GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה נחום: הוא טען: לא באתי לארץ-ישראל לגרום נזקים למדינת ישראל.
משה נחום: הגברת הנכבדה הזאת ירדה אליו הביתה, על מיטת חוליו, ושכנעה אותו שזאת מדינה מתקדמת, זאת לא תימן, שלא יפחד, הוא לא גורם נזקים.
משה נחום: הוא לא רצה לקבל כסף מהביטוח.
משה נחום: זאת תכונה של יושבת-ראש שלא ישבה למעלה, היא ירדה אל העם.
משה נחום: נקודה שנייה.
משה נחום: היה לנו ערב משגשג בכנסת עם הגב' מרגרט תאצ'ר ועם ג'ין קירפטריק, וכמובן ראש עיריית לאס-וגאס.
משה נחום: לא היו חברי כנסת ושרים אבל הגב' בלומנטל היתה יושבת-ראש הליכוד העולמי.
משה נחום: לשמוע את דברי השבח משלוש הנשים על אישה זה דבר לא רגיל.
משה נחום: הרי נאמר, אין אישה מקנאה אלא בירך חברתה.
משה נחום: החכם מכל אדם אמר:
משה נחום: לב חכם לימינו ולב כסיל לשמאלו.
משה נחום: וכי זה ייתכן שיש מישהו שיש לו לב חכם בצד ימין ומי שאין לו, חס ושלום, לב בצד שמאל אז הוא לא בסדר?
משה נחום: אלא אם בן-אדם מסתכל אל חברו במידה שווה.
משה נחום: כמו שהקדוש ברוך הוא הסתכל אל משה רבנו ודיבר אתו פנים אל פנים, כך הגב' נעמי בלומנטל הסתכלה אל כל אדם ואדם מלמעלה ועד פשוטי העם.
משה נחום: אני רוצה לברך אותך, גברתי.
משה נחום: ולצבי הנדל, אני תקווה שתהיה לך עשייה נפלאה כמו שהגברת הזאת עשתה.
משה נחום: תרשו לי להגיש לך שי, שעון, כי השעון תמיד מתקתק ברוח הזמן.
נעמי בלומנטל: ברשותך, אני אשאיר את זה לוועדה כדי שיידעו שיש זמן - - -
צבי הנדל: תודה רבה לך.
צבי הנדל: אחרון הדוברים, מנכ"ל הפורום הציוני מר אפרים חולמיאנסקי.
אפרים חולמיאנסקי: העולים החדשים שמגיעים ארצה, בניגוד לילידי הארץ, בדרך-כלל באים חסרי קשרים.
אפרים חולמיאנסקי: הם לא יודעים ברגע הקריטי למי להרים טלפון, ולא אוטומטית מקבלים גיבוי, לעומת אלה שגדלו כאן ועברו את כל המערכות, וכשמגיע הרגע הקריטי יש לעולים החדשים שאני מייצג מעט מאד מקורות של עזרה וסיוע, וחלק מהאנשים יחידי סגולה אלה יושבים בחדר הזה ואת, נעמי, היית בהחלט אחת מהם.
אפרים חולמיאנסקי: אנחנו פנינו גם כארגון וגם במקרים קשים ספציפיים בודדים.
אפרים חולמיאנסקי: במסגרת הקדנציה שלי אני זוכר סוגייה קשה מאד של אישור (?) ניהול תקין לכל הפרשה של רשם העמותות, שלהערכתנו קצת חרגו ממסגרת הטעם הטוב, וזה מאד עזר.
אפרים חולמיאנסקי: עוד דבר רציתי להגיד, שמבחינתי מסגרת ביורוקרטית קשה בדרך-כלל עורמת מכשולים לאנשים מוסמכים.
אפרים חולמיאנסקי: כשאני רואה כאן את הצוות שיושב שם, שלושה סגני שרים ואת יושב-ראש הוועדה הנכנס, אני מקבל את זה בגדר פלא.
אפרים חולמיאנסקי: הצליחו בעשייה, וזה לטובת כולנו, גם אלה שקולטים וגם אלה שנקלטים, ולטובת כל עם ישראל.
אפרים חולמיאנסקי: תודה.
צבי הנדל: אחרון הדוברים, חבר-הכנסת אליעזר כהן.
אליעזר כהן: תודה ליושבת-ראש העוזבת, שעשתה לנו גם מסיבה מאד נחמדה אתמול.
נעמי בלומנטל: זה היה מטה עולים.
נעמי בלומנטל: זה משהו אחר.
אליעזר כהן: במסיבה היתה הפגנה של אחווה בין כל אלה שקיבלו את הסיוע הרב של הוועדה שלך.
אליעזר כהן: זה בלט וזה נראה טוב.
אליעזר כהן: לצבי אני רוצה להגיד שאני אוהב את המהלך של ראש הממשלה אריק שרון בזה שהוא הפגין אבהות לנושא והוא ימשיך לעסוק בו.
אליעזר כהן: אנחנו סומכים על חבר-הכנסת, מי שנהיה סגן שר יולי אדלשטיין שהוא יהיה שר כשר, אבל זה שיש את אריק מקרין ומעורב ורוצה להיות בעניינים, אני חושב שזו נקודה סמלית יפה מאד.
אליעזר כהן: אנחנו צריכים את זה ואני מקווה שזה ישתפר ויילך.
אליעזר כהן: לצבי הנדל הנכנס אני מאחל את כל ההצלחה.
אליעזר כהן: יש שם המון עבודה, אתה צריך את זה.
אליעזר כהן: בהצלחה.
צבי הנדל: ועכשיו כלת הבוקר הזה, בבקשה.
נעמי בלומנטל: אני מצטרפת לאמירה שנאמרה קודם, שמבחינתי זה מאד-מאד מרגש, והייתי אומרת אפילו עול מסוים לעזוב את הוועדה הזאת.
נעמי בלומנטל: פעלנו יחד במשך למעלה מחמש שנים.
נעמי בלומנטל: זו תקופה לא קצרה, במיוחד במערכת פוליטית.
נעמי בלומנטל: המערכת הפוליטית מצד אחד מזכה אותנו, נבחרי הציבור, הרבה מאד.
נעמי בלומנטל: אני תמיד אומרת שיש לי זכות גדולה להיות חברת הכנסת בישראל, כמו גם לחבריי, ולהיות יושבת-ראש הוועדה כאן זו היתה זכות כפולה ומכופלת.
נעמי בלומנטל: אני הרגשתי את זה בכל רמ"ח אברי, כל יום, כל שעה, כל דקה.
נעמי בלומנטל: לכן העזיבה קשה, קשה מאד, גם בשל חברי הוועדה, שלרובם נשארו.
נעמי בלומנטל: היינו קדנציה אחת בין השנים 1966 ל-1999 ורובנו נשארנו חברים בוועדה זו.
נעמי בלומנטל: והפרידה קשה, כמובן, גם מן הצוות שאני חושבת שאין דוגמתו אולי גם לא בכנסת, אני לא יודעת בדיוק, אבל בכלל במדינת ישראל נשים כמו וילמה, ציפי, שהן הקבע, העוגן של הוועדה הזאת מבחינת המחויבות, המסירות העצומה, החזון, החוכמה, הכישורים.
נעמי בלומנטל: אני גם כתבתי את זה וגם אומרת את זה, והדברים גם יופיעו בחוברת שתצא מטעם הוועדה.
נעמי בלומנטל: אפשר גם ללמוד מהן הרבה מאד, מהיעילות הרבה שבה הן עובדות – יוצא מן הכלל.
נעמי בלומנטל: צבי, מבחינה זאת, אני אומרת לך, אתה פשוט התברכת, אתה תרגיש את זה.
נעמי בלומנטל: נמצאים כאן נציגים של ארגוני עולים ונציגי משרדי הממשלה.
נעמי בלומנטל: יש כאן מאסה, הון אנושי של רצון טוב ומוכנות כדי לעזור ולסייע.
נעמי בלומנטל: אני רוצה לברך גם את נציגי משרדי הממשלה.
נעמי בלומנטל: אני יודעת שלפעמים לא קל לכם.
נעמי בלומנטל: אתם זוכים כאן לא אחת, גם בוועדות כנסת אחרות, לקיטונות של צוננים, לביקורת רבה מאד.
נעמי בלומנטל: אני רוצה לציין במיוחד את האוצר, ויושבת כאן נטאשה שהיתה נציגת האוצר בוועדה ועזבה, במובן הזה שהאוצר לא מתכוון לומר דברים לא טובים, זה רק יוצא לו לפעמים.
נעמי בלומנטל: כי הם בסך-הכל שומרים על אוצר המדינה.
נעמי בלומנטל: בגדול ניסינו להתמודד עם – אני לא רוצה לומר את המלה הכל-כך נפוצה – מגוון של נושאים.
נעמי בלומנטל: זה מעבר למגוון של נושאים.
נעמי בלומנטל: ניסינו להתמודד עם כל העוצמה שיש בעלייה מכל ההיבטים שלה, מכל הרבדים.
נעמי בלומנטל: זה אומר בעיקר הקשיים.
נעמי בלומנטל: יש פיתוי רב מאד, ואני רוצה גם להזהיר אותך מעט מהפיתוי הזה, להתעסק כמעט רק במצוקות של העולים, אבל ראוי ורצוי להתעסק מבחינת העלייה במספר האדיר המבורך הזה של מיליון עולים בעשר שנים, ראוי לטפל בו, להתמודד אתו גם מזוויות ראייה נוספות ובעיקר ההתמודדויות הפנימיות שלהן, לא רק המצוקות הכלכליות, גם איך החברה הישראלית מקבלת אותם.
נעמי בלומנטל: עסקנו הרבה מאד בדימוי של העולים החדשים ובנסיון שלנו, הוותיקים, ואני באה מהצד של הוותיקים, לראות את העולים לא בדימוי שנוטים לייחס להם, והשתמשו במלים שונות ובתקשורת מופיע מה שנאמר עליהם.
נעמי בלומנטל: ניסינו עד כמה שאפשר לרדת לעמקי נשמתם של אלה שבאים לכאן, והמעבר לא קל, הוא מאד קשה.
נעמי בלומנטל: יושבים כאן אנשים רבים שמעידים על הקושי שבמעבר מארץ שהיא בעצם המולדת שלך למולדת חדשה.
נעמי בלומנטל: המעבר הזה הוא קשה ביותר, ולא מגיע לאף אחד שמגיע לכאן כעולה חדש שיתחילו להדביק לו עוד דימויים וסטיגמות.
נעמי בלומנטל: כך שפעלנו בצורה נחרצת מאד נגד סטיגמות שהדביקו לעולים חדשים.
נעמי בלומנטל: וזאת מעבר למצוקות שהן כמעט דבר של יום ביומו.
נעמי בלומנטל: אם זה המדענים, אם זה שכר-דירה, אם זה הקצבאות הכל-כך נמוכות.
נעמי בלומנטל: סגן השר שמתפקד היום כשר, יולי אדלשטיין, שעבדנו יחד גם במסגרת הוועדה וגם קודם לכן בהיותו שר, תהיה לך משימה מאד קשה, כי אני יודעת שהתקציבים לא הוגדלו, המצוקות גוברות, משום שהעולים שבהתחלה היו עולים וקיבלו כל מיני הטבות, ההטבות יורדות לאט-לאט.
נעמי בלומנטל: צריך לנסות לשמור, עד כמה שאפשר, והייתי אומרת אפילו ללכת עם האינדיבידואום.
נעמי בלומנטל: יש חזקים יותר שיכולים כבר להסתדר בכוחות עצמם, ויש חלשים יותר שהמדינה צריכה להמשיך ולסייע להם.
נעמי בלומנטל: צריך למצוא את המודוס-ויונדי בדברים האלה ואולי ללכת בכיוון של חקיקה אפילו.
נעמי בלומנטל: לא תמיד זה יכול להיות לפי שנה.
נעמי בלומנטל: התחלנו לטפל גם בחוק לקליטת עלייה.
נעמי בלומנטל: יכול להיות אדם שמגיע לכאן ובתוך שלוש שנים מרגיש בבית, מצא את מקומו, הילדים במערכת החינוך והכל טוב, ויכול להיות אדם שכעבור שלוש שנים עדיין עם בעיות נפשיות, כי הוא עוד לא התאקלם כאן, או שהילדים שלו לא מצאו את מקומם במערכת החינוך ועזבו.
נעמי בלומנטל: יש הרבה מאד בעיות.
נעמי בלומנטל: נשירה מבתי הספר, קשישים, מחסור אדיר בדיור.
נעמי בלומנטל: גם בחקיקה ניסינו לבנות את סדר היום כך, ואני משערת שזה יהיה פחות או יותר גם בהמשך, שיהיה יום מסוים לחקיקה.
נעמי בלומנטל: היתה בוועדת העלייה והקליטה חקיקה יותר משהיתה בעבר, גם בשל העובדה שהכנסת של 1996 היתה, דומני, היתה כנסת של פריצת דרך מבחינת העולים החדשים, לא מבחינת הפריצה שהם הגיעו לארץ, אלא שהם מצאו כאן ייצוג נאמן בדמות עולים חדשים, בדמות מפלגות שמייצגות עולים.
נעמי בלומנטל: שלא לדבר עכשיו אם זה טוב שיש מפלגה מסוימת, אבל זה בהחלט מביא לידי ביטוי את הכישלון שלנו, המפלגות הגדולות, שלא הצלחנו בתוכנו להביא לידי ביטוי מספיק את האינטרסים ואת הייצוג של העולים החדשים.
נעמי בלומנטל: מעבר למצוקות, מעבר לראייה הרחבה יותר, אם זה באמצעי התקשורת איך מציירים את העולים החדשים, את מי מראיינים.
נעמי בלומנטל: אני מאד בעד העדפה מתקנת, כי רוב הוותיקים לא מבינים את זה.
נעמי בלומנטל: איפה אתה רואה בעמדות מפתח, איפה אתה רואה ברשות השידור, לא רק כטכנאים אלא כמי שמופיעים באמצעי התקשורת, כמי שמראיינים אותם או שהם מראיינים בעצמם, ככוכבי תקשורת.
נעמי בלומנטל: אתה רואה גטו נפרד לחלוטין – אני לא רוצה לקרוא לזה גטו, אבל אמצעי תקשורת ייחודיים לעולים, שזה עולם ומלואו, יוצא מן הכלל.
נעמי בלומנטל: זאת ממש תגלית להכיר את אמצעי התקשורת בשפה הרוסית, שהיא עשירה מאד, מעמיקה מאד, אינטלקטואלית, מתמודדת מאד.
נעמי בלומנטל: זה לא קיים אצלנו, וחבל, אבל צריך לעשות את השעטנז, צריך לחבר את שניהם, צריך לקחת את האוצר האדיר שקיים בתקשורת אצל האינטלקטואלים שהביאו לכאן ולחבר אותם אלינו.
נעמי בלומנטל: אסור שתהיה הפרדה, אבל אותו חיבור צריך להיעשות לא מתוך התנשאות, חלילה, כפי שזה היה פעם, אלא מתוך היכרות ולימוד זה את זה.
נעמי בלומנטל: היה פה פעם מנכ"ל הרשות שאמר: צריך לעשות אינטגרציה, הם צריכים ללמוד מאתנו, הם צריכים לבוא ולהתחבר אלינו.
נעמי בלומנטל: לא עוד, אנחנו שינינו את כל הגישה.
נעמי בלומנטל: אנחנו צריכים ללמוד מהם, הם צריכים ללמוד מאתנו וניפגש איפה שהוא באמצע הדרך.
נעמי בלומנטל: היבט נוסף שניסינו גם אותו להכניס לפעילות של הוועדה הוא הבחינה, למשל, של חוק השבות.
נעמי בלומנטל: זה לגיטימי, גם בוועדה, שחברי הכנסת, נבחרי ציבור, אינטלקטואלים, פילוסופים, התאחדויות עולים ואחרים, לגיטימי שאנחנו נבחן האם חוק השבות טוב שהוא מופיע בניסוחו הקיים, או האם כדאי או רצוי לשנות אותו.
נעמי בלומנטל: אנחנו התחלנו לדון בשאלה הזאת, והייתי מאד ממליצה להמשיך את הדיון הזה.
נעמי בלומנטל: עשינו את זה גם בחדר ההרצאות, כאשר הקדשנו לנושא הזה לפחות יום עיון אחד.
קריאה: חייבים לסיים את הדיון הזה מפני שאו-טו-טו הוא ייכנס לחוקה.
נעמי בלומנטל: אתה יודע את דעתי, אני לא אכנס עכשיו לקטע של החוקה.
נעמי בלומנטל: לפי דעתי זה עוד מוקדם מדי.
נעמי בלומנטל: אבל דווקא בשל הבעיות שיש לנו כאן, וכמובן העלייה – ותכף אומר כמה מלים לגבי התפוצות.
נעמי בלומנטל: ניסינו לקיים כאן דיונים שקשורים לעם היהודי, מהי מחויבותה של מדינת ישראל כלפי יהודים ברחבי תבל, עד כמה אנחנו צריכים ללכת לקראתם.
נעמי בלומנטל: היתה כאן עכשיו דוגמה מאד מאלפת.
נעמי בלומנטל: למשל, החטופים בארגנטינה.
נעמי בלומנטל: מדינת ישראל צריכה להציל, בוודאי, אבל עד כמה אנחנו צריכים ללכת.
נעמי בלומנטל: היום, כשיש ועדות חקירה, עד כמה אנחנו צריכים ללכת לקראת אותם יהודים, רק אם הם אזרחי מדינת ישראל, או האם הם נחטפו בארגנטינה ומדינת ישראל עשתה מספיק בתקופה הזאת.
נעמי בלומנטל: אותו דבר היה לנו עם החטופים עכשיו בצ'צ'ניה.
נעמי בלומנטל: יש לנו מצב בעייתי מאד עם מה שקורה עכשיו באיראן.
נעמי בלומנטל: זה דיון שיש בו נגיעה גם פילוסופית, גם ערכית, מה המחויבות של מדינת ישראל כמדינתו היחידה של העם היהודי כלפי אותם יהודים.
נעמי בלומנטל: במצוקה – זה ברור, אבל אם הם לא במצוקה, האם לנו יש ענין כמדינת ישראל לעסוק בחינוך יהודי בתפוצות, ועד כמה?
נעמי בלומנטל: האם המדינה צריכה להקציב מתקציבה לחינוך יהודי בתפוצות?
נעמי בלומנטל: האם זה ענין שלנו שיש התבוללות בחוץ-לארץ, בין שזה בארצות-הברית, בצרפת, דרום אמריקה?
נעמי בלומנטל: ההתבוללות מגיעה לכדי 50%.
נעמי בלומנטל: מה זה אומר לגבי מדינת ישראל, ומה תפקידנו מבחינת כנסת ישראל, מבחינת מדינת ישראל עם ההתמודדות עם הבעיות האלה, עד כמה אנחנו צריכים להיות מעורבים, אם בכלל.
נעמי בלומנטל: הייתי שמחה אם היינו ממשיכים לראות את כל השאלות האלה בראייה כוללת, רחבה.
נעמי בלומנטל: וכמובן , יחסי הגומלין ישראל-תפוצות.
נעמי בלומנטל: לכן הוספנו לשמה של הוועדה, מתוך הכרת הערך של ישראל-תפוצות, הוספנו לשם הוועדה את המלה "ותפוצות", כדי שלא נהיה רק בנישה הרחבה, ויחד עם זה הצרה של מצוקות העולים, שעליה מופקד סגן השר מיכאל מלכיאור.
נעמי בלומנטל: אני מקדמת בברכה את סגן השר מלכיאור.
נעמי בלומנטל: הגעת בדיוק כשאנחנו מדברים על התפוצות.
נעמי בלומנטל: אולי זה יעניין אותך, סגן השר מלכיאור, שבעבר הגיעו עולים לארץ והיתה התנגדות מסוימת מצד כמה מחברי הוועדה שהם יתגוררו ביש"ע, שתקציבים יופנו ליש"ע.
נעמי בלומנטל: התמודדנו עם הבעיות האלה.
נעמי בלומנטל: לא הייתי אומרת שזה היה הדבר המרכזי בוועדה.
נעמי בלומנטל: היריעה באמת רחבה מאד, עולם ומלואו.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שהמחויבות הראשונית שלנו הוא עתידה של הציונות, עתידו של עם ישראל בוועדה זו, עלייה, קליטה ותפוצות.
נעמי בלומנטל: לכן, צבי, לפני שאומר לך כמה מלים אני גם רוצה לברך את יולי אדלשטיין.
נעמי בלומנטל: יש לך משימה מאד כבדה, האתגרים הם עצומים.
נעמי בלומנטל: אני יודעת שיש קושי רציני בתקציבים.
נעמי בלומנטל: לא קל יהיה למצוא את שיווי המשקל ואת שביל הזהב בין התקציבים שכמעט ואינם לבין המצוקות האדירות שקיימות.
נעמי בלומנטל: אני אשמח, כמובן, לסייע בכל מה שקשור לתשתיות, יחד עם השר איווט ליברמן שגם הוא מבטא קידום והתערות אדירה שיש לעולים החדשים בארץ.
נעמי בלומנטל: דרך אגב, אני גם בעד העדפה מתקנת לעולים, והתחלתי לומר את זה.
נעמי בלומנטל: אם ניקח את רשימת המנכ"לים, הסמנכ"לים, חברים בדירקטוריונים, יושבי-ראש מועצות מנהלים, כמה עולים יש ביניהם?
נעמי בלומנטל: כמעט אין.
נעמי בלומנטל: כאן צריך ללחוץ ולא להרפות.
נעמי בלומנטל: אין שום סיבה בעולם ולא ייתכן שאותם אנשים שהקימו את המדינה הזאת וצאצאיהם ממשיכים לקיים את המדינה, שיהיה להם מונופול על כל התפקידים בצמרת המדינה.
נעמי בלומנטל: בשום אופן לא.
נעמי בלומנטל: צריך לפרוץ את זה, לא רק בפוליטיקה, גם במקצוע, בבנקים ובכל מקום.
נעמי בלומנטל: זאת משימה גם שלנו.
נעמי בלומנטל: אני שוב רוצה לציין גם את הפעילות של הצוות המקצועי של הוועדה – וילמה, ציפי ויפעת.
נעמי בלומנטל: זה צוות יוצא מן הכלל עם אכפתיות, ציונות, מסירות אדירה, כשרון, חוכמה.
נעמי בלומנטל: וכמובן אביטל, התחקירנית שלנו שגם היא, כמו שזה קרה גם לי, התאהבנו בוועדה הזאת ולא רצינו לעזוב.
נעמי בלומנטל: זאת הפוליטיקה שכל-כך אוהבים לקרוא עליה בעתונים.
נעמי בלומנטל: זה כמו רולטה שמסתובבת ואנחנו הפוליטיקאים מוצאים את עצמנו פתאום פה ופתאום שם.
נעמי בלומנטל: הנה יש לנו עכשיו סגן יושב-ראש הכנסת, מיכאל נודלמן.
נעמי בלומנטל: יש לנו עכשיו את יושב-ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות צבי הנדל.
נעמי בלומנטל: יש לנו את סגן השר יולי אדלשטיין.
נעמי בלומנטל: יש לנו את סגן השר הנמרץ, הנהדר, יורה שטרן.
נעמי בלומנטל: אמנם המאסה הם העולים מברית-המועצות לשעבר, וגם מקור העלייה עדיין העיקרי הוא מחבר העמים ורוסיה, אבל אנחנו כמובן צריכים להביא לכך, וזה האתגר של מדינת ישראל, להביא עוד מיליון עולים בעשר שנים.
נעמי בלומנטל: להערכתי יהיה קשה מאד להביא עולים מארצות-הברית, אם כי כשהם באים לכאן במשלחות הזדהות הם תמיד שואלים: מה אנחנו יכולים לעשות למען מדינת ישראל?
נעמי בלומנטל: אני אומרת להם: לא תאהבו לשמוע את זה, אבל תעלו לארץ.
נעמי בלומנטל: אני רוצה "לזרוק" לכם את הכפפה של יהדות דרום אמריקה, בעיקר ארגנטינה, ששם יש מצוקה קשה ביותר, וזה עשוי להיות כישלון אדיר אם לא נצליח להביא אותם.
נעמי בלומנטל: זה אתגר, זה ממש לפתחנו, וחייבים-חייבים להביא אותם לארץ.
נעמי בלומנטל: אני קוראת גם לך וגם ליולי, ובתוקף היותי יושבת-ראש הליכוד העולמי - - -
צבי הנדל: תכיני תשתית.
נעמי בלומנטל: תשתית, יישובים חדשים, תעשייה, מים, חשמל, אנרגיה וכו'.
יורי שטרן: אפשר לראות את יהדות ארגנטינה כחלק מהתפוצה הרוסית.
נעמי בלומנטל: וכמובן צרפת.
נעמי בלומנטל: אני מקווה שגם יהודי איראן יחליטו לבוא לכאן ותימצא הדרך להביאם.
נעמי בלומנטל: וכמובן עוד תפוצות רבות ברחבי תבל, שהכמיהה שלנו שהם יגיעו לארץ.
נעמי בלומנטל: אני רוצה גם להודות לצוות המסור שלי.
נעמי בלומנטל: נמצאות כאן הדוברת שלי עפרה שקד, הדוברת שלי בשפה הרוסית ז'אנה לוקשן-קורסונסקי, שעשו עבודה נהדרת ועזרו להעלות גם את הוועדה לסדר-היום הציבורי ולתודעה הציבורית.
נעמי בלומנטל: וכמובן, סיגל, שאיננה כאן מסיבת מחלה, והשר שכבר יושבת ולומד את משרד התשתיות, וברוך שליו.
נעמי בלומנטל: נמצא אתנו גם סגן השר, שהיה השר לענייני תפוצות, כך שנגענו גם בנושאים שהיו קשורים וקשורים למשרדך.
נעמי בלומנטל: אני רוצה לאחל לך, צבי –גם אני מההתיישבות.
נעמי בלומנטל: אני גדלתי בבצרון, ויש לי עוד כמה דונמים שם.
יולי יואל אדלשטיין: גם את מן הלובי החקלאי?
נעמי בלומנטל: גם אני מהלובי החקלאי.
נעמי בלומנטל: אמנם את הפרדס מכרנו, כי לא היה ממה לחיות, אבל חוץ מזה אנחנו באמת שותפים לעשייה הציונית, לבניית הארץ הכל-כך אהובה שלנו.
נעמי בלומנטל: אנחנו נמצאים היום במצב מאד קשה במדינה, ודווקא כשאנחנו נמצאים במצב כל-כך קשה אני מצפה מכולנו להתעלות מעל בעיות היום-יום, כי להערכתי, ואני חושבת שכולנו שותפים לעמדה הזאת.
נעמי בלומנטל: אם יהיה לנו החוסן הפנימי והאמונה והביטחון העצמי והביטחון שלנו גם בעוצמה שלנו כאן בארץ, לא רק עוצמת הנשק אלא גם עוצמת הזכות על הארץ הזאת, בעוצמה הזאת נצליח להמשיך ולגרום לכך שזאת תהיה מדינתו המשגשגת של העם היהודי ונתגבר על כל הקשיים העכשוויים.
נעמי בלומנטל: אני מאחלת לך הרבה מאד הצלחה.
נעמי בלומנטל: כל טוב.
צבי הנדל: אדוני סגן שר החוץ, בבקשה.
מיכאל מלכיאור: קודם-כל אני מתנצל על האיחור.
מיכאל מלכיאור: בדקות הספורות שאני כאן זה לא הסימן לבאות.
מיכאל מלכיאור: בתקופתה של נעמי כיושבת-ראש הוועדה הייתי כאן הרבה מאד פעמים והיו לנו הרבה מאד דיונים מרתקים לקידום הנושאים המשותפים.
מיכאל מלכיאור: לדעתי לפחות, בנושאים שהוועדה עסקה בהם, אין קואליציה ואופוזיציה.
מיכאל מלכיאור: כל הזמן היתה פה ממשלת אחדות ועבדנו מכיוונים שונים למען אותן מטרות, ואני גם חושב שבגדול קידמנו אותן במשך 19 החודשים שעברו.
מיכאל מלכיאור: אני שמח שקיבלתי בחלקי, חוץ מהתפקיד הנכבד של סגן שר החוץ, ובעוד כמה דקות אני צריך לצאת לג'ניבה להגן על מדיניות זכויות אדם של מדינת ישראל בוועידת האו"ם – אני באמת שמח שיכולתי לקבל לידי את נושא התפוצות בכל ההיקף יחד אתי למשרד החדש, עם אנשים, ואני מקווה מאד שנוכל להמשיך לקדם את הנושאים האלה.
מיכאל מלכיאור: אני רק רוצה לברך את האנשים האחרים שנכנסו לתפקיד.
מיכאל מלכיאור: קודם-כל את נעמי שיוצאת לתשתיות של מדינת ישראל כדי להכין את התשתיות לקליטת עלייה ולקבלת יהודי התפוצות.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה גם לברך את היושב-ראש החדש של הוועדה.
מיכאל מלכיאור: אני בטוח שאנחנו נוכל לעבוד בשיתוף-פעולה הדוק.
מיכאל מלכיאור: אני יודע שנושא התפוצות וגם הנושא של עלייה וקליטה קרובים מאד ללבך ולא יהיה לך קשה פה להתמסר כולך לנושאים האלה.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיד כמה מלים גם ליולי וליורי.
מיכאל מלכיאור: עם יולי עבדנו יחד במפלגות שונות למען אותן מטרות, והרבה פעמים זה מפתיע שזה בא מכיוונים מאד שונים, אבל מגיעים לאותן מסקנות למען הקליטה ולמען יהדות התפוצות.
מיכאל מלכיאור: זו באמת גישה לגמרי מהפכנית וחדשה שמסתכלת על התפוצות היום, שלדעתי צריכים להסתכל, מבחינת סדר-עדיפות, כמעצמה.
מיכאל מלכיאור: זה חשוב לנו כמעצמה, יותר חשוב, לדעתי, מארצות-הברית, מאירופה ומכל המעצמות האחרות.
מיכאל מלכיאור: בוועדה לביטחון לאומי אפילו הכירו בעובדה שיהדות העולם היא נכס אסטרטגי למדינת ישראל.
מיכאל מלכיאור: בשבילנו זה לא היה חידוש כל-כך גדול, אבל זה טוב מאד.
מיכאל מלכיאור: אני באמת מברך את זה, ואני לא אומר את זה רק בציניות, כי אני חושב שההכרה הזאת מתפשטת והולכת.
מיכאל מלכיאור: ראינו את זה בצורה מאד מובהקת בחצי השנה האחרונה גם מבחינת ההסברה וגם מבחינת הסיוע, וגם מפני שלגבי התוכנית לפעמים היה לי קצת ויכוח עם נעמי, אבל אני חושב שבוויכוח הזה אנחנו כבר באותו צד, כאשר לפני חודש הגיעו לארץ 10,000 סטודנטים מכל רחבי העולם, שהם מנותקים לגמרי מהעולם היהודי, בזמן שאף תייר לא בא לארץ.
מיכאל מלכיאור: אני יודע שבתפקיד שלך, יולי אתה תקדם, כמו שעשית בקדנציה הקודמת כשר הקליטה, אני יודע שאתה תעבוד ותקדם, ואני אסייע לך במה שאוכל, ואנחנו נעבוד יחד.
מיכאל מלכיאור: אני מכיר את יורי הרבה מאד שנים.
מיכאל מלכיאור: הוא תמיד היה באופוזיציה, ועכשיו אנחנו נהנה מזה שיורי יהיה בקואליציה.
מיכאל מלכיאור: הוא לא רק יהיה בקואליציה, הוא יצטרך להגן על הממשלה ועל מדיניותה, וזה יהיה תענוג לכולנו לראות את הדבר הזה.
מיכאל מלכיאור: אני מקווה עדיין שתביא לתוך הקואליציה הזאת את היצר האופוזיציוני הבריא של שיפור דברים וביקורת על דברים, ואני בטוח שהשילוב הזה יהיה לברכה למדינת ישראל.
צבי הנדל: ברשות
צבי הנדל: כם, אני רוצה להתנצל על האיחור בפני אלה שהגיעו לדיון על עולי תימן.
צבי הנדל: אני מקווה שתסלחו לנו, הדיון יתקיים קצת יותר מאוחר.
צבי הנדל: בכנסת הזאת אין הרבה רגעים של התרגשות חיובית.
צבי הנדל: אני זוכר את עצמי מתרגש עד כדי דמעות, כאן בכנסת, שלוש פעמים.
צבי הנדל: פעם ראשונה כששרנסקי הושבע לשר, מיד אחריו כאשר ה"פרא אדם" הזה הושבע לשר, ובשבוע שעבר כשהודיעו מעל דוכן הכנסת שנודלמן יהיה סגן יושב-ראש הכנסת.
צבי הנדל: אני לא יודעת משום-מה אצלך לא התרגשתי.
צבי הנדל: יכול להיות שהייתי מוכן יותר.
יורי שטרן: - - -
צבי הנדל: מעבר למלים המוחצנות שאנחנו תמיד אומרים, אני מאמין שהעלייה הוא אחד הדברים היותר מקודשים למדינת ישראל.
צבי הנדל: זה אומר שאנחנו צריכים לטפל בעלייה עם כל הלב ועם כל הנשמה, ובמלוא הרצינות, כי זה נכס אסטרטגי שממנו אנחנו שואבים את הכוח, ולפעמים, לגלויות מסוימות, אולי בגלל זה אנחנו קיימים.
צבי הנדל: אמרו לי, נעמי, שאני נכנס לנעליים גדולות.
נעמי בלומנטל: 38.
צבי הנדל: הסתכלתי על הרגליים שלך ואכן נעליים גדולות מאד, לא פיסית.
צבי הנדל: מה שעוד היה חסר לי, שמעתי כאן מהחברים, וגם בלי זה, אני מאחל לעצמי שאני אשמע בסיום תפקידי מה שאת שמעת כאן, וניכרים דברי אמת, אני לא חושב שהם נאמרו מתוך נימוס.
צבי הנדל: בתור הנדל, משפחה של קומפוזיטור גדול, האוזן המוסיקלית שלי היתה חשה אם היה זיוף או לא היה זיוף.
צבי הנדל: וכעולה חדש, רק 42 שנה בארץ, אני יודע שקליטת עלייה זה פרק קשה ומסובך שכרוך בשינוי כמעט בכל מה שהבן-אדם עובר.
צבי הנדל: לא רק שפה, עבודה, חברה, מזג אוויר וכו' – הכל יחד.
צבי הנדל: וגם אם הבן-אדם בריא וחזק ומוכן ולמד והתכונן, עדיין החברה צריכה לעשות מאמצים גדולים על-מנת שהנחיתה תהיה רכה.
צבי הנדל: יש הרבה מה לעשות.
צבי הנדל: עברתי קצת על הפרוטוקולים של הוועדה.
צבי הנדל: יש דברים שאני מביא מיידע אישי.
צבי הנדל: סתם כאזרח המדינה אני חושב שהדברים פה חשובים.
צבי הנדל: קצת נגעו בהם, אבל הלפרט איננו פה אז לא ארחיב את הדיבור על כך, כי אחרת הייתי מרחיב בשביל להרגיז אותו, בנושא הגיור, למשל.
צבי הנדל: אני מקווה שנצליח בחלק מהדברים לגעת.
צבי הנדל: אני מקווה מאד שאזכה, נזכה כולנו, שבתקופת היותי בוועדה תהיה עלייה גדולה - אני לא אהיה עשר שנים בוועדה, כבר הקציבו לי זמן, אני אהיה הרבה פחות – כי בסופו של דבר זה קטע מאד-מאד חשוב.
צבי הנדל: ואחרונים חביבים העובדים, שעוד לא הספקתי לעבוד אתם, ואני מפחד שאם עכשיו אני אחלק קומפלימנטים על פעם-פעמיים שנפגשתי אתך, אחר-כך תשמיני מנחת, ומה יהיה הלאה?
צבי הנדל: אז אני מאחל לעצמי ליהנות מכם כמו שנעמי נהנתה מכם, ואני מאחל לחברי הוועדה ולכל הגופים העוסקים ותומכים ויגעים בתחום הזה של עלייה וקליטה לשיתוף-פעולה מקסימלי האפשרי.
צבי הנדל: לסגן השר שעוסק בענייני התפוצות, שתהיה לו מה שפחות עבודה, כי כולם יעלו לארץ בעזרת השם.
צבי הנדל: לסגן השר שיצטרך לקלוט את העלייה הגדולה הזאת, ולסגנית השר שצריכה להכין את התשתית לקליטת העולים.
צבי הנדל: ולסגן השר, שלא בכדי שמו אותו קרוב-קרוב במשרד ראש הממשלה כאופוזיציונר, בשביל להרגיע.
צבי הנדל: אני מאחל לכולכם ולכולנו בהצלחה, ובעזרת השם במדינה כמו שלנו, כל-כך מוצלחת, שבמשך 52 שנה כתבנו בדפי ההיסטוריה כמות כזאת.
צבי הנדל: שיש מדינות שגם במאתיים ובשלוש מאות שנה לא נכתבו, אין לנו מה להתבייש.
צבי הנדל: אין ספק שאם נתאמץ, יש לנו את כל היכולות, ובעזרת השם נצליח.
צבי הנדל: חמש דקות הפסקה ואחר-כך נתחיל בדיון שהיה צריך להתחיל לפני חצי שעה.
צבי הנדל: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה, שהיא מעין ישיבת המשך לישיבה קודמת שנערכה בענין עליית יהודי תימן, גם הפעילות של חסידי סאטמר "אוהבי ישראל" גדולים וגם המגורים של המשפחות בבאר-שבע ובאשקלון שרוצות לעבור לרחובות.
צבי הנדל: אני מבקש מהנוכחים להציג את עצמם כדי שנכיר אותם.
צבי הנדל: שלמי ג'רפי – פעיל עלייה בארצות-הברית להעלאת יהודי תימן.
צבי הנדל: יוסי שרגא - אחראי בסוכנות היהודית על נושא העלייה מארצות ערב, המזרח התיכון.
צבי הנדל: דוד לוי - רב הישוב אבני חפץ ממערב לשומרון, שקלט את יחיאל נהרי.
צבי הנדל: הוא גר בישוב אצל אחותו, שברגע האחרון נבצר ממנה להצטרף.
צבי הנדל: הוא הצטרף לחברת הנוער, שם יש מעטים בגיל שלו.
צבי הנדל: אני באופן אישי מלווה את כל הקליטה שלו ובבחירת המוסד החינוכי המתאים.
צבי הנדל: יחיאל, בן כמה אתה?
יחיאל נהרי: אני בן 14.
צבי הנדל: טוב לך באבני חפץ?
יחיאל נהרי: כן, טוב.
יחיאל נהרי: יצחק יצחקי – אני מנהל הפנימייה "בן יקיר" בכפר הרא"ה שיחיאל נמצא בה היום.
יחיאל נהרי: הפנימייה היא בבעלות הסוכנות היהודית.
יחיאל נהרי: יחיאל נקלט בפנימייה אצלנו לפני שבועיים וחצי.
יחיאל נהרי: קראנו את הספור שלו בעיתון וכך הוא הגיע אלינו.
יחיאל נהרי: הוא ילד מאד חביב, דובר ארבע שפות.
יחיאל נהרי: הוא אהוד על הילדים, אהוב על הצוות.
יחיאל נהרי: יש לנו מגמה לעזור לו בקליטה בארץ, בלימודים, בסגירת הפער הלימודי והחברתי, ואנחנו מאחלים לו בהצלחה.
יחיאל נהרי: מקווים שיצליח.
צבי הנדל: איזה שפות אתה מדבר?
יחיאל נהרי: אידיש, ערבית, עברית ואנגלית.
יחיאל נהרי: רענן בן-טובים – אני עורך-דין.
יחיאל נהרי: אני מלווה את שלמה בעבודה הברוכה שהוא עושה.
יחיאל נהרי: הכרתי אותו בעבודה שהוא עושה.
יחיאל נהרי: נחשפתי לזה דרך מקרה אישי שהיה אצלנו במשפחה וכתוצאה מכך הכרתי אדם שעושה עבודה נפלאה, עבודת קודש של ממש בהצלת יהודי תימן ויהדות תימן, כשבראש ובראשונה זה יהודי תימן.
יחיאל נהרי: יחיאל הוא רק מקרה אחד.
יחיאל נהרי: אני מייצג כרגע גם אדם שהועלה לארץ יחד עם משפחתו על-ידי שלמה, וכתוצאה מקשיי קליטה – ואני אהיה הרבה יותר חריף, לא רק כתוצאה מקשיי קליטה, אלא כתוצאה מקליטה לא נכונה כאן בישראל הוא היום מבלה במעצר.
יחיאל נהרי: המשפחה שלו נמצאת בשכונה קשה מאד לאחר שהיטלטלו בין מספר ערים ויישובים בארץ, מתנכלים להם.
יחיאל נהרי: כל מה שאני רוצה לומר כאן הוא שבהעדר קליטה נכונה - ואני רואה את זה מתוך המקרים שאני מתעסק אתם, ובמיוחד מתוך המקרה הספציפי הזה - אנשים לא יכולים להיקלט כאן בצורה טובה, וכבר קרו מקרים שבהם הם לקחו את המשפחה והגיעו לשדה התעופה ורצו לחזור לתימן.
יחיאל נהרי: לא משנה שזה היה בלתי-אפשרי באותו זמן, זה רק מראה על אופן הקליטה של אותה משפחה, או שלא נותנים את הדעת מספיק על כך.
יחיאל נהרי: אני מקווה מאד שהוועדה בראשותך תיתן את הדעת על כך והדברים ישתפרו.
יחיאל נהרי: תודה.
יחיאל נהרי: יעקב צברי – יושב-ראש העמותה של התאחדות עולי תימן האחרונים.
יחיאל נהרי: דוד שוקר - בני עיש.
יחיאל נהרי: בזמנו עסקתי במקביל לשלמה כאן בארץ בארגון של הצלת יהודי תימן, והיום אני ממשיך לטפל וללוות אותם בארץ.
צבי הנדל: בהצלחה.
צבי הנדל: ציון בר-אשר – מועצת גדרה.
צבי הנדל: אלי רדיע - ראש מועצת גדרה.
צבי הנדל: משה נחום - נשיא הפדרציה העולמית ליהדות תימן.