GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד קורן: להוריד את הכובע, אבל עולה הוא תמיד יהיה עולה.
דוד קורן: מי שעבר מעבר של עלייה/הגירה, אנחנו יודעים שזה אחד מהאלמנטים - - -
יואל רזבוזוב: כשהם תמכו, אז יותר עולים ידעו על השירות?
דוד קורן: כן, כי היה גם פרסום, הם פרסמו את השירות.
דוד קורן: היום אנחנו לא חושבים שהשירות, הוא יכול להיות גם בעברית, יש יתרון לרוסית ויש לנו מתנדבים דוברי רוסית, אחד מהם נמצא איתנו, תיכף נשמע אותו, אבל רוב העולים יכולים לנהל את השיחה גם בעברית, אבל הם צריכים להגיע אלינו, הם צריכים לדעת ש-1201 קיים שם כשיחת חינם עבור העולים, עבור אלה שעשו עלייה.
דוד קורן: לפעמים הם כבר לא עולים, הם אפילו אולי לא תופסים את עצמם כעולים.
קסניה סבטלובה: יש לכם פילוח של שיחות שאתם מקבלים?
דוד קורן: כן.
קסניה סבטלובה: מה האחוז של שיחות שמתקבלות מעולים?
דוד קורן: יש לנו סדר גודל של 10%, שחלקם גם לא מגדירים את עצמם כעולים.
דוד קורן: אפשר לזהות לפעמים במבטא, אבל לא תמיד.
דוד קורן: אצל חלקם המבטא כבר לא מאוד מאוד בולט, אבל מי שעבר עלייה/הגירה, הוא תמיד יהיה בסיטואציה של סיכון יתר כשהוא יהיה במצב משברי.
דוד קורן: זה לא משהו שהולך להיגמר, כי הוא גמר את סל הקליטה, כי הוא גמר את התהליך או משהו כזה, ואנחנו רואים את זה מהתוצאות או מהנתונים של משרד הבריאות, או הנתונים בארץ לגבי מספר האובדנויות אצל עולים, שהם יותר גבוהים מהמספר היחסי שלהם באוכלוסייה.
אברהם נגוסה: בכמה שפות אתם - - -
דוד קורן: אנחנו נותנים את השירות היום בעברית, בערבית וברוסית.
דוד קורן: אבל צריך לומר את האמת, מתנדבים דוברי רוסית יש לנו מעט מאוד ומתנדבים דוברי ערבית חסרים לנו גם.
דוד קורן: בהרבה מצבים, כשמגיעה שיחה, למשל של דובר רוסית, והשיחה לא מצליחה להתקיים, אנחנו ניקח את המספר וזה יגיע לבני, האיש היקר שנמצא פה מאחוריכם, שהוא מתנדב שלנו, הוא איש מקצוע, הוא קב"ן בצבא, ובני ידאג שאחד המתנדבים שלנו יחזור אליו בשפתו ברוסית.
דוד קורן: אבל המכשלה בזה היא שאדם שנמצא במצוקה ורוצה לדבר ואומרים לו 'אנחנו נחזור אליך', הסיטואציה שהוא רוצה לנהל את השיחה עכשיו, ונאמר הוא נמצא בבית והוא לא רוצה לנהל את השיחה הזאת בעוד שעתיים או שלוש, כשאנשים אחרים יהיו בבית וזה אולי לא נוח לו, למרות שלכולם יש טלפונים ניידים.
דוד קורן: הסיטואציה הזאת לא מספיק נוחה, אבל לשאלתך, אנחנו נותנים את השירות היום בשלוש שפות.
אברהם נגוסה: מה עם אמהרית, צרפתית?
דוד קורן: צרפתית אין לנו, אמהרית אין לנו.
דוד קורן: היה לנו.
דוד קורן: אנגלית אין לנו.
דוד קורן: יש לא מעט מתנדבים שיכולים לנהל שיחה באנגלית וכשמגיעה שיחה שהצד השני רוצה לנהל אותה באנגלית, אז אם לא נמצא מישהו שיכול לנהל אותה כרגע באנגלית אז הרבה פעמים הוא ישלח לנו בקשה ואנחנו ננסה לשדך ביניהם.
דוד קורן: מי שעוזרת לנו בזה זו ד"ר שירי דניאלס, שהיא המנהלת המקצועית שלנו, אנחנו משדכים, אבל זה לא שירות מיטבי.
אברהם נגוסה: במה תלוי שגם יהיה באמהרית וגם באנגלית ובצרפתית?
דוד קורן: רק בדבר אחד, בכסף.
אברהם נגוסה: בתקציב.
דוד קורן: בשירות שלנו יש לנו היום 1,200 מתנדבים, יש לנו היום צורך בעוד 500 מתנדבים בערך, כדי לענות לאלה שמחפשים אותנו.
דוד קורן: צוואר הבקבוק היחיד הוא תקציב, כי כדי להכשיר 100 מתנדבים חדשים אנחנו צריכים אנשי מקצוע, אנחנו צריכים אנשים שידריכו את המתנדבים.
דוד קורן: מתנדב שנמצא פה, גמר את הקורס, זה לא שהוא טייס אוטומטי, הוא זקוק אחרי כל שיחה שלו, אחרי כל משמרת שלו, לתמיכה של מנהל הסניף שלו, שהוא איש מקצוע.
דוד קורן: איפה לידיה?
דוד קורן: היא יושבת פה כרגע בשיחה, היא מנהלת הסניף והיא אשת מקצוע.
דוד קורן: מתנדב שמסיים משמרת של 4 שעות צריך לשתף איש מקצוע.
דוד קורן: צוואר הבקבוק הוא רק אנשי מקצוע.
דוד קורן: המקומות שיש לנו, המקום הזה הוא בסיוע ובתמיכה של עיריית תל אביב.
דוד קורן: מלבד במקום אחד אנחנו למעשה לא משלמים שכירות, יש לנו 12 מקומות בארץ.
יואל רזבוזוב: אתם נותנים שירות גם בחו"ל?
דוד קורן: האמת שזה נכון.
דוד קורן: אנחנו השבוע נהיה באוקראינה, אגב, ללמד אותם את מודל העבודה שלנו כדי להתמודד עם בעיה של אלה שחוזרים שם מהחזית.
דוד קורן: יש שם פוסט טראומה במספרים שאנחנו לא מכירים.
דוד קורן: זה היה מאוקראינה במקרה.
דוד קורן: הדרכנו לא מזמן את הקהילה במקסיקו סיטי, גם להקים שירות כמו שיש לנו.
דוד קורן: הפניות שמגיעות אלינו עוסקות בכל הנושאים.
דוד קורן: זה יכול להיות 'יש לי בעיה עם הילד שלי', בעיות כלכליות, בעיות נפשיות, פיטורין מעבודה ואובדנות.
דוד קורן: צריך לדעת שאובדנות היא סדר גודל של בערך 4% מהפניות שיש בהם חלק אובדני, אבל עיקר הפניות זה של אנשים במצוקה בכל קשת החיים שאתם יכולים להעלות, כל בעיה שאתם יכולים לחשוב עליה.
דוד קורן: היום, אני יכול כבר להגיד לכם, הייתה לנו פנייה בנושא הזה ולא שמעתי מה אמרתם.
קסניה סבטלובה: אפשר עוד קצת על מקורות תקציביים?
דוד קורן: המקורות התקציביים שלנו, העיקר זה מתרומות מהציבור, תרומות קטנות מהציבור.
דוד קורן: אנחנו מקבלים מהמדינה, אני יכול להגיד לכם שבשנת 2015, שהסתיימה, קיבלנו מהמדינה סדר גודל של מיליון, מתוך תקציב של 10 מיליון, שזה באופן יחסי שנה טובה.
דוד קורן: אנחנו בדין ודברים עם משרד הבריאות וליצמן אומר לנו כל הזמן שהוא צריך לתת לנו משהו כמו 3-4 מיליון, והוא רק לא מוצא בינתיים - - - דיברנו עם יואל, לפני כמה, שנתיים?
דוד קורן: בבית קפה שם בנתניה.
יואל רזבוזוב: כן, הייתי בטוח שקיבלתם כבר.
יואל רזבוזוב: מסתבר שלא.
דוד קורן: לא, לא קיבלנו בינתיים.
דוד קורן: בעצם סיימנו את השנה בגירעון.
דוד קורן: נעזרנו השנה באישה שהחזקנו אותה בחיים, פיזית, במשך 4 שנים, ולא עלינו היא הלכה לעולמה והורישה לנו את הדירה שלה.
דוד קורן: אישה ירושלמית.
יואל רזבוזוב: כל הכסף הולך לאנשי מקצוע?
דוד קורן: רוב הכסף הולך לאנשי מקצוע.
יואל רזבוזוב: מה דורש איש מקצוע?
יואל רזבוזוב: הוא נמצא בשכר, במשרה מלאה?
דוד קורן: אני יכול להגיד לך שבכל סניף יש לנו איש מקצוע אחד, זאת אומרת יש לנו 12 אנשי מקצוע.
דוד קורן: המקובל בעולם, בארגונים כמו שלנו, זה שיהיה איש מקצוע על כל 40-50 מתנדבים, אצלנו יש איש מקצוע על כל 100-120 מתנדבים.
דוד קורן: הקושי הוא בדיוק להכיל את המתנדבים.
דוד קורן: מתנדב חייב להיות כל הזמן בתהליך הדרכה וכל זה נמצא על הכתפיים של המנהל של הסניף, שלא כולם עדיין במשרה מלאה אצלנו, רק בגלל שאנחנו לא יכולים לשלם להם.
דוד קורן: אם יש לנו מנהלת מקצועית, כמו פה, שיש לה תואר שני והיא קב"נית עם ותק מאוד ארוך בצבא והיא לא נמצאת פה במשרה מלאה, אז זאת בושה.
אברהם נגוסה: תואר שני במה?
דוד קורן: תואר שני בעבודה בסוציאלית או בפסיכולוגיה, אבל היא באה במקרה מרקע של קב"נית מקצועית.
אברהם נגוסה: איך ההתערבות של אנשי המקצוע?
אברהם נגוסה: נגיד למשל טלפון מגיע, המתנדבת או המתנדב עונה, השיחה מתקיימת בין הפונה למתנדבת, איך נכנס האיש המקצועי?
דוד קורן: שאלה מצוינת.
דוד קורן: השיחה מתועדת תוך כדי שיחה ובסיומה במערכת שנקראת CRN, מנהל מקצועי עובר על כל השיחות וייתן משוב למתנדב.
דוד קורן: המתנדב יקרא מהבית את המשובים שהוא קיבל על השיחות של המשמרת.
אברהם נגוסה: תוך כמה זמן?
דוד קורן: תוך יום-יומיים.
אברהם נגוסה: אז תוך יום-יומיים, הבן אדם לא - - -
דוד קורן: בסיטואציה של פנייה בסיכון, פנייה משברית, בתוך המערכת הטכנולוגית הזאת, שהיא מאוד מתקדמת, שכולה פותחה פה בארץ, יש קריאה לכונן ואז נפתח למתנדב לוח עם שלושה-ארבעה אנשי מקצוע.
דוד קורן: אם אחד לא נמצא, הוא נותן לחיצה על אחד ואותו איש מקצוע עולה לשיחה והוא ידבר איתו בלי שהפונה שומע אותם.
דוד קורן: הוא יתדרך את המתנדב או המתנדבת מה לעשות בסיטואציה הזו, כשברוב המקרים איש המקצוע ייקח את הפיקוד על הדרך של להזעיק את המשטרה, לגייס את בזק כדי לאתר איפה נמצא פיזית הפונה הזה והשיחה הזאת תסתיים רק בסוף האירוע הזה.
דוד קורן: כך שאלה שני המצבים.
דוד קורן: מתנדב יהיה בתהליך הדרכה, יש לו בין שתיים לשלוש משמרות בחודש של 4 שעות, עוד מפגש הדרכה של 4 שעות בחודש, הוא חייב להיות בתוך תהליך הדרכה, ובנוסף לזה בכל סיום משמרת הוא יגיע הביתה, למחרת או מתי שהוא מתפנה, הוא ייכנס מהבית לתוך המערכת הזאת והוא יקרא את המשוב של מנהל הסניף שלו, שזה חלק מתהליך הלימוד.
אברהם נגוסה: אני חוזר לתקציב.
אברהם נגוסה: אני מבין שהתקציב שלכם זה 10 מיליון שקל, מתוך זה מיליון אתם מקבלים מהמדינה.
דוד קורן: זה השנה קיבלנו, זה לא מובטח.
אברהם נגוסה: 9 מיליון אתם מגייסים?
אברהם נגוסה: מתרומות או מה?
דוד קורן: אל"ף, כן.
דוד קורן: בתוך התקציב יש עוד 3 מיליון, זה לא ממש כסף, לכן אפשר להגיד שהתקציב מבחינת כסף הוא רק 7 מיליון, אז 6 אנחנו צריכים לגייס.
דוד קורן: ה-3 מיליון, זה לא בלוף, לפי התקנות של החשכ"ל את שעות העבודה של המתנדבים רושמים גם בצד ההכנסות וגם בצד ההוצאות, אז זה 3 מיליון שזה כאילו לא כסף.
דוד קורן: זה בעצם 7 מיליון, 6 אנחנו צריכים לגייס בכל שנה ולכן אנחנו בגירעון.
קסניה סבטלובה: אלה התרומות הקטנות?
דוד קורן: רובן הגדול זה קטנות, יש קצת מקרנות פילנתרופיות בארץ ובעולם.
דוד קורן: היום בדיוק התבשרנו שקיבלנו צ'ק מקרן אריסון, למשל, או קרנות כאלה שאתם מכירים את חלקן.
יואל רזבוזוב: והמדינה, מה זה מיליון שקל?
יואל רזבוזוב: זה נמצא איפה שהוא בבסיס התקציב?
דוד קורן: לא.
יואל רזבוזוב: תמיד אתם מגייסים קצת מפה וקצת מ - - -
דוד קורן: זה בעיקר משני מקורות, האחד זה תמיכות של משרד הבריאות, שבתחילת השנה הם אומרים לנו 'תקבלו 300', זה בערך הסכום, ואז לקראת סוף השנה פתאום הם מוצאים עוד איזה 200 או משהו כזה והם אומרים 'יאללה, תיקחו עוד קצת', והחלק השני זה פרויקט מיוחד שעומד להיגמר השנה, זה הקו המיוחד לניצולי שואה, שזה משרד הרווחה תומך, זה 400,000 שקל.
יואל רזבוזוב: זה בשנה הבאה לא יהיה?
דוד קורן: זה בשנה הבאה לא יהיה.
דוד קורן: מבחינת משרד הרווחה הפרויקט הזה אמור להסתיים.
דוד קורן: אני מקווה שהם ישנו את דעתם, אבל כרגע - - -
יואל רזבוזוב: ויש לכם פניות?
דוד קורן: כן, יש לנו בערך 1,000 פניות בחודש לקו של ניצולי שואה, שהפניות הן בנושא של בעיקר בדידות ומצוקה נפשית.
יואל רזבוזוב: אז יש את הרשות לניצולי שואה במשרד האוצר.
יואל רזבוזוב: הם קיבלו מיליארד שקל בתכנית הלאומית.
יואל רזבוזוב: מה זה כמה מאות אלפי שקלים.
יואל רזבוזוב: צריך לדבר עם עפרה רוס.
אברהם נגוסה: נעשה את הסיור ואז נשב.
דוד קורן: מה שאנחנו רואים פה, יש פה שש עמדות.
דוד קורן: כל עמדה כזאת מחוברת גם למערכת הטלפונית וגם ל-CRN, עם מידע מסביב למתנדבים.
דוד קורן: מה שאתם שומעים זה שמתנדב מסכם את השיחה שהוא קיבל.
דוד קורן: השיחות מנותבות בכל הארץ, זאת אומרת אם כרגע יושבים בארץ 15 מתנדבים בכל הארץ, השיחות מנותבות למתנדב הפנוי, לא משנה איפה הוא נמצא, אם זה בכרמיאל, אם זה בבאר שבע, אם זה בראשון לציון ואם זה בתל אביב.
דוד קורן: הם יושבים באופן תיאורטי באותו המקום.
דוד קורן: הסיבה שיש 12 סניפים היא רק בגלל היכולת לגייס את המתנדבים מכל מיני מקומות.
דוד קורן: בסניף כמו כרמיאל יש משהו כמו 80 מתנדבים, בסניף כמו תל אביב יש היום 130 מתנדבים.
דוד קורן: יש לנו סניף אינטרנטי שהוא לא גיאוגרפי, שיש בו מתנדבים מכל הארץ ואגב גם מהעולם.
דוד קורן: יש לנו מתנדבת במקסיקו, יש לנו מתנדבת בהונגריה, כאלה שעברו פה את התהליך ואחר כך החיים לקחו אותם למקום אחר והם ממשיכים את הפעילות גם ממקום אחר בעולם.
קסניה סבטלובה: חוץ מכם אף אחד לא נותן ברוסית, נכון?
דוד קורן: נעלה למעלה?
<לי ירון: רציתי לשאול, אמרת קודם שלפני עשור כן היה לכם מימון, ואם השנה הוא עומד על מיליון, אז מה היה לפני עשור, כמה היה המימון של הממשלה?
דוד קורן: זו המנהלת המקצועית שלנו, שהיא בעצם המנטורית של כל הצוות המקצועי ושל כל הפרויקטים המיוחדים שאנחנו עושים גם בארץ וגם בעולם.
<שירי דניאלס: שלום לכם, ברוכים הבאים.
<שירי דניאלס: אני אקצר, היות שאת רוב הנתונים יש בידיכם.
<שירי דניאלס: אני רוצה קצת לספר לכם דוגמאות של פניות, שתבינו מה עומד מאחורי המספרים.
<שירי דניאלס: קודם כל המטרה שלנו היא לתת עזרה ראשונה נפשית 24 שעות ביממה, 7 ימים בשבוע, כל יום בשנה.
<שירי דניאלס: למשל גם ביום הכיפורים שני הקווים היחידים שפעילים בארץ זה מד"א וער"ן, ולא במקרה אנחנו עושים את ההקבלה הזאת של מד"א וער"ן כי אנחנו רואים את עצמנו כמד"א של הנפש ורואים את זה כזכות בסיסית של כל אזרח במדינה, בדיוק כמו שהוא זקוק לתמיכה רפואית, ויש שם שירותים, אז באותה מידה גם נפשית צריכים להיות שירותים נגישים וזמינים.
<שירי דניאלס: כשאני במצוקה אני רוצה עזרה כאן ועכשיו, ולא שם ואחר כך.
<שירי דניאלס: אנחנו יודעים שיש במדינה שירותי בריאות נפש מעולים ומצוינים, אבל הם לא שם ב-21:00 בערב, אחרי מהדורת החדשות שמציפה אצלי כל מיני מראות וזיכרונות קשים והם לא שם ב-2:00 או ב-4:00 לפנות בוקר כשאני מתקשה להירדם כי אני מוצף בהרבה מאוד זיכרונות טראומטיים ואולי מחשבות חודרניות.
<שירי דניאלס: אנחנו למעשה שם בפיקוח ובהנחיה מקצועית של אנשי מקצוע, ב-12 סניפים ושלוחות, כמו שאמר דוד.
<שירי דניאלס: אנחנו עונים על 180,000 פניות, כלומר 440 פניות ליום.
<שירי דניאלס: זה הקו החם הגדול ביותר במדינת ישראל, בערך פי עשרה מכל הקווים האחרים ביחד.
<שירי דניאלס: מה הייחוד של ער"ן בגדול?
<שירי דניאלס: אנחנו לא קו נישה.
<שירי דניאלס: כשאני מתקשרת לקו לנפגעות תקיפה מינית אני מגדירה את עצמי כנפגעת תקיפה מינית, כשאני מתקשרת לקו הלבן אני מגדירה את עצמי כבעלת זהות מינית כלשהי.
<שירי דניאלס: רוב האנשים לא שם, אנחנו לא רוצים להגדיר את עצמנו, אנחנו לא יודעים לאן אנחנו בדיוק משתייכים, חלק מהאנשים גם כל כך פוחדים מהמפגש פנים אל פנים, עוזר-נעזר, שהם מעדיפים כבר לסבול וזה לא בגלל שהם לא מודעים לזה שהם צריכים עזרה.
<שירי דניאלס: רוב האנשים יודעים שהם צריכים עזרה, הם מפחדים מתיוג, הם מפחדים מהפרה של סודיות ולכן היכולת לפנות בטלפון או באינטרנט בכל זמן ובכל מקום מאוד אטרקטיבית להרבה מאוד אנשים.
<שירי דניאלס: אגב, באינטרנט, אם כבר הזכרתי פגיעות מיניות ואלימות, יש לנו פי חמישה פניות, גם פניות אובדניות.
<שירי דניאלס: יש לנו הרבה יומרות באינטרנט בגלל שאנשים מרגישים איזה שהוא ביטחון רגשי שעוזר להם.
<שירי דניאלס: אני לא אאריך, אבל כן חשוב לי לדבר על ההכשרה.
<שירי דניאלס: כשמישהו מגיש מועמדות להתנדב לער"ן קודם כל חשוב לדעת שאנחנו מקבלים פחות מ-40% ממי שרוצה להתנדב לער"ן.
<שירי דניאלס: אנחנו עוברים תהליך של ראיונות קבוצתיים וראיונות אישיים כדי לוודא שאנשים יודעים להקשיב ויודעים לתת מקום וזה שמישהו היה מאוד בכיר או מנהל מאוד דגול, זה לא אומר שהוא יידע איך להקשיב ואיך להיות שם לרשותם של אנשים בלי להגיד להם מה לעשות ובלי לתת להם מתכונים.
<שירי דניאלס: קורס ההכשרה הבסיסי שלנו כולל 18 מפגשים של 4 שעות, זה רק החלק העיוני.
<שירי דניאלס: לאחר מכן עוד 6 מפגשים של 4 שעות של האזנות, זה אומר שמתנדב ותיק עונה לשיחות והמועמד מקשיב לו.
<שירי דניאלס: לאחר מכן עוד 6 מפגשים של 4 שעות של חונכות, שזה אומר שהמועמד עונה לשיחות, אבל לידו יושב חונך ומדריך אותו על כל שיחה ושיחה.
<שירי דניאלס: לאחר הקורס הזה האדם מתחיל לשבת על הקו ולקבל הדרכה, כמו שדוד אמר, על כל שיחה ושיחה.
<שירי דניאלס: המשוב יכול להיות, 'יופי, מצוין, הקשבת באמפתיה והיית שם לרשות הפונה', והוא יכול להיות 'תראה, כאן היה מקום אולי להפנות אותו לשירות קהילתי, אולי לומר לו שיש לו זכויות שכדאי שהוא יכיר'.
<שירי דניאלס: כך אנחנו מפתחים קאדר של מתנדבים שלומדים לתת מענה למגוון של פניות.
<שירי דניאלס: צריך לזכור שיש לנו המון שירותים של מידע, יש קו משרד האוצר, יש קווים למיצוי זכויות, אבל הרבה מהאנשים יודעים מה הזכויות שלהם, הם יודעים שמגיע להם או לא מגיע להם גמלה, מה שהם רוצים זה מישהו לדבר איתו ואז הם מתקשרים עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם לאנשים שלא יודעים מה לעשות איתם.
<שירי דניאלס: לשמחתי בשנים האחרונות יש לנו שיתוף פעולה עם הקווים האלה ואז פונים אלינו ואומרים 'תראו, יש אישה שהיא בודדה, היא מתקשרת לפני ארבע פעמים ביום, אנחנו לא יודעים מה לעשות איתה' ואז מציעים לה את השירות שלנו.
<שירי דניאלס: אני יכולה לשתף אתכם בסיפור מאוד מרגש, של מנהלת השירותים הסוציאליים בבית חולים אסף הרופא.
<שירי דניאלס: היא סיפרה לי שהגיעה עולה בת קרוב ל-80 ואמרו לה שהיא צריכה להתאשפז והיא אמרה, 'אני לא יכולה להתאשפז כי היום בשלוש המתנדב של ער"ן מתקשר אליי, אני חייבת להיות בבית'.
<שירי דניאלס: מבחינתה זאת השיחה היחידה שיש לה, פעם בשבוע שיחה עם מתנדב של ער"ן, וזו הייתה סיבה לא להתאשפז.
<שירי דניאלס: אני לא אאריך, כי דוד דיבר על השיחות האובדניות.
<שירי דניאלס: אני רק רוצה לחדד שהנתונים מראים ששליש מהאנשים שהתאבדו בשנה האחרונה הם עולים ולכן אנחנו צריכים לדעת איך להתנהל מול השיחות האלה, מה זה אומר.
<שירי דניאלס: הנושא של העלייה הוא גם קצת מטעה, כי כמו שדוד אמר, בארץ אנחנו גם מאוד טובים במבצעים, משהו קצר טווח, קשה לנו עם דברים שדורשים אורך רוח וליווי של שנים.
<שירי דניאלס: זה מה שאנחנו עושים, ליווי תהליכי ואנחנו מצילים חיים במלוא מובן המילה.
<שירי דניאלס: יש לנו הרבה פעילויות גם למען הקהילה.
<שירי דניאלס: אנחנו גם עשינו הרבה מאוד הכשרות בנושא של מניעת אובדנות, אם זה בשב"ס או בכל מיני גופים עסקיים, בנושא של התמודדות עם טראומה וחירום.
<שירי דניאלס: בחודש שעבר אני חזרתי מוורשה, הדרכתי 80 מנהלי בתי ספר יהודיים בעולם, כולל הצוות של פריז אחרי הפיגועים שם.
<שירי דניאלס: יש לנו ידע מאוד גדול בער"ן שפיתחנו במשך 45 שנים ואנחנו נשמח לחלוק בו.
<שירי דניאלס: אני חושבת שיש לנו הרבה מה לעשות, גם מבחינת ההכשרות שאנחנו יכולים להציע - - -
קסניה סבטלובה: האם זה משהו שמשרד החוץ תומך בו?
<שירי דניאלס: לא.
<שירי דניאלס: זה קרנות פילנתרופיות שמממנות, הג'וינט וגופים שרוצים לסייע.
קסניה סבטלובה: אני נמצאת בוועדת חוץ וביטחון, זה נושא שבהחלט משתלב בתוך סיוע החוץ שאנחנו מעניקים.
<שירי דניאלס: אנחנו רואים כאן הרבה מאוד בעיות ופניות.
<שירי דניאלס: אני רוצה לקרוא לכם דוגמה.
<שירי דניאלס: אתמול כשישבתי והתכוננתי למצגת בפניכם חיפשתי בפורום של ער"ן פניות של עולים.
<שירי דניאלס: ער"ן 45 שנים עונה בטלפון, כבר 11 שנים שאנחנו עונים גם באינטרנט, יכולים לפנות אלינו בעזרת מייל, צ'ט ובפורום.
<שירי דניאלס: 18,000 פניות בשנה הן פניות של עולים.
<שירי דניאלס: יש הרבה יותר, כי לא תמיד הם אומרים את זה, אנחנו בעצם שירות אנונימי, אני יודעת רק מה שהפונה אומר, אם הוא לא אמר לי שהוא עולה, או לא אמר לי משהו שמרמז אני לא אציין את זה בדיווח ואז זה לא נחשב מבחינה מספרית.
<שירי דניאלס: אז אתמול בדקתי בפורום לפי מילות מפתח ומצאתי כמה פניות.
<שירי דניאלס: אני אקרא לכם שתי פניות.
<שירי דניאלס: 'אמא שלי היא אישה שרק לפני 5 שנים עלתה לארץ', היא בעצם עושה את זה ברטרוספקטיבה, עוד מעט תראו, 'גרושה עם ילד, תינוק וילדה קטנה בת 5.
<שירי דניאלס: לא היו לנו פה שום קרובים, גרנו המון זמן בשכירות, אבל אמא לא החסירה מאיתנו כלום.
<שירי דניאלס: אבא היה רואה אותי פעם בחודש בערך וגם בפעם הזאת בשבת הוא היה הולך לעבודה ותוקע אותי אצל אמא שלו, שהייתה אומרת לי כמה אמא שלי רעה וזבל וכל הגירושים האלה בגללה.
<שירי דניאלס: בקיצור, אני בת 15.
<שירי דניאלס: אומרים לי שהוא חולה סרטן, אני ממש לא יודעת מה להגיד, איך להגיב, מה עושים?
<שירי דניאלס: ביקרנו אותו אחי ואני, פעמיים, ואז פשוט הודיעו לי שהוא מת.
<שירי דניאלס: מה לעשות?
<שירי דניאלס: מה להרגיש?
<שירי דניאלס: את האמת לא מרגישה געגוע, לא כואב לי לדבר על זה.
<שירי דניאלס: יש אנשים שפשוט מגיע להם.
<שירי דניאלס: ועכשיו אתם שואלים, עכשיו אני בת 16, בטוח יותר בוגרת מבני 16 אחרים.
<שירי דניאלס: המצב הוא כזה, גרה בשכירות, עם סבא, סבתא, אמא, את אמא פיטרו החודש, לא מוצאת עבודה.
<שירי דניאלס: עבר זמן, לא מקבלת אבטלה, זה מבאס.
<שירי דניאלס: אני באמת עצובה.
<שירי דניאלס: אני שומעת את אמא שלי בוכה בלילות, אני רואה שהמצב רע.
<שירי דניאלס: אני במין דיכאון.
<שירי דניאלס: עברו עליי דברים, זה היה קרוב ליום השנה שאבא שלי מת, אף אחד לא שואל, אף אחד לא מתייחס.
<שירי דניאלס: התחלתי להתבודד.
<שירי דניאלס: אנשים פשוט אמרו לי, מה הקטע שלך?
<שירי דניאלס: למה נהיית מוזרה, למה את נראית עצובה?
<שירי דניאלס: אבל הם לא שאלו כי אכפת להם, הם שאלו כדי לצאת ידי חובה.
<שירי דניאלס: הגעתי למצב שאני לבד, בבית יושבת ובוכה כמעט כל יום, לא רואה משהו חיובי בחיים האלה'.
<שירי דניאלס: יש הרבה מאוד פניות כאלה.
<שירי דניאלס: המחסום של פנים אל פנים, עוזר-נעזר, הוא מאוד קשה.
<שירי דניאלס: כשאני פונה באינטרנט אני יכולה להוריד את המסכות, אני לא צריכה להיות הבת הגיבורה.
<שירי דניאלס: בבית היא צריכה לתמוך באמא שבוכה בלילות, היא צריכה להיות חזקה, היא צריכה לשדר שהכול בסדר.
<שירי דניאלס: בבית הספר אף אחד לא יודע בעצם מה הילדה הזו עוברת מרגע שהיא עלתה לפה בילדות ולכל אורך הדרך.
<שירי דניאלס: אנחנו כאן כדי להקשיב לכל אותם אנשים שלא מוצאים את המסגרת הבטוחה לעשות את זה.
<שירי דניאלס: לא במקרה היא אומרת בסוף שהיא לא רואה משהו חיובי בחיים האלה, כי מכאן השיחה מתפתחת.
<שירי דניאלס: אתם יודעים, כל תכתובת כזו יכולה להגיע להרבה מאוד עמודים ויש לי הרבה מאוד דוגמאות שאני יכולה לשתף, אבל אני לא רוצה להלאות, אז אם יש לכם שאלות, אני אשמח לענות עליהן.
<שירי דניאלס: רק להגיד, שאנחנו גם מצילים חיים.
<שירי דניאלס: תמיד מדברים על זה, אבל אותי תמיד מרגש אותו מפגש אנושי שאתה מצליח לגעת במישהו שמרגיש קצת פחות לבד בגלל השיחה הזו.
<דנה גורדון שושני: מה עושים במקרה כזה באמת?
<שירי דניאלס: אז יש לנו כמה דרכים.
<שירי דניאלס: אחת, עצם הדיבור על הקושי מאוד מקל, כי היא לא שומרת את זה בבטן, ברגע שאני ממלילה את הפחד, ממלילה את החרדה, אני רואה את זה שחור על גבי לבן, יש בזה איזה שהוא אפקט מרגיע.
<שירי דניאלס: שתיים, אנחנו משתמשים בהרבה מאוד אסטרטגיות תמיכה, מלנרמל את הקושי, מלתת מידע על מי יכול לעזור, לחזק, לנסות לראות איך אנחנו נותנים מידע על גופים קהילתיים שיכולים לעזור לה, דרך כל הזמן יש לנו בראש סיכון, לשאול את השאלות, להעריך סיכון.
<שירי דניאלס: המתנדבים שלנו יודעים להעריך רמת סיכון וכאשר הסיכון מיידי יש לנו שיתוף פעולה עם יחידת המשא ומתן במשטרה, לעשות את החיבור הזה.
<שירי דניאלס: הרבה מאוד פעמים, כמו אותה נערה, שחוזרת ופונה והיא אומרת 'רק אתכם יש לי כאן, אתם החברים היחידים שלי', בעצם היא מתארת גם חרם מאוד גדול שהחבר'ה בכיתה עשו נגדה, אז היכולת הזו כבר עושה הבדל גדול.
<שירי דניאלס: היא לא מורידה בהכרח את הטריגר למצוקה, הרי אני לא יכולה למצוא לאמא שלה עבודה או לעזור לה מבחינה כלכלית, אבל אני כן יכולה לתת לה את התחושה, שעל זה היא מדברת, שהיא לא לבד, שאנחנו כאן כדי לעזור.
<שירי דניאלס: יש לנו את היכולת לאתר, דרך מערכת המידע שלנו, את כל גופי הסיוע הקהילתיים.
<שירי דניאלס: נאמר אם אנחנו נקליד במערכת המידע 'שירותי בריאות נפש ראשון לציון' זה יקפוץ.
<שירי דניאלס: אנחנו לא ממליצים על אף מטפל פרטי, על אף שירות פרטי, רק על גורמים קהילתיים ומוסדיים.
<שירי דניאלס: אנחנו גם לפעמים, אם היא תבקש, ניצור קשר עם היועצת בבית הספר, עם העובדת הסוציאלית וננסה לדאוג לזה שמישהו יראה אותה.
<דנה גורדון שושני: זה בהסכמתה?
<שירי דניאלס: זה בהסכמתה.
<שירי דניאלס: אנחנו מפרים את עקרון האנונימיות רק במקרה של הצלת חיים.
<שירי דניאלס: לנו זה נשמע, אגב, ברור, אבל אני יכולה להגיד שהמקבילים שלנו באירופה החליטו שערך האנונימיות הוא ערך עליון ולכן הם ינסו לשכנע את האדם לא להתאבד, אבל הם לא יזעיקו כוחות חירום.
קסניה סבטלובה: באיזה קבוצת גיל, עד כמה שאתם יודעים, יש יותר מקרים של אובדנות ומי פונה, מבין שני המינים, יותר אליכם?
<שירי דניאלס: מבחינת מגדר, 60% נשים ו-40% גברים פונים לער"ן, שזה הרבה מאוד, כי דווקא השירותים המקבילים בחו"ל אומרים שפחות מ-20% מהגברים פונים.
<שירי דניאלס: אצלנו דווקא פונים יחסית הרבה גברים.
<שירי דניאלס: מבחינת מי פונה הכי הרבה, זה תמיד מפתיע אנשים, זה מגיל 35 ל-55, כי תמיד אומרים לי 'מה, זה לא המתבגרים?
<שירי דניאלס: זה לא הזקנים?' אז לא, אלה אנשים באמצע החיים שמתמודדים עם מה שנקרא בעיות בחיים, זוגיות, תעסוקה, החיים, לכן אלה רוב הפניות.
<שירי דניאלס: מבחינת אובדנות, אנחנו ממש רואים את מה שאומרת הסטטיסטיקה.
<שירי דניאלס: בזקנה יש את האחוז הגבוה ביותר של איומים אובדניים ובגיל ההתבגרות.
<שירי דניאלס: לא במקרה זו סיבת המוות השנייה של מתבגרים והשלישית של מתבגרות, אנחנו רואים את זה לגמרי על הקו.
<שירי דניאלס: אנחנו גם רואים שבפניות של העולים יש רמת מצוקה יותר גבוהה ויש לנו דרכים להעריך את זה.
<שירי דניאלס: גם באינטרנט אנחנו רואים שהקפיצה, כמו שהיא מתארת, מהתהליך בתחילת השיחה לבין 'אין לי טעם בחיים האלה' הוא ככה, הוא מאוד מהיר.
<שירי דניאלס: אנחנו צריכים להיות מאוד רגישים לקרוא את הסימנים האלה.
<לי ירון: איזה פערים יש לכם בטיפול בעולים האובדניים בגלל היעדר התקציב?
<שירי דניאלס: אנחנו, כמו שדוד אמר, נמצאים במצב שבו נאמר אני בת 45, כשאני הייתי בבית הספר היסודי היו מחברות חומות של דפתר, מאחוריה היה כתוב 'הידיד שלך בער"ן', אני גדלתי עם זה שאני יודעת שיש ער"ן.
<שירי דניאלס: אנשים שלא חוו את ההיסטוריה של ער"ן לא יודעים שיש שירות כזה ולכן אם כבר מישהו מתקשר - - - תמיד מראיינים אותי בכל מיני אירועים, כמה פניות לער"ן, איך הפניות עלו ב'צוק איתן' ועכשיו בפיגועים ואני תמיד אומרת, 'אני מודאגת ממי שלא התקשר'.
<שירי דניאלס: אז זה שיש לנו עלייה בפניות, יש לנו עלייה של בין 40% ל-60% בכל מיני אירועי חירום, אבל מה עם אלה שבכלל לא יודעים שהם יכולים להתקשר, שלא שמעו על זה מעולם?
<שירי דניאלס: זה הכי מדאיג.
קסניה סבטלובה: אז איך בכל זאת מפרסמים?
קסניה סבטלובה: למשל ברוסית, באיזה מדיום עכשיו אתם מנסים?
<שירי דניאלס: חלק מזה זה כשיש מודעות דרך כתבה או כנסים שאנחנו משתתפים בהם, שאנחנו מדברים על ער"ן ואנשים תמיד באים ואומרים 'לא ידענו, לא הבנו שזה שירות כל כך גדול', אנחנו נכנסים לבתי ספר, לפחות מנסים להיכנס לבתי ספר.
<שירי דניאלס: יש לנו הרבה מאוד מחסומים.
יואל רזבוזוב: השאלה אם אתם ערוכים.
יואל רזבוזוב: נגיד אנחנו יוצאים עכשיו בקמפיין ברוסית, השאלה אם אתם ערוכים לקלוט את כל הפניות.
<שירי דניאלס: זאת שאלה מצוינת.
<שירי דניאלס: בעברית, קודם כל, אנחנו ערוכים.
<שירי דניאלס: לגבי הרוסית, מה שאנחנו עושים בכל השפות, גם ספרדית לפעמים רוצים מאיתנו וכל מיני שפות, אז מה שאנחנו עושים, אם יש לנו מתנדב שהוא דובר את השפה המערכת מציינת את זה והמערכת יודעת להפנות למי שמדבר את השפה.
<שירי דניאלס: למשל בני הלר שיושב פה, המערכת יודעת שהוא מדבר גם עברית וגם רוסית ולכן אם מישהו יבקש ברוסית זה יידע להפנות אליו.
<שירי דניאלס: אם הוא לא פנוי כרגע, אז הוא יכול להשאיר את הפרטים בכל השפות ואנחנו נאתר.
<שירי דניאלס: כי מתוך 1,200 מתנדבים יש לנו מתנדבים שמדברים את כל השפות, אנחנו נאתר ואנחנו נחזור לאותו אדם אם הוא יבחר.
<שירי דניאלס: אבל אין ספק שאם היה לנו תקציב הייתי מתחילה בזה שנגייס קורס של דוברי רוסית ושל דוברי אמהרית ולעשות קורס מיוחד לאנשים שידברו את השפה.
יואל רזבוזוב: השאלה, עוד משהו קצר.
יואל רזבוזוב: הפעילות שלכם הרי נושקת להרבה תחומים.
יואל רזבוזוב: נגיד יש את הרשות למלחמה באובדנות - - -
<שירי דניאלס: אנחנו יושבים במועצה.
יואל רזבוזוב: אז אתם שם.
יואל רזבוזוב: אם אתם מצילים 700-800 אנשים בשנה, זאת אומרת יש לזה עלויות תקציביות, הרי אנחנו יודעים, אנשים שמגיעים בסוף לבית חולים, יש לזה עלויות, אנחנו יכולים לחשב.
יואל רזבוזוב: ברגע שאתם עושים חישוב כזה ואתם ניגשים אתם יכולים לקבל תמיכה.
יואל רזבוזוב: יש הרבה גופים שיכולים לתמוך, אני לא מצליח להבין למה הם לא תומכים.
דוד קורן: יש לנו נייר שהשקענו בו לא מעט עבודה, נייר שמראה את החיסכון הכלכלי שיש במניעת אובדנות שלנו למדינה וזה מגיע למעל 100 מיליון שקל בשנה.
דוד קורן: החיסכון הכלכלי, אני לא מדבר על מצוקה נפשית.
דוד קורן: איך אומרים, ההשכלה לא הפריעה לאף אחד להישאר בור?
דוד קורן: אז הנייר הזה עוד לא הפריע לאף אחד לתת לנו את הצ'ק והוא נייר שאני יכול להעביר לכם אותו.
קסניה סבטלובה: בכמה מסתכמת התמיכה של משרד הקליטה, כאשר היה, עד לפני עשור?
דוד קורן: משהו כמו 400,000 שקל בשנה.
קסניה סבטלובה: משמעותי.
<שירי דניאלס: כן.
<שירי דניאלס: אנחנו צריכים להגיע לאנשים.