GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שירי דניאלס: חלק מזה זה גם מול המשרדים, משרד החינוך, משרד הביטחון, להבין שחלק לא יפנו אליהם כי הם רוצים להיות אנונימיים, אנחנו יכולים לעשות את השיחה הראשונה ואז זה יקל על הפנייה אליהם.
אברהם נגוסה: השאלה אם אנחנו נבוא ונגיד לממשלה, אנחנו רוצים שכל השפות, גם ספרדית, גם אמהרית, אנגלית, צרפתית, רוסית, שאתם תספקו את זה, יש לכם למשל חישוב כמה עולה לכם התוספת של השפות?
אברהם נגוסה: כמה אפשר לדרוש מהממשלה עכשיו?
<שירי דניאלס: אנחנו צריכים לפתוח קורס בשפה מסוימת אם יש מספיק אנשים בארץ שדוברים את השפה ויפנו.
<שירי דניאלס: היום אנחנו יודעים, למשל, שקורס באמהרית וברוסית זה חובה, יכול להיות שגם בצרפתית בקרוב, כי יש לנו יותר ויותר פניות בצרפתית, אז גם שם אני חושבת שיהיה ערך.
<שירי דניאלס: אנחנו יכולים לאתר על ידי זה שאנחנו ננגיש קודם כל את השירות הזה, שאנשים יידעו שהוא קיים.
<שירי דניאלס: אם אנחנו עכשיו נכשיר הרבה מאוד מתנדבים, אבל לא ישמעו על השירות אז אנחנו סתם נכשיר.
אברהם נגוסה: נפרסם, כמובן נפרסם את זה.
אברהם נגוסה: ברגע שאתם מוכנים אפשר לפרסם את זה בכל מיני דרכים, שהעולים יידעו שהשירות קיים.
אברהם נגוסה: אבל אם אתם לא מספקים אין טעם לפרסם את השירות.
<שירי דניאלס: אנחנו יכולים לספק את השירות הזה בהרבה מאוד שפות.
<שירי דניאלס: יש לנו, מתוך 1,200 מתנדבים קבוצות שמדברות את רוב השפות.
<שירי דניאלס: כלומר מעולם לא נתקלתי בפנייה של פונה שלא הצלחתי לאתר, דרך מנהלי הסניפים, מישהו שיחזור אליו באותו יום אפילו.
<לי ירון: אז מה המשמעות של זה?
<לי ירון: את אומרת שאין קו באמהרית ואין קו בצרפתית.
<שירי דניאלס: יש לנו שירות לעולים, שירות בשפות, שמאפשר - - - אם יש מתנדב במשמרת שדובר את השפה, המערכת מנתבת אליו.
<שירי דניאלס: נאמר נחשוב על מתנדב דובר רוסית, הוא כרגע נמצא במשמרת, אם מתקשר מישהו דובר רוסית המערכת תפנה אליו.
<שירי דניאלס: אבל אם לא, הוא ינהל את השיחה בעברית ואז - - -
אברהם נגוסה: אם מישהו באמהרית פונה מה תעשו?
<שירי דניאלס: אם מישהו פונה באמהרית אנחנו ניקח את הפרטים ואנחנו נחזור אליו עם מתנדב שדובר אמהרית.
אברהם נגוסה: זה אומר שאם אני מחר אעשה פרסומת באמהרית, ברדיו באמהרית, ואני אומר שהשירות הזה קיים ואני מפרסם את זה - - -
<שירי דניאלס: אנחנו קודם צריכים לעשות קורס, שיהיו לנו לפחות 15 מתנדבים שיודעים לתת שירות גם באמהרית וגם בעברית.
אברהם נגוסה: האם אתם מסוגלים לעשות עכשיו?
<שירי דניאלס: אנחנו מסוגלים להרים קורס - - -
אברהם נגוסה: אז מה מעכב אתכם?
קסניה סבטלובה: יש מתנדבים?
דוד קורן: כרגע לא.
<שירי דניאלס: כרגע אין לנו, אנחנו צריכים לפרסם.
אברהם נגוסה: אני מדבר על זה.
אברהם נגוסה: אתם עושים אותו כתנאי שקודם כל צריך לקבל תקציב, זה מה שאתם אומרים לי?
<שירי דניאלס: נכון, כי אנחנו צריכים להביא אנשי מקצוע להכשיר את האנשים האלה שילוו אותם, לכל ה-18 מפגשים ועוד החונכות ועוד ההדרכה ואנחנו צריכים גם שהם ינהלו שיחה, גם בעברית וגם באמהרית.
<שירי דניאלס: יש היום אנשים שדוברים אמהרית, אבל מעדיפים לנהל את השיחה בעברית, אז אנחנו נותנים להם לבחור.
<שירי דניאלס: הצעירים, למשל, הרבה פעמים רוצים לדבר בעברית, אבל עדיין - - -
אברהם נגוסה: מי שרוצה בעברית אין בעיה.
<שירי דניאלס: אבל השירות עדיין צריך להיות תלוי תרבות.
<שירי דניאלס: זה היתרון.
<שירי דניאלס: לא משנה באיזה שפה, אבל הוא צריך להיות רגיש תרבותית והמתנדבים שלנו צריכים להכיר, צריכים לדעת.
<שירי דניאלס: יש הרבה מאוד מומחים דוברי אמהרית שאנחנו יכולים להביא אותם ולבנות למתנדבים שלנו הכשרה שהם יכירו את הרגישויות, שהם יכירו את החשיבות.
<שירי דניאלס: זה מה שאנחנו היינו רוצים לעשות.
אברהם נגוסה: השאלה שלי, את הדברים האלה אתם עושים בתנאי שיהיה לכם תקציב, לא לפני התקציב?
<שירי דניאלס: כן, אנחנו צריכים שיהיה תקציב, ושחלק מהתקציב יופנה להדרכה וחלק להנגשה של השירות.
דוד קורן: אברהם, התסכול שלנו הוא שבעצם גם את הידע וגם את היכולת ואת הניסיון יש לנו, והמדינה שעוסקת בנושא הזה, שמה את זה על סדר היום כבר לפחות 3 שנים, ובמקום לבוא ולקחת מהמדף משהו שקיים, המועצה למניעת אובדנות כבר נפגשת 3 שנים בישיבות אינספור, שאנחנו גם שותפים שם, אבל גם שותפים לתסכול, במקום לבוא ולהגיד 'קחו את הכמה גרושים שחסר', כי במושגים של מדינה זה באמת גרושים, 'ותרוצו עם זה'.
דוד קורן: אדם שמתקשר אלינו בסיטואציה אובדנית לא מתאבד.
<דנה גורדון שושני: השאלה אם המועצה לאובדנות יכולה לגייס את התקציב.
דוד קורן: זו שאלה טובה, אני לא רוצה לענות על זה.
<דנה גורדון שושני: יש לנו פה נציגה.
אברהם נגוסה: אנחנו נשב ואז אנחנו נתייחס גם לנציגים.
אברהם נגוסה: (בישיבה)
אברהם נגוסה: שמענו ואני אשמח מאוד להתייחסות גם של נציגים של המשרדים השונים שנמצאים איתנו, נציגת הסוכנות היהודית ונציגת המועצה לאובדנות - - -
<מירה קידר: אני לא מייצגת כאן את המועצה, אבל רציתי להגיד כמה מילים בהקשר של העולים.
<מירה קידר: אני חברה במועצה הלאומית למניעת אובדנות ולאחרונה קיבלתי מינוי לעבוד בראש תת הוועדה לעולים במועצה.
<מירה קידר: יש חלוקת עבודה עם יפה ממשרד הקליטה, שהיא יותר בכיוון של משפחות ואני בכיוון של צעירים.
<מירה קידר: מטבע העיסוק שלי בסוכנות, מי כמוך יודע.
<מירה קידר: יש לנו דיון ראשון ביום חמישי השבוע.
<מירה קידר: אני באופן אישי, שעוסקת בעולים, אני יכולה להגיד כל חיי המקצועיים, מאוד ערה וכואבת את חוסר השירותים לעולים, בוודאי ובוודאי בימים הללו שאנחנו רואים את ההתגברות של העלייה מצרפת ועם מצוקות נפשיות, שזה דור שני למהגרים, העולים שמגיעים הם כבר דור שני למהגרים עם המצוקות הספציפיות שלהם ועוד ועוד.
<מירה קידר: אני מאוד מקווה שבאמצעות המועצה הלאומית, עם הרחבת הפיילוט, אמרת 'מדברים מדברים ולא קורים דברים', היה פיילוט וכרגע מדברים על הרחבה שלו לקבוצות שונות.
<מירה קידר: בבתי ספר יש דברים מדהימים שקורים, מעבר לעולים, אני מדברת בכלל בהקשר של המועצה.
<מירה קידר: אבל בהקשר של העולים, אני מקווה שאנחנו נצליח לגייס כוחות טובים מתוך המועצה ובאמת בפיתוח של שירותים לעולים, אם לעולים צעירים, אם למשפחות.
<מירה קידר: זה לפחות מסר שרציתי להעביר.
אברהם נגוסה: אני רוצה שתרחיבי, כיוון שאני מכיר אותך גם מבחינה מקצועית, כעובדת סוציאלית, וגם הניסיון שלך הרבה שנים עם עולים חדשים בתחום הזה, האם את חושבת שהשירות הזה יכול להקל גם בשירות שמשרד הקליטה נותן, אבל גם הסוכנות נותנת?
אברהם נגוסה: איך את רואה את שיתוף הפעולה בגיוס כספים, למשל בשביל השירות הזה, איך את רואה את העניין הזה?
<מירה קידר: אני חושבת שזה אבסורד ששירות כזה לא מקבל תמיכה מהמדינה.
<מירה קידר: הדברים פה ידועים.
<מירה קידר: כשהמצוקה מציפה אדם והוא מתלבט אם להתקשר או לא להתקשר, ברור לגמרי שנגישות תרבותית ושפה זה מקדם לנגישות, ליצירת קשר.
<מירה קידר: אם אדם, אפילו שיש מתנדב והוא מתקשר ויש את המחסום של מי שמדבר איתו בעברית, ניקח אפילו רוסית, שיחסית יש מתנדבים, ודברים נאמרו פה, יש מתנדב דובר רוסית במשמרת, אין מתנדב, מה קורה אחר כך, מה עובר עליו בשעות האלה.
<מירה קידר: הוא היה חם לקבל איזה שהיא התייעצות ואחר כך הוא התקרר, או שהסביבה סגרה עליו, המשפחה סגרה עם המצוקה הספציפית שלו.
<מירה קידר: נראה לי שזה ממש המובן מאליו, שיהיה שירות בשפות ומדינה שקולטת עלייה תתמוך בשירות בשפות.
<מירה קידר: מעבר לשפות, כמו שנאמר, רגיש תרבות.
<מירה קידר: עם ההבנה לעולים מאתיופיה, לעולים מצרפת שעכשיו אנחנו מתמודדים ומתחילים להבין את המורכבות של העלייה הזאת, העולים של רוסיה שכבר מהווים חלק נכבד מהחברה בישראל ועוד ועוד אחרים.
<מירה קידר: זה נראה לי פשוט לא הגיוני, הדבר הזה.
אברהם נגוסה: נציגת משרד הקליטה נמצאת?
אברהם נגוסה: לא, היא לא הגיעה.
אברהם נגוסה: יש את העניין של קו פתוח של משרד הביטחון?
אברהם נגוסה: משהו של משרד הקליטה, נכון?
<דנה גורדון שושני: יפה וולמן, אמרת שהיא באה?
<מירה קידר: כן, דיברתי איתה, היא הייתה אמורה להגיע.
אברהם נגוסה: אצלם יש משהו, לא?
<מירה קידר: אני לא מכירה.
דוד קורן: משרד הקליטה, מהמפגש האחרון שהיה לי עם שרה - - -
אברהם נגוסה: קו פתוח, יש משהו.
דוד קורן: במפגש האחרון שהיה לי עם שרה כהן, משרד הקליטה הוריד את זה מסדר העדיפויות שהוא תומך.
אברהם נגוסה: כלומר שזה לא קיים.
דוד קורן: שרה מכירה אותנו טוב מהשנים שהם תמכו בנו.
קסניה סבטלובה: אבל ישנו עכשיו גל עלייה, בזה אנחנו מתגאים.
קסניה סבטלובה: הרי כל הזמן נציגים של משרד הקליטה אומרים, יש לנו עכשיו 30,000, 40,000, איך זה מתבטא בעניין הזה?
אברהם נגוסה: אני מנסה להבין את זה, כי אני יודע מה הם יגידו.
אברהם נגוסה: אם אין אז יהיה לנו קל, אבל אם יש, ויגידו שיש לנו וכפילות, איך אנחנו - - - לכן אני מברר את זה.
אברהם נגוסה: חבל שהנציגה לא פה.
אברהם נגוסה: בסוכנות אין להם.
<מירה קידר: אנחנו, גם ב'צוק איתן' ובהקשר של חירום של מדינת ישראל וגם עכשיו, עם הסיפור של הסכינים, הפעלנו קו חם בשפות.
<מירה קידר: עכשיו לא מזמן סגרתי את הקו החם בהקשר של הסכינים, כי הייתה ירידה בפניות, כמעט אפסית.
<מירה קידר: ב'צוק איתן' הפעלנו, יחסית זה היה מבצע ארוך, אז זה משהו שאנחנו עושים קבוע.
<מירה קידר: בשגרה אנחנו לא מפעילים קו חם, אנחנו מגייסים את העובדים שלנו ומנסים לתת מענה.
אברהם נגוסה: זה אומר שבעניין של האובדנות בנושא הזה, מה ששמענו את השירות, מה שאנחנו מבינים, זה השירות היחיד.
<מירה קידר: כן.
<מירה קידר: המקצועי.
דוד קורן: יש גם הבדל מאוד גדול בסיטואציה של משבר כמו 'צוק איתן' או 'עמוד ענן', או עמוד איתן או העמוד הבא שיהיה, אז ההתגייסות היא מאוד טבעית והיא מאוד אד הוק, אבל אני יכול להגיד לך שבסיטואציות האלה רמת האובדנות יורדת דווקא בתקופות של מבצעים, כי יש יותר לכידות ודווקא האובדנות גדלה בתקופות אחרות.
דוד קורן: האוכלוסייה שאנחנו מדברים עליה, המצוקה שלה לא קשורה למבצע כזה או אחר ולכן הצורך הוא בעצם בשירות שהוא קיים גם כשאין מבצעים.
דוד קורן: למרות שזאת מדינה שאוהבת מבצעים, אבל בנושא של אובדנות ובנושא של תמיכה נפשית זה לא מבצע.
<שירי דניאלס: אנחנו גם רואים בתקופות מבצעים שזה מעצים הרבה מאוד פעמים את המצוקות הקודמות.
<שירי דניאלס: כלומר כמו שמישהי, אחת הפונות, אמרה לנו בקו, 'אתם מדברים על חזרה לשגרה, לאיזה שגרה אתם רוצים שאני אחזור?
<שירי דניאלס: לשגרה של עוני, לשגרה של נתק מהילדים?
<שירי דניאלס: לשגרה של מריבות עם הבן זוג?
<שירי דניאלס: על איזה שגרה אתם מדברים?' וזה משהו שמאוד משמעותי פה, שהם האוכלוסיות שמאוד מוחלשות ופגיעות ואז יש בעצם מה שאנחנו קוראים כפל מבצעים, גם מצוקות יומיומיות מתמשכות ובנוסף לזה כל המצוקה הביטחונית.
<יגאל אמיתי: אני מבקש לשאול על רקע הניסיון שלכם, של ה-45 שנה, אם אתם רואים איזה שהוא שוני, התפתחות, עלייה, ירידה, דווקא במצוקות של עולים חדשים, בדגש על עולים מרוסיה ועולים מאתיופיה.
<יגאל אמיתי: האם יש תקופות שבהן זה סוג הדברים או שיש שוני, יש ירידה, יש עלייה.
<יגאל אמיתי: אני רואה פה את ההנהון.
דוד קורן: הנושא של ההתגייסות הוא מאוד משמעותי ותהליך הקליטה מגייס משפחה, אבל תהליך הקליטה נגמר, זה יכול להיות אחרי חצי שנה וזה יכול להיות גם שנתיים.
<יגאל אמיתי: יש את משפחת העולה?
דוד קורן: כן, וגם הקהילה שסביבו.
דוד קורן: זה מתחיל מזה שעל כבש המטוס יחכה שר הקליטה ואחר כך מישהו יגזור את הסרט ואחר כך יביאו פרחים וייתנו לו את סל הקליטה - - -
קסניה סבטלובה: אני עדיין מחכה, לא קיבלתי פרחים.
דוד קורן: סליחה, אולי אפשר לדאוג פה לפרחים?
<יגאל אמיתי: הפרחים לצה"ל...
דוד קורן: אבל זה נגמר.
דוד קורן: זאת אומרת זה נגמר אחרי שנתיים, אני אפילו הייתי פה לארג', ודווקא אז המצוקות היותר גדולות מתחילות, הילד שאחרי התהליך של הקליטה הראשונית בכיתה, כשהמורה סיפרה לכולם, 'תראו, יבגני הגיע ונעשה לו כיף', ואחרי חצי שנה או שנה, שהוא כבר לא הילד החדש והמשפחה היא כבר לא המשפחה החדשה בבלוק ואז דווקא התהליכים בתוך המשפחה נהיים הרבה יותר מורכבים.
דוד קורן: דווקא אז השירות שלנו נחוץ הרבה יותר.
<שירי דניאלס: עברתי על כל הפניות של העולים מאתמול, שיהיה זמין לי בראש ואני שמתי לב לשני דברים, האחד זה עלייה במצוקה כלכלית, יותר ויותר פניות של עולים בנושא מצוקה כלכלית.
<שירי דניאלס: דבר שני, הרבה יותר התמכרויות ואלכוהול, שמצוינים כבעיה של הפונה.
<שירי דניאלס: צריך לזכור שבגלל שאנחנו שירות אנונימי יש יותר נכונות להודות בזה ולהגיד 'אני בבעיה'.
<יגאל אמיתי: גם שותפים לזה מארצות רווחה?
<יגאל אמיתי: כי בשבוע שעבר שמענו את זה באפרת, שקולטת בעיקר מארצות אנגלוסקסיות והם אמרו שאחת הבעיות זה - - -
<שירי דניאלס: נכון, גם שם.
<יגאל אמיתי: הקו הפתוח לדיוטי פרי, כאילו לפצות על זה ש - - -
אברהם נגוסה: נמשיך בשאלה הזאת אחר כך, כי חברת הכנסת קסניה סבטלובה צריכה לצאת והיא רוצה להתייחס לפני זה.
קסניה סבטלובה: קודם כל תודה באמת על ההזמנה הזאת, שמחנו להגיע לפה ולהתרשם.
קסניה סבטלובה: הקשיים הם ברורים ואני הזדע
קסניה סבטלובה: זעתי אישית מהעניין הזה שעניין כל כך חשוב כמו עזרה נפשית, הענקת תמיכה נפשית לעולים, אינה מסובסדת ובכלל לא נמצאת בסדר היום של המשרדים הרלוונטיים.
קסניה סבטלובה: אני מאוד מקווה שאנחנו נמשיך לדון בעניין הזה ואני סומכת עליך, אברהם, שאנחנו נקיים ישיבה עם הנציגות, גם של אנשים ממשרד הקליטה וגם ממשרד הבריאות ולצורך העניין גם משרד החוץ, כי יש נגיעה לקהילות יהודיות בחוץ לארץ.
קסניה סבטלובה: זה מאוד מאוד חשוב, במיוחד היום.
אברהם נגוסה: יותר נכון המשרד לענייני תפוצות.
קסניה סבטלובה: כן, תפוצות, אבל גם חוץ, יש להם תקציב לזה, 200 מיליון שקלים בשנה, זה לא מעט כסף שהם יכולים להעניק.
קסניה סבטלובה: מה שרציתי להגיד זה שאנחנו מרגישים את זה, את המעבר הבין דורי הזה, אולי תגידו שזה לא נכון, אבל אנחנו מרגישים יותר מצוקה בהחלט.
קסניה סבטלובה: זה אולי לא פורץ החוצה וגם אנשים לא יודעים על קיומו של ער"ן, אבל עכשיו, בגלל שהרבה אנשים הגיעו בגיל 45 פלוס, שזה הגיל היחסית צעיר ואנשים אז נקלטו ועבדו ועכשיו הם כבר לא עובדים והם מבוגרים ואין להם פנסיות, המצוקה הזאת מתגברת.
קסניה סבטלובה: וגם הלחץ על הילדים, גם זה משהו שאנחנו צופים, שתתרחש פה איזה שהיא מגיפה, ממש קריסה של משפחות.
קסניה סבטלובה: אני חושבת שבאמת ראוי שהשירות הזה יתחזק ויתוקצב ויתוגבר, גם מתקציבו של משרד העלייה והקליטה.
קסניה סבטלובה: כי כמו שאמרנו, עלייה זה יום אחד וקליטה זה לפעמים לכל החיים.
קסניה סבטלובה: אנשים לפעמים לא מודעים בכלל שיש להם את הבעיה, שהם לא באמת נקלטו פה, כי הם חושבים שמשהו לא בסדר איתם.
קסניה סבטלובה: אני חושבת שאנחנו צריכים להתחייב לכך שצריך לעורר יותר עניין אצל המשרדים הרלוונטיים ולגרום להם בסופו של דבר להבין שאם הם מתגאים בזה שיש להם עכשיו יותר עלייה, 40,000, אמר השר אלקין בישיבה האחרונה, אז ה-40,000 האלה זקוקים גם לעזרה.
אברהם נגוסה: לא, 30,000.
קסניה סבטלובה: אני שמעתי את המספר 40.
קסניה סבטלובה: אז הם צריכים מענה והם צריכים, במיוחד כשהם מגיעים לתוך סמי אינתיפאדה וכו'.
קסניה סבטלובה: אז אני מצפה שתכריז על הישיבה הבאה ונעשה - - -
אברהם נגוסה: נקיים.
קסניה סבטלובה: אני מבקשת את סליחתכם, אבל אני כבר מאחרת לפגישה הבאה.
אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך את הדיון וכמובן חברי הכנסת יקבלו את הפרוטוקול להמשך הדיון.
אברהם נגוסה: אני אמשיך בשאלה של יגאל, ששאל, את התייחסת, את רוצה להמשיך, כי הרגשתי שהפסקתי אותך בגלל חברת הכנסת.
<שירי דניאלס: לא, זה בסדר גמור.
אברהם נגוסה: אז הוא אומר שיש עלייה, זה מה שאני הבנתי, נכון?
<יגאל אמיתי: את אמרת שיש עלייה בפניות על רקע מצב כלכלי בשנים האחרונות - - -
<שירי דניאלס: ושל התנהגויות מסכנות, בייחוד התמכרויות.
<מירה קידר: זה לאו דווקא אלכוהול, כשדיברת על התמכרויות.
<שירי דניאלס: מה שאני שמתי לב בפניות שהיו, היו סמים ואלכוהול שחזר, הימורים גם כן באחוז קצת יותר נמוך, וכולל ירידה בגילאים, אגב.
<שירי דניאלס: זה לא רק עלייה במצוקה, זה ירידה בגילאים שמדווחים.
<יגאל אמיתי: אני זוכר שהייתה התעסקות הרבה עם שתייה אצל הנוער יוצא אתיופיה.
<יגאל אמיתי: זה לא הגיע אליכם?
<יגאל אמיתי: כלומר אין לך פילוח?
<שירי דניאלס: אין לנו אחוז מספיק של שיחות כדי לדעת.
<שירי דניאלס: אבל לפעמים יש לנו פניות של אנשים, יש סוגים של מצוקה ישירה, שהפונה מדבר על מצוקה שלו ויש מצוקה עקיפה, כלומר אנשים שמודאגים בגלל בן משפחה או בגלל - - - יש פניות מסוימות, למשל של אנשי חינוך שמוטרדים בגלל תופעות ברמה החברתית או הורים שמודאגים לגבי הילדים שלהם.
<שירי דניאלס: אני זוכרת פנייה של משפחה עולה מאתיופיה שאמרו שהם מאוד מוטרדים לגבי איפה שהילד מסתובב, עם מי הוא נמצא, חרדה מאוד גדולה וגם קושי בסמכות על הרקע של ה - - -
דוד קורן: כן, הנושא של הסמכות הוא מאוד בולט, בכלל אצל עולים, שההורים מאבדים את הסמכות ההורית מול הילדים שנקלטים כאילו יותר מהר.
<שירי דניאלס: אם היה לנו יותר נפח היינו יכולים לעשות ממש מחקר כדי לזהות, כרגע זה ברמה של דפוסים או מגמות שאנחנו שמים לב אליהם.
<שירי דניאלס: יש לנו את היכולת למפות דרך המערכת כמה פניות מגיעות, כמובן בכפוף למה שהפונים מספרים לנו.
אברהם נגוסה: מה רמת שיתוף הפעולה, ברמה המקצועית, עם משרד החינוך ומשרד הרווחה?
<שירי דניאלס: עם משרד הרווחה, בגלל שאנחנו שותפים לקו לניצולי שואה ובני משפחה יש לנו עבודה משותפת סביב פונים לקו הזה.
<שירי דניאלס: למשל כשאנחנו מזהים מצוקה אז אנחנו יכולים לפנות למפקחת בנושא ניצולי השואה במשרד הרווחה והיא יכולה לזרז תהליכים וזה באמת סיפורים מאוד מרגשים שם.
<שירי דניאלס: עם משרד החינוך אני יושבת בשולחן העגול של משרד החינוך, לגבי תכניות שאנחנו מכניסים למערכת.
<שירי דניאלס: יש לנו פרויקט בצפון של בתי ספר שאנחנו נכנסים ומספרים על שירות ער"ן, אבל לא מספיק.
<שירי דניאלס: יש קושי בכלל למערכות של אנשי מקצוע, בייחוד משרד הביטחון נאמר, יש את הקו לחייל, הם מזהים שיש צורך, אבל מצד שני הם כל הזמן אומרים לנו 'אנחנו אומרים תבוא לקב"ן, איך אנחנו יכולים להגיד להם תפנה לער"ן?' ואותו דבר יש הרבה פעמים במשרדי ממשלה, דוגמת משרד החינוך, הם אומרים, 'אנחנו אומרים תפנה ליועצת', אבל הם לא מבינים שיש אחוז מסוים שלעולם לא יפנה כי הוא רוצה להישאר אנונימי, כי הוא לא רוצה לחשוף את עצמו ואנחנו כל זמן מנסים להסביר, אנחנו שותפים שלכם, אנחנו לא מתחרים.
<דנה גורדון שושני: את בעצם אומרת שמשרד החינוך לא מפנה לער"ן?
<שירי דניאלס: אנחנו יכולים לעשות את החיבור ולהקל על אנשי החינוך להגיע לאוכלוסייה בסיכון.
דוד קורן: הייתה יוזמה עם משרד החינוך שלא הגיעה לידי ביצוע, שכבר סוכם על שירות מיוחד בתקופת החופש ובחגים, להפעיל את ער"ן דרך משרד החינוך ושי פירון לא הספיק לחתום על כל הניירת שהייתה קשורה בזה.
דוד קורן: הם רק פרסמו את זה בעלון למורים, שזה קיים.
דוד קורן: בקיצור זה לא הבשיל לביצוע, אבל התכנית כבר הייתה מוכנה לצאת לאוויר.
אברהם נגוסה: אבל יש גם דרך אחרת, למשל עם משרד החינוך, אם שיתוף הפעולה יהיה ברמה יותר, אני מדבר על הרמה המקצועית, לא התקציבית, משרד החינוך ואתם יכולים לעשות את זה ביחד ואז הצוות שלכם יכול להגיע לבית ספר תיכון, בדרך כלל מה שרלוונטי זה תיכון, אז אתם מגיעים לתיכון והאם אתם יכולים לתת הסברה?
<שירי דניאלס: כן, אנחנו עושים את זה.
דוד קורן: אנחנו עושים את זה אבל בעוקף משרד החינוך.
דוד קורן: זה לא דרך משרד החינוך.
דוד קורן: אם זה היה דרך משרד החינוך אפשר היה להגיע להרבה יותר תלמידים.
אברהם נגוסה: למה לא במשרד החינוך?
<שירי דניאלס: כי יש להם קושי לפעמים עם ההפניה.
אברהם נגוסה: מה הקושי?
אברהם נגוסה: למשל שבזמן הלימודים אז - - -
<יגאל אמיתי: שעת מחנך.
אברהם נגוסה: כן, זה לכסות רבע שעה, 10 דקות או 20 דקות, לפנות את זה שם, נותנים הסברה למתבגרים שם בתיכון ושהם יידעו על קיומכם ואז כשצעיר, כשתיכוניסט נמצא במצוקה הוא יכול להתקשר ולקבל את הסיוע.
<שירי דניאלס: נכון, אותו דבר חיילים, אנחנו רוצים שייתנו להם את זה.
אברהם נגוסה: האם אתם ניסיתם להתחבר למערכת החינוך?
<שירי דניאלס: כן, ניסינו ואנחנו עדיין מנסים.
<שירי דניאלס: אנחנו לפעמים עושים הכשרות לצוותים, לצוותים של יועצים חינוכיים, לצוותים של מורים, עשינו כמה הכשרות כאלה, אבל אין מספיק - - - אנחנו מרגישים שאנחנו יכולים לתת הרבה יותר.
<שירי דניאלס: למשל אנחנו הנציגים של פייסבוק העולמי בנושא של מניעת אובדנות דרך הרשת.
<שירי דניאלס: יש לנו הרבה מה לעשות כאן ודווקא כאן שיתוף פעולה עם משרד החינוך, בכל מה שקשור לסיוע ברשת, אנחנו באמת מזמינים אותם להיעזר בידע שיש לנו ובניסיון.
<שירי דניאלס: זה לא קורה מספיק.
דוד קורן: אבל הרעיון של סוג של שעת מחנך בנושא הזה זה דרך מאוד יעילה להנגשה של המידע הזה לכל התיכונים.
<שירי דניאלס: נכון.
אברהם נגוסה: האם אנחנו יכולים לפעול בכיוון הזה?
<שירי דניאלס: אנחנו נשמח.
אברהם נגוסה: הדבר השני זה כמובן צה"ל.
אברהם נגוסה: האם אתם יכולים להגיע גם ליחידות צה"ל ולתת הסברה לחיילים?
<שירי דניאלס: ביקשנו ולא קיבלנו אישור לזה.
<שירי דניאלס: ישבנו בכמה ישיבות.
<שירי דניאלס: אנחנו ביקשנו גם להגיע ולעשות הסברה וגם ביקשנו שכשחייל מקבל את החוגר, אז שייתנו לו גם את הקו לחייל ושהוא יקבל את המידע הזה.
<שירי דניאלס: התשובה הייתה שהצבא בעצם צריך להפנות לשירותים של הצבא.
<שירי דניאלס: כמו שאמרתי, אין שום ויכוח שהשירותים של הצבא מעולים, ודאי בארץ, אולי גם בעולם, אבל עדיין - - -
<דנה גורדון שושני: לא במקום.
<שירי דניאלס: כן, עדיין יש חשיבות לשירות.
<שירי דניאלס: אנחנו בהרבה מאוד ישיבות, גם אצל בריאות הנפש וגם אצל ראש אכ"א, כבר בשלושה סבבים היינו, נכון?
דוד קורן: כבר יש עוד סבב שאת עוד לא יודעת עליו.
<שירי דניאלס: אנחנו לא מצליחים, אולי אתם יכולים לעזור לנו, להתגבר על המחסום הזה.
<שירי דניאלס: אנחנו לא הצלחנו.
דוד קורן: המחסום הוא מבני ואנחנו אפילו יכולים להבין אותם.
דוד קורן: זאת אומרת כשלצה"ל יש מערך בריאות נפש ואנחנו באים ואומרים 'תנו לחיילים מידע על ער"ן', הם אומרים 'אנחנו נשמח שהחייל יידע על זה - - -
<דנה גורדון שושני: אבל לא מאיתנו.
דוד קורן: ואז כשבאנו ואמרנו 'אז תנו לנו את התקציב ליידע את החייל', הם נתנו עד לפני 3 שנים.
דוד קורן: הם נתנו תקציב ליידע.
<יגאל אמיתי: איך יידעתם את החייל?
דוד קורן: בקמפיין פרסום בגלי צה"ל.
דוד קורן: זה נפסק והיום הם לא נותנים את ה - - -
<לידיה סלע פלד: וגם הגענו ליחידות.
דוד קורן: וגם הגענו ליחידות, אבל הקמפיין דרך גלי צה"ל היה קמפיין שהצבא בירך עליו והוא כאילו לא היה שותף לו.
דוד קורן: זה גם לא קיים היום.
אברהם נגוסה: בתחום הרווחה, אני חושב שעובדים סוציאליים יכולים להשתמש בשירות שלכם.
אברהם נגוסה: כשפונה מגיע והם רואים סימן של מצוקה ויכול להיות שהפונָה או הפונֶה לא רוצה לגלות, להגיד את זה, אז יש לו אפשרות להתייעץ עם אנשי מקצוע אנונימית וזה יותר קל להם.
אברהם נגוסה: העובדת הסוציאלית, כשהיא רואה מקרה כזה, היא יכולה לתת לו את הטלפון שלכם ואת הכתובת שלכם ולהגיד שזה ככה.
אברהם נגוסה: להיפך גם, יש אפשרות, זה יכול להיות קצת בעייתי, אבל גם יכול להיות שהיא יכולה לפנות אליכם ולתת את הטלפון של אותו בן אדם שאתם תיצרו איתו קשר.
אברהם נגוסה: משני הכיוונים, או שהוא יכול לפנות אליכם או שאתם יכולים לפנות אליו.
אברהם נגוסה: זו גם יכולה להיות מערכת של שיתוף פעולה עם מערכת הרווחה.
<שירי דניאלס: במסגרת הפיילוט של התכנית למניעת אובדנות אנחנו הפעלנו קו יזום לזקנים בדיכאון ושם המחשבה הייתה שרופאי המשפחה - - - ראו שהזקנים שהתאבדו, בשלושה חודשים לפני ביקרו הרבה אצל רופא המשפחה, רק שלא שאלו אותם 'מה שלומך?' ולא זיהו את הדיכאון ולכן המחשבה הייתה שרופאי המשפחה יפנו.
<שירי דניאלס: ואז במסגרת הפיילוט, אני עברתי אישית בכל הסניפים של קופת חולים כללית ברמלה, רחובות וכל האזורים שהיו בפיילוט.
<שירי דניאלס: שני רופאי משפחה מתוך עשרות שדיברנו איתם הפנו אלינו.
<שירי דניאלס: מי שכן שיתף פעולה, זה בדיוק כמו שאתה אומר, זה העובדות הסוציאליות, בייחוד של בית חולים קפלן ואסף הרופא, ששמעו אותנו ולקחו את זה כבייבי שלהם והפנו 83 אנשים שאנחנו התקשרנו אליהם אחת לשבוע.
<שירי דניאלס: אנחנו הצמדנו אותם למתנדבים קבועים, כאן זו לא הייתה שיחה חד פעמית, ואותו מתנדב, ובני יכול לשתף, כי הוא עשה כמה שיחות כאלה.
<שירי דניאלס: אנחנו התקשרנו אליהם פעם בשבוע, אחרי שהעובדים הסוציאליים קיבלו את ההסכמה שלהם.
<שירי דניאלס: גם זה לצערי נפסק אחרי הפיילוט, למרות שההמלצה אמרה שצריך לתקצב את זה והמחקר של תכנית למניעת אובדנות שבדק את זה אמר שזו באמת תכנית מאוד משמעותית.
<בנימין הלר: אולי אני אגיד כמה מילים?
<בנימין הלר: אני מרגיש ששעתיים באתי לפה ואני עוד לא הצלחתי לדבר.
<בנימין הלר: אני מרגיש שאני לא תורם.
אברהם נגוסה: אנחנו לא נקפח, לכל אחד תהיה זכות לדבר.
<בנימין הלר: שמי בני הלר ואני מתנדב בער"ן כ-8 שנים.
<בנימין הלר: המקצוע שלי זה עבודה סוציאלית, תואר שני.
<בנימין הלר: זה לא רלוונטי כרגע כמתנדב, אבל זה נותן לי יתרון בקו.
דוד קורן: ואתה קב"ן.
<בנימין הלר: הייתי קצין בריאות נפש בצבא כמה שנים טובות.
<בנימין הלר: בכל מקרה, העניין של היוזמה שבאה מאיתנו להביא אדם אלינו היא דבר שאני חוויתי עכשיו בקו הרוסי.
<בנימין הלר: אני הייתי מהיוזמים של אנשים שלא מצליחים להגיע למתנדב והשאירו מספר טלפון ואז אנחנו מתקשרים אליו.
<בנימין הלר: וכולם שמחים שאנחנו חוזרים אליהם ומדברים.
<בנימין הלר: זה חידוש, למשל, שהעניין של האנונימיות פה נשבר כאילו, אבל יותר חשוב לתת מענה מאשר לשמור על קדושת האנונימיות.
<בנימין הלר: הוא לא רוצה לשמור על אנונימיות, אז מי אני שאני אשמור על האנונימיות שלו?
<בנימין הלר: אבל הוא מקבל מענה וזה הדבר המשמעותי שפה קרה.
<בנימין הלר: אני חושב שמכל קבוצה של אוכלוסייה של עולים, אם יצרו כזו מערכת למשל, אני חושב שהיא תפעל יותר כאשר היוזמה באה מהארגון, אבל הנגישות למערכת, כי אנחנו פה מדברים על אדם שמגיע אלינו או שאנחנו מגיעים לאדם, אלה שני צדדים שהם חשובים.
<בנימין הלר: זו אפשרות.
<בנימין הלר: אני לא רוצה להלאות אתכם בסיפורים של ניסיון על הקו, אבל אחד הדברים המשמעותיים שקרה, שקרתה שיחה לא חד פעמית, אלא שיחות משמעותיות, שהבן אדם נעזר בשירות הזה.
<בנימין הלר: הוא נעזר בשירות לצרכים שלו, הצרכים שלו היו שיחזרו אליו.
<בנימין הלר: אותו דבר שהיא הזכירה בקשר לקשישים, אלה אנשים שהיו בסכנה והם היו קשישים, יש להם נגישות לכל השירותים והם גם מפחדים וכל מיני, ואנחנו חזרנו אליהם הרבה פעמים ואני הייתי בפרויקט הזה ומאוד נהניתי מזה שהיה משמעותי מה שעשינו.
<בנימין הלר: בדרך כלל הפנייה לער"ן זו שיחה חד פעמית.
<בנימין הלר: אם בן אדם יוזם פנייה נוספת, בסדר, לא יזם, הלך, כאילו היכולת שלנו לעזור לו הלכה.
<בנימין הלר: אבל פה הייתה איזה שהיא ברית שיצרנו עם אותם האנשים והאנשים האלה נעזרו ב-12 שיחות איתנו.
<בנימין הלר: אני חושב שזה היה פיילוט נהדר, אני לא יודע למה הוא לא נמשך, כנראה גם עניין של תקציב.
<דנה גורדון שושני: אתם ערוכים לזה שיחזרו ויפנו אליכם מדי שבוע, אותם אנשים?
<בנימין הלר: אם אנחנו יוצרים פרויקט כזה, בהחלט.
<בנימין הלר: זאת אופציה שקיימת בתוך המערכת בנוסף, והיא עבדה במערכת שלנו.
<בנימין הלר: למה לא לפתח אותה אם היא כל כך טובה?
<בנימין הלר: דבר נוסף, אנשים שפונים, למשל הדוגמה שרציתי להביא זו דוגמה של בן אדם שאני חושב שאני, אני לא רוצה להתגאות, אבל הצלתי אותו.
<בנימין הלר: הוא פנה ואמר שסילקו אותו מהבית.
<בנימין הלר: אשתו נשארה עם 4 ילדים, עולה חדש מרוסיה, 5 שנים בארץ.
<בנימין הלר: הוא סולק על ידי המשטרה, בגלל אלימות במשפחה.
<בנימין הלר: יש לו היסטוריה, לא ניכנס לו להיסטוריה, אבל הוא אדם אלים והוא מבקש ממני שאני אשלח אותו, אתן לו כתובת לגמילה מאלימות.
<בנימין הלר: מין פנייה מוזרה לא-מוזרה, אבל הבן אדם במצוקה גדולה, הוא נשאר לבד והוא נמצא בפיקוח והרחקה מבית, והוא נמצא בעיר אחרת והוא לא מכיר שם אף אחד.
<בנימין הלר: תארו לעצמכם מצב שאדם כזה עזוב לגמרי.
<בנימין הלר: ואז מה אני עושה?
<בנימין הלר: אני לא רק מדבר איתו, אני הולך באינטרנט ומחפש מי מטפל באלימות במשפחה, בשפה הרוסית.
<בנימין הלר: הוא לא מדבר אף שפה, הוא מדבר רק רוסית.
<בנימין הלר: ואז אני מוצא כזה בן אדם ואני מבקש מהבן אדם להתקשר אליו.
<בנימין הלר: אנונימיות אין פה בכלל, אבל מה?
<בנימין הלר: יש עזרה וזה מה שיותר חשוב מכל דבר אחר.
<בנימין הלר: ואז הבן אדם הזה מתקשר אליו ומציע לו שירות כזה ואיכשהו הם יוצרים כזו ברית ואני הייתי מתווך בקטע הזה, אבל זה מענה לצורך.