GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איציק שמולי: זה מפריע לי כל הערות הביניים האלה.
איציק שמולי: אני מצטער, אני מבין שאת עושה מלא למען החיילים הבודדים, אני מבין, אבל תפסיקי להעיר לי כל משפט שני.
<קריאה: אני לא הערתי לך.
איציק שמולי: זה פשוט נורא.
איציק שמולי: בתקציב מדינה של 400 מיליארד שקל, שמישהו פה יבוא ויגיד שאין 50 מיליון שקל כדי להשקיע בחיילים הבודדים המשוחררים זו בושה וחרפה.
איציק שמולי: מה שאנחנו צריכים לדרוש, כלפי עצמנו, כלפי המדינה, כלפי צבא ההגנה לישראל גם, אתם באתם ועשיתם שלוש שנים עליכם, עכשיו המדינה תיקח על עצמה שלוש שנים עלינו.
איציק שמולי: אנחנו מהתפקיד שלנו לוודא שהחיילים הבודדים, בין אם הם עולים ובין אם הם יתומים ובין אם חסרי עורף משפחתי, בכל שלוש ההגדרות האלה, הם נקלטים בצורה מיטבית בתוך החברה הישראלית.
איציק שמולי: וזה לא רק העניין שלהם וזה לא רק הסיפור שלהם.
איציק שמולי: לי יש הצעת חוק, אדוני היושב, הצעת חוק שחתומה עליה חצי מהכנסת הזאת, שמדברת גם על דמי הקיום, גם על הדיור וגם על התעסוקה.
איציק שמולי: אנחנו נביא את ההצעה הזאת, בשאיפה עוד במושב הזה, כדי שחיילי צבא ההגנה לישראל יידעו בבית הזה מי ברגע האמת מצביע איתם ולטובתם ומי בורח מהמליאה ומצביע נגדם.
איציק שמולי: אני רוצה לראות מה יעשה שר הביטחון וסגן שר הביטחון.
<קריאה: הוא ישמח.
איציק שמולי: תודה.
חיים ילין: מה ששמולי ניסה להסביר, שהסיכוי שזה יעבור - - -
חיים ילין: הפוליטיקה מנהלת את מדינת ישראל, במקום שאנחנו ננהל את מדינת ישראל.
מיכאל אורן: לא צריך לעבור, יש שלוש חקיקות שעולות להצבעה השבוע, שאני יזמתי.
מיכאל אורן: עם כל הכבוד, שמולי, הן עונות בדיוק על השאלות האלה.
עודד פורר: צר לי לצנן את - - -
מיכאל אורן: הפוליטיקה גם עושה את שלה, גם בצד של הקואליציה.
עודד פורר: אני צריך את זכות הדיבור כדי לדבר.
אברהם נגוסה: בסדר, נתתי לך, אבל רוצים להציג לנו תכנית.
אברהם נגוסה: אתה רוצה קודם לשמוע את התכנית?
אברהם נגוסה: אוקיי, אז תמשיך.
עודד פורר: אני אגיד לך למה לא.
עודד פורר: תסלחו לי, לגבי התכנית של קרן מיראז', אני בטוח שהיא תכנית נפלאה, אבל אני רוצה לומר משהו, לא הכול זה חקיקה.
עודד פורר: עם כל הכבוד למשרדי הממשלה שמחזירים ומגלגלים את הכדור לכנסת, 'תחוקקו, תחוקקו, תחוקקו'.
עודד פורר: התפקיד של החוקים הוא באמת לעשות את הסדר וליצור את המסגרת, אבל את לא צריכה חקיקה מיוחדת כדי להבין שחייל בודד עולה אל מול חייל בודד שאינו עולה, צרכיו הם שונים.
עודד פורר: אם למשרד הביטחון יש אגף שאחראי על נושא של חיילים משוחררים, צריך משרד הביטחון להבין שהוא צריך לטפל גם בעניין הזה, ולא להגיד שהוא לא יודע כמה חיילים עולים יש מתוך החיילים המשוחררים ולהגיד לי שזה בערך 1,000 ויושב לידך הנציג של הצבא ומדבר על למעלה מ-3,000 של חיילים בודדים עולים מתוך החיילים - - -
<חמדה מרק: לא, זה שלוש שנים, תחלק את זה לשלוש.
עודד פורר: אנחנו מדברים על כמה חיילים בודדים עולים יש בתוך המערכת.
עודד פורר: במקום לבוא וכל הזמן להצטדק ולהסביר ולהגיד 'תחוקקו לנו בבקשה', אז אני אחוקק חוק שגם לא צריך את האגף הזה, פשוט באופן ישיר יעבירו לכל חייל את הכסף ונבטל את האגף.
עודד פורר: אין שום צורך .
<קריאה: האגף הוא לא לחיילים הבודדים.
עודד פורר: סליחה.
עודד פורר: אתם לא יכולים לדבר על חיילים בודדים עולים, כשאני שומע שהפעמים שאתם נפגשים עם הסוכנות היהודית באופן תדיר הוא אחת ל-.
עודד פורר: זה המצב.
עודד פורר: אני מבטיח לכם שאם יישב משרד הביטחון יחד עם משרד העלייה והקליטה ויחד עם הסוכנות היהודית פעם בשבוע במשך חודש אתם תחזרו לפה בעוד חודש עם תכנית ותגלו איך יש לכם גם את הכסף לכל הגופים האלה ביחד כדי לפתור את הבעיה הזו.
עודד פורר: ולא צריך חקיקה והליכי חקיקה שייקחו עד שהחוק יעבור, לא שאני מזלזל חלילה, הליכי החקיקה הם חשובים, אבל אתם יכולים לפתור את זה ביניכם.
עודד פורר: בהקשר הזה, אתה דיברת, איציק, על הנושא של באמת איך הם מתמודדים עם שכר דירה, או לא ראו חוזה שכירות, אז תגלו גם שיש חיילים בודדים עולים שלא מוכנים להשכיר להם דירות.
עודד פורר: גם את זה תגלו אם תשבו ביחד.
עודד פורר: יש ידע שיש בסוכנות שאין לך אותו ויש לך ידע שאין לו אותו, אבל אתם צריכים לשבת ביחד.
עודד פורר: זה לא הגיוני שצריך דיון מיוחד בכנסת בשביל להושיב את שלושת הגורמים האלה ביחד.
עודד פורר: ואני רוצה לבקש ממך, אדוני יושב הראש, אם אנחנו רוצים לצאת מפה גם עם סיכום שהוא סיכום דה פקטו, תטיל בבקשה על משרד הביטחון, הסוכנות היהודית ומשרד העלייה והקליטה לקיים ישיבות ולבוא אלינו עם תכנית משותפת, גם אם תגידו לנו שחסר לכם כסף ותגידו לנו 'אין ברירה, אנחנו חייבים תוספת של 25 מיליון שקל', תאמין לי שאחרי ישיבה אחת כזו פה יהיה תקציב.
עודד פורר: כבר ישיבת מעקב בעוד חודש, שבו אתם שלוש פעמים בשבוע מצדי, תגמרו את העניין הזה.
עודד פורר: תאמינו לי שאם אתם תשבו ביחד יש פתרון.
עודד פורר: זה לא סכומי כסף במונחים של ממשלה.
עודד פורר: 25, 50 מיליון שקל זה לא סכומי כסף.
עודד פורר: הממשלה הזו מעבירה מיליארדים מצד לצד בלי להרגיש בכלל.
עודד פורר: ולהביא את זה כל פעם לבניין הזה ולהגיד 'תחוקקו, תחוקקו, תחוקקו', בסדר גמור, נחוקק את החוקים והממשלה תיפול ואחר כך יהיה זה ודין רציפות ולא דין רציפות ובינתיים החיילים מסתובבים ואין להם את הפתרונות.
עודד פורר: יש גופים שהאחריות שלהם היא לתת פתרונות שהיא מעבר לחקיקה, לא על כל דבר צריך לתת מענה בחקיקה.
עודד פורר: הפתרונות האלה נמצאים אצלכם.
מיכאל אורן: תודה, כבוד היושב ראש, בוקר טוב כולם.
מיכאל אורן: קודם כל אני רוצה להתריע על הטונים פה שבהם הדיון הזה מתנהל.
מיכאל אורן: אני לא מבין את מידת הכעס פה, אני לא יודע בשביל מה זה.
מיכאל אורן: אנחנו באנו לפה לעזור לחיילים בודדים וזה לא עניין של פוליטיקה.
מיכאל אורן: אני מכיר כמעט את כולם וכולם באים לעשות את העבודה ומנסים לעשות את זה בצורה הכי טובה.
מיכאל אורן: יש לי את הזכות והכבוד לעמוד בראש השדולה למען חיילים בודדים בכנסת.
מיכאל אורן: השבוע תעלינה שלוש חקיקות שיזמתי, אחת שמיועדת לעדכן את התנאים של חיילים בודדים שלא עודכנו זה עשר שנים, השנייה שבה יש להם פטור לא רק ממים וחשמל, גם מארנונה.
מיכאל אורן: אני בתור חייל בודד לפני הרבה שנים נאלצתי לעבור מדירה לדירה לדירה משום שלא יכולתי לשלם את הארנונה.
מיכאל אורן: השלישית מתייחסת לפער בין התנאים שמקבל חייל בודד שהוא לא עולה חדש ובין החיילים הבודדים שהם כן עולים חדשים.
חיים ילין: ארנונה אחרי צבא?
מיכאל אורן: לא, בזמן הצבא, נאלצתי לשלם ארנונה.
חיים ילין: לא, יש פטור.
חיים ילין: חייל - - -
מיכאל אורן: חשמל, מים, יש רשימה של פטורים.
<קריאה: כשהוא חייל, אתה מתכוון.
מיכאל אורן: כשהייתי חייל לא היה כלום.
מיכאל אורן: תיכף נגיע לאיפה הבעיות, אני עליתי על כל הבעיות.
מיכאל אורן: אני לא מתיימר לומר שהחקיקות יספקו תשובות ומענים לכל הבעיות של חיילים בודדים.
מיכאל אורן: אני עומד בכמה דירקטוריונים של כמה ארגונים שמטפלים בחיילים בודדים, חלק מיוצגים פה, חלק לא, את ארגון הישג אני לא רואה פה.
מיכאל אורן: יש הישג?
<קריאה: יש פה הישג.
מיכאל אורן: הישג, המרכזים לחיילים בודדים על שם מייקל לוין וכו'.
מיכאל אורן: אכן התפיסה הזאת, המושג הזה חייל בודד, מאוד פותח לאורך השנים, יש מודעות בחברה הישראלית, עצם העובדה שהדיון הזה מתקיים.
מיכאל אורן: כבוד היושב ראש, זה לא הדיון הראשון שאנחנו מדברים על הנושא הזה, במסגרות אחרות, חוץ וביטחון, יש שתי ועדות משנה, קיימנו דיון לא מזמן.
מיכאל אורן: אני אתייחס לבעיה נוספת שעלתה פה, זה הפער הגדול בין הזכויות של חיילים בודדים שעלו לארץ ואלה שמשרתים במח"ל.
מיכאל אורן: אנחנו עובדים על פתרון, לומר את זה על קצה המזלג, כבוד היושב ראש, מי שעולה לצבא כמח"ל והוא לא אזרח ישראל, אם הוא רוצה להתאזרח, אם הוא רוצה לעלות לארץ, הוא יצטרך לחתום עוד שנתיים שירות.
מיכאל אורן: הוא כאילו נענש על זה שהוא רוצה לעלות לארץ.
מיכאל אורן: ברגע שמישהו עולה לארץ ומשרת, הוא משרת שירות מלא אם הוא בגיל המתאים, אם הוא בגיל 18, וזה פער, יש פער ויש בעיה ואנחנו מתייחסים לפער הזה גם במסגרות אחרות.
מיכאל אורן: אני גם מסתובב הרבה בשטח ומשוחח רבות עם חיילים בודדים.
מיכאל אורן: ובעיניי הבעיה נעוצה, אני תמיד הופתעתי לרעה שחיילים בודדים, במיוחד עולים חדשים, פשוט לא יודעים מה הזכויות שלהם.
מיכאל אורן: כאן אני מסתכל בעיקר על לובשי המדים, תסלחו לי, הם לא יודעים.
מיכאל אורן: אני מדבר גם על עולים חדשים שעברו קורס קצינים.
מיכאל אורן: לאחרונה דיברתי עם קצינה שאחראית למערכת כיפת ברזל באשקלון, היא לא יודעת שיש ארגון כמו כנפיים אחרי הצבא.
מיכאל אורן: אני מסכים שהיום הכי קשה לחייל בודד זה לא בזמן השירות, זה היום שבו הוא מוסר את המנעול לבקו"ם.
מיכאל אורן: זה בהחלט היום הכי קשה, אתה יוצא מהבקו"ם ואתה לא יודע מה זה ביטוח לאומי, אתה לא יודע איפה יש תעסוקה.
מיכאל אורן: היום יש תשובות, הבעיה שיש גם נתק בפרטים, באינפורמציה ובמידע שהחיילים הבודדים מקבלים במהלך השירות.
מיכאל אורן: אני לא חושב, אני לא שותף לחלק מהדברים שנאמרו פה, שהצבא אחראי.
מיכאל אורן: זה עניין של קליטה, זה עניין של עלייה, זה עניין של המדינה, אני לא חושב שהצבא צריך להיות אחראי לחייל בודד שלוש שנים אחרי שהוא השתחרר, אבל הצבא כן אחראי לעדכן, לחנך, לספק את כל המידע לכל חייל ולקחת אותו או אותה הצידה ולערוך איתם סמינר של שבוע ימים.
מיכאל אורן: זה לא דבר שהוא קשה מלחשוב וכל אחד ביום שהוא משתחרר, ביום שהם כן מוסרים את המנעול הזה לבקו"ם הוא יודע או היא יודעת בדיוק לאן ללכת, איזה אפשרויות ישנן.
מיכאל אורן: יש מלגות, יש ייעוץ, יש הטבות.
מיכאל אורן: הם פשוט כרגע לא יודעים.
אברהם נגוסה: לפני שאנחנו נראה את התכנית אני רוצה לשמוע חייל בודד שרוצה לדבר.
אברהם נגוסה: בבקשה, תשתף אותנו.
<דוד סינדר: התגייסתי לצה"ל ב-2005 והייתי לוחם בתותחנים.
<דוד סינדר: ב-2007 השתחררתי, עשיתי שירות קצר יחסית בגלל שהתגייסתי בגיל 23.
<דוד סינדר: אחרי הצבא השתחררתי, כל העזרה שקיבלתי זה היה מפת ישראל, איזה תיק קטן למפתחות והבטחה שמישהו יתקשר אליי להדריך אותי להצעת עבודה.
<דוד סינדר: לא קיבלתי את הטלפון הזה, נשארתי לבד, בבית החייל אמרו לי שעד חודש אני יכול להישאר שם, מצב על הפנים, ועוד יותר גרוע מזה, שיש חיילים שיוצאים מהשירות, גם בתוך השירות וגם אחרי, אבל יוצאים מהשטח.
<דוד סינדר: חייל בודד במיוחד, שיוצא מהשטח, מהקרב, לא יודע, יכול להיות שהוא ראה כל מיני דברים וחוזר לבית ריק, אין לו אוכל, אין לו אמא, אין לו אבא, אין לו חבר, אין לו כלום.
<דוד סינדר: זה בדיוק מה שקרה לי כשאני יצאתי ממלחמת לבנון השנייה.
<דוד סינדר: אני באתי לפה היום כדי לייצג פרויקט שאני מאמין שיכול לפתור כמעט 95% מהבעיות של העניין הזה, בעיניי, שזה להקים קהילה מאמצת, כפר מאמץ, לעולים חיילים בודדים, שיהיה להם מקום שבנוי מחיילים בודדים ועם חיילים בודדים.
<דוד סינדר: חייל בודד מגיע למקום אחרי שבוע קשה, לא משנה, הוא מגיע לשבת ומה שזה, הוא עם חבר'ה שהיו חיילים בודדים ועברו את זה.
<דוד סינדר: אני השתחררתי ב-2007, חבר שלי אפרים עובד איתי חזק בפרויקט הזה, הוא השתחרר ב-2015, לא מזמן.
<דוד סינדר: מאז שאני השתחררתי ב-2007 יש כמעט אותן בעיות ב-2015, כשהוא עבר.
<דוד סינדר: אז אני מבין, אני גם מבין ואני גם בקשר גם עם המרכז לחיילים בודדים ועם הישג ציוני גם ועם כל מיני ארגונים והבעיה זה החבר'ה שנופלים בין לבין.
<דוד סינדר: גם אם תגיד שיש כל מיני שירותים לחיילים בודדים, לך תשאל חייל בודד, 'אתה יודע שמגיע לך כך וכך וכך?
<דוד סינדר: ' אני כמעט מבטיח לך, הוא יידע מאחד מהם.
<יהודה שרף: זה לא מדויק.
<דוד סינדר: מקסימום שניים.
<יהודה שרף: אתה היית איתנו בקשר ל-1,000 חיילים בודדים, אתה שמעת בעצמך.
אברהם נגוסה: רק רגע, אנחנו ניתן לכם, אתם תציגו את זה.
<אפרים סלס: אני אפרים, התגייסתי באוגוסט 2007, שירתִּי בחטיבת כפיר, תפקידי קצונה, הייתי סמ"פ, לאחר מכן עברתי לתפקידים באמ"ן.
<אפרים סלס: אני חייב להגיד לכם שיש כמה דברים שאני חייב להבין פה.
<אפרים סלס: זה נחמד מה שאתם אומרים פה ומה שאתם אומרים, באמת בא לי להיות חייל בודד, אבל זה לא מה שקורה.
<אפרים סלס: אני בתור קצין, איך שסיימתי, הרגשתי שמן הראוי שאני אוותר על הזכויות של חייל בודד, כי בתור קצין ברוך ה' אפשר להסתדר, במיוחד קצין קרבי.
<אפרים סלס: אני חייב להגיד לכם שמהמשכורת שלי אני הוצאתי בשביל לעזור לחברים, בשביל לעזור לחיילים ובטח ובטח לאנשים שצריך.
<אפרים סלס: תנסו גם אתם, תנסו באמת, פעם אחת, ניסוי כללי, תנסו לחיות עם 2,500 שקל.
<אפרים סלס: עכשיו נכון, יש המון עזרה, ומייקל, אני מעריך אותך עוד מאז - - - אני מסתכל עליך ו-, אבל בסופו של יום אני חושב שתנסו להיות בשלב הזה, במיוחד, כמו שדוד אמר את זה, שבסופו של דבר אתה לבד.
<אפרים סלס: זה הדבר שהכי מפריע, שלא אכפת לך, באמת.
<אפרים סלס: אני לא מכיר חייל בודד שהשתחרר מהצבא ואמר 'יש לי כסף'.
<אפרים סלס: זה לא קורה, זה בדיוק ההיפך, הדבר היחיד שעולה לנו בראש זה מאיפה אני משיג את הכסף לחודש הבא, זה הדבר היחידי שעובר לנו בראש כרגע, הישרדות.
<אפרים סלס: אני חושב שמה שאני ודוד מנסים להשיג כאן זה רעיון, בהמון סיוע של הסוכנות היהודית, במיוחד במרכז שאנחנו כרגע קוראים לו - - - ליד שדרות, אנחנו מצליחים להקים שם משהו חדש.
<אפרים סלס: יש לנו גם עזרה של המועצה, אנחנו מקווים שתוכלו גם אתם לעזור לנו, להקים בית, איזה שהוא יישוב, שגם ישמש אותנו כעם ישראל, גם אם להשתמש בנתונים שלנו, שזה אנרגיה מתחדשת ולהיות אור לגויים, כמו שתמיד אמרנו שאנחנו נהיה.
<יהודה שרף: אנחנו מקימים עוד ארבעה כאלה.
<אפרים סלס: להיות בדיוק כמו שאנחנו צריכים להיות ולסייע.
<אפרים סלס: באמת אני חושב שחיילים בודדים לא יקימו צעקה.
<אפרים סלס: לא משנה מה הם יעשו, הם פשוט ירגישו שזו המדינה וזה אנחנו ואם צריך לעשות קורס קצינים אנחנו נעשה את זה ולא משנה מה, אנחנו נהיה חזקים.
<אפרים סלס: ככה זה.
<אפרים סלס: זו האוכלוסייה, אלה החבר'ה, הם לא יקימו צעקה.
<אפרים סלס: אני חושב שהצעקה שלהם כרגע מתבססת בזכות שיש לי להיות ביניכם כרגע, בזכות שיש לי בעצם להציג את התמונה היותר כללית, שתכירו מה באמת קורה לחייל.
<אפרים סלס: אני בתור קצין, הסיוע שאני יכול לתת לחייל שלי נטו בזה שאני מכיר את הבעיה.
<אפרים סלס: באמת יכול להיות שיש הרבה נקודות שיכולים לסייע לו, יש הרבה הכוונה ואני רואה שיש הרבה עזרה, אבל אנחנו לא מכירים אותה.
<אפרים סלס: אני כן שילמתי ארנונה, אני כן שילמתי חשמל, אני כן שילמתי גז.
חיים ילין: הם לא יודעים.
<אפרים סלס: לא ידעתי.
<אפרים סלס: אני מגיע לעירייה, מגיע לי ארנונה - - -
<קריאה: הוא 2015.
<אפרים סלס: השתחררתי השנה.
<אפרים סלס: כנראה שגם החיילים שהיו איתי לא הכירו התכנית הזאת.
אברהם נגוסה: אתה השתחררת ב-2015?
<אפרים סלס: כן.
אברהם נגוסה: עכשיו בואו נשמע את התכנית של קרן מיראז' והסוכנות היהודית.
אברהם נגוסה: אני מבקש שתתמקדו לאחר שחרורם, לא במהלך השירות.
<עדי בובליל: מי שתציג את התכנית לפרטיה זו מירה קידר מהסוכנות היהודית, אני רק רוצה להגיד כמה מילים על כנפיים וכבוד הוא לי לדבר אחריכם, באמת.
<עדי בובליל: קטונתי.
<עדי בובליל: אני רוצה להגיד ככה, קודם כל תכנית כנפיים זו תכנית שקיימת כבר עשר שנים, היא הוקמה בשיתוף של קרן מיראז' והסוכנות היהודית והצבא ששותף איתנו יד ביד כבר עשר שנים ב-12 מחזורים בשנה, תכנית שכל שנה מסייעת לכ-750 עד 800 חיילים בודדים עולים שמשתחררים ובסך הכול זו תכנית רצף.
<עדי בובליל: זו תכנית שמתחילה לפעול מהיום שחייל מגיע לארץ באחת מתכניות הקליטה של הסוכנות היהודית ועד כשנתיים אחרי שהוא משתחרר.
<עדי בובליל: אנחנו איתם יד ביד לאורך רצף של שבע שנים.
<עדי בובליל: אבל כמו שאמרת, הדיון היום מתמקד במה קורה מהרגע שהם לקראת שחרור ואחריו.
<עדי בובליל: אני רוצה להגיד בהקשר הזה כמה דברים.
<עדי בובליל: קודם כל בתחושה שלנו והאני מאמין של התכנית הזאת, ובאמת בלי ציניות, שאנחנו בונים את דור העתיד של מדינת ישראל.
<עדי בובליל: מבחינתנו כל אחד ואחד מכם שהגיע לארץ ונתן מעצמו, ורובכם חיילים, או קרביים או תומכי לחימה, כולל הבנות, כל מה שנותר לנו זה פשוט לחבק אתכם ולעזור לכם להגיע לאיפה שאתם רוצים להיות בחיים האזרחיים שלכם פה במדינת ישראל.
<עדי בובליל: הדבר השני שהוא לא פחות חשוב, התכנית הזאת מלווה בהרבה ידע ומחקר שאנחנו דואגים לעשות.
<עדי בובליל: לדאבוננו מחקר עולה הרבה כסף, וזה גם לפעמים תלוי תקציב, ניסינו להקפיד לעשות מחקרים כאלה כל שנה.
<עדי בובליל: אני מודה, לא הצלחנו, עם כל הכבוד לקרן מיראז' ולהרבה תורמים נוספים אחרים, אבל עדיין אני כן אגיד שזאת התכנית היחידה היום בארץ שעושה את מה שאנחנו עושים ומאגדת כל כך הרבה ידע ומידע על האוכלוסייה הזאת והידע הזה עומד כיום לרשות כולם.
<עדי בובליל: זה לא מוחבא, זה לא משהו שהוא רכוש פרטי שלנו, אנחנו נשמח לחלוק את זה.
<עדי בובליל: הדבר השלישי שהוא מאוד מאוד חשוב, אני יכולה להבטיח לך, אדוני היושב ראש, ואני מתחברת למה שעודד אמר, כל מי שיושב סביב השולחן הזה, אחד אחד, בא לפה במטרה מאוד מאוד ברורה, שכולם רוצים לעזור פה לחיילים בודדים עולים.
<עדי בובליל: אני מזמינה, כמו שהזמנתי הרבה פעמים קודם, יהיו פה כאלה שגם יעידו, את כל מי שיש לו במה לעזור ואיך להשתלב בתכנית הזאת כדי לשתף איתנו פעולה ולעבוד איתנו ביחד.
<עדי בובליל: יש פה הרבה חפיפה.
<עדי בובליל: אנחנו עכשיו לא מזמן סיימנו, אני אומרת אנחנו, כאילו אני עובדת בסוכנות, זה היה אגף האסטרטגיה של הסוכנות היהודית, סיימנו תהליך מיפוי מאוד מאוד רציני על כל הגופים שעובדים בנושא הזה ואני אומרת לך שיש חפיפה בין הדברים.
<עדי בובליל: אז, שוב, אנחנו מזמינים ואומרים, אני מצטרפת גם למה שאת - - -
חיים ילין: שאלה, מי בעל הבית?
חיים ילין: מי מוביל?
<עדי בובליל: הסוכנות היהודית וקרן מיראז'.
חיים ילין: מי מוביל את כל התקציבים, מלכד את כל החומר שאת מדברת עליו ומנהל?
<עדי בובליל: הסוכנות.
חיים ילין: תקשיבי, והוא הסמכות והוא גם האחראי.
חיים ילין: כי כשיש יותר מדי גופים שכולם חופפים הכול נופל בין הכיסאות ומה ששמענו היום זה איך הכול נופל בין הכיסאות.
חיים ילין: מכוונות טובות, לא מתוך רוע.
<עדי בובליל: אני מסכימה איתך.
<עדי בובליל: כל מי שיישב ויגיד שהתכנית שלו היא מושלמת, זה לא מציאותי.
חיים ילין: לא, אני שאלתי שאלה מאוד פשוטה, מי בעל הבית?
אברהם נגוסה: האם יש גוף מתכלל?
חיים ילין: כי בסוף מתברר שאנחנו צריכים לבחור פה את בעל הבית.
<עדי בובליל: התכנית המורחבת של כנפיים ביחד עם משרד - - - וחבל לי שאיציק אוחנה לא נמצא פה, כי סוף סוף - - -
חיים ילין: מי בעל הבית?
חיים ילין: מי מזמן את הישיבות?
<יהודה שרף: אני אענה לך, אין.
<יהודה שרף: אתה יודע למה אין?
<יהודה שרף: אגו.
חיים ילין: אגו.
חיים ילין: זו מחלה מספר אחת בכנסת ישראל שמחלחלת לכל המדינה.
חיים ילין: זה ידוע.
<יהודה שרף: זה ידוע.
<עדי בובליל: זה לא העניין.
<עדי בובליל: אדוני היושב ראש, אני אשמח לסיים.
אברהם נגוסה: בואו ניתן לה לסיים.
<עדי בובליל: הרמתם לי להנחתה.
חיים ילין: את יודעת, כשגוף אחד מנהל אין כשלים.
חיים ילין: כשעשרה גופים מנהלים תמיד יש כשל.
<עדי בובליל: אנחנו היום מציגים תכניות - - -
עודד פורר: בכל שנה בכמה חיילים אתם מטפלים?
<עדי בובליל: המשתחררים, 800.
<עדי בובליל: רק המשתחררים, זה לא כולל את אלה שלא התגייסו.
<עדי בובליל: אנחנו קצת רותמים את העגלה לפני הסוסים כי עוד לא שמעתם מה התכנית.
<עדי בובליל: אני מזמינה את כולם להשתתף בה, אני מאוד מברכת על היוזמה שאת עשית לפני פסח, במקרה יצא לי להיות שם, ממש בטעות, אבל זה לזכותי.
<עדי בובליל: חבל שלא המשכתם.
<קריאה: בוא נאמר ככה, יש המשך, העובדה היא שאנחנו בקשר טוב עם - - -
אברהם נגוסה: אני לא מאשר ויכוח בין הגורמים בוועדה.
אברהם נגוסה: רגע, כל אחד יציג ואנחנו נקבל החלטה.
אברהם נגוסה: אני רוצה שתסכמי את דברייך.
אברהם נגוסה: אל תתחילי להתווכח עם הגוף השני.
<עדי בובליל: לא, זה לא ויכוח.
<עדי בובליל: השורה התחתונה, יש תכנית, אתם תיכף תשמעו אותה, היא כוללת היום את קרן מיראז', את הסוכנות היהודית, את משרד הקליטה שהרים את הכפפה, בזכות איציק אוחנה, שהרים את הכפפה.
<עדי בובליל: אני באמת חייבת להגיד שמהיום שהוא נכנס לתפקיד יש שיח אחר על הנושא הזה.
<עדי בובליל: זה לא היה קודם, מאלף סיבות, זה לא משנה כבר למה.
<עדי בובליל: אנחנו רוצים להציג את התכנית.
<עדי בובליל: אנחנו גם הבאנו לפה לא מעט חבר'ה, שיושבים ומחכים, שהשתתפו בתכנית, שהם ידברו.
<עדי בובליל: הם הפנים של התכנית.
<עדי בובליל: זה לא משנה כמה אני אדבר, בסופו של דבר יש חבר'ה שמצביעים פה ברגליים.
<עדי בובליל: אני רוצה להגיד לכם, בא לי לחבק אותך, אבל זה בגלל שאתה יודע, אולי אני קצת אמא בהקשר הזה, אבל זה לא קשור.
<עדי בובליל: יש כאלה שנופלים בין הכיסאות, אף אחד לא יגיד שלא, יש חבר'ה.
<עדי בובליל: ראיתם בכתבה, הכתבה דיברה בעד עצמה.
<עדי בובליל: חבר'ה, זה קורע את הלב לראות את זה.
<עדי בובליל: כל אחד כזה גם רוצה פשוט לאמץ אותו, שמחר הוא יבוא לישון אצלי.
<עדי בובליל: אז צריך שהדברים יילכו ביחד, אף אחד לא אומר שמה שאנחנו עושים זה מושלם, אין דבר כזה.
<עדי בובליל: אנחנו נשמח לשפר ולשדרג את מה שאנחנו עושים, תמיד.
אברהם נגוסה: מירה, בבקשה.
<מירה קידר: עוד מעט צהריים, אז צהריים טובים.
<מירה קידר: התכנית שלנו, כנפיים, היא תכנית שקיימת עשר שנים, עברו אותה אלפים של צעירים.
<מירה קידר: אני אפרט קצת לגבי האוכלוסייה ואני אגיע לנושא של השחרור.
<מירה קידר: האוכלוסייה שלנו זה חיילים עולים בודדים בחתכים השונים, כולל, דובר כאן לגבי הנושא של מח"ל, ואני מחזקת את העניין.
<מירה קידר: חיילי מח"ל לקראת העלייה משתתפים בתכנית שלנו ואנחנו מקיימים עבורם גם סדנאות ייעודיות, לא עם שאר החיילים העולים הבודדים כי העולם שלהם הוא קצת שונה.
<מירה קידר: לגבי מספרים.
<מירה קידר: אני לקחתי את 2015, אנחנו סיימנו את השנה קודם כל עם 4,000 צעירים עולים בודדים שנקלטו לתוך מסגרות הקליטה של הסוכנות היהודית ברחבי הארץ.
<מירה קידר: מתוכם 1,500 היו צעירים לפני גיוס שקיבלו שירות מאיתנו, שירות בתוך כנפיים, הכנה לגיוס, הזמן קצר ואני מאוד רוצה שהחבר'ה עצמם ידברו, אבל יש פה פעילות שלמה כהכנה לגיוס.
<מירה קידר: 500 חיילים משרתים קיבלו שירות, עוד פעם, אנחנו עובדים מול מערכות שונות בצבא, אני לא מפרטת, יש פה פעילות לעומק ולרוחב.
<מירה קידר: 800 חיילים משוחררים בשנה נמצאים בתכנית שלנו.
<מירה קידר: מטרות התכנית.
<מירה קידר: אני מקצרת, אנחנו בגדול מדברת על מיצוי פוטנציאל, אנשים שמגיעים לישראל, שיממשו את הפוטנציאל שלהם, שלא יהפכו להיות חוטבי עצים ושואבי מים, דהיינו מאבטחים ונותני שירותים טלפוניים כאורח חיים, ושיישארו בארץ.
<מירה קידר: שמענו פה הרבה אנשים, הנושא הזה של חיילים שמסיימים שירות, המשפחה קוראת להם, המציאות קוראת להם, אנחנו עובדים איתם ביחד כדי שיישארו כאן בישראל.
<מירה קידר: אני אעבור על שני שקפים במהירות, פשוט להבין.
<מירה קידר: אנחנו מדברים על רצף עלייה וקליטה.
<מירה קידר: רצף מההגעה לישראל עד השחרור.
<מירה קידר: אז מה קורה ברצף הזה?
<מירה קידר: יש לנו פעילות ענפה בתוך מרכז ההכוון שלנו, שזה כל החלק של הכנה לשירות.
<מירה קידר: יש טיפול במהלך השירות ועכשיו אני מגיעה לנושא שלנו, הכנה לקראת השחרור.
<מירה קידר: קודם כל אנחנו מתחילים את התהליך במכינה של חמישה ימים שמתקיימת בשיתוף עם קרן גרוס.
<מירה קידר: קרן גרוס נותנת את המענה לוותיקים, לא לעולים, אנחנו לעולים.
<מירה קידר: מדובר על 12 מכינות בשנה, מדובר על קורס צבאי.
<מירה קידר: הזימונים הם זימונים של הצבא, הצבא עם החימ"ש, עם המש"קיות והמפקדת של חימ"ש, הם אחראים לחלק הזה, אנחנו תמיד תמיד, חברי הכנסת, זה אליכם, מצרים שמבחינת הזימונים אנחנו רואים פער, יש דלתא בין החיילים שמשתתפים בתכנית כל שנה, משוחררים, לבין הנתונים שאנחנו מקבלים מצה"ל.
<מירה קידר: אמנם יש קצינים שלא - - -
מיכאל אורן: איך את מסבירה את זה, מירה?
<מירה קידר: יש קצינים, אני חושבת שאולי זאת הקטגוריה שהצבא לא משחרר, יש אנשים שאולי חלו, יש לפעמים מצבים של פעילות, אנחנו צבא, אנחנו מקבלים את זה, אבל עדיין יש פער.
<מירה קידר: הפער הזה לא ברור לנו, אני אשמח שנשמע התייחסות.
מיכאל אורן: אני נתקל בפער הזה כל הזמן.
<מירה קידר: אני עדיין רוצה לשמוע את הצבא.
חיים ילין: אתה רוצה פתרון ניהולי?
חיים ילין: תגייס את כולם אחרי שהשתחררו לחמישה ימים מילואים על חשבון משרד הביטחון כמילואים ותשלח אותם לקורס.
חיים ילין: ואז תראה איך כולם מגיעים.
<מירה קידר: התכנית קיימת והחיילים מגיעים על מדים, כמו שאמרתי, עם צוות חימ"ש.
<איתי ורד: בהקשר הזה,
<איתי ורד: לדעתי, דרג פיקודי זוטר שמתעלם מהפקודות האלה.
חיים ילין: אנחנו שמענו את זה.
<איתי ורד: בנקודה הזאת דרג פיקודי זוטר שבמודע מתעלם מהפקודות האלה.
<איתי ורד: זה חזר מהרבה מאוד חיילים משוחררים, המ"פ לא הסכים לשחרר, המ"מ לא הסכים לשחרר.
<איתי ורד: זה לא שהוא היה באותו רגע בסיור, פשוט התעלמות מפקודות.
מיכאל אורן: אני יכול לחדד את זה.
מיכאל אורן: יש סיפור של הנשק, שאפשר לצאת ביום שישי עם נשק אישי, כמו החייל שנהרג לפני שבוע.
חיים ילין: לא, אבל זה הוראות צה"ל.
מיכאל אורן: אבל זה גם סיפור, זה פקודות שפשוט לא מחלחלות אל הרמה של הפלוגה, ודאי לא של המחלקה.
<מירה קידר: אנחנו ממשיכים עם התכנית.
<מירה קידר: לתוך המכינה מגיעים יועצים, פסיכולוגים תעסוקתיים, והם עושים שיחת אינטייק עם כל משתתף ומשתתפת ובונים איתם מסלול המשך.
<מירה קידר: מה זאת אומרת מסלול המשך?
<מירה קידר: לכל המשתתפים, מי שרוצה כמובן, וכולם רוצים, מקיימים איתם אבחון תעסוקתי, אם צריך יש לנו אבחונים תעסוקתיים, יום מבחנים בשפות ומתחיל תהליך של ייעוץ והכוון, מודולות של מפגשי ייעוץ והכוון פרטניים, עם הסדנה.
<מירה קידר: מדובר על תהליך קבוצתי.
<מירה קידר: אנחנו עכשיו עוברים את התהליך הפרטני אחד לאחד, שם אגב הכסף הגדול של התכנית.
<מירה קידר: בתוך התהליך הזה בשנים האחרונות אנחנו משלבים את הנושא של אימון כלכלי.
<מירה קידר: חיילים עולים בודדים משתחררים מהצבא עם מינוסים אדירים, זה מקומם, זה מרגיז, זה בנקים שמפתים אותם לקחת הלוואות עם ריביות מטורפות כשיש פיקדון, אנחנו יכולים לספר פה אלף ואחד סיפורים, זה בעלי בתים ועוד ועוד ועוד.
<מירה קידר: האימון הכלכלי, אנחנו עושים אותו בשתי פעימות, יש תהליך סדנאי ואחר כך יש תהליך פרטני, כשחייל משתחרר הוא מגיע עם פלט חשבון הבנק שלו והיועץ הכלכלי של התכנית שלנו יושב ובודק איתו איך סוגרים את הפערים, איך מצמצמים את המינוסים ואיך ממצים זכויות ואם צריך גם סנגור וליווי וטלפונים לבנקים ויותר מבנקים.
<מירה קידר: התכנית שלנו משלבת הרבה עבודה של מתנדבים.
<מירה קידר: אנחנו עובדים עם שני גופים גדולים, אנחנו עובדים עם רוטרי.
<מירה קידר: עם רוטרי אנחנו עובדים כבר תשע שנים, הם מגיעים לכל מכינה.
<מירה קידר: אמרתי 12 מכינות בשנה.
<מירה קידר: תבינו, כל חודש יש לנו מכינה של חיילים עולים בודדים משוחררים עם הפנים לאזרחות.
<מירה קידר: כל מכינה כזאת מגיעים מתנדבים של רוטרי ויש שיח ושיג וחיילים שרוצים ליווי של המתנדבים, לאו דווקא באותה נקודת זמן, יש כרטיסים, עובר מידע, הם פונים ומקבלים, לפעמים אפילו ייצוג משפטי, סביב הסוגיות שאמרתי וסוגיות דומות.
<מירה קידר: בנוסף אנחנו יושבים עם 'אח גדול', יושב פה מנכ"ל העמותה דימה ועוד אנשים מהעמותה, שהם כולם היו חיילים בודדים, חלקם עולים וחלקם לא.
<מירה קידר: הם עושים מנטורינג, ליווי לחיילים עולים בודדים והם מגיעים למכינות שלנו, הם מגיעים למכינות שלנו, גם בהקשר של ליווי וגם בהקשר של למלא את השורות, יש להם 400 או יותר מתנדבים.
<מירה קידר: פעילות אדירה של צעירים.
<מירה קידר: אגב, עוד מעט, בתחילת מרץ, אנחנו עושים פעילות לנשים, חיילות עולות בודדות, עוד לא משוחררות, חלקן משוחררות, עם 'אח גדול', 85 בנות בתל אביב.
<מירה קידר: פעילות מטורפת ל-85 נשים צעירות, חלקן בתוך שירות, חיילות, חלקן כבר השתחררו.
אברהם נגוסה: נשמח מאוד לקבל את המצגת.
<מירה קידר: בסדר.
<מירה קידר: אנחנו עכשיו בתוך תהליך של ליווי ואימוץ של חברי כנסת מהשדולה למען העם היהודי, בהקשר של חיילים עולים בודדים ויש כבר חיבורים וזה תהליך בעיניי מאוד יפה, מאוד מרשים.
<מירה קידר: גם איזה שהוא מסר לחייל העולה הבודד מהחברה הישראלית, מהמערכות המובילות של החברה הישראלית.
<מירה קידר: מי השותפים שלנו?
<מירה קידר: התכנית הזאת זה מארג של שיתופי פעולה.
<מירה קידר: יש פה מארג, זה נבנה בעמל רב, אנחנו מדברים על תכנית של עשר שנים.