GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חובב צברי: פה ממש מימין לנו זה בית ספר אוהל מאיר, שהילדים הנהדרים האלה באים משם והוא ממותג מוזיקה, אבל כמובן לומדים את כל מקצועות הליבה וכל מה שקשור בעניין ועושים עבודה נהדרת.
<חובב צברי: פה, כמו שראיתם ואתם שומעים, זה למעשה בית הנוער, פה הם באים כולם, ויש לנו את בית ספר תיכון פלך, תיכון אזורי לבנות, יותר במגזר הדתי לאומי.
<חובב צברי: יש גם בנות שלנו שלומדות שם.
<חובב צברי: בית ספר פלך הוא משהו מיוחד במינו.
<חובב צברי: אחד הדברים הנפלאים שם, שהם מעבירים את האחריות לילדים.
<חובב צברי: אני אומר את זה גם לעצמי וגם לכל מי שרוצה לשמוע בעניין.
<חובב צברי: בסוף, כשאתה עושה את הדברים, זה כמו לרכוב על אופניים.
<חובב צברי: עשית את זה פעם אחת, זה שלך בסיפור.
<חובב צברי: כל דבר שנעביר בסוף את האחריות לבני הנוער המצוינים האלה הם יתמודדו.
<חובב צברי: כל החיים שלנו זה התמודדות, אין מה לעשות.
<חובב צברי: גם אם אני עכשיו עושה משהו ולא הצלחתי בו, החוכמה היא שיהיו לנו מספיק כלים לבוא ולעשות את זה עוד פעם ועוד פעם ולהגיע בסוף למצוינות, שזה ערך בעניין.
<חובב צברי: אחד הדברים הנהדרים שאנחנו עושים פה, בזכות שרון ועוד צוות של אנשים מצוינים וטובים שיש, אנחנו מכניסים את הקהילה לקחת אחריות על עצמם.
<חובב צברי: לדעתי זה השילוב המנצח.
<חובב צברי: בסוף זה גם ייתן אינטגרציה, זה גם ייתן מצב של מצוינות והם יבינו את הסיפור.
<חובב צברי: אני אספר לכם סיפור קצר ונסיים פה.
<חובב צברי: הייתי מג"ד בבה"ד 1.
<חובב צברי: סיפור אמיתי.
<חובב צברי: לא זכרתי את הסיפור הזה, אבל עשיתי יום אחד מילואים, בא אליי משהו דומה לזה, בחור יפהפה, גבוה, רב סרן, מהקהילה האתיופית, הוא בא ומחבק אותי.
<חובב צברי: אליי לא כולם באים להתקרב, יש לי פנים שמרחיקות אנשים, אני די מפחיד, גם כשהייתי בבה"ד 1 פחדו ממני, הוא אומר לי 'אתה היית המג"ד שלי בבה"ד 1', הוא הזכיר לי, אחר כך נזכרתי בסיפור.
<חובב צברי: העלו אותו להדחה בוועדת הערכה ואז אני שואל את המ"פ ואת המפכ"צ 'למה הוא עולה להערכה?
<חובב צברי: מה הסיבה?' אמרו לי 'הוא לא מספיק בחומר, הוא לא עובר את הציונים', אז אני שואל את המפכ"צ, 'תגיד לי, הוא צריך שיעורים פרטיים?
<חובב צברי: ' בבה"ד 1 אין דברים כאלה שיעורים פרטיים.
<חובב צברי: אמרתי לצוער, 'תקשיב טוב, אני אקרע לך את הצורה אם אתה לא תלמד כמו שצריך', חוץ מזה 'תעשו לו שיעורים פרטיים'.
<חובב צברי: לא העליתי אותו למפקד הבסיס, החזרתי אותו חזרה לפלוגה ומסתבר שהוא רב סרן, גם לומד לימודים אקדמיים והוא בא לספר לי את הסיפור.
<חובב צברי: הוא אמר לי 'בזכותך - - - ', אמרתי לו 'לא בזכותי, בזכות עצמך'.
<דוד יאסו: אבל אתה פתחת את הדלת.
<דוד יאסו: נתת לו הזדמנות.
<חובב צברי: נכון.
<חובב צברי: הבחור הזה שהגיע לשכונה, רואים אותו עוד כמה אנשים, אומרים 'אם הוא יכול, גם אני יכול'.
<דוד יאסו: היום מועמד להיות אלוף משנה בן הקהילה, שיש סיפור עליו, בצנחנים.
<דוד יאסו: בשנת 80' כשהתגייסתי היו שלושה יוצאי אתיופיה בצנחנים, היינו באים עם כומתה והוא היה בגן, מה היה אומר?
<דוד יאסו: 'אני רוצה להיות עם אדום'.
<דוד יאסו: היום, תאמין לי, אני רוצה להיות כמוהו.
<דוד יאסו: זו גאווה.
<דוד יאסו: אין כמו חיקוי, אין כמו הדימוי, כמו שאתם אומרים.
<חובב צברי: זה החינוך הכי טוב, הדוגמה האישית.
<נחמה דותן: אני רוצה להגיד משהו.
<נחמה דותן: לפני שנה בנובמבר התמזל מזלי וטיילתי באתיופיה עם שני מדריכים מדהימים, יוצאי העדה, אני אגיד לכם אחר כך את השמות, והבנתי את הטעות הגדולה שלנו כמדינה.
<נחמה דותן: הם אנשים עם כוח בלתי רגיל, הם באו הנה ולקחנו אפוטרופסות עליהם, אמרנו להם מה לעשות.
<נחמה דותן: כדי להיות אדם באתיופיה, מפרנס ואמא ומפרנס וילד צריך כישורי חיים בלתי רגילים כדי להתקיים שם.
<נחמה דותן: האנשים האלה, הביאו אותם לפה וכאילו שום דבר ממה שהיה להם שם לא התאים לנו.
<נחמה דותן: כשאני הבנתי, אני מפקחת במשרד הרווחה, הבנתי שעשינו טעויות מאוד מאוד גדולות וזה השיעור שלי שם.
<נחמה דותן: יוצאי אתיופיה, כדי לחיות שם ולהתקיים שם, את צריכה המון עוצמות.
<נחמה דותן: גם ילד בן 5 שהולך לרעות את הצאן, הוא צריך לשרוד במקום הזה.
<נחמה דותן: כשהוא כבר רועה את הצאן, הוא צריך לספור, הוא צריך להחזיר את הכבשים הביתה.
<נחמה דותן: עכשיו, הם באו הנה והוא לא חוזר הביתה בלי כבשים.
<נחמה דותן: אני מקווה שנלמד כולנו ואני מקווה גם שבני העדה ייסעו, שהחבר'ה הצעירים ייסעו ויחזרו עם תודעה אחרת מאיפה הם.
<קריאה: הם נוסעים.
<קריאה: יש היום גל נורא חזק של חבר'ה שנוסעים.
<נחמה דותן: טוב מאוד.
אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לראש המועצה, לחברי המועצה, לכל נציגי המשרדים, גם למנהלים של המועדון ומרכזי הנוער וכולם.
אברהם נגוסה: שוב אנחנו מתנצלים על האיחור, אבל מאוד נהנינו פה.
אברהם נגוסה: אני גם אומר את זה בשם הצוות שבאנו מהוועדה.
אברהם נגוסה: גם הם חושבים שזה היה סיור נפלא וגם הדיון.
אברהם נגוסה: אנחנו מאוד מודים לך, אתה העומד בראש, ואנחנו מודים לכם באמת.
אברהם נגוסה: נהנינו, אני חושב שזה מודל לחיקוי.
אברהם נגוסה: דיברנו על מודל לחיקוי, זה מודל לחיקוי לרשויות המקומיות.
אברהם נגוסה: ראינו תכניות משולבות, זה מה שראינו עם הילדים עכשיו, משולבים ביחד, זה מה שאנחנו רוצים לקבל.
אברהם נגוסה: לתת הזדמנות.
אברהם נגוסה: סיפרת את הסיפור של החייל, אם לא היית נותן לו את ההזדמנות הוא לא היה מגיע.
אברהם נגוסה: נכון שהוא הגיע בכוחות עצמו, אבל נתת לו הזדמנות והוא הוכיח את זה בכוחות עצמו.
אברהם נגוסה: הרבה לא קיבלו הזדמנות ולכן זה מה שקורה.
אברהם נגוסה: השינוי היום בתכנית הממשלתית זה הכיוון, זה מה שאנחנו רוצים לראות, שילוב כזה, מגן ילדים עד השכלה גבוהה, במקום העבודה, בכל החיים, בכל התחומים בחיים, בצבא, שאנחנו רוצים להשתלב.
אברהם נגוסה: כל המחאות, כל הדרישות, מה זה?
אברהם נגוסה: תנו לנו להשתלב, אנחנו רוצים להשתלב.
אברהם נגוסה: אני חושב שאנחנו נמצאים בכיוון טוב, הממשלה הקציבה והולכת גם להקציב למטרות האלה כדי לקדם את השינוי.
אברהם נגוסה: יישר כוח, אדוני ראש המועצה.
<חובב צברי: תודה רבה, גם לכם שנתתם לנו את ההזדמנות להציג אותנו פה.
אברהם נגוסה: נעשה באמת את מועצת קרית עקרון מודל לחיקוי.
<חובב צברי: תודה רבה לכולם.
אברהם נגוסה: התכנסנו היום לדון בהעסקה ישירה של מגשרים חינוכיים ומנחים אזוריים בני הקהילה האתיופית, על ידי משרד החינוך.
אברהם נגוסה: הצעות לדיון מהיר של חברי הכנסת אלי כהן ועמר בר-לב.
אברהם נגוסה: נמצא איתנו חבר הכנסת אלי כהן.
אברהם נגוסה: לרשות הוועדה עומדת שעה שבסיומה אני מקווה שנאשר מסקנות שיונחו על שולחן הכנסת.
אברהם נגוסה: נושא זה נכלל בדיון בוועדה בראשותי בחודש יוני האחרון וגם בשבוע שעבר בוועדת החינוך.
אברהם נגוסה: מרכז ההיגוי ליוצאי אתיופיה קיים כבר 21 שנה והם מעסיקים בתוכו כ-70 מגשרים ב-165 בתי ספר, שנותנים שירות לכ-10,000 תלמידים.
אברהם נגוסה: אני יודע שתרומתם של המגשרים לתלמידים יוצאי אתיופיה היא מאוד משמעותית וראויה לשבחים.
אברהם נגוסה: העובדה שהמגשרים אינם עובדי משרד החינוך אלא מועסקים על ידי האגודה לקידום החינוך מאוד פוגעת בהם, בביטחון התעסוקתי שלהם ובתנאי ההעסקה שלהם.
אברהם נגוסה: חשוב לי לציין שהמכרז שמשרד החינוך פרסם לפני כשבוע מביא להתפוררות מרכז ההיגוי של יוצאי אתיופיה מעצם ההגדרה שהארץ תחולק לשלושה מחוזות, שכל גוף שייגש למכרז יוכל להתמודד על שני מחוזות לכל היותר.
אברהם נגוסה: חשוב לי להדגיש שמיזמים חינוכיים בעלי מקצועיות וניסיון בעבודה עם תלמידים עולים, כדוגמת מרכז ההיגוי, מחייבים את החרגתם בחוק חובת המכרזים.
אברהם נגוסה: לאור העובדה שעומדת לרשותנו שעה אני מבקש מכל הדוברים להתמקד ולעשות בתמצית את דבריהם.
אברהם נגוסה: זה מאוד חשוב, כי בדיוק ב-15:00 אני צריך לסגור את הדיון, אז אני מבקש מכולכם, אל תחזרו על דברים שנאמרו כבר.
אברהם נגוסה: הצטרף אלינו אחד היוזמים של ההצעה לסדר מהיר בנושא הזה, חבר הכנסת עמר בר-לב.
אברהם נגוסה: בשלב הזה, חברי הכנסת, אתם רוצים להתייחס?
אברהם נגוסה: חבר הכנסת אלי כהן.
אלי כהן: קודם כל תודה רבה לך, אדוני היושב ראש.
אלי כהן: אני רוצה גם להודות כמובן לחבר הכנסת בר-לב וגם לך על ההצטרפות לנושא של הדיון המהיר.
אלי כהן: אדוני היושב ראש, אתה ואני כבר הצלחנו מספר דברים יחד לבוא ולטפל ולקדם לטובת בני הקהילה.
אלי כהן: נושא אחרון היה הנושא של הריבית במשכנתאות, שאני חושב שצריך לטפל בו עבור כלל האוכלוסייה ובעיקר עבור בני הקהילה שעבורם זה דבר מאוד מאוד משמעותי.
אלי כהן: היום נמצא אצלנו על הפרק אחד הדברים החשובים בעיניי שמצדיק שאנחנו נטפל בו.
אלי כהן: ככלל מדובר בעובדי קבלן, לצערי המדינה מצטיינת בהעסקת עובדי קבלן.
אלי כהן: יש הרבה אנשים שמועסקים, לא ישירות, לא כעובדים של המשרד אלא כעובדי קבלן.
אלי כהן: בואו נזכור מה המטרה של העסקת עובדי קבלן.
אלי כהן: עובד קבלן נועד מתוך מטרה שיש לך עומס מסוים בתקופה מסוימת, אתה קולט עובד קבלן לתקופה של חודשיים, שלושה, ארבעה חודשים, חצי שנה להתגבר על אותו עומס.
אלי כהן: זו המטרה.
אלי כהן: אדוני היושב ראש, אין שום כוונה לבוא ולא נכון יהיה הדבר שיועסקו עובדי קבלן לתקופות של 5 ו-10 שנים ו-15 שנה באותו תפקיד ובאותו מקצוע.
אלי כהן: לכן אני קורא כאן - - - מי הנציגים של משרד החינוך?
אלי כהן: מה התפקיד, גברתי?
<מאיה שריר: אני מנהלת אגף קליטת תלמידים עולים.
אלי כהן: אז גברתי היקרה.
אלי כהן: אנחנו כמדיניות שלנו רוצים לצמצם את תופעת עובדי הקבלן, לא רוצים שיהיה מצב כפי שקיים דהיום שבו אנשים עובדים ומועסקים כעובדי קבלן לתקופות ארוכות ובלתי סבירות.
אלי כהן: אנחנו צריכים לתת להם את הזכויות שמגיעות להם, אבל גם את היחס שמגיע להם.
אלי כהן: היחס שמגיע להם, שהם יהיו עובדים מן המניין.
אלי כהן: המגשרים עושים עבודה חשובה מאוד בקליטת בני העדה ואנחנו רואים שגם לילדים שהם צברים קשה, שההורים שלהם הם צברים, קל וחומר לילדים שההורים שלהם, בחלק מהמקרים עם קשיי שפה, עם קשיים כלכליים, ולכן תפקיד המגשר הוא חיוני וחשוב.
אלי כהן: אני מאחל לכולנו שאולי עוד מספר שנים, שנתיים, 3 שנים, 10 שנים, לא יצטרכו ואז נעשה שינוי, נקלוט אותם במקום אחר, נסיים את ההעסקה, אבל כל עוד אנחנו רוצים את המגשרים איתנו בטווח הנראה לעין אנחנו צריכים לקלוט.
אלי כהן: ועוד אדוני היושב ראש, אני מזכיר לך גם דבר שטופל יחד, אותו דבר נעשה, ונמצאים כאן אפילו חברים ממוקדי הקליטה, עשינו את אותו תהליך עם משרד הפנים.
אלי כהן: גם במשרד הפנים, שזה דבר דומה, עם מוקדי הקליטה, במסגרת ההסכמים, הגענו לסיכום.
אלי כהן: הנה אני גם אומר לך, אני בטוח שלמשרד החינוך יש את המקורות ויש את האמצעים על מנת לטפל בזה.
אלי כהן: אם יש קושי מסוים, שיתדיינו, שר החינוך ושר האוצר, ביניהם לטובת העניין.
אלי כהן: אני בטוח שיו"ר הוועדה, שגם עמל רבות וגם כינס את הישיבה בצורה מהירה ובזמן, וגם עובד על טיוטה של מסקנות, אני מבקש שלצורך העניין תקראו אותנו ותעדכנו אותנו ואני מבקש, אדוני, שיהיה פרק זמן מסוים במסגרת המסקנות, שלא יאוחר, עד אמצע ינואר, שתהיה התייחסות של משרד החינוך עד אליו בנושא הזה.
אלי כהן: ואם לא, נקרא לדיון נוסף.
<מאיה שריר: אנחנו כבר הודענו.
<מאיה שריר: הודענו על תהליך, אני חושבת שבישיבה האחרונה הגב' עירית בירן הודיעה, ביקשנו ישיבה עם המגשרים.
<מאיה שריר: אנחנו מסכימים איתך, אנחנו מאוד מעריכים את עבודת המגשרים, אנחנו מאמינים בחשיבות התפקיד של מגשר חינוכי בין תרבותי, דובר אמהרית.
<מאיה שריר: יש לנו גם דוברי רוסית, צרפתית, ספרדית ובני מנשה.
<מאיה שריר: אנחנו הצענו לפתוח איזה שהוא ערוץ של הכשרה לעובדי הוראה - - -
עמר בר-לב: הם עובדי משרד החינוך?
<מאיה שריר: לא, אנחנו אמרנו שתוך - - -
עמר בר-לב: לא, אלה שבתחומים האחרים.
עמר בר-לב: כולם עובדי קבלן?
<מאיה שריר: כולם.
<מאיה שריר: הם עובדים של רשויות.
<מאיה שריר: בקול קורא לרשויות שעלה עכשיו, אנחנו מבקשים מהרשות להגיד 'כן, אני גם רוצה ואני מעסיק' וזה בשיתוף פעולה.
<מאיה שריר: אנחנו מנסים, עבור כולם, לפתוח מסלול, מתווה חדש של עובדי הוראה, שיהיו חלק מצוות הוראה של בית ספר.
<מאיה שריר: אנחנו בהחלט מסכימים לאותו רעיון, הלכנו בכיוון הזה, המנכ"לית הנחתה אותנו לפתוח את זה ואנחנו בישיבות - - -
אלי כהן: מתי הם ייקלטו כעובדים מן המניין, גברתי?
<מאיה שריר: אני יודעת שעירית בירן ביקשה לקבוע ישיבה, היא ביקשה לקבל מהם רשימות.
אלי כהן: מי זו עירית בירן?
אלי כהן: סליחה, אני לא יודע.
<מאיה שריר: היא הסגנית של מנהל המינהל הפדגוגי, היא הייתה בישיבה האחרונה.
<קריאה: היא לא אמרה לנו.
אברהם נגוסה: עכשיו רשות הדיבור למאיה.
אברהם נגוסה: מאיה תעדכן אותנו.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת, סיימת?
אלי כהן: אני רק רוצה להגיד משפט אחרון.
אלי כהן: אני מבקש שאנחנו נקבל לו"ז מסודר, באמת, אדוני, בהמשך להמלצות שאתה מוביל, שעד ה-15 בינואר הנושא הזה ייפתר.
אלי כהן: יש סוגיה נוספת, אדוני, שאני לא בקי בה ואני מניח שאתה תדע, הנושא של בין המכונים, בנקודה הזאת אני לא בקי ואולי אתה כן.
אלי כהן: אני רוצה, ברשותך, ההמלצות שאתה טרחת עליהן, להקריא אותן.
אלי כהן: שהוועדה קוראת למשרד החינוך לקלוט את כל עובדי מרכז ההיגוי כעובדים מן המניין, בין אם כמגשרים, בין אם בהסכמים אישיים והוגנים.
אלי כהן: זה סעיף 2.
אלי כהן: אדוני, אני מברך אותך על זה שזה נכלל במסגרת המסקנות.
אלי כהן: לגבי יתר הסעיפים, אני לא רוצה להיכנס לניואנסים בין המכונים השונים, מכיוון שלי אין את ההבנה בנושא הזה.
אלי כהן: נקודה אחרונה, אדוני.
אלי כהן: בשתיים וחצי אני אצטרך לצאת, כיוון שאני צריך להצביע בוועדת הכספים.
אלי כהן: אז אם אני צריך לצאת בשתיים וחצי, קבלו את התנצלותי מראש.
אברהם נגוסה: כמו שאמרתי, כיוון שהזמן שלנו מאוד מוגבל היום, זה לא שעתיים, זה שעה, לכן אני מבקש שכל אחד ישמור את תורו ולא להיכנס באמצע, רק לחברי הכנסת מותר לשאול שאלות באמצע, אבל תנו לבן אדם לסיים את דעתו.
אברהם נגוסה: זו הבקשה שלי, כי אין לנו זמן היום.
אברהם נגוסה: אני לא ראיתי קודם, אני רוצה לברך את ברברה, היא אורחת מארצות הברית והיא משתתפת בדיון שלנו.
אברהם נגוסה: תודה רבה, ברברה, שבאת והצטרפת אלינו.
עמר בר-לב: אדוני היושב ראש, שוב, בגלל שהזמן קצר, אני רוצה לשים כמה דגשים וסימני שאלה, שאני מבקש שתתייחסו אליהם.
עמר בר-לב: לכאורה כולנו מסכימים על הכול, אז אם אנחנו מסכימים על הכול, אז למה 10 שנים, דבר שהוא כל כך מובן מאליו, למה 10 שנים ואולי אפילו יותר, המגשרים נמצאים בסטטוס של עובדי קבלן?
עמר בר-לב: זה מה שמטריד אותי.
עמר בר-לב: לכן הכוונה של כולנו היא טובה ואני חושב שכולנו מכירים את הפתגם שאומר שהדרך לגיהינום רצופה כוונות טובות, ואנחנו בדרך לגיהינום, כבר 10 שנים בעניין הזה.
עמר בר-לב: לכן לא מספיק כאן הכוונות הטובות.
עמר בר-לב: אז גם מה שאלי דיבר, על לוחות זמנים, אנחנו מצפים ללוחות זמנים.
עמר בר-לב: אני רוצה לומר עוד דבר, אני מאוד חושש מהבירוקרטיה הממשלתית או בירוקרטיה של משרד החינוך, שעכשיו, את אותם מגשרים שעושים עבודת קודש כל כך הרבה שנים, יעבירו אותם דרך ייסורים של בירוקרטיה וטפסים ומכרזים ופתאום בן אדם שעבד במקצוע והוא טוב במקצוע לא מעט שנים, עכשיו הוא יצטרך להתחיל, כאילו מחר בבוקר הוא עובד חדש באיזה שהוא משרד ומתחילה כל הבירוקרטיה סביב זה.
עמר בר-לב: אני מבקש גם להתייחס לנקודה הזאת, כי המטרה שלנו היא לא רק לקבוע לוח זמנים ולראות שזה קורה.
עמר בר-לב: המטרה שלנו, שהניסיון המצטבר, שנצבר אצלכם, לא עכשיו יילך לאיבוד או יילך להקפאה לכמה חודשים עד שכל הבירוקרטיה סביב ההסבה לעובדים מן המניין תתברר.
עמר בר-לב: אז אני מבקש גם להתייחס לנקודה הזאת וגם לשמוע באמת, יכול להיות שאולי סתם מה שאני אומר הוא בכלל לא בעיה, אבל אם הוא כן בעיה אז לשים אותה על השולחן, שנתמודד איתה כאן וננסה לפתור אותה.
אברהם נגוסה: אני רוצה להוסיף, מאיה, שגם תתייחסי.
אברהם נגוסה: אני כתבתי מכתב לשר בנט, לאחר הדיון פה בוועדת העלייה והקליטה, לפי החלטה של הוועדה, העברתי את הבקשה לקלוט את המגשרים כעובדים מן המניין של משרד החינוך.
אברהם נגוסה: הוא ענה חד משמעית שדרך האגודה לקידום החינוך ולא דרך משרד החינוך.
אברהם נגוסה: אני שומע ממך עכשיו, שאתם מסכימים, אז אני אשמח מאוד שתתייחסי לזה.
אברהם נגוסה: דבר שני, המכרז.
אברהם נגוסה: אנחנו לא נגד חובת המכרזים, אבל מיזמים חינוכיים כמו מרכז ההיגוי, כמו נעל"ה, אלה דברים שצריכים לראות אותם כמשהו יוצא דופן ולא לחייב אותם במכרזים.
אברהם נגוסה: האם יש לך מה להתייחס גם על זה.
אברהם נגוסה: במכרז החדש שהוצאתם, שחילקתם את הארץ לשלושה מחוזות, איך אפשר שמרכז ההיגוי יתמודד בצורה כזאת?
אברהם נגוסה: אני אשמח להתייחסות לנקודות האלה גם.
<מאיה שריר: טוב.
<מאיה שריר: קודם כל, כפי שאמרתי, אנחנו באמת מעריכים ומוקירים את העבודה של המגשרים.
<מאיה שריר: אנחנו עובדים יחד, אנחנו לא אחד מול השני, אני רואה בכם שותפים, גם המשרד רואה בכם שותפים לעבודה ובהתאם הייתה הנחיה של המנכ"לית.
<מאיה שריר: נכון שזה דבר שלוקח זמן, מגשרים חינוכיים בין תרבותיים, וכפי שאמרתי, יש לנו עוד הרבה כאלה.
<מאיה שריר: האמת היא שיש הרבה רשויות שמעסיקות מגשרים, יש עוד כל מיני עמותות וכל מיני חברות שמעסיקות, זה לא גוף אחד ויחיד שמעסיק את המגשרים ואנחנו עובדים עם כולם.
<מאיה שריר: יש לנו גם פורום של תיאום מגשרים, יש גם מגשרים, כפי שאמרתי, דוברי רוסית, צרפתית, ספרדית, יש בני מנשה.
<מאיה שריר: מדינת ישראל היא מדינה קולטת עלייה, אנחנו שמחים לקלוט עלייה מכל העולם, מגיעים ממעל 100 מדינות, דוברים 33 שפות וכולם זקוקים לתיווך במעבר הבין תרבותי הזה.
<מאיה שריר: אנחנו באמת עושים מהלך.
<מאיה שריר: משרד החינוך מעסיק עובדי הוראה, הוא לא מעסיק בעלי תפקידים אחרים.
<מאיה שריר: אנחנו עושים פה מהלך שהוא חדשני, הוא חדש, הוא אחר, הוא לא היה בעבר, לראות ולתפור חליפה אישית עבור כל אחד כדי באמת להגיד שאנחנו רואים את החשיבות של הידע והניסיון שצברתם.
<מאיה שריר: כל אחד נראה מה הוא למד, בהתאם לבנות מסלול הכשרה.
<מאיה שריר: זה לא יהיה מהיום למחר.
<מאיה שריר: חוק חובת המכרזים זה לא משהו שהמשרד קבע, אני חושבת שדווקא חברי הכנסת פה יכולים להשפיע ולא אנחנו.
<מאיה שריר: אני לא יודעת איך להתייחס לאמירות האלה של המכרז כי אנחנו בהתאם להנחיות של הלשכה המשפטית, של חשבות, בהתאם לדרך התנהלות תקינה של כל משרדי הממשלה, כך אנחנו פועלים ואתם יודעים שאנחנו דחינו ודחינו את המכרז הזה.
<מאיה שריר: חיכינו עם הדרך החדשה ודחינו אותו פעמיים, הוא כבר סיים 6 שנים ונבצר מאיתנו להמשיך ולעשות את זה.
<מאיה שריר: זה באמת לא בתחום שלי, זה בתחום של לשכה משפטית וחשבות והוראות של מינהל תקין, בכל המדינה.
<מאיה שריר: אני יודעת שאתם הוזמנתם לפגישות.
<מאיה שריר: אני יודעת שהפגישה, אם היא לא נקבעה, היא אמורה להיקבע בימים אלה.
אלי כהן: גברתי, מה שחשוב בנושא, שהם יהיו עובדים מן המניין.
<מאיה שריר: זאת הכוונה.
<מאיה שריר: אבל משרד החינוך, העובדים שלו הם עובדי הוראה.
<מאיה שריר: אין לנו בעלי תפקידים אחרים ופה הייתה כוונה ליצור איזה שהוא מבנה חדש, מתווה חדש, של עובד הוראה שבחלק מהעבודה יהיה מורה, חלק הוא יהיה מגשר, הוא יהיה בבית הספר.
<מאיה שריר: הכוונה היא להעצים, היא לא להנמיך מישהו, היא להגיד 'אתם חלק מצוות הוראה בית ספרי וחשוב לנו שבבתי הספר - - -
אלי כהן: עם תלוש ממשרד החינוך.
<מאיה שריר: כן, שיהיו מגשרים חינוכיים בין תרבותיים בבתי הספר.
<מאיה שריר: זה טוב לכל הנושא של הכשירות התרבותית והרב תרבותיות.
<מאיה שריר: גם עם הרבה מאוד תחומים דומים, כמו ערבים יהודים, דתיים חילוניים.
אברהם נגוסה: מאיה, זה צריך להיות ברור, אנחנו יודעים שרוב המגשרים הם לא - - -
<מאיה שריר: הם לא עובדי הוראה.
אברהם נגוסה: אז זה אומר שאת מחזקת את ההתנגדות של השר.
<מאיה שריר: אני לא יודעת, אני פשוט אומרת, זה מתווה שצריך לעבוד עליו.
<מאיה שריר: צריך להיפגש איתם אישית אחד אחד, זה מה שביקשנו לעשות.
<מאיה שריר: ביקשנו שתבואו אלינו לפגישות, ביקשנו לראות כל אחד.
<מאיה שריר: אם יש פה מישהו עם תואר שני, ברור שנראה כל אחד לאן אפשר לשבץ אותו ואיך אפשר - - - תעודת הוראה זה לא משהו ש - - -
<קריאה: מה עם אלה שאין להם תארים?
<מאיה שריר: אנחנו נראה בהתאם.
<מאיה שריר: נראה מה.
אברהם נגוסה: בואו נשמע את מנהל מרכז ההיגוי, דוד מהרט.
<דוד מהרט: שלום.
<דוד מהרט: גם אני מצטרף לתודות על יום המפגש הזה, בפעם השנייה תוך זמן קצר.
<דוד מהרט: אני תיכף אתייחס למה שאומרת הגב' מאיה שריר וגם מה שאמרה הגב' עירית בירן, כי אני חושב שיש פה אשליה, יש הטעיה גם, די מכוונת.
<דוד מהרט: ראשית אני אגיד, מרכז ההיגוי הוא גוף חשוב שעשה עבודה גדולה, עבודה חשובה, יש צוות של 70 אנשים, מנוסים, מקצועיים, מסורים, שנתנו את מיטב שנות חייהם למען מערכת החינוך ולמען בני הקהילה.
<דוד מהרט: אני חושב שלאנשים האלה רצוי להתייחס בכבוד הראוי ולא לזרוק אותם לכל הרוחות אחרי שצברו ידע וניסיון ושירתו את המערכת ולהגיד להם 'עכשיו תתייצבו בלשכת העבודה ותתחילו לחפש לכם עבודה'.
<דוד מהרט: כי המשמעות של המכרז הזה, כפי שהוא בנוי, הוא בנוי באופן הזה, הוא מחק את צוות המטה, הוא מחק את הצוות המחוזי ופירק את צוות המגשרים לשלושה אזורים.
<דוד מהרט: זה מזכיר לי את האופן שבו האירופאים היו פועלים באפריקה כשרצו שהאפריקאים יהרגו אחד בשני.
<דוד מהרט: הם לקחו את חתיכת האדמה והיו מחלקים ביניהם ואחר כך הם היו נלחמים בינם לבין עצמם.
<דוד מהרט: זה, בין היתר, כדי לעודד מלחמה בתוך הקהילה, לא כדי לחזק.
<דוד מהרט: ראו שמרכז ההיגוי הוא גוף חזק, הוא גוף גדול, והדרך להחליש אותו היא לפרק אותו לתת אותו לכמה גופים, שכל אחד יעסיק 10-15 אנשים ולא תהיה להם את כוח ההתנגדות והכוח לעמוד על הזכויות שלהם.
<דוד מהרט: המכרז עומד להיסגר ב-1 בפברואר, ההצעה הזו שמדובר עליה היא לא הצעה שאומרת שאנחנו מקפיאים את המכרז, בואו ניכנס לתהליך הכשרה, ניתן שנה-שנתיים, נכשיר שכולם יהיו עובדי הוראה, יועצים חינוכיים, מורים, חינוך בלתי פורמלי, לא משנה, בסוף נקלוט את כולם.
<דוד מהרט: לא, ההצעה הזו אומרת ככה, אנחנו נפטר את כולם, משרד החינוך הרי התחייב בדרך החדשה להכשיר 300 מורים, נגיד להם, 'אתם רוצים?
<דוד מהרט: תלכו תלמדו בסמינרים', אבל ממה יתפרנסו בתקופה הזו האנשים האלה?
<דוד מהרט: ממה הם יתפרנסו?
<דוד מהרט: מישהו מבטיח להם היום - - - אם משרד החינוך רוצה, אם זה אמיתי, הוא צריך להגיד ככה, אנחנו עוצרים את המכרז, קולטים את כל עובדי מרכז ההיגוי בהיקפי המשרה שהיו להם, בתנאים שיש להם כרגע, ומתחייבים תוך 3 שנים להפוך אותם לאנשי מקצוע שיעבדו במקצועותיהם.
<דוד מהרט: אבל עכשיו מה הדיבור הזה?
<דוד מהרט: הדיבור הזה הוא דיבור מטעה.
<דוד מהרט: אומרים, תבואו כל אחד, נבחן אתכם.
<דוד מהרט: יש לך תעודת הוראה?
<דוד מהרט: אין בעיה, אנחנו נקלוט אותך, אין לך תעודת הוראה?
<דוד מהרט: אנחנו - - - הרי את אומרת, משרד החינוך לא יודע להעסיק אנשים שהם לא עובדי הוראה, אז איך הוא יעסיק אנשים שאמנם יש להם ידע וניסיון של 15 שנים, 20 שנה, אבל אין להם תעודת הוראה?
<דוד מהרט: איך הוא יעסיק אותם?
<דוד מהרט: הוא יעשה אותם אפסנאים?
<דוד מהרט: מה הוא יעשה אותם?
<דוד מהרט: הרי הוא לא ייתן להם להיות מגשרים.
<דוד מהרט: את המגשרים אתם סוגרים דרך המכרז שב-1 בפברואר כבר יהיה סגור, אז בינתיים אפשר להתבקשש ולהגיד לאנשים 'בואו נבחן אתכם, נראיין אתכם', בינתיים המכרז ייסגר.
<דוד מהרט: זה מה שאמרה גב' מאיה.
<מאיה שריר: לא נכון.
<דוד מהרט: אז בבקשה, שיודיע משרד החינוך את הדבר הבא, ולהגיד 'משרד החינוך קולט את כל עובדי מרכז ההיגוי, על פי התנאים שלהם ויפעל תוך זמן קצר שיקבלו תעודת הוראה', כל אחד את מה שהוא צריך, אבל לא להגיד 'יש לנו מכרז, אבל את העובדים האלה אנחנו נשב איתם ובינתיים נמרח את הזמן והמכרז ייסגר, כבר נגיד להם שיש זכיין ואין מה לעשות, תלכו ללמוד באופן עצמאי, תסיימו עוד שנה-שנתיים ותבואו'.
<דוד מהרט: ממה האנשים האלה יתפרנסו?
<דוד מהרט: אני רוצה להגיד, המכרז הזה הוא מכרז הרסני, הוא מכרז שבא להתנקם אולי בזה שאנחנו משמיעים את דעתנו בכל מיני פורומים ובכל מיני מקומות, משמיעים את העמדות שלנו, כי אנחנו רואים את התפקיד שלנו קודם כל לשרת את בני הקהילה ולא לשרת את מערכת החינוך.
<דוד מהרט: מערכת החינוך מתנקמת בנו ובאופן הזה מחסלת אחד אחד את כל עובדי מרכז ההיגוי.
<דוד מהרט: גם כשיהיו קבלנים, אין שום סיכוי ש-55 עובדים ממרכז ההיגוי ימשיכו לעסוק במסגרת המכרז החדש.
<דוד מהרט: לכן הקריאה שצריכה להיות, לעצור את המכרז הזה, בבקשה, יש לכם כוונות רציניות?
<דוד מהרט: תעצרו את המכרז הזה, תבטיחו תכנית שקולטים את כל עובדי מרכז ההיגוי, בבקשה, תצאו אחרי זה למכרז.
<דוד מהרט: אתם לא יכולים להניף חרב המכרז מעל צוואר עובדי מרכז ההיגוי ולהגיד להם 'אנחנו ננהל איתכם משא ומתן', לקיים דיון, כאשר עוד חודש ושבוע אתם יכולים להודיע שכבר היה מכרז ויש זכיינים, ומי שנקלט במסגרת הגופים החדשים ייקלט ומי שלא, יילך הביתה, אחרי שנתן את מיטב שנות חייו למערכת החינוך ולקהילה.
<נגה אלנה: זו הזדמנות לברך את יושב ראש ועדת העלייה והקליטה, ד"ר אברהם נגוסה.
<נגה אלנה: אני חושב שאתה מודל לחיקוי עבורנו, כמו שאני רואה בבית הספר מודל לחיקוי של תלמידים יוצאי אתיופיה, אלה המגשרים שעובדים בבית הספר.
<נגה אלנה: בבית ספר שאין מגשר, מודל לחיקוי לתלמידים יוצאי אתיופיה, זה האמא המנקה או השומר המאבטח בחצר בית הספר.
<נגה אלנה: התפקיד של הגישור זה לא התפקיד שאנחנו מכירים אותו מלפני 20 שנה, שפעם היה קשיי שפה, לתרגם ולהעביר את היום, הם אנשי מקצוע שמתגברים את התלמידים, שיחות אישיות אחד על אחד, לשקף, להראות לילד שיחלום, עובדים בשיתוף פעולה עם צוות בית הספר, משתתפים בכל הדיונים, בוועדת השמה, בוועדת החלטה, בכל מקום אחר.
<נגה אלנה: אנחנו כעמותה בעד שייקלטו במשרד החינוך מן המניין.
<נגה אלנה: יחד עם זאת אני חושב שבוועדת החינוך, גם שלשום, בסיכום שאני שמעתי, היום בקרב בני העדה יוצאי אתיופיה יש ארגונים יוצאי אתיופיה שמסוגלים להפעיל את התכנית, להתמודד במכרז.
<נגה אלנה: לא יכול להיות, כבר 20 ומשהו שנה, רק האגודה לקידום החינוך זה המונופול היחיד שמטפל ביוצאי אתיופיה.
<נגה אלנה: לא יכול להיות.
<נגה אלנה: תנו את ההזדמנות.
<נגה אלנה: גם עכשיו אני רואה את כל העבודות המשרדיות, אנחנו לא מתמודדים עם האגודה לקידום החינוך, אנחנו מתמודדים במכרז הזה, פידל, אלה שהיא הכשירה, בפעם הראשונה נושא של גישור במכללת בית ברל.
<נגה אלנה: נלחמנו מול משרד החינוך.
<נגה אלנה: אז קלטו - - -
<דוד מהרט: כל השנים ניגשתם למכרז.
<דוד מהרט: מה זה עכשיו הדיון?
<דוד מהרט: הדיון על מי יזכה במכרז?
<נגה אלנה: בוא גם תלמד קצת להקשיב לאחרים.
אברהם נגוסה: הוועדה שומעת דעות שונות.
<נגה אלנה: אני חולק עליך, דוד.
<נגה אלנה: אני לא חלק מהמשל שלך.
<נגה אלנה: זה שאתה מנסה להכניס, רוצים לפצל אותנו, לחלק אותנו, לעשות מלחמה בינינו.
<נגה אלנה: אני לא בעד, אני לא מסכים איתך.
<נגה אלנה: אני נגד הדעות שלך, למשל זה שאתה מנסה לומר שמשרד החינוך עכשיו לבוא ולעשות מלחמה בינינו לבין עצמנו.
<נגה אלנה: בוא גם נשרת את האינטרס האישי שלנו, נעשה בדרך הנקייה.
<נגה אלנה: לכן אני מבקש מהוועדה הזו לתת לכל הארגונים לגשת למכרז.
<נגה אלנה: מי שיכול, יש לו יכולת מקצועית, שיתקבל, שיוכל להפעיל את המכרז.
<נגה אלנה: בנושא של קליטת מגשרים חינוכיים וחברתיים גם אנחנו נעשה הכול כמיטב יכולתנו כדי שיהיו עובדי משרד החינוך.
<דוד מהרט: אני רק רוצה לציין שכל השנים הם ניגשו למכרז והפסידו במכרז.
<דוד מהרט: אף אחד לא מנע מהם לגשת למכרז.
אברהם נגוסה: לא, לא, אני מצטער.
אברהם נגוסה: פה כל אחד מביע את דעתו בצורה מסודרת.
אברהם נגוסה: אין התפרצות.
אברהם נגוסה: אני לא מקבל את הדבר הזה.
אברהם נגוסה: עכשיו מר איתן מורן, מנכ"ל האגודה לקידום החינוך.
<איתן מורן: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
<איתן מורן: אני אגיד כמה משפטים כלליים על האגודה לקידום החינוך.
<איתן מורן: אנחנו קיימים למעלה מ-50 שנה, מקדמים נוער מהפריפריה למצוינות לימודית במגוון אופנים, גם בפנימיות, גם בבתי ספר, בבויאר, בעמליה, בכל רחבי הארץ, מפעילים את פרויקט נעל"ה, משתדלים לפעול מהצללים כי אני חושב שמה שחשוב זו העשייה.
<איתן מורן: אכן מרכז ההיגוי הוא הישות הנדונה ולא האגודה לקידום החינוך.
<איתן מורן: אני לא יודע אם אני שמח או מצטער על התארים שהודבקו לאגודה, קבלן, אנחנו ממש לא ארגון קבלן, אנחנו ארגון חינוכי, הוא הוקם ככזה.
<איתן מורן: הבורד של האגודה הוא אנשי חינוך, כולל בכירים לשעבר של משרד החינוך.
<איתן מורן: בעבר הרחוק, יו"ר האגודה היה מנכ"ל משרד החינוך.
<איתן מורן: אז לא קבלן ולא מונופול, יש עוד שחקנים, יש עוד מגשרים, אני חושב שלא צריך לחלק ציונים.