירי אותנו במתח, אנחנו רוצים לשמוע ממך מה הפתרון, תגידי.
סופה לנדבר: אנחנו לא רוצים לשמוע הרצאות, את התכלס, התייחסות לנושא.
אברהם נגוסה: אז היא תתמקד.
טלי פלוסקוב: היא כבר אמרה, נו, מה.
קסניה סבטלובה: מה, מה היא אמרה?
קסניה סבטלובה: איך בדיוק?
קסניה סבטלובה: היא אמרה: אנחנו נעזור – איך?
טלי פלוסקוב: ברור, היא אמרה, לא הבנתם?
רוברט אילטוב: אמרה ולא הבנו.
טלי פלוסקוב: שירה, תחזרי, בבקשה.
קסניה סבטלובה: תחזרי על הפרטים, כמה תקנים יוסיפו וכו'.
<שירה גרינברג: הייתי שמחה אם יתנו לי להתבטא באופן שבו אפשר להסביר את כל מה שמעניין, לדעתי לפחות, שקשור לנושא.
אברהם נגוסה: תתמקדי בנושא.
<שירה גרינברג: אני לא אומרת דברים שלא קשורים, אני חושבת שזה מאוד קשור.
<שירה גרינברג: אתם דיברתם על המצוקה שנגרמה כתוצאה מפרישה, אני חושבת שזה קשור ועל כן הייתי שמחה אם היה מתאפשר לי להגיד את הדברים שלדעתי קשורים ורלוונטיים וחשוב לי שיאמרו.
<שירה גרינברג: אז כמו שאני אומרת, יש חשיבות רבה בעינינו לכל הנושא של איכות השידור הציבורי, של הנגישות, שזה גם לשפה הרוסית, גם לשפה האמהרית, של כל הנושא של תנאי העובדים וכו', הנושאים האלה חשובים.
<זיוה מקונן-דגו: יש עוד שפות.
אברהם נגוסה: 13 שפות.
<שירה גרינברג: אמרתי נגישות, אני ציינתי את שתי השפות שצוינו כאן קודם כדוגמה.
<שירה גרינברג: כפי שאמרתי, אנחנו מבינים והרצון שלנו הוא שתקופת החיכוך הזאת תסתיים כמה שיותר מהר בגלל שברור לכולנו שהתקופה הזאת עד להקמת התאגיד החדש גוררת חיכוכים שהם אילוצים שכולנו נאלצים להתמודד אתם ולמצוא את הפתרון, גם לרדיו רק"ע, זו דוגמה בדיוק לדבר הזה.
<שירה גרינברג: לכן אנחנו פועלים במלוא המרץ וצריך להגיד גם מילה טובה על התהליך החדש, על אלדד ושמעון שמנסים במלוא המרץ להקים את התאגיד החדש, לגייס אנשים וכו'.
<שירה גרינברג: מתנהל במקביל - - -
קסניה סבטלובה: הנה האנשים – יגייסו אותם?
קסניה סבטלובה: אני שואלת: הנה האנשים, האם יגייסו אותם, כן או לא?
רוברט אילטוב: מה קורה ברמה הפרקטית?
קסניה סבטלובה: דיברת כמה דקות ולא אמרת כלום, עם כל הכבוד לך.
<שירה גרינברג: אתם קוטעים אותי באמצע המשפט כשזה בדיוק רלוונטי.
קסניה סבטלובה: אבל במשך חמש דקות את לא אומרת כלום, את לא אומרת כלום.
רוברט אילטוב: ככה זה בכנסת, חברי כנסת יכולים לשאול שאלות באמצע.
קסניה סבטלובה: היא חמש דקות מדברת והיא בכלל לא מדברת על כלום.
סופה לנדבר: את באת לתת לנו הרצאה ואנחנו צריכים לתת לך – סליחה, את באת לענות על הנושא רדיו רק"ע ברוסית, אמהרית וכמה שפות, אז תעני.
טלי פלוסקוב: סופה, אבל היא עונה.
סופה לנדבר: סליחה, אני מבקשת ממך - - -
קסניה סבטלובה: אז שהיא תתחיל מהתשובה.
<שירה גרינברג: התשובה היא מה שאמרתי בהתחלה, שהגוף שמנהל - - -
סופה לנדבר: יכול להיות שאני לא מבינה, תתייחסי לעניין.
סופה לנדבר: לשר מותר לדבר בכלליות, לך לא.
<שירה גרינברג: התשובה היא מה שנאמר בהתחלה: הגוף שמנהל והאחראי וצריך לענות לכם על השאלה זה לא אני, רשות השידור אחראית מי נקלט ומי לא, נקודה.
<שירה גרינברג: זה מה נאמר כבר.
<שירה גרינברג: אני אומרת מה התנאים שאנחנו בעצם מאפשרים או לא מאפשרים.
<שירה גרינברג: יש חוק שמאפשר העסקה של 400 עובדים לתאגיד החדש, אני החמאתי גם למנהל הרדיו וגם למנהל התאגיד החדש שאכן פועלים במרץ על מנת להתחיל לאייש ולקלוט.
<שירה גרינברג: אני אמרתי שהחיכוך הזה שנוצר – וזו הדוגמה שגם נוצרה ברדיו רק"ע – בגלל הזמן עד להקמת התאגיד החדש, אנחנו רוצים שזה יהיה באמת מינימלי ואנחנו עושים את כל המאמץ כדי לעמוד בזה כדי שבאמת ב-1 באפריל יהיה תאגיד חדש שיענה על כל הנושאים, זה מה שאנחנו עושים.
<שירה גרינברג: זהו.
סופה לנדבר: אבל זה עוד שלושה חודשים, 17 איש מחזיקים את המערכת.
קסניה סבטלובה: את דיברת ולא אמרת כלום, אבל כלום לא.
קסניה סבטלובה: זו תשובה שלא – אני חושבת שזה זלזול בוועדה, זלזול בוועדה, לא שמעתי ממך שום תשובה.
אברהם נגוסה: אני שואל אותך שאלה, שירה: אנחנו התכנסנו היום בנושא של עד ה-1 באפריל, שמענו את המצוקה, האם אתם מוכנים לענות לדרישה שלו כדי למנוע את המצוקה?
<שירה גרינברג: אנחנו אמרנו שכן, שאנחנו דנים.
<שירה גרינברג: יש לנו דיון ואנחנו בהחלט נכונים לסייע ולמצוא את הפתרונות היצירתיים על מנת לסייע לרדיו רק"ע להיות במקום של שידור איכותי ולתפקד כמו שצריך עד להקמת התאגיד, זה נאמר.
רוברט אילטוב: מתי יסתיים הדיון?
רוברט אילטוב: אפשר לקבל תשובה מתי יסתיים הדיון?
רוברט אילטוב: תאריך, אפשר לדעת?
קסניה סבטלובה: מתי תתנו את התשובה, מתי?
סופה לנדבר: מה היא אמרה סך הכול: אנחנו דנים, אנחנו נדבר, אנחנו נעשה – אני רוצה תכלס ועכשיו.
סופה לנדבר: אני ביקשתי ממך ביחד עם חברי הכנסת לקיים את הישיבה, אתה אמרת שהשר יבוא, נתנו לך שבועיים - - -
אברהם נגוסה: נכון, הוא הגיע.
סופה לנדבר: הגיע, נו, תודה רבה, אבל בינתיים עובדים שם 17 איש בתנאים לא תנאים ומחזיקים את המערכת.
סופה לנדבר: אני רוצה להבין.
רוברט אילטוב: מתי יסתיים הדיון, ב-1 באפריל?
אברהם נגוסה: חבר הכנסת רוברט, רק רגע.
אברהם נגוסה: אני חושב שכשאנחנו מזמינים את נציגי המשרדים אנחנו נותנים להם לדבר כדי להסביר לנו וזה חשוב מאוד שנשמע עד הסוף.
אברהם נגוסה: לשאלה ששאלתי, שזה מה שרצינו, היא ענתה: כן, הם יסייעו.
רוברט אילטוב: תאריך אפשר לדעת?
אברהם נגוסה: הכישלון עד עכשיו, למה זה קרה – לא היתה דרישה מסודרת מקצועית.
רוברט אילטוב: זה לא נכון.
סופה לנדבר: אתה עומד כיושב-ראש ועדה, אתה ביקשת, אתה העברת את המסמך הזה.
רוברט אילטוב: זה גובל בפגיעה באינטליגנציה שלנו, עם כל הכבוד.
רוברט אילטוב: הם יושבים בוועדות, הם לא יודעים?
רוברט אילטוב: הם לא שומעים?
סופה לנדבר: הרי אנחנו כאן, בישיבה הזאת, ביקשנו מרשות השידור, ביקשנו משמעון, אתה הצטרפת לבקשה שלנו, הוא למחרת שלח את המסמך, אתה אמרת שהמסמך הזה הועבר למשרד האוצר.
אברהם נגוסה: שלחנו, אבל היה צריך להיות תיאום ברמת אנשי המקצוע וזה לא נעשה.
קסניה סבטלובה: יש שאלות פשוטות: מתי יסייעו?
קסניה סבטלובה: למי יסייעו?
קסניה סבטלובה: בכמה כסף יסייעו?
קסניה סבטלובה: האם יש תאריך יעד מתי תתנו לנו את התשובה איך אתם עוזרים?
קסניה סבטלובה: איך אתם עוזרים?
אברהם נגוסה: עכשיו אנחנו מצאנו פתרון.
סופה לנדבר: איזה פתרון?
אברהם נגוסה: ולכן עכשיו הם צריכים לשבת ביחד ולהתחיל לעשות את העבודה.
קסניה סבטלובה: תאריך יעד – זה יהיה מחרתיים?
קסניה סבטלובה: בעוד שבוע?
קסניה סבטלובה: מתי זה יקרה?
רוברט אילטוב: לא, ב-31 במרס.
קסניה סבטלובה: אולי ביום הראשון, כשצוחקים על כולם ובבדיחות הדעת.
אברהם נגוסה: בואו ניתן לחברת הכנסת ציפי לבני.
ציפי לבני: אני באתי רק לדקות ספורות אבל הנושא הוא מאוד חשוב, לא רק בעיני.
ציפי לבני: אני מודעת לזה שכל התהליכים שרשות השידור עוברת והמעבר לתאגיד הם תהליכים מאוד מאוד מורכבים, מטבע הדברים, מסובכים ונוגעים גם בעובדים וגם בעוד אלף ואחד דברים.
ציפי לבני: אבל אני בכל זאת כאן ולא בדיון בוועדה אחרת כדי להדגיש, גם בהיותי שרת קליטה בעבר וגם אני פשוט רוצה לתת דוגמה: יצאתי מדיון אחר, שאלתי את הסדרן איפה הוועדה והוא הוביל אותי – מדובר בעולה ותיק כבר מאתיופיה – ועל הדרך במעלית הוא סיפר לי שזה הקשר היחידי שיש להם לעולם.
ציפי לבני: לא לו, הוא דובר עברית שוטפת והכול.
ציפי לבני: אמרתי: אתה יודע מה?
ציפי לבני: למה שאני אדבר?
ציפי לבני: תבוא איתי, אתה כבר ליווית אותי עד הנה, תדבר אתה.
ציפי לבני: זה היה מאוד מכובד כי הוא אמר: אני עובד מדינה, אני לא יכול, אז ביקשתי את רשותו להעביר את המסר הזה.
ציפי לבני: זה החלק שבוודאי אתה מכיר מצד השידור באמהרית, יש גם את השידורים בשפה ברוסית – זה פשוט הקשר לעולם החיצון.
<אברהם ירדאי: ש גם תיגרית, אמהרית ותיגרית.
ציפי לבני: יש 13 שפות.
ציפי לבני: זה הקשר שלהם לעולם החיצון ובעניין הזה ערכים עולים כסף, אין מה לעשות.
ציפי לבני: בתוך כל הבלגן הזה של המעבר לתאגיד הציבורי זה צריך להיות סדר עדיפות ראשון.
ציפי לבני: יש כאן קבוצות אוכלוסייה שלא תמיד הן מיוצגות וזה הקשר שלהן.
ציפי לבני: זה צריך להיות איכותי מספיק ולא רק שזה יופעל.
ציפי לבני: אומרים לי: זה לא יופסק, אז זה לא רק שפותחים את הרדיו ויש שם משהו, השאלה היא מה קורה שם, איזה איכויות, כמה עובדים נמצאים ושזה באמת יהיה ברמה הראויה, כי בוודאי העובדה שאינם דוברים את השפה לא אומר שלא מגיע להם לפחות כמו כל אזרח ישראלי.
ציפי לבני: אז אני לא נכנסת לשום פרט, רק היה לי חשוב להביע גם את התמיכה במאבק הזה.
ציפי לבני: יש לי כמעט אישית נציגה כאן, את קסניה, וגם יש כאן שלושה שרי קליטה לדעתי, כאלה שכיהנו כשרי קליטה.
ציפי לבני: אבל זה לא עניין סקטורייאלי, זה מה שאני מנסה להגיד, זה לא עוד סיפור של סקטור שצריך לדפוק על השולחן, זאת האחריות שלכם.
ציפי לבני: גם אני מודה ששמעתי דיונים וזה נשמע מאוד מאוד כללי.
ציפי לבני: אני חושבת שאם אפשר להוציא מכאן מחויבות – דרך אגב, פחות מעניין אותי האיך אלא מעניין אותי התוצר הסופי.
ציפי לבני: אם אנחנו יכולים להגיע לזה שנציגי המדינה יגידו לנו מה התוצר הסופי שהם מתחייבים אליו, לגבי האיך תסתדרו, אתם הגוף הביצועי.
קסניה סבטלובה: ולו"ז מסודר.
זאב אלקין: הערה אחרת, מותר לי לשאול שאלות גם?
רוברט אילטוב: אתה גם חבר כנסת.
זאב אלקין: קודם כל הערה: חשוב להבין – שמעתי את חלק מחברי אומרים: כבר שמענו את האמירות האלה בעבר – למיטב ידיעתי, עיינתי בפרוטוקול של הדיון הקודם, לא הייתי בו, וגם מהשיחות שקיימתי עם כל הגורמים המעורבים, עד היום בבוקר לא היינו בשלב הזה, לא שמענו את השיחות האלה.
זאב אלקין: עד היום היינו מסביב בזה שיש בעיה, לא היינו במצב שרשות השידור באופן ברור - - -
רוברט אילטוב: לא הכול בפרוטוקולים, יש גם שיחות, יש מפגשים, יש התפתחות.
רוברט אילטוב: לא הכול בפרוטוקולים, עם כל הכבוד.
רוברט אילטוב: אני, את הדבר הזה, שמעתי כשהתחלנו - - -
זאב אלקין: מזלך, כי אני לא שמעתי.
קסניה סבטלובה: לא שמעת?
קסניה סבטלובה: באמת?
קסניה סבטלובה: יש כל כך הרבה דיונים ולא שמעת?
קסניה סבטלובה: לא היית מודע לזה?
סופה לנדבר: אדוני השר, אתה מופיע כמעט כל יום ברדיו רק"ע ולא ידעת שיש שם בעיה?
סופה לנדבר: נו, בחייך.
זאב אלקין: לא, זה לא מה שאמרתי, אולי תקשיבו למה שאני אומר?
רוברט אילטוב: כבוד השר, אם אנחנו מחפשים את המפלט שלהם – שיש איזו טעות טכנית שעשו – אנחנו לא רוצים להיות שם.
זאב אלקין: לא, זה לא עניין של טעות טכנית.
זאב אלקין: רגע, אתם רוצים לפתור בעיה או לצעוק?
זאב אלקין: לצעוק – תצעקו, אין בעיה, אתם לא צריכים אותי בשביל זה.
רוברט אילטוב: לא, אנחנו רוצים לפתור, אבל להגיד: לא היה ולא נברא, זה גם לא נכון.
אברהם נגוסה: אף אחד לא אמר.
רוברט אילטוב: כי היה, סוכם, דובר ולא פעם אחת.
זאב אלקין: אפשר לעסוק בצעקות ואפשר לטפל בבעיה.
רוברט אילטוב: לכן לבוא ולהגיד: בפרוטוקול זה לא היה והוא לא שלח מכתב – זו בעיה.
קסניה סבטלובה: שרת הקליטה לשעבר הרי אומרת שגם המשרד עזר – היה משרד שלא עזר לרדיו רק"ע?
קסניה סבטלובה: וגם איזה סכומים?
אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה, אני מבקש.
רוברט אילטוב: הנה, גם מנהלת הוועדה מראה לי עכשיו מסמכים שדברים נשלחו ונעשו, זה לא נכון.
אברהם נגוסה: בוודאי שנשלחו.
סופה לנדבר: וכמה כסף ישראל ביתנו העבירה?
רוברט אילטוב: ואני רוצה לציין את פעילות הוועדה, שהוועדה מתפקדת כמו שצריך, רק פשוט מוצאים את הדרך לא לעשות.
סופה לנדבר: יש החלטת יושב-ראש שהתחייבה לפנות לשר האוצר ולהביא תוצאות.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שהתוצאה כאן על השולחן, אבל אתם פשוט לא רוצים לשמוע אותה.
טלי פלוסקוב: נו, באמת, חברים.
סופה לנדבר: איזו תוצאה, טלי?
סופה לנדבר: מה אנחנו לא רוצים לשמוע?
רוברט אילטוב: חברת הכנסת, אנחנו שמענו אותה, שלוש פעמים היא אמרה את אותו דבר.
טלי פלוסקוב: היא אמרה כאן, ואני רוצה פה להבהיר – סליחה, אדוני היושב-ראש, מה שקורה פה פשוט לא מקובל – יש פה נציגת האוצר שאמרה חד משמעית שכן יש רצון של האוצר לפתור את הבעיה.
רוברט אילטוב: אז תגידי לי מה הבנת, מתי היא מסיימת את הדיונים?
טלי פלוסקוב: רגע, רוברט.
רוברט אילטוב: אם את שמעת והבנת תגידי לנו מתי היא מסיימת את הדיונים.
טלי פלוסקוב: מה זה "מסיימת"?
טלי פלוסקוב: היא לא יכולה להגיד לך עכשיו כמה כסף היא תיתן, או שהיא תיתן או לא תיתן, היא תשב עם נציג התאגיד - - -
רוברט אילטוב: אז למה הם לא נפגשו?
רוברט אילטוב: למה היא הגיעה ללא תשובות?
טלי פלוסקוב: למה הם לא נפגשו זה משהו אחר, אבל כאן יש תשובה ותשובה שאותי מספקת.
קסניה סבטלובה: זה גרוע מאוד.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת רוברט, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.
רוברט אילטוב: - - -
אברהם נגוסה: אני קורא לך לסדר פעם שנייה.
רוברט אילטוב: אני גם יכול לצאת, אתה לא חייב, עם כל הכבוד.
אברהם נגוסה: תצא, תצא.
אברהם נגוסה: מה זה, ככה אפשר לקיים דיון?
רוברט אילטוב: כן, ככה אפשר לנהל את הדברים.
אברהם נגוסה: אז תצא, בבקשה.
רוברט אילטוב: חוצפה.
אברהם נגוסה: אז את יכולה לצאת גם, גם את יכולה לצאת.
רוברט אילטוב: פשוט חוצפה.
סופה לנדבר: אתה לא תגיד לי לאן לצאת ולאן להיכנס.
אברהם נגוסה: אז אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.
סופה לנדבר: אתה יכול לקרוא לי לסדר.
אברהם נגוסה: פעם שנייה.
סופה לנדבר: אתה עושה כאן בלוף, סליחה על הביטוי.
אברהם נגוסה: פעם שלישית – תוציא אותה.
סופה לנדבר: בגלל שלממשלה הזאת אין עניין, לא ברדיו רק"ע, לא ברחוב הרוסי, אין לה עניין בעלייה, בגלל זה אתם מתייחסים ככה.
אברהם נגוסה: את עושה פוליטיקה, אתם לא רוצים לפתור את הבעיה, רק לצעוק.
רוברט אילטוב: רק פוליטיקה - - -
סופה לנדבר: מה אתה עושה כאן?
אברהם נגוסה: בבקשה, תצאו.
סופה לנדבר: אתה חצוף.
רוברט אילטוב: אנחנו רוצים תשובות.
אברהם נגוסה: תצאו.
סופה לנדבר: אתה, במקום לעשות משהו למען העלייה, אתה עושה רק דיבורים כאן.
אברהם נגוסה: לצאת, אנחנו רוצים לקיים דיון מסודר.
סופה לנדבר: איזה דיון אתם מקיימים?
קסניה סבטלובה: אנחנו רוצים לקבל תשובות, כבוד השר, אלה מביננו שנשארים פה, אנחנו רוצים לראות לו"ז.
אברהם נגוסה: בבקשה, לצאת.
סופה לנדבר: אני מדברת על שבועיים שחיכינו ששר האוצר יגיע לכאן ואתה לא - - -
קסניה סבטלובה: אנחנו לא רוצים צעקות אבל אנחנו רוצים לו"ז מסודר, לו"ז מסודר מתי אנחנו נראה את התשובות האלה.
קסניה סבטלובה: (חברי הכנסת סופה לנדבר ורוברט אילטוב יצאו מאולם הוועדה.
קסניה סבטלובה: )
אברהם נגוסה: בבקשה, להמשיך, כבוד השר.
קסניה סבטלובה: יש פה נציגים של רק"ע שעוד לא דיברו, הם בוודאי ישמחו לדעת מתי כל ההבטחות הנפלאות האלה יתממשו.
אברהם נגוסה: את תקבלי, תקשיבי רק.
זאב אלקין: עוד פעם אני אומר, אפשר לצעוק סביב הנושא ואפשר לנסות לפתור אותו.
קסניה סבטלובה: כמו שניסיתם עד עכשיו.
זאב אלקין: העובדות הן מאוד מאוד פשוטות.
זאב אלקין: אני חושב שאנחנו היום בבוקר, בפעם הראשונה, נמצאים במצב, כפי שאמרתי, שרשות השידור רשמית שמה את הבקשה ומשרד האוצר רשמית הודיע שהוא הולך להיענות לבקשה הזאת וזה לא היה קודם.
זאב אלקין: אולי היו כאלה ששמעו - - -
רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, תדע, אנחנו גם נגיש נגדך תלונה בוועדת האתיקה כי ככה לא מתנהלים.
אברהם נגוסה: אני אחכה לך.
רוברט אילטוב: תחכה לי.
זאב אלקין: אולי יש כאלה ששמענו את זה קודם בשיחות לא רשמיות, אני לא שמעתי את זה, לא בשיחות לא רשמיות ולא בפרוטוקולים.
זאב אלקין: לגבי לוחות זמנים, וכאן אני מגיע לשאלה באמת כי אני חושב שיש מקום לשאלה הזאת וכשאלה היא שאלה נכונה, רק לא חייבים לצעוק את זה.
זאב אלקין: השאלה היא קודם כל לשמעון: להערכתך – ומה שמעניין פה את כולם זה התהליך הסופי, זה לא השלבים שלו, גם אותנו כמשרד הקליטה מעניין התהליך הסופי – בסיטואציה שאנחנו נמצאים הבוקר, שלא היינו בה עד היום, כמה זמן להערכתך ייקח עד שהעובדים החדשים האלה, הזמניים, יוכלו להיות שותפים לעבודה של רדיו רק"ע?
זאב אלקין: מה לוחות הזמנים שאתה רואה?
זאב אלקין: אתה שומע את עמדת האוצר, אתה היית שותף לכל הדיונים שהיו עד היום, כולל היום בבוקר, עכשיו השאלה היא האם אתה יודע לתת הערכת זמן.
זאב אלקין: שבוע,.
זאב אלקין: זאת אומרת שלהערכתך שבוע מהיום אנחנו - - -
<שמעון אלקבץ: סליחה, שבוע מהרגע שאני מקבל את האישור מהאוצר.
<שמעון אלקבץ: אם האוצר מאפשר לי אחרי הישיבה, אומר לי: תקשיב, שמעון, תרוץ תביא איזה נייר שהוא סביר והוא לא - - -
קסניה סבטלובה: אני חושבת שצריך לקבוע דד-ליין לאוצר עד מתי להודיע על ההתחייבות שלו.
אברהם נגוסה: מתי אתה תגיש לאוצר?
טלי פלוסקוב: שירה, הם צריכים להגיש לך?
טלי פלוסקוב: איך זה עובד?
זאב אלקין: אני אפנה לשירה את אותה שאלה: כששמעת את התשובה של שמעון, לך יש הערכה של לוחות זמנים?
זאב אלקין: הוא אמר שבוע מרגע שיש אוקיי ממך.
זאב אלקין: בהתחשב שאת יודעת מה צריך בשביל האוקיי שלך, כמה זמן בנוסף לשבוע שלו דרוש בכדי שאנחנו נדע שיש עובדים ברדיו בסוף?
זאב אלקין: זה מה שמעניין אותי לפחות.
<שירה גרינברג: הדבר הזה כרוך בדיון עם הנהלה של הכנ"ר, אני לא רואה מניעה שאם באמת הנושא חשוב להם, שיגיעו לדיון אצלנו תוך שבוע, שבוע-וחצי, ולאחר מכן שמעון אומר שייקח לו עוד שבוע אז אני חושבת שתוך שבועיים וחצי אפשר.
קסניה סבטלובה: עד סוף ינואר?
טלי פלוסקוב: שבועיים וחצי, מצוין.
זאב אלקין: אתם יודעים לצמצם את זה, למה הם צריכים להגיע אליכם תוך שבוע וחצי?
זאב אלקין: למה אי אפשר לעשות את זה תוך כמה ימים?
<שירה גרינברג: אני לא יודעת מתי הם יכולים, אני תלויה בזה שהם יגיעו אלי.
<שירה גרינברג: אני לא יודעת להתחייב בשמם.
<שירה גרינברג: נראה לי הגיוני שבמהלך שבוע וחצי אפשר - - -
זאב אלקין: מתי אתם תהיו מוכנים להגיע אליה?
<שמעון אלקבץ: אני יכול להיות מחר אצלך, שירה, או אצל אסף, אין בעיה, תחליטו, לא משנה.
זאב אלקין: את מוכנה להקדיש לזה זמן מחר?
<שירה גרינברג: הצוות שלי יקדיש לזה את הזמן, הם גם אמרו כבר שהם יקדישו לזה את הזמן.
זאב אלקין: אתם מוכנים לשבת מחר?
<שירה גרינברג: אני לא יודעת את הלו"ז בעל פה אבל בשבוע הקרוב בטוח שאפשר יהיה.
זאב אלקין: השבוע, השבוע, לא בשבוע הקרוב.
<שירה גרינברג: בשבוע הקרוב, שבוע.
קסניה סבטלובה: צריך להגיע עם הלו"ז מוכן, בכל זאת זו ועדת כנסת, אז אני אומרת באמת שנקבע איזה לוח זמנים שהוא מקסימלי שהוא לא יותר ממספר ימים.
<שירה גרינברג: אני אומרת, בשבוע הקרוב אני בטוחה שאנחנו נשב.
זאב אלקין: אני שואל את שמעון ושירה אחרי כל הדברים האלה: האם מציאותי – היום אנחנו ב-12 בינואר – לצפות שתוך שבועיים מהיום יהיו עובדים כבר בתוך הרדיו?
<שירה גרינברג: אם יהיו עובדים זה תלוי בו, תוך שבוע, תוך שבעה ימים, אתה יכול לצפות שאנחנו כבר נסיים את השיח.
זאב אלקין: תוך שבעה ימים יהיה אישור שלהם.
טלי פלוסקוב: עד סוף החודש.
<שמעון אלקבץ: גיוס עובדים, לא ניוד עובדים, בניוד ניסיתי ולא הצלחתי.
קסניה סבטלובה: גיוס, רק גיוס, לא ניוד.
טלי פלוסקוב: לא ניוד.
קסניה סבטלובה: כבר ניידו את כל מי שאפשר.
זאב אלקין: אני שואל: היא אומרת שתוך שבוע תקבל תשובה חיובית פורמלית, מספרים והכול, אתה אומר שבוע עד שהאנשים במקום?
<שמעון אלקבץ: אני, בשבוע הזה, כבר אכין תוכנית עבודה, ברגע שהיא תיתן אישור אני כבר אהיה מוכן.
זאב אלקין: זאת אומרת שריאלי לצפות שתוך שבועיים אנשים כבר ברדיו בפועל?
זאב אלקין: שמעון, זה ריאלי לצפות לזה?
<שמעון אלקבץ: מבחינת הרצון שלנו כן, ומבחינת האישורים, אם יהיו, אז גם כן.
<שמעון אלקבץ: אתה יודע, לפעמים עובד שאתה רוצה לגייס אותו אומר:
<שמעון אלקבץ: אני אוכל רק בעוד יומיים וכו', אבל בגדול כן.
זאב אלקין: בסדר, אז עובד מסוים יהיה רק בעוד יומיים, שזו תהיה הבעיה שלנו.
זאב אלקין: התשובה היא כן, בסדר.
<שמעון אלקבץ: כן, התשובה היא כן.
טלי פלוסקוב: תודה רבה למשרד האוצר.
טלי פלוסקוב: זה המקום להגיד תודה למשרד האוצר ולא רק לצעוק על משרד האוצר.
קסניה סבטלובה: אפשר היה גם להתחיל בבשורה הזאת, שתוך יום אתם יכולים לקיים את הדיון.
זאב אלקין: קסניה, אם היו צועקים פחות ופחות מחפשים אשמים היינו מגיעים לזה.
טלי פלוסקוב: בדיוק, היא היתה יכולה להגיד את זה עוד מתחילת הדיון, לא נתנו לה.
קסניה סבטלובה: לא, לא, זה לא נכון.
קסניה סבטלובה: זה לא נכון.
קסניה סבטלובה: אפשר היה לקיים את הדיון ולהגיד רק משפט אחד שלך: מחר מקיימים את הדיון ותוך שבוע פותרים את הבעיה – למה אי אפשר היה להגיד את זה בהתחלה?
<לב גלפנד: ברדיו רק"ע או בדברים אחרים?
אברהם נגוסה: אנחנו מדברים על רק"ע, זה הנושא, אין נושא אחר.
זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, תיאמנו שאני אגיע רק לחלק מהישיבה, אתה משחרר אותי?
זאב אלקין: אני מבטיח לך שאני אמשיך להיות מעורב בסוגיה הזאת, גם לחברי הכנסת שכאן, וגם לאנשי רדיו רק"ע, זו חובתנו כמשרד הקליטה מבחינת הדאגה לציבור שאנחנו מייצגים בכל השפות, וכמו שאמרתי, יש פה הרבה אנשים שעבדו כדי להביא את התוצאה הזאת.
זאב אלקין: לכן, צודקת חברת הכנסת פלוסקוב שבהחלט היתה פה מעורבות עד לרמה של מנכ"ל משרד האוצר לפתור את הבעיה, ואני מאוד מעריך את זה, ועד לרמה של מנכ"ל משרד התקשורת.
זאב אלקין: אני מודה לכולם על העניין הזה, כמובן שכולנו מצפים לתוצאה בפועל.
זאב אלקין: ושוב אני אומר, אני מציע לך לקיים עוד חודש-חודש וחצי את הדיון על הסוגיה האמיתית, מה הולך לקרות ב-1 באפריל, כי זה הדבר הכבד.
זאב אלקין: ל-31 במרס איכשהו נגיע, כך או אחרת, עם רגל שבורה או יד שבורה אבל נגיע, בלשון מטפורית, אבל צריך לראות שב-1 באפריל רדיו רק"ע יעמוד על שתי רגלים ויהיה עם שתי ידיים, עם הראש וכל מה שצריך.
אברהם נגוסה: תודה רבה, כבוד השר, אנחנו מודים לך על תרומתך לנושא.
<אלכסנדר מדבין: אם אפשר שתישאר עוד דקה או שתיים.
<אלכסנדר מדבין: אני פשוט רוצה להגיד כמה דברים, אולי לא נעימים.
<אלכסנדר מדבין: רבותי: א', עדכון לגבי המצב במחלקה הרוסית – המצב הולך ומחמיר ובתקופה האחרונה, בשבועות האחרונים, שמתי לב לתופעה שאנשים חולים יותר, אנשים לוקחים יותר ימי חופשה, ימי בחירה, ימי הצהרה וכן הלאה וכן הלאה.
טלי פלוסקוב: כי הם קורסים.
<אלכסנדר מדבין: וזה לא שנפלתי מהכיסא מהתופעה הזאת, הכול היה צפוי מראש.
<שמעון אלקבץ: אני כן נופל מהכיסא כי ביתר תחנות "קול ישראל" זה לא קורה, בטלוויזיה הישראלית זה לא קורה.
זאב אלקין: מר שמעון, כי רמת העומס לא אותה רמת עומס.
קסניה סבטלובה: אולי הם היו במצב רגיש מלכתחילה לעומת האחרים?
קסניה סבטלובה: אולי אם היו להם שומנים יתרים היינו משווים אותם אליהם?
קסניה סבטלובה: באמת.
זאב אלקין: כשברדיו בשפות אחרות, אם בעברית ואם בערבית, יהיה לך בן אדם אחד שגם יכין חדשות, גם יערוך אותן וגם יקריא אותן, אז יכול להיות שזה יראה אחרת.
קסניה סבטלובה: 17 איש – 80 איש, מה יש להשוות?
אברהם נגוסה: זה התור שלו, אנחנו נקשיב לו.
<אלכסנדר מדבין: אז הכול, לדעתי, היה צפוי מראש.
<אלכסנדר מדבין: היה צריך להתכונן לזה והמצב הולך ומחמיר.
<אלכסנדר מדבין: לגבי העתיד, לגבי הפתרונות הזמנים, רבותי, פתרונות זמניים זה דבר טוב אבל טוב רק כפתרון זמני ולא יותר.
<אלכסנדר מדבין: אנחנו חייבים לחשוב על מה נעשה אחרי 1 באפריל.
טלי פלוסקוב: זה בדיוק מה שאמר השר.
אברהם נגוסה: על זה נקיים דיון נפרד.
<אלכסנדר מדבין: יפה.
זאב אלקין: זה אפילו יותר חשוב.
<אלכסנדר מדבין: אז אני רוצה לחזור ממש על קצה המזלג על אותם דברים שאני אמרתי בפעם האחרונה, שצריך לגייס אנשים חדשים עכשיו, ואפילו אתמול – לא פנסיונרים.
<אלכסנדר מדבין: פנסיונרים זה בסדר אבל זה בסדר כפתרון זמני, לשבוע, שבועיים, חודש, אוקיי, אבל אם אנחנו חושבים על מה שיהיה מחרתיים אז אנחנו צריכים עובדים חדשים, מה שמר אלקבץ מכנה כשילוב דורות.
אברהם נגוסה: מר אלכסנדר, אנחנו נקיים דיון על זה, תודה רבה לך.
אברהם נגוסה: מר אברהם ירדאי, בבקשה.
<אברהם ירדאי: תודה רבה.
<אברהם ירדאי: קודם כל, עבדתי ברק"ע כמעט 23 שנה, יצאתי לפנסיה בתחילת ינואר 2014, בדיוק לפני שנתיים.
<אברהם ירדאי: עבדתי לבד במשך כמעט 23 שנה, קיימתי שידור של 10 דקות במשך 23 שנה לבדי, שישה ימים בשבוע, חוץ משבת כמובן שהייתי בבית.
<אברהם ירדאי: אני גר באשדוד, עבדתי בתל אביב.
<אברהם ירדאי: לקראת צאתי לפנסיה, באוגוסט 2013, כתבתי מכתב למנהל הקודם של הרדיו ואמרתי לו שאני יוצא, אני פורש וצריך להכשיר אנשים, הוא לא ענה, לא התייחס, אני גם פגשתי אותו אחר כך.
<אברהם ירדאי: אחר כך, בתחילת ינואר 2014, התרצו משהו, אמרו לי להכין שדרנים.
<אברהם ירדאי: הכנתי, הכשרתי ארבעה אנשים, שלחתי אותם, בסוף לא קיבלו אותם והשידור בתיגרית לא התחדש.
<אברהם ירדאי: אני עבדתי במשך 23 שנה, לדעתי זה חידוש שלא קיים בשום מקום בעולם, גם לאנשים פה, שבן אדם אחד עבד במשך 23 שנה לבד.
<אברהם ירדאי: לפני מספר שבועות נפגשנו ארבעה נציגים עם מר שמעון אלקבץ, שהוא באמת קידם אותנו באווירה חיובית, יש לו נכונות לחדש את העניין הזה של תיגרינית – תיגרינית זו שפה מאתיופיה, אמהרית ותיגרינית.
<אברהם ירדאי: רק מה?
<אברהם ירדאי: הוא הציע לחדש את זה במתכונת של פרילנסרים וכדו' ואין לו תקן.
<אברהם ירדאי: לכן אנחנו רוצים – יש אוכלוסייה שגם עכשיו עולה, יש גם אוכלוסייה ותיקה דוברת תיגרית, לא מבינה ולא קוראת שפה אחרת, והיא זקוקה לדבר הזה.
<אברהם ירדאי: מי כמוכם יודע שהיום התקשורת הפכה להיות ממש למצרך יסוד, מצרך בסיסי, בעולם שלנו, בלי זה לא חיים כמעט מבחינת אינפורמציה.
<אברהם ירדאי: אני מבקש להתייחס לנושא הזה.
<אברהם ירדאי: רומנית, למשל, יצאו לפנסיה בדצמבר, שני אנשים פרשו, כעבור חודש מיד חידשו אותה.
<שמעון אלקבץ: מה שהצעתי גם לך, גם הם בפרילנסריות.
אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול פה, מר שמעון: היה תקן, התקן שלו, כשהוא יוצא לפנסיה אתה לא צריך תקן חדש, למה אתה לא מכניס במקומו?
<אברהם ירדאי: אני רוצה להגיד לגבי זה, זה היה עם ההנהלה הקודמת, המנהלים הקודמים.
<אברהם ירדאי: מר שמעון, עכשיו נפגשנו אתו והוא הביע נכונות, אני מקווה שהוא ימשיך בנכונות הזאת, צריך שלושה אנשים, 2.5 אנשים לפחות לעניין הזה.
<אברהם ירדאי: רומנית יצאו בספטמבר, חידשו את השידור שלהם אחרי חודש, הונגרית יצאו וחידשו, ספרדית יצאו וחידשו – רומנים לא עולים עכשיו, האחרון עלה אולי לפני 50 שנה, אני לא יודע כמה.
<אברהם ירדאי: הדבר הזה הוא חשוב ביותר ויש אפליה, אין אבא ואימא לעניין הזה של יוצאי אתיופיה, אין שום דבר.
<אברהם ירדאי: אנחנו מבקשים לחדש את השידור, כמו הרומנית, כמו הספרדית, כמו ההונגרית, שאחרי חודש חידשו אותם, אחרי שפרשו העובדים שלהם מיד חידשו אותם.