GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צבי הנדל: אנחנו נקדיש לדיון הזה שעה ואחר-כך נעבור לנושא השני שעל סדר-היום.
סלי מרידור: תודה רבה ליושב-ראש, תודה רבה לחברי הוועדה שמקדישים מזמנם לנושא הזה, שהוא בעיניי אחד הנושאים היותר חשובים על סדר-היום הלאומי שלנו וראוי שיתפוס מקום גובר והולך בסדר-היום שלנו.
סלי מרידור: כם אני רוצה לפתוח בברכה ל"מכבי" עולמי על ההחלטה שלהם לקיים את המכבייה, למרות כל הקשיים, ולצרף לברכה הזאת ברכה גם לכל אותם ארגונים יהודיים וקהילות יהודיות שלא נגררו אחרי אחר או אחרים והחליטו להמשיך ולקיים את התוכניות שלהם בארץ בקיץ הקרוב.
סלי מרידור: אני חושב שזו החלטה אמיצה ואחראית.
סלי מרידור: אני אגיד פה גם מה שאמרתי לאנשי "מכבי".
סלי מרידור: היו אירועים ספורטיביים בהיסטוריה שאסור היה להשתתף בהם למרות הערך הספורטיבי שלהם, ויש אומרים ספורטיביים להבדיל מיליוני הבדלות, שחייבים לקיים אותם עוד לפני השאלה של הערך הספורטיבי.
סלי מרידור: מה גם שאני שמח לשמוע מאנשי "מכבי" שיהיה לזה לא רק ערך לאומי אלא גם ערך ספורטיבי.
סלי מרידור: היו הרבה דיבורים בחברה הישראלית סביב הסוגייה של הביקורים בארץ.
סלי מרידור: אני רוצה לומר על זה משהו לפני שאכנס לסקירה עצמה.
סלי מרידור: אני חושב שאנחנו לא מספיק ערים עד כמה העם היהודי דואג ואוהב וקשור למדינת ישראל.
סלי מרידור: אני חושב שזה לא נכון לשפוט את האהבה לפי ההחלטה של הורים לשלוח או לא לשלוח את הילדים.
סלי מרידור: דרך אגב, אני מעריך שגם בשנה הקשה הזאת יהיו בארץ כ-20,000 בני-נוער מהעולם היהודי.
סלי מרידור: אבל הייתי בשבוע שעבר בסיור בקהילות יהודיות והרגשתי מידה אדירה של דאגה ואהבה למדינת ישראל.
סלי מרידור: יש לעם היהודי תפקידים גם במערכה הקשה שאנחנו נמצאים בה, אם זה בהסברה, כי המערכה הזאת בסופו של דבר לא תוכרע רק כאן, היא תוכרע גם בבירות העולם, גם אם זה בהקשר של סולידריות, כי העמידה לטווח ארוך והשאלה של רמת הציפיות של התוקפים אותנו תלויה גם באופן שבו הם רואים את מדינת ישראל, אם היא מבודדת או שהיא נתמכת גם בנשיאה משותפת בנטל על-ידי מגבית מיוחדת, וגם, אולי בעיקר, בהמשך הבנין של העם היהודי ושל מדינת ישראל במרכזו.
סלי מרידור: אני שב ואומר שאני מעריך שאם מדינת ישראל תקרא לעם היהודי להתגייס כפי שהתגייס במשברים קודמים, יש סיכוי טוב – זה מסוג הדברים שאף פעם לא יודעים לפני שעושים אותו – שהעם היהודי ייענה באופן מאד משמעותי לקריאתה של מדינת ישראל, כי הלב של האנשים נמצא עם מדינת ישראל.
סלי מרידור: ראיתי עכשיו מחקר שעשו בקהילת ניו-יורק, שכמו שכולם כבר יודעים היא לא הקהילה היהודית הקטנה בעולם, ו-86% מהתורמים שלנו אמרו שהדבר הכי חשוב להם הוא המשבר בישראל עכשיו.
סלי מרידור: 82% אמרו שהם מרגישים מאד-מאד קשורים למדינת ישראל.
סלי מרידור: אני לא חושב שאפשר לעצום עיניים מתהליכים יותר עמוקים של סכנת התרחקות, אבל בסופו של דבר ברגע המשבר הזה אני מרגיש הרבה מאד דאגה והרבה מאד אהבה כלפי מדינת ישראל, וגם נכונות לפעולה, ואני מקווה שאכן הממשלה תקרא לעם היהודי להתייצב באופן משמעותי לימינה של מדינת ישראל.
סלי מרידור: אמרתי קודם שהדבר העיקרי בעיניי הוא המשך הבנין.
סלי מרידור: אני חושב שמבחינה אסטרטגית מי שמנתח את 104 השנים הראשונות של ציונות, התשובה העיקרית שלנו היתה לאורך כל השנים המשך הבנין של מדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי.
סלי מרידור: ההיסטוריה הציונית היא לא היסטוריה של תקופות שבהן לא תקפו אותנו ואז הצלחנו לבנות את עצמנו, אלא היסטוריה של עם שלא חדלו לתקוף אותו אפילו יום אחד ולמרות זה הוא המשיך לבנות את עצמו.
סלי מרידור: אני רוצה להתייחס לאתגרים העיקריים שעומדים בפנינו מול האיומים הגדולים שיש בפנינו.
סלי מרידור: אני יכול להגיד בהקשר של האיומים ואולי לפרט כמה איומים מאד קשים שעומדים לדעתי לפנינו, מעבר לסוגיות הקיומיות במדינת ישראל.
סלי מרידור: נדמה לי שגם אנחנו ערים היום יותר לשאלת הסכנה הפיסית לקיומם של יהודים מחוץ לישראל, וראינו את זה בהתפרצויות האנטי-יהודיות בעקבות ההתקפות כאן בארץ.
סלי מרידור: יש סכנה נוראית של איבוד הדור הבא, או חלקים ניכרים מן הדור הבא של יהודים.
סלי מרידור: יש סכנה גדולה שלאורך הזמן ישראל והתפוצות תתרחקנה אחת מזולתה, ויש עלינו גם איומים דמוגרפיים מאד משמעותיים.
סלי מרידור: אם אנחנו מסתכלים על המחקר של סרג'יו דלה-פרגולה התחזית לאוכלוסייה היהודית לשנת 2050 - - -
מרינה סולודקין: בתפוצות.
סלי מרידור: בכלל.
סלי מרידור: יש שני איומים דמוגרפיים אסטרטגיים בעיניי, ושני אתגרים דמוגרפיים אסטרטגיים, תלוי כמה אופטימית או פסימית את.
סלי מרידור: אבל הניתוח שלו, על בסיס הנחות שונות הוא שהאוכלוסייה היהודית בעולם ובישראל בשנת 2050 יכולה להיות בין 12 ל-17 מיליון יהודים.
סלי מרידור: מה שאומר שיש חמישה מיליון יהודים בתווך שהם בסכנה ושבתרחישים מסוימים יכולים לחיות כיהודים ובתרחישים אחרים יכולים לא להיות לנו.
סלי מרידור: אני לא רוצה להגיד מה אומר לנו במאה העשרים ואחת מספר כזה של מיליונים, אבל זה גודל הסכנה וזה גודל האתגר, ויש אתגר גדול מאד בארץ.
סלי מרידור: אנחנו יודעים מה הריבוי הטבעי בארץ, אנחנו יודעים מה אנחנו חייבים לעשות בשביל לשמור על הרוב היהודי במדינת ישראל שהוא תנאי הכרחי לקיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.
סלי מרידור: מול האיומים האלה אני רוצה להתייחס למספר אתגרים ולומר על קצה המזלג מה לדעתי אנחנו חייבים לעשות.
סלי מרידור: בראש ובראשונה עלייה.
סלי מרידור: אני שמח להגיד שהיום עלו לארץ 196 עולים חדשים.
סלי מרידור: זה דבר של יום ביומו.
סלי מרידור: השבוע יעלו ארצה קרוב ל-900 עולים חדשים.
סלי מרידור: מאז פתיחת המשבר כבר עלו למעלה מ-35,000 עולים חדשים ואני מקווה שנסיים את שנת 2001 בסדר-גודל של 45,000 עולים חדשים.
סלי מרידור: הלוואי קצת יותר, אבל נדמה לי שזה סדר הגודל.
סלי מרידור: אם תרצו פירוט אשמח לנסות לתת יותר מאוחר.
סלי מרידור: בהסתכלות לטווח ארוך – אני חוזר על האיום הדמוגרפי השני – המינימום שאנחנו זקוקים לו, וזה בהנחות מקלות בהקשרים של הריבוי הטבעי בתוך מדינת ישראל, זה לשמור על סדר-גודל של 50,000 עולים בשנה.
סלי מרידור: אני מעריך שהמאתר של עולי חבר המדינות ימשיך לספק בעשור הקרוב את החלק הארי של העלייה הזאת.
סלי מרידור: אני רוצה לומר פה הערכה מאד מסוכנת, סדר-גודל של 300,000 לאורך העשור, למרות שבתרחישים מסוימים אפשר לקוות ליותר.
סלי מרידור: אנחנו נצטרך לפתח עלייה הרבה יותר משמעותית מארצות אחרות, משום שאי-אפשר את כל העומס הציוני הזה להמשיך להעמיס רק על הכתפיים של יהודים שנמצאים בחבר מדינות העמים.
סלי מרידור: לכן אנחנו מוכרחים, וכבר דיברנו על כך בוועדה, לפתח מאמצי עלייה ממוקדים לארגנטינה, דרום אפריקה וצרפת.
סלי מרידור: אנחנו בתוך תהליך של הכנת תוכניות מפורטות עם משרד הקליטה.
סלי מרידור: אנחנו מתכוונים להעלות את הנושא הזה במוסד לתיאום בין הסוכנות ובין הממשלה שמתכנס ביום ראשון בעוד שבוע בירושלים.
סלי מרידור: אני חושב שזה צו השעה ואני מקווה שהממשלה תדע לתרגם את ההכרזות שלה בנושא חשיבות העלייה למדיניות מעשית שתאפשר הכפלה לפחות של מספר העולים משלוש הארצות האלה.
סלי מרידור: אני גם אחזור על דבר שאמרתי פה.
סלי מרידור: צריך להבטיח שהמשאבים המיועדים לקליטת עלייה ושלא יהיו מנוצלים השנה בגלל הירידה המסוימת במספר העולים מחבר מדינות העמים, יעמדו לרשות פעילות קליטת עלייה במקומות אחרים.
סלי מרידור: משום שאם חס וחלילה המשאבים האלה ייגזלו או יילקחו חזרה לתוך העוגה הכללית או הרזרבה הכללית, אנחנו נהיה במצב שבו אני חושש שנעמוד בעוד חמש – שש שנים ונשאל את עצמנו איפה היינו כשיכולנו לעשות את השינוי ולא עשינו אותו.
סלי מרידור: אני רוצה בענין הזה לומר עוד דבר, שבטווח של מעבר לשלוש – ארבע – חמש שנים הקרובות נהיה חייבים לראות את קהילת יהודי צפון אמריקה כמאתר עלייה מרכזי.
סלי מרידור: בסופו של דבר מתוך 8.5 מיליון יהודים, או קרוב לזה, שחיים בעולם, ששה מיליון חיים בצפון אמריקה.
סלי מרידור: זה מצריך חינוך, הידברות, זה מצריך שינוי בשיח אתם, וזה חלק מן האחריות שמוטלת על העם היהודי ועל מדינת ישראל.
סלי מרידור: גם בתחום הקליטה יש דברים שאנחנו חייבים לעשות, חלקם נוגעים ישירות לעלייה, שאם לא נעשה אותם יהיה יותר קשה להביא עולים.
סלי מרידור: חלקם קשורים לעזרה לאוכלוסיות שהעלייה קשה להם במיוחד, ונדמה לי שכל אחד מאתנו צריך להתבונן עמוק לתוך עצמו כשהוא לפעמים מגלה פעם ראשונה את קשיי העלייה של העולים סביב מודעות האבל בעיתונים ועד כמה אנשים חיים חיי גבורה, לפעמים במחסור, לפעמים בעוני, ובצפורניים מגדלים ילדים ונותנים להם חינוך בבתי הספר.
סלי מרידור: שלא לדבר על כ-13,000 בני נוער עולה שנמצאים בארץ בכלל בלי ההורים שלהם, שזקוקים לטיפול מיוחד.
סלי מרידור: אני רוצה לומר בענין הקליטה עוד דבר שקשור לבני העדה העולים מאתיופיה, שאני חושב שזה אחד מן הספורים הציוניים הגדולים של המאה הזאת.
סלי מרידור: לא היתה עלייה שכמהלך של עלייה והתערות בחברה הישראלית היה יותר קשה לה.
סלי מרידור: אני חושב שיש בענין הזה הצלחות אדירות, אבל עוד יש לנו דרך עצומה ללכת, וגם כאן אני חושב שהחובה המוסרית של מדינת ישראל ושל העם היהודי רחוקה מלהיות מושגת או מוגשמת ואנחנו עובדים ביחד עם הממשלה כבר מספר חודשים בניסיון לגבש פרוייקט לאומי להבטחת הקליטה המלאה של עולי אתיופיה בתוך החברה הישראלית, ואני מקווה שגם הפרוייקט הזה יזכה לאוזן קשבת ולתמיכה כספית משמעותית מצד הממשלה.
סלי מרידור: האתגר השני שאני מבקש לדבר עליו הוא אתגר החינוך.
סלי מרידור: יש בעולם היהודי ובישראל 3.5 מיליון בני נוער מגילאי אפס עד עשרים.
סלי מרידור: זה העתיד שלנו.
סלי מרידור: מה שיהיה בעם היהודי בעוד עשרים – שלושים שנה זאת התוצאה של מה שאנחנו נעשה פה, או מה שלא נעשה עבור אותם 3.5 מיליון בני נוער.
סלי מרידור: קצת פחות ממחציתם חיים בישראל, קצת יותר ממחציתם חיים בתפוצות.
סלי מרידור: וכמו שאמרתי קודם, הסכנה לקיומם ולעתידם כיהודים היא סכנה אדירה.
סלי מרידור: אני רוצה שתדעו שרק כ-50% מבני הנוער היהודי בעולם זוכים לקבל איזה שהוא חינוך יהודי.
סלי מרידור: יכולות להיות לנו ביקורות מוצדקות על רמת החינוך היהודי והציוני בארץ, אבל אנחנו נמצאים בעולם אחר בכלל כשאנחנו מדברים על העולם היהודי, כש-50% מבני הנוער בכלל לא זוכים לחינוך יהודי, ומתוך ה-50% שזוכים לאיזה שהוא חינוך יהודי כ-25% מהסך הכל הולכים לבתי ספר יהודים מדי יום.
סלי מרידור: יש עוד 25% שהולכים פעם – פעמיים בשבוע אחר-הצהרים וביום ראשון.
סלי מרידור: רק כ-25% מגיעים לארץ בגיל תיכון ואוניברסיטה, ואנחנו יכולים להמשיך עם המספרים האלה.
סלי מרידור: יש מקומות שמערכת החינוך בהם מפוארת והיא קורסת.
סלי מרידור: יושב-ראש הוועדה היה בארגנטינה והוא ראה את סכנת הקריסה.
סלי מרידור: אפילו קהילה קטנה כמו בתורכיה שעיקר גאוותה על בית-ספר יהודי אחד שיש באיסטנבול, וגם הוא עומד בפני סכנות גדולות.
סלי מרידור: גם בארצות-הברית, הקהילה היהודית המפוארת הזאת, יש מחסור אדיר במחנכים.
סלי מרידור: בארצות-הברית בונים היום בתי-ספר שאין להם מורים, אין להם מנהלים ואין להם מרכזי מקצועות יהדות.
יורי שטרן: יש לי רושם שבאחרונה הגיעו לארצות-הברית הרבה יודעי עברית.
סלי מרידור: אני לא יודע על זה, זאת לא המחלקה שלי, זו אולי מחלקה אחרת.
סלי מרידור: אבל אני אגיד לך שהשאלה של הכשרת מחנכים בעולם היהודי הופכת להיות צורך קריטי.
סלי מרידור: ילדים יהודים שאין להם מורים, וכשיש להם מורים המורים אינם מוכשרים.
סלי מרידור: מדינת ישראל אחראית לעם היהודי.
סלי מרידור: בסופו של דבר זו מדינה שקמה בשביל העם היהודי, היא לא קמה בשביל לפתור איזה שהן בעיות שהיו בפלשתינה.
סלי מרידור: היא קמה בשביל לפתור את הבעיות של העם היהודי, לתת תשובה לבעיות של העם היהודי.
סלי מרידור: אם היא אחראית לעם היהודי, והיא צריכה להיות אחראית לעם היהודי, ואם היא חפצת חיים אפילו לעצמה כמדינה יהודית ודמוקרטית, היא חייבת להתחיל להשקיע בדור הבא של היהודים.
סלי מרידור: לדאוג שהרבה יותר יבואו לארץ לתוכניות חינוכיות, לדאוג להפוך את השירות החינוכי בקהילה היהודית בתפוצות לנורמה של המחנכים בישראל, לעזור בהכשרה של מחנכים, וכו'.
סלי מרידור: זה כמו דברים אחרים.
סלי מרידור: בסופו של דבר זה לא דבר שצועק, זה לא סוג של פצע או מחלה או בעיה שרואים דם, אבל זה דבר שאוכל את העם היהודי יום-יום, וסביב כל השיחות שהיו פה בשבועיים האחרונים, שלא נתפלא כשאנחנו מתעוררים בבוקר ושואלים איפה העם היהודי אם אנחנו לא משקיעים בו.
סלי מרידור: זה קשור גם לאתגר השלישי של העצמת היחסים בין ישראל לבין התפוצות ויצירת קשרים בין ישראל לבין התפוצות.
סלי מרידור: אני שמח להגיד לוועדה שבתוכנית הדגל שלנו בענין הזה, שותפות 2000, הרחבנו בחודשים האחרונים את כמות השותפויות מ-28-29 ל-35, כולל ואדי ערה, נחל עירון אחרי מה שקרה שם, כולל נתניה אחרי מה שקרה שם.
סלי מרידור: אבל אני אומר לעצמנו שזה רחוק-רחוק מאד להיות מספיק, ואם לא נדאג שיהיו מספיק מכנים משותפים וחוויות משותפות ותקוות משותפות לנוער שלנו ולנוער של העם היהודי, או שנמצא מחוץ לישראל, אנחנו מסכנים במו-ידינו, לעניות-דעתי, את עתידנו כעם אחד וגם את המשאב העיקרי שיש למדינת ישראל לעתידה.
סלי מרידור: בענין הזה אני רוצה לסיים, ברשותכם.
סלי מרידור: אולי הדבר החשוב ביותר שאני מאמין שקיים במערכת היחסים המאד טובה בין הסוכנות היהודית לבין הכנסת, ובמיוחד עם ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בכנסת, זאת האחריות המשותפת שלנו לשים את הנושא הכל-כך חשוב הזה על סדר-היום של החברה הישראלית ועל סדר-היום של מדינת ישראל ועל סדר-היום של ממשלת ישראל, כי אין לנו, לפי מיטב הבנתי, משאב יותר חשוב לעתידנו.
סלי מרידור: לפעמים אני מרגיש, והרגשתי את זה עוד פעם כשקראתי קצת קטעי עיתונות כי הייתי בביקור בקהילות יהודיות בשבוע האחרון.
סלי מרידור: אנחנו רגילים לשבת בחדר, בבית או במטבח, ויש שלושה ברזים שמאחד יוצא כסף, מהשני יוצאת תמיכה פוליטית ומהשלישי יוצאים עולים, ואנחנו מניחים שכל פעם שנרצה ללכת ולפתוח את הברז, אז ישטוף החוצה כל מה שאנחנו רוצים.
סלי מרידור: אבל אם לא נדאג למאגר שמתוכו הרצון הטוב הזה מגיע, אנחנו מסכנים לא רק אותו אלא גם אותנו בעתיד.
סלי מרידור: אני קורא לוועדה להמשיך להיות גורם מרכזי ומוביל בהעמדת סדר-היום היהודי-ציוני בראש סדר-היום הישראלי.
צבי הנדל: אני רוצה לשמוע את ההתייחסות של חברי הכנסת, ובעיקר לשתי נקודות.
צבי הנדל: השאלה שסלי התייחס אליה כמובן מאליה, שמדינת ישראל אחראית לעם היהודי, היא שאלה שלעניות-דעתי מדינת ישראל עדיין לא הכריעה בה.
צבי הנדל: נפגשתי בענין הזה מספר פעמים מועט, כי אני לא הרבה זמן בוועדה ולא עסקתי בזה, אבל נדה
צבי הנדל: מתי שזה לא פשוט ולא ברור לכל פקידי הממשלה, לשרים ולסגני השרים, ולחברי הכנסת, שמדינת ישראל יש לה אחריות, ברמה כזאת או אחרת, כלפי העם היהודי בתפוצות.
צבי הנדל: הייתי רוצה את התייחסותכם לשאלה הזאת, ואם יש גם רעיונות, הצעות, אם יש צורך להוביל מהלך שאכן מדינת ישראל תקיים את הצורך הזה שסלי דיבר עליו כמובן מאליו, ולצערי הוא לא מובן מאליו במשרדי הממשלה.
צבי הנדל: שאלה נוספת אני אשאיר להמשך.
צבי הנדל: חברת-הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.
מרינה סולודקין: אני חושבת שזה היה רעיון טוב מאד לשמוע דיווח מפי יושב-ראש הסוכנות היהודית סלי מרידור ולשמוע לא רק נתונים יבשים אלא גם אידיאולוגיות וגם מטרות לטווח ארוך.
מרינה סולודקין: כששמעתי שאנחנו מתכוונים שתהיה עלייה מברית-המועצות לשעבר בסדר-גודל של 30,000 בשנה, אנחנו צריכים לעבוד עבור זה, וגם להשתתף בוויכוחים בארץ.
מרינה סולודקין: כי לפי דרישות ופניות שאני מקבלת, סעיף הנכד בחוק השבות לא מיושם עכשיו על-ידי פקידי הממשלה.
מרינה סולודקין: אני חושבת שזה אולי יהיה נושא לישיבה נפרדת, אדוני היושב-ראש, כי אני חושבת שזה מאד חשוב לבני הנוער שיש להם דם יהודי, לבוא לכאן וללמוד בבתי-ספר יהודיים וגם לעבור גיור, או בצבא או במוסדות אחרים.
מרינה סולודקין: מר מרידור, אמרת שיש עוד שלושה מקורות לעלייה, חוץ מברית-המועצות לשעבר, והם: ארגנטינה, דרום אפריקה וצרפת.
מרינה סולודקין: אני מאד מסכימה אתך, לקהילות האלה יש פוטנציאל לבוא.
מרינה סולודקין: אני עבדתי יחד עם חברת-הכנסת נעמי בלומנטל בוועדת משנה בנושא עלייה מדרום אפריקה, וליהודים האלה היתה דרישה – להקצות להם קרקעות.
מרינה סולודקין: הם רצו לגור כאן בישובים של יוצאי דרום אפריקה, ואנחנו ראינו את האדישות של הפקידות הבכירה, במיוחד במשרד האוצר, שלא נתנה לעשות את הקצאת הקרקעות האלה.
מרינה סולודקין: ומה אנחנו רואים?
מרינה סולודקין: אני חושבת שההגירה של יהודי דרום אפריקה לאוסטרליה היא בושה וחרפה למדינת ישראל.
ויקטור בריילובסקי: אני מאד מברך על הסקירה של מר מרידור.
ויקטור בריילובסקי: אני חושב שהכיוונים שהוא דיבר עליהם הם נכונים.
ויקטור בריילובסקי: אני רוצה להשתמש בהזדמנות הנדירה הזאת שמר מרידור פה ולשאול אותו.
ויקטור בריילובסקי: בזמן האחרון קיבלתי כמה פניות, מהן משתמע שיש עכשיו תוכנית לשנות את שיטת הבחירות להנהלת הסוכנות היהודית, וכתוצאה מכך יכול להיות קרע בתוך העם היהודי, למשל בין הרפורמים באמריקה לבין חלק אחר של יהודים.
ויקטור בריילובסקי: בתוכנית יש גם הקטנה של ייצוג המפלגות הפוליטיות בישראל, כאשר שני-שלישים מהנהלת הסוכנות היהודית ייקבעו על-ידי איזו שהיא ועדה, זאת אומרת בשיטה לא כל-כך דמוקרטית.
ויקטור בריילובסקי: על-פי ההערכות שאני שמעתי לגבי התוכניות האלה, הבנתי שזה תהליך לא דמוקרטי, זה לא תהליך לכיוון דמוקרטיזציה.
ויקטור בריילובסקי: מהי הפרשנות שלך לפניות האלה?
אמנון כהן: אני רוצה לברך את הפעילות של הסוכנות היהודית שנעשית במשך הרבה מאד שנים במסירות נפש, במקומות מסוכנים ביותר בעולם.
אמנון כהן: זכיתי גם בתפקידיי הקודמים להיות שליח של הסוכנות לפרוייקטים של קליטה ישירה וראיתי את העבודה שהם עושים בשטח.
אמנון כהן: כל הזמן אני חושב לעצמי למה אין אף משרד ממשלתי שיפעל יחד אתם, אם יש להם צרכים, יש להם בעיות.
אמנון כהן: הם עושים את העבודה שלהם על הצד הטוב ביותר.
אמנון כהן: אני חושב שאנחנו חברי ועדת העלייה והקליטה צריכים לחזק את ידי אלה שעוסקים בפרוייקט מאד רציני, פרוייקט לאומי בנושא של אתגר לחברה הישראלית, כל הנושא של קהילת יוצאי אתיופיה.
אמנון כהן: צריך לחזק את הפרוייקט הזה ולעזור, לכתוב מכתבים למי שצריך, ואנחנו כמובן צריכים להיות להם לפה בכל תחום ובכל נושא שהם יפנו לעזרתנו.
אבשלום וילן: תסכימו להצטרף להסתדרות הציונית?
אמנון כהן: אנחנו שוקלים את זה בחיוב דווקא.
אמנון כהן: הגיע הזמן, אתה אומר.
צבי הנדל: אדוני סגן השר במשרד ראש הממשלה, בבקשה.
יורי שטרן: אני מצטרף לברכות על הפעילות של הסוכנות היהודית.
יורי שטרן: במשך השנים האחרונות יצאו כמה משלחות של חברי הכנסת כדי לראות את הפעילות של הסוכנות בחבר העמים, ואני חושב שכל נסיעה כזאת תרמה רבות לחברי הכנסת עצמם קודם-כל, במיוחד לאלה שלא התמזל מזלם להיוולד אי-שם ברוסיה, בלרוס או במקום אחר שם.
יורי שטרן: החוויה הזאת היתה עבורם חוויה יהודית אמיתית, אולי חזקה מרוב הדברים שהם חוו בקטע היהודי הזה בחיים שלהם.
יורי שטרן: אבל האתגרים הם קשים ואני רוצה להציע שניים-שלושה דברים.
יורי שטרן: קודם-כל, אתה מדבר על הזהות היהודית ועל הישארות העם היהודי כעם במובן הבסיסי בסך-הכל, לא רק ביולוגי אלא תרבותי, זהות עצמית.
יורי שטרן: בימים הקשים שלאחר הפיגוע בדולפינריום, שאין להשוות שום דבר אחר לטרגדיה שעברו המשפחות, לכאב הזה התוספו אצלי גם שתי חוויות קשות – אחת בבית הקברות, שרוב הבנים של בית הספר היו בהלוויה ללא כפות.
יורי שטרן: זאת היתה הלוויה יהודית, עם קדיש, ואולי הם אפילו לא ידעו שצריך לשים כפה.
יורי שטרן: אחר-כך ארגן העוזר הפרלמנטרי שלי לשעבר, שהקים את מרכז הנוער בראשון-לציון, שהנערים והנערות ממרכז הנוער יבואו לדולפינריום לכבד את זכרם של החללים, והגיעו גם תלמידים מבית ספר "שבח".
יורי שטרן: תוך כדי זה רציתי לומר קדיש, והילדים לא נתנו לי, הם השתיקו אותנו.
יורי שטרן: אני עשרים שנה בארץ ואני לא זוכר שום דבר דומה לזה.
יורי שטרן: אם זאת התוצאה, אני לא רוצה לחשוב הרבה על צרפת, ארגנטינה או על מקום אחר.
יורי שטרן: אני חושב על מדינת ישראל, שהבעיה הזאת הופכת להיות בעיה פנימית שלנו.
צבי הנדל: בשבוע הבא תהיה לנו ישיבה עם שרת החינוך.
יורי שטרן: אפרופו, התברר שבבית-הספר לא נתנו לילדים האלה שום דבר.
יורי שטרן: אסרו על המורים-עולים להכניס לשם ידיעת הארץ, חגים וכדומה, כי זאת כפייה דתית.
יורי שטרן: זה דבר שמחייב התייחסות אחרת, לדעתי, מכלל הפעולה שלכם, בין היתר, לפני ואחרי.
יורי שטרן: כי אי-אפשר להשאיר את זה כך, לפחות בשנה-שנתיים הראשונות, כי זאת התקופה שמעצבת את דעתם של האנשים האלה.
יורי שטרן: אני הצעתי בזמני, כשהוקם האגף לחינוך יהודי בסוכנות, במתכונת הנוכחית, שהמאמץ יושקע ביצירת תוכנית יהודית אחידה למדינת ישראל ולתפוצות, כי גם פנימה לא פחות חשוב ללמד את ילדי ישראל מה שנוגע לתפוצות ולעם היהודי, מאשר ללמד את הילדים בחו"ל על מדינת ישראל.
יורי שטרן: אפשר לחבר תוכנית אחידה ואז גם שיתוף הפעולה מקבל אופי אחר, והרבה דברים, כולל אינטרנט, יקבלו מעמד הרבה יותר משמעותי ויהיו כלים ליצירת הזהות הזאת.
יצחק גאגולה: אני מכיר את המפעל הכביר של הסוכנות היהודית לא רק מאז שאני חבר הכנסת.
יצחק גאגולה: אני רוצה לברך את יושב-ראש הסוכנות היהודית ידידי סלי מרידור על המפעל הכביר שהוא עושה והסוכנות עושה.
יצחק גאגולה: אבל הייתי רוצה לבקש ממנו באופן אישי קצת יותר למקד את הפעילות בתחום החינוך.
יצחק גאגולה: תוכנית הזהות היהודית היא מאד מבורכת ואת התוצאות שלה אנחנו רואים בשטח, אבל נושא החינוך ברחבי התפוצות הוא נושא חשוב מדרגה ראשונה, שקשור גם להתבוללות, ואנחנו מכירים את המספרים.
יצחק גאגולה: פרופ' דלה-פרגולה נתן לנו הרצאה מאלפת בנושא תפוצות, בוועדה שאני עומד בראשה, ואני גם מתכונן לכנס בקרוב עוד ישיבה בנושא הזה.
יצחק גאגולה: אני מברך גם על "תגלית", שהיינו עדים לה בשבוע שעבר, וגם היה לי הכבוד לארח אותם כאן.
יצחק גאגולה: אבל לאור המקרה המצער בדולפינריום, כאשר ביקרתי את אחת ממשפחות הנפגעים שבנה בא לכאן בתוכנית נעל"ה והביא את משפחתו ובזכותם כל המשפחה עלתה לארץ, לעיניי התגלה מקרה טרגי מדרגה ראשונה – האבא רופא כירורג, האמא מורה, ואף אחד מהם לא עובד בצורה מסודרת.
יצחק גאגולה: האמא עובדת ניקיון.
יצחק גאגולה: אנחנו מזניחים אותם.
יצחק גאגולה: הם אומרים: אף אחד לא בא לבקר אותנו.
יצחק גאגולה: אני מאשים גם את עצמי.
יצחק גאגולה: אבל בואו נחשוב אם אנחנו צריכים להמשיך את הקשר הזה, גם אם זה לא כתוב שחור על גבי לבן בתוכנית, אבל צריך לחשוב על הקשר הרצוף, מה קורה עם כל משפחה ומשפחה ואולי להקים מוקד פיקוח שאפשר יהיה לפקח על כל משפחה, כי יש משפחות רבות שעזבו דירת פאר בחו"ל, באו לכאן ועד היום גרים בשכירות, ללא פרנסה.
יורי שטרן: כל משפחות החללים גרות בשכירות.
יורי שטרן: לאף משפחה אין דירה משלה.
יצחק גאגולה: זה לא ייאמן.
יצחק גאגולה: אולי אנחנו צריכים לעשות משהו שלא עשינו עד היום.
יצחק גאגולה: אני לא מדבר על הסוכנות היהודית פה, אלא באופן כללי, גם עליי באופן אישי.
יצחק גאגולה: אין ספק שהסוכנות היהודית עומדת בפני אתגרים קשים ביותר.
יצחק גאגולה: גל האנטישמיות גאה ועלה לאחרונה, והוכחה לכך ראינו אתמול בתוכנית של ה-BBC, שאין ספק שמאחוריה עומדת אנטישמיות גלויה, לא סמויה, כלפי ראש ממשלת ישראל, והיא מקרינה על כולנו.
יצחק גאגולה: לכן אני רוצה לברך אותך שתתחזקו, אנחנו מחזקים אתכם, אבל בד בבד אנחנו צריכים גם להפיק לקחים.
גנדי ריגר: קודם-כל אני מצטרף לברכות ליושב-ראש הסוכנות היהודית על הדיווח החשוב ששמענו.
גנדי ריגר: אני זוכר שכשאני באתי לארץ לפני 11 שנה לא היה לי בסיס לדעת מה זה מדינת ישראל.
גנדי ריגר: אבל אני באתי ממשפחה יהודית, עם בסיס כלשהו.
גנדי ריגר: עכשיו באים אנשים שיש לי הרגשה שהם לא יודעים מה זה מדינת ישראל, מה זאת אומרת מדינה יהודית.
גנדי ריגר: אני חושב שאנחנו צריכים לחשוב על זה גם בבסיס הסוכנות, שהם צריכים ללמוד באוקראינה, בבלרוס ובשאר המדינות שמהן באו, שהם צריכים לדעת למה הם צריכים להיות בישראל ולא בארצות-הברית או במדינות אחרות.
גנדי ריגר: הם צריכים לבוא עם המחשבה הזאת על המדינה.
שמואל הלפרט: אני מצטער שלא שמעתי את סקירתו של יו"ר הסוכנות היהודית, אבל אשתדל לקרוא את דבריו בפרוטוקול.
שמואל הלפרט: אני רוצה לומר ליושב-ראש הנהלת הסוכנות היהודית שלפני שנתיים – שלוש שנים יזמתי דיון על עתידו של הנוער היהודי בעולם ולקראת הדיון ביקשתי חומר.
שמואל הלפרט: למשרד החינוך לא היה כלום ולא ידעו שם על איזה שהוא קשר עם מוסדות חינוך יהודיים.
שמואל הלפרט: אני כבר לא מדבר על מוסדות חינוך דתיים, חרדים.
שמואל הלפרט: בענין הזה הסוכנות לא צריכה לדאוג.
שמואל הלפרט: האוכלוסייה החרדית מסודרת, מאורגנת.
שמואל הלפרט: ביקשתי נתונים על כלל ישראל, לכמה אחוזים מהם יש איזה שהוא קשר, וכאשר דיברתי על איזה שהוא קשר לא דיברתי דווקא על יהודים שלומדים יהדות.
שמואל הלפרט: בסוכנות היהודית מסרו לי קצת אינפורמציה, והתברר שלמעלה מ-75% מבני הנוער בעולם אין להם שום קשר עם חינוך יהודי כלשהי אפילו פעם אחת בשבוע ללכת לאיזה שהוא מועדון, שישמעו בו איזה שהוא שיר.
סלי מרידור: אמרתי קודם את המספרים.
סלי מרידור: הם פחות חמורים מאלה שאתה אומר, אבל הם קשים מאד.
סלי מרידור: 75% לא הולכים לבתי-ספר יהודיים.
סלי מרידור: 50% לא מקבלים שום קשר לשום סוג של חינוך יהודי, גם לא פורמלי.
שמואל הלפרט: לפני כשלושה שבועות ביקרתי ברומניה.
שמואל הלפרט: יש שם 12,000 יהודים, רובם זקנים.
שמואל הלפרט: יש שם פעילות של הסוכנות.
שמואל הלפרט: יש שם בית-ספר יהודי אבל הוא לא ממומן על-ידי הסוכנות אלא על-ידי קרן לאודר בארצות-הברית.
שמואל הלפרט: אדוני יושב-ראש הסוכנות, נדמה לי שהסוכנות היהודית חייבת להשקיע את מלוא מרצה ואת תקציביה לחינוך הנוער היהודי בגולה, שיהיה לו איזה שהוא קשר עם העם היהודי, כי אחרת אנחנו במו ידינו מפסידים את העם היהודי.
שמואל הלפרט: אתה יודע את זה פי כמה יותר טוב ממני, ההתבוללות בעולם נוראה, היא הגיעה ל-60% - 70%, ויש אומרים אפילו ל-80%.
שמואל הלפרט: המצב נוראי.
שמואל הלפרט: אם אנחנו לא נשים את כל כובד המשקל של הסוכנות היהודית, כי אין לי כתובת אחרת ממי לבקש את זה, על חינוך הנוער בגולה, שיהיה לו איזה שהוא קשר עם יהדות, אנחנו מפסידים עוד דור, עוד שני דורות.
שמואל הלפרט: בתור אישי ציבור, חברי הכנסת, יש לנו אחריות על העם היהודי לא רק לעוד שנה – שנתיים, גם לעוד חמישים ומאה שנים.
שמואל הלפרט: אם אנחנו לא נעשה עכשיו את כל המאמצים ולא נגרום לזעזוע בתחום הזה, אנחנו עתידים לתת את הדין על עתידו של הנוער היהודי שאנחנו מפסידים אותו במו ידינו ואנחנו לא נוכל להגיד שידינו לא שפכו את הדם הזה.
צבי הנדל: אני חייב לציין שבמרכז הוויכוח עמד הנושא הזה.
שמואל הלפרט: אני מצטער שלא הייתי.
צבי הנדל: אני רוצה לשאול שאלה קצרה אחת.
צבי הנדל: אני קיבלתי דיווח שבשני המרכזים שבהם נמצאים יהודי אתיופיה, באתיופיה, הטיפול הסוכנותי הוא מאד מינורי.
צבי הנדל: שאלתי מדוע "נאקודג'" לא משקיע בהם לאחר עלייתם לישראל, בישראל, ואמרו לי שכל גרוש שישתחרר להם ממה שהם משקיעים שם, אם הסוכנות תיקח על עצמה את חלקה שם, הם מתחייבים להשקיע בישראל.
צבי הנדל: הייתי רוצה לקבל בענין הזה הבהרה, אם זה נכון או לא, ומה מתכוונת הסוכנות לעשות.
30095: אני מצטרף לשאלתך.
30095: שמענו את הדיווח של יושב-ראש הסוכנות היהודית.
30095: אני מעריך את הפעילות של הסוכנות היהודית.
30095: בנושא יהודי אתיופיה היום אנחנו מאד מאוכזבים מהפעילות של הסוכנות היהודית.
30095: בלי לפגוע בזכות של הסוכנות היהודית על הפעילות שלה הן ב"מבצע שלמה" והן ב"מבצע משה" היום לסוכנות היהודית יש מדיניות של הפליה.
30095: אני אומר שזאת מדיניות של הפליה, כי אנחנו שמענו על רצונה של הסוכנות לחנך את הקהילות היהודיות לפני שהיהודים מגיעים לארץ.
30095: באתיופיה יש היום 5,000 ילדים, ואלה מתוכם שעולים מדי שבוע לא מקבלים שום סיוע ושום חינוך או סיוע אחר מהסוכנות היהודית, רק מהג'וינט בענין החינוך.
30095: אני שואל, לעומת התוכניות והרצון והפעילות שלהם בארצות אחרות, למה אתם לא מסייעים בענין החינוך של ילדים שממתינים לעלות לארץ.
יורי שטרן: זו גם היתה שאלתי.
סלי מרידור: כם אשתדל לענות על כל השאלות בקצרה.
סלי מרידור: נשאלו הרבה שאלות, ואני גם אחבר חלק מהן, במיוחד בכל מה שקשור לנושא החינוך, כי אני רוצה להשאיר את רוב הדברים עם מענה ולא בהעדר מענה.
סלי מרידור: אתחיל בנושא האחרון שקשור לעלייה מאתיופיה.
סלי מרידור: קודם-כל לצד העובדות.
סלי מרידור: אנחנו מעלים כל שבוע לארץ קרוב ל-100 עולים מאתיופיה.
סלי מרידור: אני מקווה שהשנה יעלו מאתיופיה בין 4,000 ל-5,000 עולים.