GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<בנימין הלר: הצורך של פנייה לקבל עזרה כדי לטפל בעצמו כי הוא רוצה להחזיר את המשפחה שלו ולחזור למשפחה שלו.
<בנימין הלר: היה צריך להביא קבלות לאותה מסגרת משטרתית ומשפטית שהוא אכן נמצא בטיפול ובשיקום.
<בנימין הלר: אני לא רוצה יותר לספר, אבל יש המון המון סיפורים על דברים מיוחדים כאלה שאתה יוצר קשר, כאילו חד פעמי, אבל פתאום זה תופס שהנושא הזה דורש טיפה יותר התייחסות.
<בנימין הלר: אבל למערכת צריך כסף ואז ברור שבאיזה שהוא מקום זה נעצר שם.
<בנימין הלר: תודה.
אברהם נגוסה: מירה, בעניין מרכזי הקליטה, את חושבת שהדבר הזה, נגיד למשל יותר במרכז הקליטה נקלטים העולים מאתיופיה.
אברהם נגוסה: נגיד למשל אם יהיה שירות קיים כזה באמהרית, עולה שקשה לו להזדהות או לספר מה מפריע לו לעובדת סוציאלית במרכז הקליטה יכול להתקשר ולקבל פה, ללא הזדהות, שירות טוב.
אברהם נגוסה: האם נראה לך שזה מציאותי וזה יכול לעבוד?
<מירה קידר: אני לא בטוחה.
<מירה קידר: אנחנו עכשיו בנקודה שהמרכזים התרוקנו, אנחנו לקראת הקליטה החדשה ואז נראה את הפרופיל של הקליטה החדשה.
אברהם נגוסה: זה כמעט אותו דבר.
דוד קורן: זה הקליטה של פלשמורה, לא של הצרפתים.
אברהם נגוסה: אני שואל עכשיו האם זה יהיה מציאותי?
<מירה קידר: בהקשר של מרכזי קליטה - - -
אברהם נגוסה: זו אותה קהילה.
<מירה קידר: אני יודעת, אני רק אומרת, בהקשר של עולי אתיופיה במרכזי קליטה, הם עטופים בטיפול בשפה שלהם.
<מירה קידר: הסומכות והמדריכים וחלק מהעובדים הסוציאליים דוברי אמהרית, לא כולם, אבל אני חושבת שטיפולית הם עטופים.
<מירה קידר: אם אני משווה אותם לעולים שנמצאים בדיור קבע, אנחנו יודעים אחר כך כשהם עוזבים את הקשיים ואת כל העניין של התערות בסביבה חדשה, אז נראה לי שצריך יותר להתכוונן - - -
<דנה גורדון שושני: אז להביא את זה לידיעתם לפני שהם עוזבים לדיור הקבע, שהם יידעו שער"ן זו אופציה.
<מירה קידר: כן, היה בעבר.
<מירה קידר: אנחנו אפילו הפעלנו קו חם.
<מירה קידר: אגב, עכשיו אני נזכרת, הפעלנו באמהרית בהקשר הזה של המעבר.
<מירה קידר: מסיבות, כולל תקציביות, זה נסגר.
<דנה גורדון שושני: אפילו לפרסם את קיומו של ער"ן לקראת עזיבתם את מרכזי הקליטה.
אברהם נגוסה: לא, אפילו כשהם נמצאים במרכז הקליטה, אני מבהיר את החשיבות של העניין הזה, מכיוון שלא כולם אוהבים לספר לעובדת הסוציאלית שמחר הוא רואה אותה.
אברהם נגוסה: יש בעיות ביחסים בין בעל ואישה, אם בן אדם, לא מזהים אותו, לא רואים אותו, הוא יכול לספר בדיוק מה מפריע, מה הבעיה.
אברהם נגוסה: לעומת זאת לעובדת הסוציאלית במרכז הקליטה, שרואה אותו כל יום, הוא לא רוצה לספר את הדברים האלה.
אברהם נגוסה: יכול להיות שהיא תספר לחברים שלו, יש כל מיני - - -
<מירה קידר: אנחנו מכירים את זה.
אברהם נגוסה: לכן אני אומר, האם שירות כזה, אם יהיה, הם יפעילו דוברי אמהרית מקצועיים, יש לנו עובדים סוציאליים בקהילה, האם הם יכולים לתת שירות פה?
אברהם נגוסה: האם זה יכול להיות - - -
<מירה קידר: אני לא בטוחה, אני הייתי מעדיפה לעשות איזה שהוא פיילוט ולהבין מה קורה, אם יפנו או לא יפנו.
<מירה קידר: אבל אם מדברים כבר על מצוקות של עולים, אנחנו עוסקים בקליטה מאוד מסיבית של צעירים עולים בודדים שבאים מכל העולם.
<מירה קידר: אנחנו סיימנו את 2015 עם 4,000 צעירים עולים שבאו לבד, בלי משפחות, 40% דוברי רוסית, 30% דוברי אנגלית והשאר צרפתית, ספרדית ושפות אחרות.
<מירה קידר: שם בתהליך יש קשיים, מסגרות הקליטה ערוכות לתת תכנית קליטה של חמישה חודשים, גג עשרה חודשים, יש תכנית מאוד קטנה שפועלת עשרה חודשים, רוב התכניות הן סדר גודל של חמישה חודשים, ובמעבר אחר כך, ביציאה, בשלבי הקליטה אנחנו מפעילים תכנית.
<מירה קידר: יש לנו מרכז הכוון שפועל.
<מירה קידר: אנחנו עושים המון פעולות, אבל אם אני מסתכלת ככה על המכלול של העולים, נראה לי בהקשר של צעירים, כשהם כבר יוצאים מתכנית הקליטה, מהחממה, כן חממה או לא חממה, לא יודעת, אבל לפחות משהו ברור ומוגדר, והם בתוך תהליך הקליטה, חלקם מתגייסים, הגיוס לצבא הוא רק שנה מיום העלייה, זאת אומרת יש להם חצי שנה שהם אמורים לכלכל את עצמם לפני השירות הצבאי, חלק גם לא ברי גיוס, הם משתלבים בהשכלה גבוהה, חלק בתעסוקה, והקבוצה הזו תלך ותגדל.
<מירה קידר: כבר 3 או 4 שנים אנחנו כל שנה רואים גידול בעלייה של צעירים לישראל, צעירים בלי משפחות.
<מירה קידר: נראה לי שפה צריך לעשות משהו.
<מירה קידר: זה היה הטעם שמאוד התעקשתי לעמוד בראש תת הוועדה במועצה בהקשר של הצעירים, כי זו קבוצה - - -
<שירי דניאלס: במועצה, יכול להיות שאנחנו צריכות להפעיל - - -
דוד קורן: על איזה גילאים אנחנו מדברים?
<מירה קידר: הצעירים זה אפילו פחות מ-18.
<מירה קידר: יש לנו רק תכנית אחת כזו מחבר העמים, אבל רובם סדר גודל 18 עד 28, עד 30.
<מירה קידר: הם בדרך כלל בני 18 ל-24.
<מירה קידר: הם לבד פה, בלי משפחות.
<מירה קידר: כאן תואר התהליך של האופוריה שלאחר העלייה ואחר כך יש נפילה ובנפילה אין רשת ביטחון.
<מירה קידר: בניגוד לחבר'ה ילידי הארץ שיש משפחה כזו או אחרת, פה אין שום רשת ביטחון, אין כסף, אין שפה, אין משפחה, זאת אומרת הנפילה הכי קטנה והם צוללים.
<מירה קידר: לדאבוננו, בסטטיסטיקות זו קבוצה בסיכון, צעירים עולים בודדים זה חד משמעית קבוצה בסיכון.
<לידיה סלע פלד: כן, אני רואה אותם בצבא.
<לידיה סלע פלד: אני עושה עדיין מילואים ואני רואה אותם בצבא.
<מירה קידר: נראה לי שפה יש הרבה מה לעשות בהקשר הזה.
<מירה קידר: ובהקשר של עולי אתיופיה, אולי לנסות פיילוט שיעבוד, שיהיה עם הפנים לדיור קבע, ליישובי הקבע, יש הרבה מצוקות, יש הרבה קשיים ואנחנו נהיה חלק מהעניין הזה ונבחן ונראה, אם משתמשים או לא, איך משווקים.
<מירה קידר: יש פה הרבה שאלות.
אברהם נגוסה: יש מישהו שרוצה להוסיף?
אברהם נגוסה: אנחנו נסכם את הדיון, אלא אם כן מישהו רוצה להוסיף.
אברהם נגוסה: אני רואה בסיור היום משהו מאוד חשוב.
אברהם נגוסה: אני מרגיש איך שירות כזה שקיים, אנחנו לא רואים ביטוי על ידי המערכת הממשלתית, של לתת תמיכה וגיבוי לשירות כזה.
אברהם נגוסה: 800 אנשים להציל בשנה זה דבר גדול, להגיע אליהם, לדבר איתם, לתת להם דרך של פתרון כדי להציל ולהוציא אותם מהמצוקה הנפשית שהם נמצאים בה.
אברהם נגוסה: אני מאוד לא מבין את המערכת, דווקא שירות כזה, למה לא מנצלים את זה במובן החיובי לטובת האזרחים, גם העולים וגם אזרחים בכלל.
אברהם נגוסה: לכן אני חושב שיש חשיבות רבה לזה שאנחנו נקיים דיון בוועדת העלייה והקליטה והתפוצות ונזמין את כל המשרדים הממשלתיים הרלוונטיים ונקיים דיון בעניין ונדרוש את התמיכה של משרדי הממשלה לשירות הזה.
אברהם נגוסה: הדבר השני, אני גם רואה חשיבות רבה להרחיב את השירות לשפות נוספות, בנוסף לשפה הרוסית שעכשיו נותנים.
אברהם נגוסה: גם זה מוגבל, ולכן גם את זה להרחיב, לשפה האמהרית, לצרפתית, כי אנחנו מצפים שמספר העולים מצרפת, מאירופה, יגדל, לצערי הרב, לפי המצב שם שאנחנו שומעים.
אברהם נגוסה: גם בספרדית.
אברהם נגוסה: יש מספיק עולים, בעיקר מברזיל - - -
<דנה גורדון שושני: פורטוגזית.
אברהם נגוסה: כן, ספרדית וגם פורטוגזית.
אברהם נגוסה: יש עולים מברזיל, גם הם צריכים את זה.
אברהם נגוסה: ובאנגלית כמובן צריך, כי יש היום עלייה, מצפון אמריקה בעיקר.
אברהם נגוסה: אנחנו נדרוש הגדלת השירותים האלה, כי אנחנו מבינים ושאלנו את אנשי המקצוע פה, שאין בעיה, אם המדינה נותנת את התקציב, מבחינת תשתית וכוח אדם, זה תלוי בתקציב שהם יקבלו.
אברהם נגוסה: מבחינת התשתית והיכולת, אני הבנתי מכם שאין שום בעיה.
אברהם נגוסה: זו תהיה הדרישה שלנו.
אברהם נגוסה: עוד דרישה שאנחנו נדרוש, אני חושב, ממשרדי הממשלה, זה שיתוף פעולה.
אברהם נגוסה: שיתוף פעולה מקצועי, שבתי הספר התיכוניים צריכים להיות פתוחים בשבילם, זה צריך להיות בשיתוף פעולה, כדי שהם יבואו ויסבירו לצעירים, שיידעו על קיומם ושיקבלו שירות.
אברהם נגוסה: אני חושב שזה גם מערכת הרווחה, מערכת הבריאות, קופות החולים, רופא משפחה שמזהה חולה שהגיע אליו שאומר לו 'כואבת לי הבטן, כואב לי הראש' והוא לא מוצא במעבדות את המחלה שלו ואת הבעיות שלו והוא מזהה שיש לו מצוקה נפשית, אז תהיה לו כתובת לאן להפנות אותו.
אברהם נגוסה: יכול להיות שעולה לא רוצה לספר את המצוקה שלו ויכול להיות שהוא יספר בטלפון, מאשר בארבע עיניים.
אברהם נגוסה: לכן גם משרד הבריאות, קופות החולים, רופאי משפחה, שגם יידעו על השירות הזה.
אברהם נגוסה: העניין של השירות הזה חשוב, והרחבה של השירות הזה לשפות ומימונו, תלוי במימון שהשירות הזה יקבל כמובן ושיתוף הפעולה.
אברהם נגוסה: זה מה שאני רואה, מה שאני הבנתי מהסיור הזה, שאנחנו צריכים לעשות וזה אנחנו נעשה כשנזמין את כל המשרדים הרלוונטיים ונשמע מה הם אומרים מצידם.
אברהם נגוסה: אם אין שירות כזה, חבל מאוד.
אברהם נגוסה: חבל.
אברהם נגוסה: גם בצבא, גם אנשי צבא, אני חושב שמשרד הביטחון גם צריך להיות.
אברהם נגוסה: אנחנו רואים אובדנות בצבא, אצל חיילים, אפשר למנוע את הדברים האלה עם השירות הזה.
אברהם נגוסה: זה מה שאני חושב שאנחנו צריכים לעשות בקרוב ואנחנו נזמין אתכם, כמובן, שאתם גם תציגו, כמו שהצגתם לנו את הפן השירותי והפן המקצועי שאתם נותנים ואנחנו נקיים את הדיון.
אברהם נגוסה: לכן אני מאוד שמח שקיימנו את הסיור היום, זה חשוב לנו, קיומו של השירות ומהותו של השירות.
דוד קורן: אני רוצה להודות לכם שבאתם, להגיד לך יישר כוח.
דוד קורן: מהרשימה שהצגת פה יש לך הרבה עבודה וגם לנו ואנחנו מחזקים אותך ואתכם.
אברהם נגוסה: התכנסנו היום לדון בנושא שחרור מוקדם מצה"ל של חיילים יוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: כיום נפגעים חיילים יוצאי אתיופיה רבים, עולים או בני עולים, מכך שבתעודת השחרור שלהם מופיעה סיבת השחרור התנהגות רעה או חמורה.
אברהם נגוסה: אחת הדוגמאות הבולטות לכך היא האחוז הגדול מבין החיילים שנשפטים ונענשים בעונשי מאסר בגלל עריקות או נפקדות שמקורם בנסיבות כלכליות קשות ביותר.
אברהם נגוסה: לעיתים קרובות, לצערי, חיילים יוצאי אתיופיה במיוחד נאלצים לערוק בגלל חובות כבדים שלהם או של משפחתם או בשל משבר כספי חמור שמחייב את החיילים לצאת לעבוד.
אברהם נגוסה: במקרים כאלה תעודת השחרור בה מופיעה סיבת השחרור, התנהגות רעה וחמורה, פוגעת בחייל שהיה מעוניין בשירות צבאי אך נמנע ממנו מסיבות כאלה או אחרות להשלימו עד תום.
אברהם נגוסה: תעודת שחרור זו, שמטרתה הייתה להוות מסמך יושר, בעצם פוגעת פגיעה אנושה בצעירים, מונעת בעדם לקבל מענק שחרור, סוגרת בפניהם דלתות רבות בשוק העבודה ומכתימה אותם לתמיד.
אברהם נגוסה: הדבר חמור עוד יותר מאחר ששיעור המתגייסים בקרב יוצאי אתיופיה גבוה מזה של כלל האוכלוסייה ועמד ב-2010 על 86.3% לעומת 74% בכלל האוכלוסייה.
אברהם נגוסה: אני מבקש להדגיש שבדיון היום אנחנו לא מתייחסים למקרה אחד ספציפי שתואר לאחרונה בתקשורת, כי אם לכלל התופעה, לצערי, שאף הייתה לה התייחסות נרחבת בדוח מבקר המדינה לשנת 2012, על נתוני 2010.
אברהם נגוסה: אבקש להדגיש שאנחנו לא דנים בדוח המבקר, כי אם נתונים ממנו שפורסמו.
אברהם נגוסה: אני מבקש לשמוע היום מצה"ל מה הם הנתונים העדכניים ביחס למספר החיילים יוצאי אתיופיה המשתחררים מוקדם מכל סיבה שהיא ובתעודת השחרור שלהם מופיע שהם השתחררו בגלל התנהגות רעה או חמורה.
אברהם נגוסה: הובאו לידיעתי מקרים של חיילים ששוחררו מוקדם מסיבות בריאותיות, שגילו להפתעתם שבתעודת השחרור שלהם נכתבה שסיבת השחרור המוקדם היא התנהגות רעה.
אברהם נגוסה: אני הצטרפתי להצעת חוק שיזם חבר הכנסת איציק שמולי, שנמצא על ידי, שנועדה לחייב את צה"ל שלא לציין את סיבת השחרור בתעודת השחרור כדי למנוע פגיעה קשה בצעירים עם יציאתם לאזרחות לאחר שירותם הצבאי.
אברהם נגוסה: הוכן על ידי צח בן יהודה מסמך מהממ"מ בנושא הזה ואני אבקש ממנו להציג את עיקרי המסמך.
אברהם נגוסה: בהמשך אני מבקש מנציגי צה"ל להציג לוועדה נתונים עדכניים על שיעור הנשירה של יוצאי אתיופיה לפי סיבת השחרור.
אברהם נגוסה: אני עכשיו מבקש מצח בן יהודה להציג לנו את הנתונים.
<צח בן יהודה: תודה רבה ליושב ראש הוועדה.
<צח בן יהודה: לטובת הדיון היום הבאנו נתונים שהיו בידינו מבעוד מועד, שהוכנו גם לקראת הדיון שהוועדה הזו קיימה בנושא שירות עולים חדשים ובני עולים בצה"ל באוקטובר 20105.
<צח בן יהודה: מהנתונים שהיו בידינו שיעור הגיוס לצה"ל בקרב יוצאי אתיופיה הוא גבוה, עומד על כ-90%, לפחות של מחזורי שנתוני גיוס 1991 עד 1993, והוא גבוה משיעור הגיוס של ילידי הארץ שעומד לגבי אותם שנתונים על כ-75%.
<צח בן יהודה: לגבי נשים יוצאות אתיופיה, יש להם שיעורי גיוס דומים מאוד לשיעורי הגיוס של ילידות הארץ של אותם שנתוני לידה.
<צח בן יהודה: מבחינת שיעורי נשירה מהצבא, מנתונים שקיבלנו לגבי שנתוני שחרור 2012 עד 2014 שיעור נשירה של חיילים יוצאי אתיופיה עומד על יותר מ-20% וגבוה באופן משמעותי משיעור הנשירה של ילידי הארץ שעומד על בסביבות 13% עד 15%.
<צח בן יהודה: זה משיעור נשירה הכולל משירות צבאי שעומד על כ-16%.
<צח בן יהודה: שיעור הנשירה של חיילות יוצאות אתיופיה עומד על כ-11% וגם הוא גבוה משיעור הנשירה של חיילות ילידות הארץ ומשיעור הנשירה הכולל משירות צבאי של חיילות שעומד על כ-7%.
<צח בן יהודה: מנתונים שהיו למרכז המחקר והמידע של הכנסת בעבר הצגנו קצת נתונים לגבי פירוט סיבות הנשירה.
<צח בן יהודה: אלה נתונים שנוגעים לגבי שנות השחרור 2007 עד 2010.
<צח בן יהודה: מהצבא הובהר לנו שהנתונים לא ניתנים להשוואה לגבי הנתונים העדכניים שקיבלנו בגלל שינוי שיטת המדידה של שיעורי השחרור.
<צח בן יהודה: יחד עם זה גם אפשר לראות ששיעור הנשירה הקודם שהיה, בקרב יוצאי אתיופיה גם עמד על מעל 20% וגם היה גבוה משיעור כלל הנושרים.
<צח בן יהודה: מבחינת הנתונים שהוצגו גם בעבר, התנהגות רעה וחמורה היא אחת מהסיבות השכיחות לסיבת נשירה בקרב חיילים יוצאי אתיופיה.
<צח בן יהודה: אנחנו חושבים שאולי הצבא יכול להסביר את ההבדל בהגדרות של סיבות השחרור השונות, לנו אין בדיוק את הפירוט איך הן נקראות ומה עומד מאחוריהן.
<צח בן יהודה: לגבי נשים, שם הממצאים קצת פחות מובהקים לגבי הנשים האלה.
<צח בן יהודה: לגבי יוצאות אתיופיה לעומת כלל הנשירה הכללי.
<צח בן יהודה: לבסוף נציין, כמו שיושב ראש הוועדה ציין, הכנסת עסקה בסוגיה הזו של תעודת השחרור ומה יצוין בה בכנסות האחרונות.
<צח בן יהודה: בכנסת הנוכחית יש הצעת חוק פרטית שגם יושב ראש הוועדה חתום עליה וגם חבר הכנסת איציק שמולי חתום עליה, שהם יוכלו להרחיב עליה בהמשך.
אברהם נגוסה: בעמוד 3 יש פה, בשנת 2010, אם אפשר עוד להרחיב בעניין, הנשירה זה 20%, אז מתוכם 66% סיבת השחרור זה התנהגות רעה.
אברהם נגוסה: כתוב.
<צח בן יהודה: כן, כך זה פורסם.
איציק שמולי: כתוב 13.5%.
<שפרה שחר: שאנשים יבינו מה סדרי הגודל, 13.5% זה מתוך 20,000 חיילים, שמשתחררים על התנהגות רעה וחמורה בשנה.
אברהם נגוסה: לא, אני מתמקד פה, תן לי להבהיר, על פי הנתון של 2010 יש נשירה של 20% יוצאי אתיופיה, מתוך ה-20% של יוצאי אתיופיה 66% - - -
<שפרה שחר: הם על התנהגות רעה וחמורה.
<דוד יאסו: אדוני היושב ראש, אפשר לשאול בבקשה, קודם לקבל הסברה מה זה אומר, אנחנו לא מבינים.
אברהם נגוסה: זה מה ששאלתי אותו.
<דוד יאסו: לא, ההגדרה מה זה חמורה ומה זה רעה ומה זה אי התאמה ומה זה פרט.
אברהם נגוסה: על זה נציגי צה"ל יענו.
אברהם נגוסה: כמו שאמרתי, לאחר שהוצג לנו הנתון ממרכז המחקר והמידע על ידי צח בן יהודה, תודה רבה לך, אני עכשיו מבקש שנציגי צה"ל יציגו לנו וגם יסבירו לנו את המשמעות של התנהגות רעה או חמורה.
אברהם נגוסה: סגן אלוף קרן בן נתון.
<קרן בן נתן קרוגר: כן, בוקר טוב.
<קרן בן נתן קרוגר: אני אסביר באמת, כפי שהתבקשנו, גם לפי מה נקבעות סיבות השחרור, וגם אני אעדכן לגבי הנתונים של חציון א' 2015, מה אנחנו רואים לעומת הנתונים שמופיעים כאן.
<קרן בן נתן קרוגר: אז ראשית לגבי סיבות השחרור, אני מניחה שגופני ונפשי אין צורך לפרט, אבל בכל מקרה גופני זאת סיבה רפואית שאיננה נפשית, נפשי מי שמוסמך לקבוע זה רק גורמי בריאות הנפש, לא אף גורם אחר בצבא.
<קרן בן נתן קרוגר: פרט ואי התאמה אלה סיבות שחרור שהן בעיקר מתבססות על מצב אישי שהחייל נמצא בו, זה יכול להיות או ת"ש או מצב כזה או אחר של המשפחה שאנחנו מבינים שלצורך העניין נסיבות, נקרא לזה במרכאות, נסיבות חייו הנוכחיות לא מאפשרות לו להמשיך ולשרת.
<קרן בן נתן קרוגר: אפשר לראות גם בנתונים שמפורסמים כאן ובכלל שמדובר באמת במספרים מאוד מאוד זניחים של פטור מהסיבה הזאת.
<קרן בן נתן קרוגר: צריך לומר, גם באוכלוסייה הכללית וגם בקרב יוצאי אתיופיה אין הבדל, אנחנו מדברים על בדרך כלל פחות מ-1%.
איציק שמולי: את יכולה, סגן אלוף בן נתן, לתת לנו סדר גודל גם של מספרים, כי כשמדברים באחוזים זה לא כל כך ברור לנו באיזה עולם אנחנו חיים.
איציק שמולי: מה שאת יכולה, סדר גודל.
<קרן בן נתן קרוגר: אני קצת מנועה, אבל אני אדבר על יוצאי אתיופיה כי ככה יותר קל לי.
אברהם נגוסה: זה נושא הדיון.
<קרן בן נתן קרוגר: אני אחליט מה אני מפרסמת.
<קרן בן נתן קרוגר: אנחנו מדברים על סדר גודל שחרור בכלל של נגיד יוצאי אתיופיה, לצורך העניין, בחציון, סדר גודל של 700 חיילים גברים.
<קרן בן נתן קרוגר: אני אדבר על גברים ואחר כך אני אדבר על נשים, אבל זה בשביל לקבל את המושג.
<קרן בן נתן קרוגר: זה נתון חציוני, אפשר להבין מה פחות או יותר הנתון השנתי.
<קרן בן נתן קרוגר: אם לצורך העניין אני לוקחת - - - זה סך השחרורים, כולל השחרורים התקנים, זה לא הנשר.
<קריאה: 1,400 בשנה.
<קרן בן נתן קרוגר: נגיד.
<קרן בן נתן קרוגר: לצורך העניין, איך אני מודדת את הנשירה?
<קרן בן נתן קרוגר: אני מסתכלת על כל מי שהשתחרר באותה תקופת מדידה, אם זה חציון או שנה, לא משנה, ואני בודקת מי השתחרר תקין, זאת אומרת סיים את השירות כפי שהתכוונו שיסיים אותו, או מי שהשתחרר מסיבה אחרת לפני תום השירות שלו.
<קרן בן נתן קרוגר: זה מוגדר אצלנו כנשר.
<קרן בן נתן קרוגר: את הנשר הזה, את המספר הזה, אנחנו מחלקים לסיבות.
<קרן בן נתן קרוגר: הסיבות הן, כפי שהתחלתי להסביר, גופני, נפשי, פרט, אי התאמה, והסיבה הנוספת היא התנהגות רעה או חמורה.
<קרן בן נתן קרוגר: מה הכוונה בהתנהגות רעה/חמורה?
<קרן בן נתן קרוגר: זה בעיקר תוצאה של ועדות התאמה לשירות, שהוועדות האלה, כמובן שיש להם גם אלמנטים של ת"ש וכו', אבל בעיקר עולים על רקע של או ימי כליאה ממושכים, יש קריטריונים, מי יכול להעלות חייל לווה"ל.
<קרן בן נתן קרוגר: יש מספר גורמים שמוסמכים להעלות חייל, זה יכול להיות מפקד ביחידה, אבל זה נדרש לעמוד בקריטריונים.
<קרן בן נתן קרוגר: לצורך העניין הקריטריון המרכזי זה לפחות 90 ימי כליאה או תב"ן (תקופה בלתי נמנית), לא חייב להיות כליאה, אבל בעיקר זאת המציאות.
<קרן בן נתן קרוגר: גורם נוסף שיכול להעלות חייל לווה"ל - - -
אברהם נגוסה: מה זה וה"ל?
<קרן בן נתן קרוגר: ועדת התאמה לשירות.
<קרן בן נתן קרוגר: הגורם הנוסף שיכול להעלות לוועדה זה קב"ן.
<קרן בן נתן קרוגר: לא כל קב"ן, יש קב"נים מורשים שבסמכותם אחרי שהם בדקו את החייל להמליץ שבמקום שחרור או טיפול בערוץ הנפשי נכון הוא לטפל בו דרך ועדת התאמה לשירות והם מעלים אותם.
<קרן בן נתן קרוגר: הגורם השלישי זה בתי דין צבאיים שבעיקר המקור של אותה המלצה זה חיילים ששוהים בכלא ומטופלים או על ידי גחל"ת או על ידי וה"ל בכלא ובסוף בית הדין הוא זה שממליץ להעלות אותם לוועדה.
<קרן בן נתן קרוגר: לוועדה יש נהלים סדורים וגם מדיניות.
<קרן בן נתן קרוגר: כל וה"ל מגיע למיטב, מה שהיה פעם בקו"ם, לצורך העניין, אין החלטה אוטומטית, לא ברמת היחידה, לא ברמת הכלא ולא בשום רמה אחרת, הכול מרוכז על ידי שני גורמים, או ראש הענף הרלוונטי או מפקד מיטב, תלוי במאפיינים של המקרה.
<קרן בן נתן קרוגר: באשר לשלילת ההטבות, מה שהזכרת בפתיח, אז גם כאן זה לא אוטומטי, זה מותנה בוועדה.
<קרן בן נתן קרוגר: הוועדה מסתכלת על המקרה הספציפי של החייל, מסתכלת גם על גיליון ההתנהגות שלו, מה הוא עשה בשירותו הצבאי, מה האפשרות, האם הצבא יכול למצות אותו בצורה אחרת ועל סמך הנתונים האלה יש ועדה ברמת ראש מטה אכ"א שהיא הסמכות שקובעת אם תהיה שלילת הטבות ואם כן, אז באיזה שלילה מדובר.
<קריאה: מה הרכב הוועדה?
<קריאה: מי יושב בוועדה, אם אפשר לשאול?
<קרן בן נתן קרוגר: אני יכולה לברר, אני לא זוכרת בעל פה.
אברהם נגוסה: רגע, יש סדר ואני מבקש שרק מי שמקבל אישור ידבר.
אברהם נגוסה: אל תיכנסו באמצע של אנשים אחרים.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת שמולי.
איציק שמולי: רק לפני שאני אומר את דבריי, סגן אלוף בן נתון, יש לכם עמדה לגבי העניין של תעודת השחרור?
איציק שמולי: נדרשתם לעניין הזה?
<קרן בן נתן קרוגר: אני אישית לא נדרשתי לזה, אז אני לא רוצה לענות.
<קרן בן נתן קרוגר: יכול להיות שגורמים מקבילים אליי עוסקים בזה, אני לא יודעת.
איציק שמולי: אדוני היושב ראש, ראשית אני מודה לך על הדיון החשוב מאוד בנושא שהוא בוודאי קרוב ללבך ואתה פועל במרץ בכנסת הזאת בנושאים הללו.
איציק שמולי: אני מבקש שתשימו לב למסמך המרתק שהכין הממ"מ, תסתכלו איך הצעירים הישראלים יוצאי העדה האתיופית מגיעים, עם איזה רמת מוטיבציה הם מגיעים לצבא ההגנה לישראל ואז אתם עוברים לראות את שיעורי הנשירה ואתם רואים פשוט איך התמונה מתהפכת ומזה שהם מגיעים עם המוטיבציה הגבוהה ביותר הם עוזבים את צבא ההגנה לישראל, אולי בעל כורחם, בגלל השיטה, פצועים וחבולים לא מבחינה פיזית כמובן אלא מבחינה נפשית.
איציק שמולי: הפצע הכואב הזה בסופו של דבר מתחיל בבתי הספר ועובר לצבא ההגנה לישראל ואחרי זה בשוק התעסוקה ואחרי זה אנחנו מתפלאים איך יש לנו מחאות כאלה ברחוב.
איציק שמולי: בעיניי הנתון המשמעותי ביותר זה נתוני הגיוס.
איציק שמולי: זו האמירה החד משמעית של הצעירים הללו, שהם רוצים להיות חלק מהחברה הישראלית ומה כמו צבא ההגנה לישראל, זו דלת הכניסה הראשית, מניסיון אני אומר לכם, מניסיון חיובי, כמישהו שעשה שירות קרבי, זו דלת הכניסה הראשית לתוך החברה הישראלית.
איציק שמולי: צריך להגיד פה גם מילה טובה לצה"ל, כי רואים ירידה בהיקפי הנשירה, שהם עדיין גבוהים, זאת אומרת שיש תהליך של חשיבה, אני מניח, בצבא ההגנה לישראל, מה לעשות, כדי להתמודד ולהתאים את הצבא שכנראה עושה משהו לא נכון מבחינה שיטתית ומערכתית בהתמודדות שלו מול התופעה.
איציק שמולי: אדוני היושב ראש, אני רוצה לגעת בכמה מילים בעניין של תעודת השחרור.
איציק שמולי: אני אומר כאן ושיהיה ברור, זו הצעת חוק משותפת של שנינו, שלך ושלי ושל עוד מספר חברי כנסת ואנחנו נהיה מתואמים ונקדם ביחד את הצעת החוק.
איציק שמולי: יש עיוות והוא פשוט לא נורמלי, שימו לב כמה פעמים מענישים את אותו צעיר שהגיע מלוד או מקרית מלאכי או מקרית גת או מאשדוד, בא עם כל המוטיבציה לצבא ההגנה לישראל, רוצה לשרת, בדרך כלל גם בשירות קרבי, אז פעם אחת, בגלל נסיבות לפעמים שהן לא תלויות בו, נסיבות כלכליות, הוא לא הגיע ביום ראשון לצבא ואז המערכת נותנת לו פטיש חמישה קילו על הראש ואומרת לו כמה הוא לא שווה וזורקת אותו לכלא.
איציק שמולי: מילא אם העונש היה נגמר כאן, אבל מה תפקידה של תעודת השחרור?
איציק שמולי: כשאני השתחררתי מהצבא תעודת השחרור הייתה מליצת היושר שלי, כי כשאתה בא למעסיק ואתה אומר לו 'תשמע, אני אחראי, אני חרוץ, אני ישר, אני מסתדר עם חברים', הוא אומר לי 'בסדר, בוא תוכיח', איך אני יכול להוכיח?
איציק שמולי: יש שתי דרכים, מבחינה מקצועית זה תעודת הבגרות ומבחינה אישיותית זו תעודת השחרור.
איציק שמולי: זה מליץ היושר מול המעסיקים בתחילת הדרך בשוק התעסוקה.
איציק שמולי: אבל במקרה של הצעירים שהם ישראלים יוצאי אתיופיה, הדבר הזה הוא בכלל לא מליץ יושר, הדבר הזה זה אות קלון, זה בין כתב אישום שהם הולכים איתו מהרגע של העבירה הקטנה שהם עשו בצבא ההגנה לישראל ועכשיו זה מלווה אותם גם חמש שנים ראשונות בשוק התעסוקה והם צריכים בפני כל מעסיק בכל פעם מחדש להוכיח שהם אחלה, שהם בסך הכול רוצים לעבוד קשה, להתפרנס ולהתחיל את דרכם בשוק התעסוקה הישראלי.
איציק שמולי: כמשפט סיכום אני אומר לך, אדוני היושב ראש, אנחנו פוגשים את התופעה הזו לא פעם ולא פעמיים.
איציק שמולי: הצבא קורא למיטב הצעירים לבוא ולשרת מכוח החוק ואני חושב שגם הצעירים האלה מקבלים הרבה מאוד וסופגים הרבה מאוד בגלל שירות החובה במדינת ישראל, אבל אחרי שנגמרות שלוש השנים אז הצבא אומר לעצמו, אוקיי, תם תפסיקי ואני עוזב.
איציק שמולי: אתה פוגש את זה גם בסיפור של החיילים הבודדים, איך קורה ש-30 יום אחרי שחייל בודד מסיים את השירות הוא נדרש לעזוב את בית החייל.
איציק שמולי: אוקיי, אז הצבא לא נותן בעיטה בתחת, סליחה על הביטוי, לאף אחד ומסלק אותו מבית החייל, אבל האולטימאטום ברור.
איציק שמולי: ואנחנו פוגשים את זה, אדוני היושב ראש, גם במקרה הזה, שהצבא לא ער עד הסוף למשמעויות מרחיקות הלכת לזה שכתוב למישהו בתעודת שחרור משהו על ההתנהגות שלו, במקרה שזה התנהגות לא נאותה.
איציק שמולי: עכשיו תראו את השיעורים הגבוהים של התנהגות לא נאותה מסיבות כלכליות.
איציק שמולי: את הדבר הזה אנחנו חייבים לפתור ואנחנו נפתור את זה באמצעות קידום הצעת החוק שלנו, ביחד, אדוני היושב ראש.
איציק שמולי: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו שאלה פשוטה, מה החברה הישראלית ומה הכנסת הזאת עושה למען הצעירים האלה, לא רק כשיש הפגנה ולא רק כשיש יום מיוחד בכנסת.
איציק שמולי: אתם יודעים, יש פרקטיקה בכנסת, היום אנחנו מציינים את היום למען האנשים עם הצרכים המיוחדים.
איציק שמולי: זה מנקה אותנו, זה עושה אחלה נעים במצפון, יום אחד בשנה אתה מדבר על אנשים עם מוגבלות ואז 364 ימים בשנה אתה אומר שדיברת על זה בחודש דצמבר.
איציק שמולי: אני חושב שאנחנו צריכים להתעסק בסוגיה הזאת באופן שיטתי ויומיומי ולהתחיל כבר מחר בבוקר בקידום הצעת החוק עם השינוי של תעודת השחרור, שלא יופיע בה, לא הסיבה של השחרור ולא איזה שהוא ציון של ההתנהגות של אותו החייל.
איציק שמולי: תודה רבה, אדוני.
אברהם נגוסה: תודה רבה, חבר הכנסת שמולי.
אברהם נגוסה: בהחלט, אנחנו נזרז ונקדם את העניין הזה.
אברהם נגוסה: אני חוזר לסגן אלוף קרן בן נתן, ראיתם, שמעתם, אחוז המתגייסים הוא אחוז גבוה ולאחר זמן קצר הנשירה.
אברהם נגוסה: האם אתם בצה"ל בדקתם את עצמכם, האם שאלתם אי פעם 'איפה נכשלנו?', ואם כן, האם יש איזה שהיא תכנית לתקן את המצב?
אברהם נגוסה: אני אשמח אם תסבירי לוועדה.
<קרן בן נתן קרוגר: כבוד היושב ראש, כפי שגם הצגנו בדיונים קודמים, אנחנו ניתחנו לאורך השנים את המציאות של יוצאי אתיופיה בצבא, בכל אחד מהשלבים, מגיוס ועד שחרור.
<קרן בן נתן קרוגר: אני לא אחזור על הנתונים כי הם כבר הוצגו, אבל אל"ף, התכנית שלנו באה לידי ביטוי במסמך שהגיש משרד הביטחון במסגרת הדרך החדשה, שבעצם מבחינתנו יש לסוגיה של מספר המרכיבים של השירות הצבאי - - -
אברהם נגוסה: אפשר לקבל את המסמך לוועדה?
<קרן בן נתן קרוגר: בוודאי, זה דרך משרד ראש הממשלה.
אברהם נגוסה: הוא לא הגיע אלינו, אנחנו רוצים לקבל את זה מכם ישר.
<קרן בן נתן קרוגר: אני אבקש מהם ואנחנו נעביר, כן.
<קרן בן נתן קרוגר: המסמך הזה מבוסס, אני ארחיב עליו מספר דקות, על אבני היסוד שהתקבלו בהחלטת הממשלה באשר לקידום יוצאי אתיופיה בכלל ולקחנו את כל אחד משלבי השירות, ניתחנו אותו גם בהיבטים של נתונים וגם בהיבטים של יעדים ששמנו לעצמנו, לאן אנחנו רוצים להגיע ומה אנחנו מזהים בתור הסיבות העיקריות שהובילו למציאות שאנחנו נמצאים בה כרגע, שצריך גם לומר שבשנה, שנה וחצי האחרונות אנחנו גם רואים ירידה, מרבית הנתונים השליליים נמצאים במגמת ירידה, גם ההתנהגות הרעה/חמורה נמצאת בירידה, גם שיעורי הכליאה נמצאים בירידה.
<קרן בן נתן קרוגר: אנחנו רואים שינוי מגמה שאנחנו מאוד מגמה שימשיך, הצגנו את זה גם בעבר.
<קרן בן נתן קרוגר: הנתונים הם נתונים שאנחנו מודדים ומציגים.
<שפרה שחר: לגבי האוכלוסייה האתיופית או לגבי כלל האוכלוסייה?
<שפרה שחר: כי מספר הכלואים השנה, בוודאות יותר גדול מהמספר בשנה שעברה.
<שפרה שחר: על סמך מה את אומרת את המספר הזה?
<שפרה שחר: אני קיבלתי נתונים מנציב קבילות החיילים, אז אני רוצה לדעת מה עומד מאחורי הדברים שלך.
<קרן בן נתן קרוגר: אז אני משיבה ליושב ראש הוועדה ואני מדברת על יוצאי אתיופיה, שיעור יוצאי אתיופיה, שיעורי הכליאה בירידה, שיעורי התנהגות רעה וחמורה בירידה.
<שפרה שחר: של כמה?
<שפרה שחר: 0.0000? כמה?
<קרן בן נתן קרוגר: אני אשמח להשיב על שאלתך, יושב ראש הוועדה.
אברהם נגוסה: גב' שפרה, יהיה לך תור לדבר ולכן אני מבקש לא להיכנס בדבריה.
אברהם נגוסה: אבל אני חושב שתציגי לנו נתון, מה שפה לפנינו אני לא רואה את הירידה.
<קרן בן נתן קרוגר: אלה נתונים של 2010.
<קרן בן נתן קרוגר: אני מדברת על 2015.
אברהם נגוסה: אז אם יש, אז אולי תשתפו אותנו בנתונים.
<קרן בן נתן קרוגר: הנתונים של חציון א' ב-2015, השיעור של התנהגות רעה וחמורה, מתוך שיעורי הנשירה, הם 9.6% בגברים ובנשים 3%.
<קרן בן נתן קרוגר: אלה נתוני החציון.