GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חניט אבן חן: לא, אני לא אגיד שאתה טועה, חס וחלילה, אני אגיד שחובת ההתייצבות של נפקד או עריק, ודרך אגב התייצבות בבית משפט לפעמים עדיפה על כך שמשטרה צבאית תביא אותו מביתו, זה לפעמים עוזר, ויעידו אולי פה האדונים המשפטיים.
<חניט אבן חן: אבל האחריות להגיע בחזרה ליחידה זה של אותו נפקד או עריק.
<חניט אבן חן: אחר כך, אחרי פרק זמן מסוים, לצערנו אנחנו צריכים לבוא ולקחת, אבל המטרה היא באמת זה ל - - -
<מספין אלמיהו: אבל את יודעת שאחרי פרק זמן הוא לא שנה, את יודעת את זה.
<מספין אלמיהו: פרק הזמן להחזיר את החייל זה לא שנה.
<חניט אבן חן: אני חושבת שזה מקרה אחר ושונה, אבל האחריות של מבצע העבירה זה לבוא ולהסגיר את עצמו בפני אנשי החוק.
<חניט אבן חן: זה חוק מדינה, זה גם לא חוק של הצבא.
<מספין אלמיהו: זה לא חוק מדינה, אנחנו חלק מהמערכת, אנחנו מכירים את העובדות.
אברהם נגוסה: סגן אלוף קרן, יש לך מה להוסיף?
<קרן בן נתן קרוגר: כן, אני אתייחס לחלק מהדברים שעלו כאן, לא לפי סדר, לפי הסדר שרשמתי אותם.
<קרן בן נתן קרוגר: אל"ף, נאמר כאן שמשתמע מדבריי שהצבא מפיל את האשמה על החיילים.
<קרן בן נתן קרוגר: אז זה ממש לא מה שאנחנו אומרים.
<קרן בן נתן קרוגר: אנחנו כמובן אומרים שלפרט יש אחריות, כמו כל בוגר במדינת ישראל, יש לו גם אחריות על המסלול שהוא בוחר לקחת את החיים שלו, אבל אם הייתי מפילה, במרכאות, את האשמה על החיילים, אז לא הייתי נוקטת בפעילויות הכנה, לא הייתי עוסקת בהסברה והטענה המרכזית שהייתה לנו באשר לשלב המלש"ב זה חוסר מידע.
<קרן בן נתן קרוגר: הכוונה שלנו זה להרחיב את המידע הזה ולהשלים אותו כדי לצמצם את פער הציפיות, כדי לאפשר את הכניסה הנכונה ואת השילוב הנכון בתוך השירות הצבאי.
<קרן בן נתן קרוגר: חלק מהדברים שנאמרו כאן, שלכאורה אני מציגה תכנית שלא קיימת.
<קרן בן נתן קרוגר: אז בחלק מהמקרים מדובר על תכנית שהיא חדשה, בחלק מהמקרים מדובר על תכנית שהיא מתרחבת.
<קרן בן נתן קרוגר: יש פניות, יש אצלי בענף מוקד שיא, שמגיעות אליו פניות גם לגבי חיילים, ויעידו גם חלק מהאנשים שיושבים כאן, שכל פנייה נבדקת.
<קרן בן נתן קרוגר: זה לא רק לגבי מלש"בים, זה נכון שהרוב זה לגבי מלש"בים.
<קרן בן נתן קרוגר: לא תמיד אוהבים את התשובות שאנחנו נותנים, וזה בסדר, גם הורים וחיילים לצורך העניין ילידי הארץ וכלל המתגייסים במדינת ישראל לא תמיד אוהבים את התשובה שהם מקבלים מהצבא או מכל מערכת אחרת במדינה הזאת.
<קרן בן נתן קרוגר: השאלה גם מה עושים ברגע שמקבלים תשובה כזאת, איך מתמודדים איתה ובאמת האם נעשו כל הפעולות וכמו שנאמר כאן, האם ניתנה לחייל ההזדמנות להשמיע את דבריו בצורה כזו או אחרת.
<קרן בן נתן קרוגר: אני דוחה בכל תוקף גם את התיאורים לכאורה על חוסר מוסריות, אני חושבת שאנחנו בכלל לא במגרש הזה.
<קרן בן נתן קרוגר: קציני המיון הם בוודאי לא עיוורים ולא מוגי לב, ושוב, אני עושה הבחנה בין להקשיב למה שחייל או מלש"ב מבקש לבין להיענות לבקשה הזאת.
<קרן בן נתן קרוגר: לא כל מתגייס לצה"ל מקבל את מה שהוא רוצה.
<קרן בן נתן קרוגר: מה לעשות, אנחנו לא מערכת שיודעת להתנהל ככה, לא לגבי כלל האוכלוסייה, אבל אני כן אומר, שוב, עולה כאן מתח בין האם לנהוג ביוצאי אתיופיה בשיטות אחרות, מבדלות, או האם לנהוג בהם כשאר האוכלוסייה.
<קרן בן נתן קרוגר: אם אני נוהגת כשאר האוכלוסייה, אז אני אתן דוגמה, לצורך העניין, באשר לשיבוץ ליחידה קרבית, לגבי יוצאי אתיופיה המדיניות היא ככלל, אלא אם כן יוצאי דופן מאוד מיוחדים, לאפשר לחייל את העדיפות הראשונה שלה.
<קרן בן נתן קרוגר: זאת מדיניות שקיימת רק עבור יוצאי אתיופיה.
<קרן בן נתן קרוגר: לכאורה מדיניות מבדלת, אבל אנחנו מבינים שיש פה משמעות מאוד גדולה לרצון של החייל.
<קרן בן נתן קרוגר: ביתר האוכלוסייה זה אחת משלוש העדיפויות שלו.
<ירון יחיאס: זו העדפה מתקנת.
<קרן בן נתן קרוגר: לא תמיד - - -
<ירון יחיאס: לא, חבר הכנסת נגוסה, יש הבדל בין העדפה מתקנת לבין החרגה.
<שפרה שחר: - - - 93% גם מצנחנים וגם מגולני, מההעדפה הראשונה שלהם, בסוף יגמרו בכלא.
<קרן בן נתן קרוגר: אני שמחה שדבריי מעוררים כזו סערה, אבל - - -
<שפרה שחר: בואי לא נתחמק מהעובדות, אני לא המצאתי אותן.
אברהם נגוסה: תודה, שפרה.
אברהם נגוסה: תמשיכי, סגן אלוף.
<קרן בן נתן קרוגר: יש פה מתח שאנחנו צריכים לדעת לנהל אותו.
<קרן בן נתן קרוגר: אין לי ספק, אני גם לא יודעת להתייחס לדוגמאות הספציפיות שהובאו כאן, אבל אני חוזרת ואומרת, בסוף אלה דוגמאות נקודתיות וספציפיות, אם אני מסתכלת על התמונה השלמה, שלכאורה כאן דנו רק בכ-20% שנושרים, אבל יש 80% שמסיימים את השירות שלהם בצורה מכובדת וראויה, שאגב ראוי שתעודת השחרור שלהם תציין את זה.
<קרן בן נתן קרוגר: אני לא מכירה את השיח המשפטי ולא את הצעת החוק - - -
אברהם נגוסה: אבל למה דווקא התנהגות רעה?
<קרן בן נתן קרוגר: זה מה שאני מגיעה אליו.
<קרן בן נתן קרוגר: אני לא מכירה את ההתייחסות - - -
אברהם נגוסה: אנחנו נשמח לשמוע אם צה"ל יורד מזה, משנה את זה, ואם לא, מה הבעיה שלהם.
אברהם נגוסה: אז אולי תתייחסי.
<קרן בן נתן קרוגר: שוב, אני לא עוסקת בזה בצורה ישירה ואני לא הבנתי שזה הנושא שהולך לעלות - - -
אברהם נגוסה: מה תהיה ההמלצה שלך?
<קרן בן נתן קרוגר: אני לא נמצאת כאן כאדם פרטי ולכן ההמלצה שלי לא רלוונטית.
<קרן בן נתן קרוגר: אני לא יכולה לייצג את עמדת הצבא כאן, כי אני לא יודעת מה היא, אני מעדיפה לחזור ולהעביר כמובן תשובה רשמית.
<קרן בן נתן קרוגר: השיח המשפטי, אני מניחה שמי שהגורמים המשפטיים פונים אליו אלה היועצים המשפטיים והפרקליטות הצבאית ואולי הסנגוריה.
<קרן בן נתן קרוגר: גם איתם קצת התכתבתי תוך כדי, אז גם הם יעבירו את ההתייחסות בהתאמה.
<קרן בן נתן קרוגר: באשר, שוב, לגבי חלק מהדברים שנאמרו לגבי קורס אמיר, המדיניות של הצבא או העמדה של הצבא, ולגבי תכניות אחרות שהיו בעבר מבדלות ובוטלו, בעצם כל התכניות המבדלות בוטלו או יבוטלו עד סוף השנה הזו, עד עוד כמה ימים לצורך העניין.
<קרן בן נתן קרוגר: הקורס היחיד שביקשנו הארכה וזה גם הוצג לראש הממשלה והוא ביקש שנבחן ונציג את זה שוב, זה לגבי קורס אמיר, כי כאן אנחנו מבקשים לעשות תהליך אחר שייתן את אותם תוצרים חיוביים מאוד שקורס אמיר נותן לאורך השנים, ועל זה אי אפשר, אני מניחה שאפשר גם על זה להתווכח, אבל במקרה הזה הנתונים הם מאוד ברורים, אז כאן אנחנו מבקשים איזה שהיא שהות.
<קרן בן נתן קרוגר: צריך לומר שאין היום מלש"ב, ואם כן, אז אני אשמח שיפנו אלינו למוקד, שאומר 'אני לא רוצה להגיע לקורס אמיר' ומחויב.
<קרן בן נתן קרוגר: זה קורס רשות.
<קרן בן נתן קרוגר: יש הסברות בקהילה כדי להסביר מה הקורס, מה הוא נותן, מה כדאי, מה לא כדאי, בסוף זו החלטה של הפרט.
<קרן בן נתן קרוגר: פרט שאומר שהוא לא מעוניין להשתתף בקורס - - -
אברהם נגוסה: קודם כל יש לנו בשורה טובה, שכל התכניות המבדלות, זהו, סוגרים אותן בסוף החודש.
אברהם נגוסה: זו בשורה טובה קודם כל לקהילה.
<קרן בן נתן קרוגר: הדבר האחרון שייסגר, עד סוף השנה, זה סדנאות המשתחררים.
<קרן בן נתן קרוגר: כל שאר הדברים נסגרו כבר, חלק לפני שנה, חלק לפני כמה חודשים, וכמו שאמרתי, הדבר היחידי שנשאר זה קורס אמיר, וגם כאן שמנו יעד של שנתון גיוס 2017, שהתכנית תיסגר, כדי לאפשר לנו את ההיערכות הטובה יותר.
<קרן בן נתן קרוגר: כי, שוב, אנחנו לא רוצים בסוף לראות ירידה בשיעורי המיצוי וכו'.
<קרן בן נתן קרוגר: גם סוגיית שילוב ההורים, שלכאורה לא קיים, אז כן קיים וזה רק הולך ומתעצם, תלוי באיזה יישוב.
<קרן בן נתן קרוגר: יש יישובים שיותר ויש יישובים שפחות.
<קרן בן נתן קרוגר: יש רכזים, מלבד הרכזים של זינוק שפונים גם לגבי חיילים בשירות, כמו שציינתי, ואנחנו נמצאים עכשיו בתהליך של הסדרה משפטית.
<קרן בן נתן קרוגר: מאחר שהיום לי אסור על פי חוק הגנת פרטיות להעביר מידע על חיילים אנחנו לא משנים את החוק, אבל אנחנו מסדירים את העברת המידע הזה כדי לאפשר, לצורך העניין לדוגמה, חייל שהוא נפקד או עריק, אם אנחנו יודעים שהוא טופל על ידי רכז כזה או אחר בהיותו מלש"ב אנחנו נעדכן את הרכז, כדי שגם הם יהיו בתמונה כדי לעזור להחזיר את אותו חייל לשירות.
<קריאה: האם את יכולה להתייחס לגבי הוועדה?
<קרן בן נתן קרוגר: זה, אמרתי, אני לא יודעת, אני אבדוק ואני אשיב.
<קריאה: ובנוסף, רק הערה קצרה לגבי התכניות המבדלות.
<קריאה: הבעיה היא ההסללה הגורפת, כל יוצאי אתיופיה צריכים לעבור איזה שהוא מסלול באופן גורף, בין אם יש לו את היכולת ובין אם - - -
<קרן בן נתן קרוגר: מה זה גורף?
אברהם נגוסה: אם התכניות נסגרות אז לאן יסלילו אותם?
אברהם נגוסה: אם התכניות נסגרות אז אין לאן להסליל אותם, לכן זו בשורה טובה.
אברהם נגוסה: אנחנו נעקוב, אנחנו לא - - -
<קרן בן נתן קרוגר: רק נתון משלים, ברשותך, על קורס אמיר, שמצטייר שכאילו עכשיו צה"ל מפנה את כל העדה לקורס אמיר.
<קרן בן נתן קרוגר: סדר גודל של בין 20% ל-25% מהמתגייסים יוצאי אתיופיה עוברים בקורס אמיר.
<קרן בן נתן קרוגר: זהו, זה הנתון.
אברהם נגוסה: לא כולם.
<קרן בן נתן קרוגר: ממש לא.
<קרן בן נתן קרוגר: הרוב הולכים - - -
אברהם נגוסה: מה הקריטריון?
אברהם נגוסה: את יכולה להגיד לי?
אברהם נגוסה: אני יודע שגם ילידי הארץ נסללו לשם, אז מה הקריטריון?
<קרן בן נתן קרוגר: זה נכון, אבל זה הכול זה לפי כב"אות מסוימות, מי שלא מיועד לקרבי, מי שאין לו, לצורך העניין, מקצוע טכני ש - - -
אברהם נגוסה: אז דייגו היה מיועד לקרבי, 97 פרופיל.
אברהם נגוסה: זה המקרה שפורסם השבוע.
אברהם נגוסה: הפרופיל 97, אמרו לו שהוא יתגייס לקרבי והוא מצא את עצמו במסלול של עולים.
<קרן בן נתן קרוגר: אבל זה לא קורס אמיר.
<ירון יחיאס: למה בנהלים של מיטב מופיע ש - - -
אברהם נגוסה: זה לא נושא הדיון, אבל אני שאלתי אותך, כי זה מקרה ש - - -
<קרן בן נתן קרוגר: אני מכירה מצוין.
אברהם נגוסה: אם יש לך מה להגיד אנחנו נשמח.
<קרן בן נתן קרוגר: אני אענה.
<קרן בן נתן קרוגר: להערכתי אם אני לא מדייקת, לדעתי עד מחזור נובמבר 2014, אם לא, אז זה מרץ 2015, היה קורס נפרד ליוצאי אתיופיה להכנה ליח"ש (יחידות שדה).
<קרן בן נתן קרוגר: היה הכנה ליחידות שדה לעולים וליוצאי אתיופיה בנפרד.
<קרן בן נתן קרוגר: הקורס הייעודי ליוצאי אתיופיה נסגר לפני סדר גודל של שנה.
<קרן בן נתן קרוגר: עדיין מתקיים קורס הכנה ליחידות שדה לאוכלוסיית עולים או בני עולים, שזה קורס משולב, שזאת בעצם הייתה התביעה.
<קרן בן נתן קרוגר: התביעה הייתה 'אל תשלחו אותנו לקורס נפרד'.
<קרן בן נתן קרוגר: גם כאן הכוונה באשר ליוצאי אתיופיה היא בעיקר גם לחזק את המוכוונות לפיקוד ולקצונה בתוך יחידות השדה, בניגוד לחלק מהאוכלוסיות, שגם בעולים זה ככה, אבל בעולים אנחנו מבינים שנדרשת קצת יותר היכרות עם המערכת הצבאית וכו'.
<קרן בן נתן קרוגר: משפט אחרון לגבי המספרים שהוצגו כאן קודם, אז אין 5,800 מתגייסים בשנה.
<קרן בן נתן קרוגר: זה מספר שהוא לא נכון.
<קרן בן נתן קרוגר: היקף המתגייסים לאורך פלוס מינוס חמש השנים האחרונות הוא יציב, מדובר על סדר גודל של שליש מזה.
<קרן בן נתן קרוגר: המספר של 5,800 - - -
<ירון יחיאס: אז בבקשה.
<קרן בן נתן קרוגר: העיתונות לצערי לא תמיד מדייקת.
<ירון יחיאס: זה דובר צה"ל בתגובה.
<קרן בן נתן קרוגר: היקפי הגיוס, המספרים הם סדר גודל של 2,400 בשנה, זה המספר.
<ירון יחיאס: ולפני 'צוק איתן' 5,800.
<קרן בן נתן קרוגר: לא.
אברהם נגוסה: בני, ואני מבקש בקיצור.
<בני מלסה: אני מתנדב בקהילת יוצאי אתיופיה.
<בני מלסה: המצב לא ישתנה, לפי מה שאני שומע ורואה פה, זה ימשיך ככה עוד 20 שנה.
<בני מלסה: מה שאני מציע, אני רוצה להגיד תודה, ברשותכם, לסיוע המשפטי, שאכן היה להם את האומץ ומאז ומתמיד הייתם שם, זה מאוד משמעותי.
<בני מלסה: אתמול ראינו סרט על העלייה של יהודי אתיופיה, אחד מהמפקדים הגדולים אמר שזה משמח.
<בני מלסה: הצבא, קודם כל תראו, שימו לב שיש הרבה קצינים מבנות ומבני העדה, מהקהילה, בדרגת סגן אלוף.
<בני מלסה: אם היו רוצים לשנות, הן בוועדה לביקורת המדינה, הן בוועדת העלייה והקליטה, הן בחינוך, ידעו את מי שקרוב אליהם, שהוא הולך איתם ביחד.
<בני מלסה: איך אמר - - - 'אני לא כועס על הרעים, אני כועס על הטובים'.
<בני מלסה: אני כועס על דבר אחד, לדעתי אותו מפקד שהחליט לשלוח ילד, זה בדיוק מה שאמר גד בן עזר ב-1996, נשלחו 372 יוצאי אתיופיה לחינוך מיוחד במכוון ומחקר פוירשטיין מצא, 72 היו גאונים.
<בני מלסה: במכוון, כדי להשלים את הכיתות הם בחרו באתיופים.
<בני מלסה: אותו דבר עושים בצבא, אני אוהב את הצבא, אני משרת את הצבא, אני ידוע, קחי את המספר האישי שלי, עשיתי טרור בבסיס וברחתי מהמשאית, עד שהגעתי למג"ב.
<בני מלסה: גם מסוק רדף אחריי.
<בני מלסה: באמת, הגישו אותי לצמ"א, חבר'ה, אני סירבתי בתוקף, אבל הייתי חכם, לא רק יאללה רוקד עם האתיופים, הייתי בסביבה מאוד עוטפת, אזרחים מאוד חזקים בעלי תפקיד שהקימו את המדינה, - - - שני קצינים, להעיף אותם מהתפקיד.
<בני מלסה: זה המפקד חוסיין פארס, אתם זוכרים ולכן אני אומר דבר כזה, אף קצין בצבא לא ייתן את התשובה, יש לנו שר ביטחון מאותה מפלגה שאתה חי איתו, הוא צריך לשנות את החוק ולהעיף את המפקד הזה ששלח את הילד הזה ספציפית.
<בני מלסה: במקום לתת לו את ה - - - יש לו את כל האישורים, אם אתם לא הייתם מגישים את הילד הזה היו מאשפזים באברבנאל.
<בני מלסה: אתם רוצים שינוי, אתם רוצים מדינה באמת באמת לתפארת, ד"ר אברהם, בבקשה ממך, תסתכל עליי, זה חשוב לי, להעיף את המפקדים, להגיש בקשה.
<בני מלסה: יש לנו בוועדה אנשים אינטליגנטים.
<בני מלסה: נכון, איפה שהוא, הם עברו בילדות, הם לא יכולים להכניס אותם לכלא.
<בני מלסה: אותו מפקד שכתב לו תעודה רעה, צריכים להכניס אותם לכלא.
<בני מלסה: מה ההבדל פה?
אברהם נגוסה: טוב, בני, תודה.
<שפרה שחר: רק משפט אחד.
<שפרה שחר: אני נפגשתי עם מפקד מיטב בחודש ספטמבר, הבאתי בפניו את הצעת החוק שחתמו עליה 41 חברי כנסת והוא שלל אותה מכל וכול ושם ראיתי באמת בצער ובהבנה, הוא אמר, 'אם אני אבטל את ההתנהגות רעה וחמורה בשביל החבר'ה האלה, אני בעצם פוגע בבנים שלך', כך הוא אומר לי, כי יש לי שני בנים שסיימו שירות כלוחמים בצה"ל, 'אני פוגע בבנים שלך ובכל אלה שכן שירתו'.
<שפרה שחר: זה חוסר הבנה של המציאות.
<שפרה שחר: אני שומעת כאן מהמשפטנים הנכבדים שהיו פה, היו פה ארבעה, ואני מבינה, תקנו אותי אם אני טועה, שבכלל אין צורך אולי בחקיקה, בגלל שבעצם כל ההתנהלות הזאת של צה"ל היא מנוגדת לחוק, אם הבנתי נכון.
<שפרה שחר: לא מצאתם שום עיגון בחוק לנורמה הזאת שצה"ל עושה פה מה שהוא רוצה, איך שהוא רוצה, פוגע באנשים, פוגע בעתיד שלהם, פוגע בחיים שלהם, ובכלל זה לא מעוגן בחוק.
<שפרה שחר: יכול להיות שלא צריכים חקיקה כי הם בעצם עוברים על החוק.
<דקלה צרפתי דלג'ו: צריך חקיקה, כי יש הבדל בין סיבת שחרור - - - החוק הזה מטפל בציון דברים בתעודת השחרור.
<דקלה צרפתי דלג'ו: לפי הצעת החוק, נניח הצעת החוק הזאת מתקבלת, אז מוחקים את סיבת ההתנהגות רעה, היא לא תהיה כתובה בתעודת השחרור, היא תהיה שמורה בצה"ל, אבל היא עדיין פוגעת בעתיד.
<דקלה צרפתי דלג'ו: זאת אומרת שהצעת החוק פותרת את אות הקין, את הפגיעה בכבוד, אבל היא לא פותרת את הפגיעה שלא גלויה והיא כן תפגע בקידום.
<דקלה צרפתי דלג'ו: הצעת החוק לא מספיקה עד הסוף, עדיין צריך להתמודד עם ה - - -
אברהם נגוסה: אנחנו הולכים לשנות אותה.
<שפרה שחר: יש פה חוסר הבנה של צה"ל בכל הבעיה הזאת.
אברהם נגוסה: אני מצטער שהזמן שלנו - - -
<פנטהון אספה-דויט: הערה אחת, אם אפשר.
<פנטהון אספה-דויט: אני הבנתי מצה"ל עכשיו, יח"ש, יחידות שדה, בעצם גם הבן שלי כרגע, שאני משנת 83' עליתי ואני עושה שירות מילואים וגם קרבי, הבן שלי כרגע ממודר ליח"ש.
<פנטהון אספה-דויט: הוא צריך לעבור את המסלול הזה.
<פנטהון אספה-דויט: את זה לא ניתן.
<קרן בן נתן קרוגר: אז תגיש בקשה והוא לא יעבור.
<שפרה שחר: למה צריך להגיש בקשה?
אברהם נגוסה: אני רוצה לסכם את הדיון.
אברהם נגוסה: אנחנו הקדשנו שעתיים, אנחנו נמשיך גם בנושא הזה, נדון בעתיד, ולכן להיום אני רוצה לסכם את הדיון.
אברהם נגוסה: ועדת העלייה והקליטה והתפוצות קוראת לצה"ל, אל"ף, להפסיק לציין לאלתר התנהגות רעה וחמורה בתעודת השחרור.
אברהם נגוסה: את אמרת לנו שאת לא מוסמכת לתת לנו תשובה כרגע, אבל אנחנו, הוועדה, מבקשים את תשובתכם בכתב ביחס למה שאני ציינתי קודם.
אברהם נגוסה: ובי"ת, להעביר בהקדם לוועדה את תכנית
אברהם נגוסה: כם לשילוב יוצאי אתיופיה שהגשתם למשרד ראש הממשלה.
אברהם נגוסה: גימ"ל, אנחנו גם רוצים לקבל את פילוח הנתונים של שיעור הנושרים לפי סיבת נשירה משנת 2011 עד היום.
אברהם נגוסה: אני בכוונה אומר 2011.
אברהם נגוסה: עד 2010 יש לנו, אנחנו לא צריכים .
אברהם נגוסה: דל"ת, אני מודיע כאן שבמקרה שצה"ל לא יפסיק מיידית את ציון סיבת השחרור בתעודת השחרור אנחנו, חבר הכנסת שמולי אמר קודם וגם ח"כים אחרים, נגייס אותם, ונתקן את הצעת החוק שהוגשה ונגיש את זה מחדש על מנת לעצור את הנזק האנושי שקורה לאלפי חיילים.
אברהם נגוסה: תודה לכל המשתתפים, כאן מסתיים הדיון.
אברהם נגוסה: אנחנו מתחילים את הדיון בנושא תמיכה בחיילים בודדים עולים ותושבים חוזרים, הנותרים חסרי כל עם שחרורם מצה"ל.
אברהם נגוסה: הגיעו אלינו לוועדה הרבה פניות בנושא הזה.
אברהם נגוסה: בנוסף הייתה גם כתבה שאני לא ראיתי אותה, אבל שמעתי עליה, כתבה מאוד קשה, הכתב נמצא אצלנו, שמסבירה על המצוקה של החיילים הבודדים שנמצאים במצוקה קשה לאחר שירותם.
אברהם נגוסה: זה מזעזע שאנשים מגיעים מחוץ לארץ לשרת פה במדינה ולאחר מכן גם להישאר פה במדינה והמדינה לא נותנת שירות והם נמצאים במצב קשה, כתוצאה מזה חלקם חוזרים לארץ מוצאם וחלקם נשארים במצוקה מאוד קשה.
אברהם נגוסה: לכן אנחנו מקיימים את הדיון והזמנו גורמים רלוונטיים בנושא.
אברהם נגוסה: אנחנו יודעים שהסוכנות היהודית גם מפעילה את תכנית כנפיים עם קרן מיראז', אנחנו נשמע גם מהאנשים האלה מה ניתן לעשות ואז מטרת הדיון פה היא שאנחנו נצא עם תכנית פעולה שאנחנו נוכל לעזור לאנשים האלה, אנשים איכותיים שהמדינה זקוקה להם, שיישארו פה אצלנו ואנחנו נעשה הכול כדי לחבק אותם.
אברהם נגוסה: זו מטרת הדיון.
אברהם נגוסה: איתי נמצאים חבריי חברי הכנסת, חברת הכנסת סופה לנדבר, חבר הכנסת חיים ילין, חבר הכנסת איציק שמולי.
אברהם נגוסה: חבריי חברי הכנסת, אתם רוצים להתייחס בשלב הזה?
חיים ילין: גם עכשיו וגם אחרי זה, בשביל זה משלמים לנו.
אברהם נגוסה: אתה רוצה להתייחס עכשיו?
חיים ילין: כבוד היושב ראש, תודה רבה.
חיים ילין: אני כן ראיתי את הסרט וביקשתי דיון בוועדת חוץ וביטחון ונעניתי בשלילה לדיון ואני מאוד שמח, כבוד היושב ראש, שהעלית את הנושא הזה כאן.
חיים ילין: יכול להיות שהיה ראוי להעלות את זה מלכתחילה בוועדת הקליטה והעלייה.
חיים ילין: מצד שני חשבתי שמי שתרם שלוש שנים למדינת ישראל לביטחונה, אז אותו משרד גם יכול לבואו להתעלות מעל בעיות פוליטיות ולטפל במרקם החברתי של מדינת ישראל.
חיים ילין: אני הגעתי ב-1976 כחייל בודד למדינת ישראל.
חיים ילין: באתי דרך הסוכנות היהודית ואני מודה שלא היה מעמד אז לחייל בודד, לא ידעו איך לאכול את זה.
חיים ילין: הזכויות היחידות שלנו היו לדבר עם ההורים פעם בשלושה חודשים שלוש דקות בטלפון קווי, שהיו מחוללים עליו באיזה שהוא מקום ואחרי חצי שעה פחות או יותר היינו יכולים לדבר.
חיים ילין: זה כל הזכויות שלנו.
חיים ילין: ואם איזה ג'מבו היה נוסע לדרום אמריקה אז אולי היינו יכולים להצטרף, אבל ממש לא משהו מיוחד.
חיים ילין: אין ספק שהיום המעמד של החייל הבודד במדינת ישראל השתנה, הזכויות שלו השתנו, אבל עדיין חסר משהו.
חיים ילין: המשהו הזה זה אחרי שהוא נותן את השלוש או ארבע שנים, או קצונה, עוד שנתיים, זה לא משנה, במדינת ישראל, איך אנחנו גורמים לו להישאר במדינת ישראל כעולה.
חיים ילין: זאת סוגיה שצריכה לחצות את כל הנושא הסוציו אקונומי של המשפחה.
חיים ילין: במדינת ישראל לא צריך לעניין אף אחד אם ההורים שלו בחוץ לארץ, יש להם מטוס פרטי או אין להם מטוס פרטי, זה לא צריך לעניין, מה שצריך לעניין את מדינת ישראל זה מה צריך לעשות בשביל להשאיר את האנשים המדהימים האלה שבאו לבד, ואני אומר לכם, זה לא פשוט, והגיעו למדינת ישראל לתרום.
חיים ילין: אני אומר לכל החיילים הבודדים שנמצאים פה ויישארו במדינת ישראל, המשבר קורה, ואני מודיע לכם את זה, כשאתם הופכים להיות הורים, כשאתם מבינים מה עשיתם להורים שלכם כשבאתם לבד והשארתם אותם שם.
חיים ילין: אז מתחיל המשבר.
חיים ילין: אני אומר לכם, לא מזמן עברתי אותו.
חיים ילין: זה לא פשוט, כשהילדים עוזבים את הבית זה לא פשוט.
חיים ילין: אף אחד לא מבין את המעשה הזה.
חיים ילין: אנחנו עשינו אותו ואתם עושים אותו מתוך ציונות.
חיים ילין: לסיכום, אני זוכר את עצמי בסופו של דבר אחרי הצבא והמקום היחידי שנתן לי כמה גרושים ולהחזיק מעמד זה היה הסוכנות היהודית.
חיים ילין: הייתה שם יחידה לחיילים בודדים, אני לא יודע אם היא קיימת עדיין, הייתה שם אישה מדהימה, שנפטרה, מדהימה, אני לא זוכר את שמה, שהיא מאוד עזרה לכל החיילים הבודדים.
חיים ילין: פעם בחודש או חודשיים היינו מגיעים לשם, מקבלים צ'ק וזה עזר לנו.
חיים ילין: מדינת ישראל צריכה להפסיק להתבסס על השנורר או על זה שההורים יעבירו כסף.
חיים ילין: צריך להבין שחלק מאותם חיילים שבאים באים בשביל להתרחק גם מהמשפחה, בין היתר.
חיים ילין: זו סוגיה מאוד מורכבת.
חיים ילין: אם אנחנו חושבים שיש מצב סוציו אקונומי בתפוצות הרבה יותר טוב מאשר במדינת ישראל והם יכולים לעזור, אם אנחנו מתבססים על זה, אז אנחנו טועים במהות של איך לטפל בחיילים הבודדים.
חיים ילין: אני חושב שצריך לבנות תכנית, אני מאוד פרקטי, לשלוש שנים, אני אגיד משהו שאולי הוא לא משרת אתכם, אבל אני חושב שזה נכון וגם צריך לשים אותו על השולחן.
חיים ילין: מי שמגיע לארץ, בא לעבוד שנה ואחרי זה הוא רוצה לעשות את אותו מסלול שהצעירים הצברים עושים ומטייל בחוץ לארץ, אני לא מדבר לאוכלוסייה הזאת, אני מכבד את זה מאוד, שתדעו לכם, להיפך, אבל מי שרוצה להישאר פה ולבנות את הבית שלו ואת הבסיס שלו פה ואת הלימודים, אני חושב שכל אחד כזה צריך לקבל סל לימודים, את כל ההטבות, לא רק מצה"ל, את שכר הדירה ואת כל השלוש שנים.
חיים ילין: המדינה צריכה להפוך להיות המשפחה וההורים של אותו חייל שהשתחרר מצה"ל.
חיים ילין: הוא גם יתרום למילואים.
חיים ילין: אנחנו מכירים, הוא יתרום למילואים והוא יתנדב בכל מקום, כי לאותם אנשים ערכיים יש הרבה זמן לתת לחברה.
חיים ילין: אנחנו צריכים לחבר אותם בלימודים, במקומות עבודה ומעל הכול גם לנסות למצוא את אותן משפחות עירוניות שיכולות לבוא ולחבק אותם.
חיים ילין: יש תכניות.
חיים ילין: אני אומר את זה כראש רשות לשעבר, אנחנו קלטנו 250 חיילים בודדים מתוך גרעיני צבר מתוך 300-350 שמגיעים.
חיים ילין: שתבינו, בכל התכניות שיש בקיבוצים ובמושבים בקליטה, זו אוכלוסייה מדהימה, שאנחנו צריכים להשאיר.
חיים ילין: מי שיישאר בקיבוץ יישאר בקיבוץ במסלול, מי שלא ירצה להישאר בקיבוץ נשאר בלי כלום.
חיים ילין: עזבו את השלושה חודשים האלה שנותנים אחרי זה, כאילו ששלושה חודשים פותרים את כל הבעיות של החיים.
חיים ילין: זה בן אדם שצריך להתחיל לחשוב עכשיו מה הוא הולך לעשות ואיך הוא עושה את זה, לכן אנחנו צריכים לתת את כל הספייס והתמיכה בעולם ולהפוך להיות לא רק מדינה של אזרחיה, אלא ההורים של אותם חיילים בודדים.
חיים ילין: אני לא צריך להסביר, גם רגשית אני מחובר אליהם, גם ב'צוק איתן' איבדנו חיילים בודדים, מצד שני, בניר יצחק אחד החיילים הבודדים קיבל צל"ש.
חיים ילין: צריך להבין איזה אנשים ערכיים מגיעים אלינו ומה הם עושים למען המדינה, הרבה יותר מהרבה מאוד צברים במדינת ישראל, הרבה יותר מאלה שנולדו פה.
חיים ילין: הם דוגמה ומופת ולכן אנחנו חייבים לשמור עליהם וגם לשמור עלינו כחברה כשאנחנו שומרים עליהם.
חיים ילין: אני אתייחס לאחר מכן, אבל אני מבקש להתייחס לתכנית של שלוש שנים.
חיים ילין: זו תכנית הוליסטית שצריכה להתקבל על ידי משרד החינוך ומשרד הרווחה, הסוכנות היהודית וכל הקרנות שיכולות לעזור ולתת יד, ומעל הכול שמשרד הביטחון לא יעיף אותי מהדיונים ולא יעיף את הדיון הזה, כי הוא ערכי והוא חשוב להם גם.
אברהם נגוסה: מאוד חשוב שאנחנו נלך לכיוון הזה כדי שבסוף נצא עם תכנית מוסכמת.
אברהם נגוסה: לכן אני מתחיל במשרד העלייה והקליטה - - -
סופה לנדבר: אתה רוצה להגיד שעד כה אין תכנית?
סופה לנדבר: ביצוע של דברים.
אברהם נגוסה: לא, בואו נשמע.
סופה לנדבר: אני אגיד לך לפני שהוא ידבר.
סופה לנדבר: אני מבקשת ממך.
סופה לנדבר: בתור שרת עלייה וקליטה הקפדתי להגיע לארצות הברית ולהביא לכאן, יחד עם גרעין צבר, שאני מעריכה את העבודה שהם עושים בגיוס של חיילים, הקפדתי להגיע לגיוס של חיילים ולהביא אותם למדינת ישראל.
סופה לנדבר: עכשיו אני אגיד למה הקפדתי, בגלל שלהורה שנותן אפשרות לילד לטוס ולשרת ולעלות למדינת ישראל ולשרת כאן בצבא זה מאמץ אדיר והם צריכים כתובת.
סופה לנדבר: אני הקפדתי כאשר הופעתי, והתכוונתי לכך, לתת טלפונים לכל ההורים ואמרתי 'יש לכם כתובת.
סופה לנדבר: אם משהו קורה, וחלילה וחס שלא יקרה, יותר טוב שלא יקרה, אתם תדעו שיש לכם כתובת, אנחנו אחראים'.
סופה לנדבר: כאשר הייתי שרת העלייה והקליטה אני הייתי רוצה הראשונה שהקמתי אגף של צעירים והוא ידבר עכשיו ויגיד מה הם מתכוונים לעשות, מה הם הספיקו לעשות ומה הם צריכים לעשות.
סופה לנדבר: אני חושבת שיחס אישי לילדים האלה שהם מתגייסים לצבא, הם לא מתכוונים שמדינת ישראל תחפש כאן הורים, הם מתכוונים לכך שאחרי השירות בצבא תהיה להם כתובת ויהיה להם יחס ושהם לא יהיו בודדים.
סופה לנדבר: אני בכלל לא אוהבת את המושג 'בודד', מה זה בודד?
סופה לנדבר: במדינה שלמה חייל שהתגייס ושירת הוא בודד?
סופה לנדבר: צריכים כבר לשנות את המושג הזה, בודד, הוא לא בודד במדינת ישראל.
סופה לנדבר: כאשר נבחרתי להיות שרה אמרתי לעיתונאים, אני כן הרגשתי בודדה, אני הרגשתי שאני כאן ושם העולם ובינינו קיר ובמשך שש שנים עשיתי הכול שעולה חדש לא ירגיש שהוא בודד.
סופה לנדבר: אני נתתי כתובת לכל העולים, אני פתחתי לשכה לפניות ציבור, אני נתתי לתושבים חוזרים את הטלפונים האישיים שלי ושל העוזרים שלי, כדי שבן אדם ירגיש שבמידת הצורך יש לו כתובת ואנחנו נטפל וטיפלנו.
סופה לנדבר: אני רוצה לספר סיפור על חייל באמת בודד.
סופה לנדבר: כאשר טסתי לארצות הברית היו לי כאן דברים שהייתי חייבת לחזור במהירות, הייתי שם מספר שעות בארצות הברית, אבל טסתי ולא הצטערתי שטסתי טיסה כל כך קשה.
סופה לנדבר: היה שם חייל אחד שאחר כך נפצע ב'צוק איתן', הוא נפצע קשה מאוד וכאשר אבא שלו פנה אליי הוא אמר 'אמא נפטרה לפני כמה שנים, קשה לי להיפרד מהילד שלי', הוא היה עם האח הקטן, וכאשר הוא נפצע אני נסעתי לבית החולים.
סופה לנדבר: הוא היה עם עיניים סגורות, הוא נשם עשן מהפיצוץ, ואז אני, כמו אמא, לקחתי סמרטוט רטוב, הידיים והרגליים היו בצבע שחור מהעשן, ליטפתי אותו, ניקיתי אותו, פשוט הייתי חסרת אונים מול המיטה הזאת ופתאום הוא פתח עיניים ואמר 'סופה, אני זוכר אותך'.
סופה לנדבר: כאשר הוא אמר לי את המילה הזאת, אמרתי שהמאמץ היה כדאי וטוב שאבא היה בטיסה וטוב שהייתי בארצות הברית בגיוס שלו.
סופה לנדבר: אני חושבת שהמשרד העלייה והקליטה, יחד עם הסוכנות, פיתחו את התכנית ועל הביצוע של התכנית הם ידברו עכשיו.
סופה לנדבר: על ליווי אישי של כל חייל, שלכל חייל יהיה פרויקטור, בן אדם שמלווה אותו, שהוא יודע שבמידת הצורך יש לו למי לפנות ויש מי שילווה אותו.
סופה לנדבר: אני חושבת שחבר הכנסת אמר דבר נכון, אנחנו חייבים צ'ק, כסף.
סופה לנדבר: הם השקיעו במדינת ישראל, מדינת ישראל אחרי סיום הצבא צריכה לתת להם את התמיכה הכספית כדי שיהיה להם כסף לשכירות, שיהיה להם כסף לקיום, שתהיה תמיכה העדפה ללימודים במינהל הסטודנטים, מכיוון שבמינהל הסטודנטים 6,500 סטודנטים מקבלים מלגות ומקבלים תמיכה.
סופה לנדבר: אני חושבת שיכולה להיות וצריכה להיות תמיכה בחיילים בודדים לפני כולם, או לא אחרי כולם, בגלל ש - - -
אברהם נגוסה: הבעיה זה אחרי שהם השתחררו, לא כשהם נמצאים בצבא.
סופה לנדבר: השתחררו, אנחנו ניתן להם ליווי אישי, אנחנו ניתן להם כתובת במשרד העלייה והקליטה, אנחנו ניתן להם - - -
אברהם נגוסה: יש תכנית כזו?
סופה לנדבר: יש.
סופה לנדבר: עכשיו מנהל האגף ידבר והוא יספר לך - - -
<איציק אוחנה: תהיה בעזרתכם ובעזרת ה'.
אברהם נגוסה: תהיה?
<איציק אוחנה: אני אסביר מה קיים ומה יהיה.
אברהם נגוסה: אני רוצה שיהיה ברור.
<איציק אוחנה: אם היינו מכירים שיש תכנית כרגע לא היינו מתכנסים.
סופה לנדבר: רבותיי, אני חושבת שאחרי שהם סיימו את ה - - -
אברהם נגוסה: סופה, אנחנו מדברים אחרי שחרורם.
אברהם נגוסה: בואו לא תתייחסו במהלך השירות, זה ל - - -