GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי בן-גל: נספר את סיפור הגירתם ובואם של היהודים לאתיופיה; ההקמה של הממלכה העצמאית היהודית בתקופה הקדומה; המרד הגדול נגד הנוצרים, שהיהודים יחד עם עובדי אלילים ניהלו; החזרה של שושלת אקסום והמאבקים; הדיכוי של יהודי אתיופיה בין המאה ה-14 למאה ה-17; נתאר איך הם הצליחו בתחום החומר ובתחום ההלכה, למשל על-ידי קיצוניות בתחום טוהר המשפחה.
אלי בן-גל: הם הרבה יותר דבקים במקורות התורה מאשר הרבה עדות אחרות.
אלי בן-גל: זה אחד הדברים המדהימים, לראות שבארץ עושים להם בעיות לגבי מוצאם היהודי בזמן שיהודי המערב, מרוסיה ועד ארצות-הברית, נמצאים כבר 150 שנים בתהליכים של התבוללות ואילו יהודי אתיופיה הם אלה ששמרו יותר מכל.
אלי בן-גל: אבל הם קטנים, אז שוכחים אותם; להראות את התקופה הקשה של המאה ה-19, ופה יש לנו כבר חומר.
אלי בן-גל: זאת התקופה של המיסיונרים, וכאן ניתן לראות את ההבדל בין יהודי צפון אפריקה, שאליהם הגיעו הצרפתים והקשר איתם נעשה דרך "אליאנס", כלומר כיבדו יחד עם המודרנה את המורשת היהודית, לעומת המיסיונרים האנגלוסקסים שהגיעו עם רצון עז לנצר את היהודים.
אלי בן-גל: דרך אגב, זה אחד הנושאים המרכזיים המסבירים מדוע יהודי אתיופיה, הקייסים, כל-כך התנגדו, לעומת רבני צפון אפריקה, שהילדים ילכו לבתי-ספר של הגויים, כי הם ידעו שזה דרך ישירה להתנצרות, והיום הם משלמים על זה.
אלי בן-גל: הם שמרו על עצמם ובגלל זה הם מתקשים יותר בתהליכים של המודרנה.
אלי בן-גל: אני חושב שהכותרת, מה שצריך להיות הדבר המרכזי, הכללי והכלל-לאומי, זה לבנות בתוך המוזיאון הזה חיזיון אורקולי, עם האמצעים הפנטסטיים שיש היום במוזיאולוגיה, כדי לספר ב-10 דקות את האירוע שכולנו זוכרים, והדמעות נוצצות בעיניים ברגע זה - עלייתם של יהודי אתיופיה, שזה אחד השיאים בתולדות הציונות.
אלי בן-גל: זאת התוכנית ש"בהלצ'ין" יכול להציע בתוך הפרוייקט הזה.
נעמי בלומנטל: עו"ד עדנה הראל, אני מבקשת שתבהירי לנו מה המדינה אומרת.
עדנה הראל: הממשלה קבעה התנגדות ויש לה פנים שונות.
עדנה הראל: הייתי רוצה לדבר קצת על הפנים המבניות, על-פי עמדתנו כמשרד שעוסק בהרבה תחומים דומים.
נעמי בלומנטל: אתם משרד שמעודד למעשה מוזיאונים ומרכזי תרבות.
נעמי בלומנטל: זה התפקיד שלכם.
עדנה הראל: נכון.
עדנה הראל: אני חושבת שבסך הכל מדינת ישראל עוסקת בתמיכה.
עדנה הראל: אני כמשפטנית ניסיתי לבדוק מודלים במדינות אחרות אך לא מצאתי הרבה מודלים.
עדנה הראל: יש מערכת מובנית שבעצם היא חלק אינטגרלי מהזכויות של גופים לקבל תקציב, הזכויות לשוויון וכן הלאה.
עדנה הראל: בסך הכל, בלי צורך להגדיר בחקירה ספציפית ופרטנית לכל נושא ונושא, תחומים שלמים מקבלים תמיכה וסיוע מטעם המדינה לפעילות התרבותית הזאת.
עדנה הראל: לכן הערתי קודם שזה גם עניין מבני.
עדנה הראל: זאת צורה שיש לה יתרונות על פני הקמת מודלים בחקיקה.
עדנה הראל: אני אביא כמה דוגמאות.
עדנה הראל: אנחנו תומכים במרכזי מורשת של יהדות בוכרה, של יהדות כורדיסטן, מרכזי מורשת של עדות שונות, שחלקן גם כן עוסקות באופן משמעותי בהנצחה.
עדנה הראל: מכיוון שהתרבות הישראלית היא תרבות שיוצרת משהו חדש ומודרנה וכולי אז עוסקים הרבה מאוד בהנצחה.
עדנה הראל: אנחנו תומכים גם במוסדות שעוסקים ביצירה על בסיס הדברים המונצחים האלה, כמו למשל בית הקונפדרציה, שמתעסק במוסיקה כורדית, מוסיקה בוכרית וכן הלאה ועידוד קבוצות לפעול בתחום הזה, לחדש ולקיים בתחום הזה.
עדנה הראל: חוץ מזה אנחנו עוסקים בתמיכה במוזיאונים.
עדנה הראל: יש חוק שמסדיר את ההסתכלות הכוללת על המוזיאונים אבל לא מציין כל מוזיאון בנפרד.
עדנה הראל: בית התפוצות, שאת הזכרת, לא הוקם על-פי חוק.
עדנה הראל: הוא הוקם וקיים כתאגיד ונתמך.
עדנה הראל: יש מועצה שמדברת על כללי הכרה, מייעצת למשרד איזה מוזיאונים להעדיף ואיזה לא.
עדנה הראל: אנחנו תומכים בספריות שיש גם לגביהן חוק עם מועצה.
עדנה הראל: הספריות גם כן משמשות להנצחה, ויש ספריות יותר יעודיות ופחות.
עדנה הראל: אני רוצה לרגע לצאת מהפרטים ולחזור לעניין המבני.
עדנה הראל: היתרון בתמיכה במוסדות הוא באמת לאפשר למוסדות וולונטריים עצמאיים לפעול בתחומים השונים של היצירה, של השימור, של המורשת, מתוך יצירת מגוון קבוע ושוטף, דינמי, של פעילות בתחומים השונים.
עדנה הראל: מדוע המדינה תומכת?
עדנה הראל: כי היא אומרת: נכון, מוסדות תרבות, מוסדות מורשת, אף פעם אין להם מספיק, הם לא יכולים לסמוך על כוחות השוק.
עדנה הראל: לכן יש לנו חובה, כחלק מהחובות של המדינה, לתמוך בתחומים האלה.
עדנה הראל: אבל אנחנו מעוניינים שהם יהיו תחומים שאינם מולאמים.
עדנה הראל: הם לא לאומיים אלא הם פועלים באופן עצמאי.
עדנה הראל: יש תחומים שונים שבהם באותה תפוצה יש עמותות שונות שפועלות וזה יוצר מגוון.
עדנה הראל: אחד אולי שם יותר דגש על עניין התרבות והיצירה ואחר על עניין המורשת והמחקר.
עדנה הראל: אני חושבת שזה מודל שבסופו של דבר מוכיח את עצמו.
עדנה הראל: יש הרבה יותר מגוון והרבה יותר יצירה ונדמה לי שגם לגבי הקהילה האתיופית חשוב לנו - וזאת לפחות העמדה שלנו גם בפעולה היומיומית - לראות את הקהילה, על התרבות שלה, כמשהו פעיל, שיוצר.
עדנה הראל: יכול להיות שהיום יש עמותה אחת אבל יש גם עמותות נוספות, למשל בתחום התיאטרון.
עדנה הראל: יש תיאטרון קהילתי אתיופי ויש מי שביקש הכרה כתיאטרון מקצועי אתיופי.
עדנה הראל: לכל עמותה כזאת יש את חבר המנהלים שלה, יש את היצירה ואת הדינמיות שלה.
עדנה הראל: נדמה לי שהצעת החוק הזאת, אם היא מסתמכת על המודל של חוקי הנצחה, עשויה להביא למצב שאנחנו נימצא בעימות איתם מבחינת היומיום.
עדנה הראל: אין לנו פה תרבות מתה שאנחנו רוצים להנציח.
עדנה הראל: יש תרבות שיש לה גם פנים של חיים.
עדנה הראל: ראי לדוגמא את חוק המועצה לתרבות האידיש וחוק המועצה לתרבות הלדינו.
עדנה הראל: הם יצרו מודל של מועצה שמייעצת, אבל התחום עצמו פעיל.
עדנה הראל: בתחום עצמו, של האידיש ושל הלדינו, יש יצירה ויש תמיכה במוסדות שפועלים.
עדנה הראל: כאן בעצם את אומרת למוסד הקיים היום, שהוא עמותה וולונטרית שיש בה גם אנשי ציבור וגם אנשי העדה: לא, אתם תהיו על-פי חוק ויש דינים שחלים עליכם בגלל זה.
עדנה הראל: אנחנו נשים נציגי ממשלה בפנים.
עדנה הראל: אולי צריך לתמוך יותר במוסד הזה, שקם באופן וולונטרי.
עדנה הראל: יכול להיות שאין לו היום מספיק כסף לעשות את כל מה שחשוב לעשות.
עדנה הראל: צריך לקיים על זה דיון ציבורי ולראות איך לתמוך בו יותר.
עדנה הראל: אבל בין זה ובין לבוא ולהגיד שעליו לפעול כתאגיד סטטוטורי, שאנחנו נקבע מה המבנה שלו - אני מניחה שהחברים שלי ממשרד המשפטים גם יפרטו יותר על איך תאגידים סטטוטוריים צריכים לפעול - זה אולי יפגע בעצם בקיום של המוסד.
עדנה הראל: יכול להיות שגם אמרת יותר מזה: בואו תתאגדו עם מוסדות אחרים וכולכם יחד תהיו אותו תאגיד שאני יוצרת על-פי חוק.
עדנה הראל: אנחנו מתנגדים בעיקר בגלל זה, שאנחנו לא חושבים שראוי להקים עוד תאגיד סטטוטורי.
עדנה הראל: לתאגיד סטטוטורי יש עלויות משל עצמו, הוא מלאים נושא והוא פוגע בפעילות שלו כתרבות.
עדנה הראל: אנחנו חושבים שבמודל שלנו כתמיכה בתחום אנחנו נשיג יותר ונוכל להפנות את תשומת הלב והמשאבים הנכונים לפיתוח ולחיים.
נגיסט מנגשה: תתייחסי לתמיכה שאתם נותנים לנו.
נעמי בלומנטל: יכול להיות שאפשר למצוא מודל כזה או אחר.
נעמי בלומנטל: בפועל מה שקורה, שאותה קבוצה שתהיה חזקה יותר תקבל יותר תקציבים.
נעמי בלומנטל: אותה קבוצה שיהיה לה יותר כוח לחץ, היא זאת שתשלוט.
נעמי בלומנטל: כאשר נותנים לכוחות השוק לפעול, בסופו של דבר בני הקהילה יקבלו את הכי פחות.
נעמי בלומנטל: אנחנו רואים את המודל של "בהלצ'ין", שבאמת עושים עבודה מצויינת.
נעמי בלומנטל: אני מכירה אותם ומכירה את מה שעושים שם.
נעמי בלומנטל: הם מוצאים את עצמם בכל שנה בלי יכולת לפעול.
נעמי בלומנטל: הם לא יכולים לעשות כמעט כלום.
נעמי בלומנטל: בקושי יש להם את הדירה המסכנה הזאת, והם גם צריכים לעבור דירה.
נעמי בלומנטל: כאשר אתה מעביר משהו בחקיקה, אז לפחות אתה יודע שהדבר קיים, שהמדינה מתקצבת אותו באופן שוטף.
נעמי בלומנטל: יכול להיות שאפשר לקבוע שהתאגיד עובד בצורה כזאת או בצורה אחרת.
נעמי בלומנטל: אני מוכנה לשמוע הצעות קונקרטיות בעניין הזה.
נעמי בלומנטל: אני בעד פחות מעורבות של ממשלה.
נעמי בלומנטל: אבל בסך הכל היום אין כמעט שום דבר.
נעמי בלומנטל: יפה מאוד להגיד שזה יפעל וכולי.
נעמי בלומנטל: כל הכבוד שמכון בן-צבי נתן חלק מהמשאבים שלו, האנרגיות שלו והמדענים לנושא הספציפי הזה.
נעמי בלומנטל: אבל מחר יכול לקום מישהו שיהדות אתיופיה פחות מעניינת אותו ואולי יהדות כורדיסטן יותר מעניינת אותו וגמרנו.
נעמי בלומנטל: לנו יש כאן אמירה ברורה, החלטית, שלנו חשוב הנושא של יהדות אתיופיה, עם כל ההיסטוריה שלה.
נעמי בלומנטל: אמר יפה מאוד ד"ר בן-גל, שלא רק בני העדה יבואו לראות אלא עם ישראל ושיהיה להם מרכז.
נעמי בלומנטל: למה להם ללכת למרכז בן-צבי?
נעמי בלומנטל: הם לא יודעים שזה קיים.
נעמי בלומנטל: אדרבא, בואו נלך ונשאל אותם.
עדנה הראל: מכון בן-צבי עוסק במחקר ובמורשת.
עדנה הראל: נדמה לי שגם האדון הנכבד אמר שמכון בן-צבי הוא הגוף המתאים, שיש לו כבר את הידע והיכולת לעשות את זה ואולי לא כדאי להוציא את זה משם.
חגי בן-שמאי: אולי מותר למכון בן-צבי לדבר, במקום שידברו על גופתי?
נגיסט מנגשה: אני קודם כל מברכת על הצעת החוק העומדת על סדר יום הוועדה, שקודמה על-ידי חברת הכנסת בלומנטל.
נגיסט מנגשה: זה מאוד חשוב.
נגיסט מנגשה: דבר שני, העמותה שלי, ששמה "פידל", עוסקת בתחום החינוך בבתי-ספר.
נגיסט מנגשה: אנחנו מכשירים יוצאי אתיופיה כמדריכים חינוכיים וחברתיים ועובדים בבתי-ספר.
נגיסט מנגשה: אחד הדברים שבו אנחנו נתקלים הוא חוסר הידע על תרבות יהדות אתיופיה, גם בקרב המורים וגם בקרב הילדים הוותיקים.
נגיסט מנגשה: בעקבות זה נוצר קרע וניכור בין שתי הקבוצות.
נגיסט מנגשה: למרות שגברת עדנה הראל ממשרד המדע, התרבות והספורט מציינת עמותות וגופים וולונטריים העוסקים ופועלים, אני חושבת שבגלל שאין גוף עצמאי במדינת ישראל שנותן מענה אז ותות משתדלות לתת את התשובה.
נגיסט מנגשה: אני רוצה להתייחס לגופו של עניין לגבי ה"בהלצ'ין".
נגיסט מנגשה: אני חושבת שאולי בשל חוסר זמן מר שלמה אקלה לא אמר שהיום "בהלצ'ין" נמצא במצוקה.
נגיסט מנגשה: אנחנו יודעים שהמקום הזה הוא מקום מרכזי.
נגיסט מנגשה: מַפנים את המורים לשם לקרוא בספרים או במסמכים כתובים, שולחים ילדים שיילכו לראיין אנשים מתוך זקני העדה.
נגיסט מנגשה: חסר שם מקום.
נגיסט מנגשה: משתדלים להקים מוזיאון והרצאות בבתי-הספר שאנחנו עובדים איתם.
נגיסט מנגשה: בנוסף לכך, אולי מר שלמה אקלה מתבייש להגיד, העובדים ב"בהלצ'ין" לא מקבלים שכר חודשי קבוע וזוכים לשכר אולי פעם בשלושה חודשים, אחרי בכי והתרוצצות ממקום למקום בתחינה לתרומות, מכיוון שאין להם תקציב.
נגיסט מנגשה: כיוצאת אתיופיה אני רוצה שלילדים ולנכדים שלי יהיה מקום בסיסי וקבוע שיציג את התרבות שלהם.
נגיסט מנגשה: ארגונים וולונטריים ואנשים פרטיים לא יכולים להקים אותו, אלא מדינת ישראל.
נגיסט מנגשה: לנו יש תרבות מיוחדת, יש לנו ממצאים שאינם כתובים, שנמצאים בזכרונם של זקני העדה.
נגיסט מנגשה: היום זה הזמן לאסוף את הידע הזה.
נגיסט מנגשה: חברת הכנסת בלומנטל התייחסה לעניין האנדרטה.
נגיסט מנגשה: אני יודעת שהיום בנו סביבו מקום יוקרתי.
נגיסט מנגשה: אני יודעת שמאוד יקר לקיבוץ להחזיק את האנדרטה.
נגיסט מנגשה: מכרו את הסביבה.
נגיסט מנגשה: הוא נמצא במקום שיש בו באמת סכנה, עד כדי כך שאני והילדים שלי לא יכולים לעלות היום ולהסתכל ולהביא את החברים כדי שיתגאו במקום הזה.
נגיסט מנגשה: זה חבל מאוד.
נגיסט מנגשה: עד שהחוק הזה באמת יעמוד על הרגליים - אני מקווה שכן, אבל אני קצת מהססת, בפרט שאני רואה שאף חבר כנסת לא הגיע.
נגיסט מנגשה: צר לי מאוד.
נגיסט מנגשה: זה הזנחה גם של הליכוד וגם של המפלגות האחרות.
נגיסט מנגשה: היו צריכים להיות כאן ולתת גיבוי לעניין הזה.
נגיסט מנגשה: ניפגש לקראת הבחירות - חברת הכנסת בלומנטל, אני רוצה לבקש מהוועדה.
נגיסט מנגשה: פרופ' קורינלדי בוודאי יציג את מה שצריך לעשות מבחינה משפטית, כי אני לא בקיאה בזה.
נגיסט מנגשה: כהצעת ביניים אני מבקשת מהוועדה הזה, עד שהחוק הזה יעלה שהוועדה תיטול על עצמה לעזור להמשך התמיכה במרכז הזה.
נגיסט מנגשה: הגופים שמימנו בהתחלה מורידים היום את סכום התמיכה שלהם.
נגיסט מנגשה: המרכז נמצא בסכנת סגירה.
נגיסט מנגשה: אולי תוכלו לסייע לנו בעניין זה.
נעמי בלומנטל: נמצא כאן נציג האוצר ותיכף נשמע אותו בעניין הזה.
מסרט וורקו: אני מהמשרד לקליטת עליה, מהמחלקה לטיפול בעולים מאתיופיה.
מסרט וורקו: אני בוודאי מצטרפת לחלק מהדברים שאמרה גברת נגיסט מנגשה וכן אני מברכת על הצעת החוק.
מסרט וורקו: אני, כנציגה של המשרד לקליטת עליה, תומכת בהצעת החוק הזאת.
מסרט וורקו: נכון שאני לא יכולה להתייחס להצעה התקציבית אבל הרעיון הוא טוב.
מסרט וורקו: כבת הקהילה אני יכולה לומר שהקמת המקום הזה יכולה להיות טובה לנו, לבני הקהילה, וטובה גם לחברה ככלל.
מסרט וורקו: אתייחס לעניין האנדרטה ומרכז המורשת והמיקום שלהם.
מסרט וורקו: המושג "ירושלים" הוא מושג מאוד חשוב לקהילה.
מסרט וורקו: כשהיינו באתיופיה לא חלמנו על ישראל אלא חלמנו על ירושלים.
מסרט וורקו: מטבע הדברים המרכז למורשת יהדות אתיופיה והאנדרטה צריכים להיות בירושלים ולא במקום אחר.
מסרט וורקו: קודם הועלתה הצעה, שאולי אפשר יהיה לקבל שטח.
מסרט וורקו: בהחלט נראה לי הגיוני לקבל שטח ולבנות שם מבנה אותנטי, שמאפיין את המבנים האתיופיים, ולעשות מזה מרכז מורשת יפה ומוצלח.
מסרט וורקו: לפני קצת יותר מחודש השרה לקליטת עליה נפגשה עם נציגים מהקרן הקיימת לישראל בנושא האנדרטה.
מסרט וורקו: כרגע הנושא נמצא בבדיקה.
מסרט וורקו: נכון לעכשיו, יכול מאוד להיות שרמת רחל כן תמשיך לתת את השירות של האנדרטה.
מסרט וורקו: הם יתחזקו את המקום למרות שישנה אי-הסכמה מצד הקהילה בשל הקירבה של האנדרטה לתחנת הדלק.
מסרט וורקו: אבל מבחינת התחזוק של המקום והטיפוח שלו, הקיבוץ כן מוכן לקחת על עצמו אחריות.
נעמי בלומנטל: אני מאמינה שנצליח למצוא תורמים לבניית בית-מורשת.
נעמי בלומנטל: המדינה נותנת את התקצוב השוטף אבל היא לא בונה את המבנה הפיסי (כך זה גם במרכז בגין).
נעמי בלומנטל: השאלה היא מה נראה לכם - אני שואלת את כל החברים שמתכנסים פה: האם כדאי שהאנדרטה תהיה ליד מרכז המורשת?
נעמי בלומנטל: לי נראה שכן, אם כבר בונים ומאתרים שטח.
נעמי בלומנטל: זה נראה הרבה יותר נכון מאשר שהם יהיו במקומות נפרדים.
נעמי בלומנטל: לי על כל פנים, מתוך הכרתי את הקהילה, ברור שזה צריך להיות בירושלים.
נעמי בלומנטל: זה הכל מול מינהל מקרקעי ישראל ומול עיריית ירושלים וכולי.
מיכאל קורינלדי: קודם כל, היוזמה הזאת היא ברוכה ביותר ויפה שעה אחת קודם, אכן להעביר את החוק הזה ולבצע אותו.
מיכאל קורינלדי: אני רוצה להתייחס בעיקר למה שהעלתה עו"ד הראל.
מיכאל קורינלדי: לכאורה יכולה לבוא כל עדה ולבקש שיעשו לה חוק.
מיכאל קורינלדי: יש הבדל מאוד יסודי.
מיכאל קורינלדי: אני אסביר במלים קצרות מה הוא ההבדל.
מיכאל קורינלדי: ההבדל הוא הצורך באפליה מתקנת לגבי יהודי אתיופיה.
מיכאל קורינלדי: בל נשכח שבהבדל מתפוצות אחרות, עצם עלייתם של יהודי אתיופיה היתה שנויה במחלוקת.
מיכאל קורינלדי: היו שלבים כשנציגים בממסד סירבו לבצע את העלייה.
מיכאל קורינלדי: הציבור עדיין בחלקו היה שבוי בקונספציה, אף שהוא כבר השתחרר מכך, אבל בכל אופן הדברים האלה טעונים הסברה רחבה מאוד ועמוקה, וזה שונה מעדות אחרות שלכאורה בהן האינטגרציה היא כבר שלמה.
מיכאל קורינלדי: לכן המרכז הזה, בהבדל ממרכזים שאת ציינת ובהבדל ממכון בן-צבי, צריך לעסוק לא רק בצדדים של תיעוד ומחקר אלא בהסברה מאד מאסיבית ונרחבת, כי הנושא הזה הוא עדיין קשה ורבים לא מבינים.
מיכאל קורינלדי: רבים בעם הזה, לצערנו, לא מבינים איך קורה שיש יהודים שצבעם שחור.
מיכאל קורינלדי: צריך פעם גם בזה לעסוק ולהסביר שצבעו של יהודי הוא לאו דווקא לבן אלא אולי להיפך, הצבע של היהודי התימני הוא הצבע היותר מקורי.
מיכאל קורינלדי: יש פה היבטים מאוד מיוחדים.
מיכאל קורינלדי: בל נשכח שהיתה שביתה גדולה של יהודי אתיופיה ובעקבותיה הממשלה נתנה התחייבויות.
מיכאל קורינלדי: הצעת החוק הזאת בנויה על סמך התחייבות של שרי הקליטה והדתות להקמת מרכז כזה.
מיכאל קורינלדי: אחר-כך היה צורך, למרבה הצער, לעתור לבג"ץ על מנת לאלץ את הממשלה, כי אמרו שאין כסף.
מיכאל קורינלדי: הבג"ץ אמר: רבותי, אנחנו יודעים שכאשר צריך, שר האוצר מביא את הכסף.
מיכאל קורינלדי: נשיא בית-המשפט העליון שמגר אמר:
מיכאל קורינלדי: אנחנו נזמין את שר האוצר לכאן ואנחנו רוצים לשמוע אותו אומר שאין כסף לנושא של יהודי אתיופיה.
מיכאל קורינלדי: כך הם בעצם אילצו את הממשלה להקים את "בהלצ'ין" ואכן "בהלצ'ין" קם.
מיכאל קורינלדי: לכן אני אומר, לנושא הזה צריך להתייחס במידה שונה.
מיכאל קורינלדי: גם מבחינת המורשת יש היבטים הרבה יותר רחבים והרבה יותר עמוקים של המורשת של יהודי אתיופיה.
מיכאל קורינלדי: יש גם בעיה במרכזים השונים ובמכוני המחקר, שלא בנויים על בני העדה.
מיכאל קורינלדי: כאן המחשבה היתה שבני העדה יהיו שותפים פעילים בניהול המרכז הזה.
מיכאל קורינלדי: הבאתי אנשים לכנס על זהות יהודית ובאנו למרכז של יהודי אתיופיה וראינו שם את כל הפעילים בתוך מרכז "בהלצ'ין", כולם בני העדה.
מיכאל קורינלדי: זה תופעה ייחודית.
מיכאל קורינלדי: במקום אחר יהיה נציג אחד מבני העדה מיני רבים.
מיכאל קורינלדי: בכל זאת אנחנו מאפשרים להם לפעול - וזה מתקן במידה מסויימת את האפליה שהיתה ברקע הדברים ונותן לבני העדה ליטול את גורלם בידם, לנהל את הנושא הזה ולעסוק בהסברה ולא מצב שבו רק אחרים יבואו ויסבירו עבורם ובשמם.
מיכאל קורינלדי: יש גם עניין של הקייסים.
מיכאל קורינלדי: כולנו מבינים ויודעים שעל הקייסים יקשה להשתלב במסגרות הרבניות הרגילות.
מיכאל קורינלדי: יש כמה עשרות קייסים שלא משותפים בפעילויות הדתיות הרגילות, למרות שניסו לצרף אותם למועצות דתיות בדרכים שונות.
מיכאל קורינלדי: אחת המטרות של המרכז הזה היתה לשתף את הקייסים.
מיכאל קורינלדי: אגב, במבנה של "בהלצ'ין" יש גם מועצת הקייסים ויש גם נציגות של הקייסים והם משתתפים.
מיכאל קורינלדי: הקייסים הם יסוד מאוד חשוב שלא יוכל למצוא לו תקנה במסגרות קיימות.
מיכאל קורינלדי: הם לא יבקשו הסמכה לרבנות, רובם ככולם, והרבנות לא תיתן להם את הסמכות כרבנים.
עדנה הראל: זה לא קיים לפי המודל של החוק המוצע.
נעמי בלומנטל: את זה אפשר להוסיף בחקיקה.
נעמי בלומנטל: אנחנו בשלב זה רק בדיון ראשוני.
מיכאל קורינלדי: יש לי הצעות תיקונים להצעת החוק אבל אני לא חושב שכדאי להלאות את הפורום הזה.
מיכאל קורינלדי: אני אעביר את הצעותי בכתב.
מיכאל קורינלדי: צריך להגביר את היסוד הדמוקרטי.
מיכאל קורינלדי: מה שיפה כיום ב"בהלצ'ין" הוא שיש שם אסיפה כללית שבוחרת את נציגי הוועד.
מיכאל קורינלדי: כאשר מנציחים על-ידי חוק של הכנסת, סביר שתהיה נציגות למוסדות שונים, וכמובן גם למכון בן-צבי ולגופים מהסוג הזה תהיה נציגות במוסד הזה.
מיכאל קורינלדי: אבל צריך גם לתת נציגות דמוקרטית לאנשי העדה, לאלה שמתעניינים בנושא ושימלאו אחר דרישות מסויימות.
מיכאל קורינלדי: היום זה עובד יפה.
מיכאל קורינלדי: מר שלמה אקלה נבחר באופן דמוקרטי על-ידי האסיפה הכללית וכך גם הוועדים.
מיכאל קורינלדי: הקדנציות הן קצרות יחסית ויש חילופים של החברים בוועדים.
מיכאל קורינלדי: כל מי שרוצה לתרום בסופו של דבר לציבור ולהשתתף בפעילות ציבורית, נקבל אותו.
נעמי בלומנטל: פרופ' קורינלדי, אנחנו עדיין רק בקריאה טרומית.
נעמי בלומנטל: אני מציעה שאתה תציע תיקונים שנראים לך להצעת החוק, גם מתוך הכרותך את העדה.
מיכאל קורינלדי: הייתי מבקש ממך לקחת על כתפייך את הנושא הזה.
מיכאל קורינלדי: את היית לצידה של העדה.
מיכאל קורינלדי: זה יהיה לזכותך אם החוק הזה יעבור.
נעמי בלומנטל: אני מבינה את משרדי הממשלה השונים ואת משרד המדע, התרבות והספורט שתוהים האם יעשו עכשיו בית מורשת לכל קהילה וקהילה.
נעמי בלומנטל: זאת אכן שאלה שצריכה להישאל.
נעמי בלומנטל: יש את בית מורשת יהדות בבל, על בסיס וולונטרי, ועכשיו בונים משהו ליהדות לוב, וגם קיימנו כאן ישיבה על כך.
נעמי בלומנטל: קודם כל, אני בעד העדפה מתקנת לקהילת עולי אתיופיה.
נעמי בלומנטל: הצעת החוק היא דוגמא.
נעמי בלומנטל: אבל, בגדול, יכול להיות שאחת הבשורות היא שמדינת ישראל כן צריכה להיות כזאת.
נעמי בלומנטל: אז מה יש?
נעמי בלומנטל: זה יהיה אחד הייחודים שלה.
נעמי בלומנטל: יש לנו הרבה יחודים במדינת ישראל.
נעמי בלומנטל: יכול להיות גם ייחוד בכך שיש בית מורשת של יהדות לוב ובית מורשת של יהדות בבל.
נעמי בלומנטל: אחד החוזקים של החברה הישראלית צריך להיות גם מה שהעלה ד"ר בן-גל, שזה לא רק לבני העדה שרוצים לשאוב ולינוק מהמורשת שלהם - ובשל המקום ממנו באו הורי לי היה קל יותר לעשות את זה כי זה אולי היה נגיש יותר - אלא גם כל אזרחי מדינת ישראל יבואו לשם כדי ללמוד, כד לחזק את העדה הזאת, ואולי גם עדות אחרות.
נעמי בלומנטל: יש בזה מסר חשב מאוד.
נעמי בלומנטל: רוב אזרחי מדינת ישראל ילמדו לא רק על בני העדה האתיופית אלא גם על בני עדות אחרות.
אביתר פריזל: לכל עדה יהיה חוק נפרד?
נעמי בלומנטל: יכול להיות שזה מה שצריך להיות.
נעמי בלומנטל: בסך הכל אנחנו כחברי כנסת נציגים שלכם.
נעמי בלומנטל: הגיעו לפה עולים מ-80 ארצות אז מה, לכל אחד יהיה בית מורשת?
נעמי בלומנטל: אני חושבת שאולי כן.
עדנה הראל: ברשותך, כשתהיי מוכנה, אני ארצה לנסות להגן על זה כי זה לא בדיוק מה שאמרתי.
חגי בן-שמאי: אתחיל לדבר על המוסד שבשמו באתי ואחר-כך גם אתייחס לכמה היבטים כלליים של הצעת החוק.
חגי בן-שמאי: למי שלא יודע, מכון בן-צבי נוסד על-ידי הנשיא בן-צבי המנוח ב-1.12.1947 - אני חושב שהתאריך הזה משמעותי מאוד בהיסטוריה של מדינת ישראל - במטרה לחקור את כל העדות הלא אשכנזיות.
חגי בן-שמאי: במניפסט היסוד הוא פירט את כל העדות האלה (מי שרוצה יכול לראות את הפרטים, אינני רוצה להלאות את הוועדה).
חגי בן-שמאי: אנחנו מדברים על תקופה של למעלה מ-50 שנה שהמכון עוסק בנושא הזה.
חגי בן-שמאי: שלחנו ליושבת-ראש הוועדה מכתב, שגם מונח לפניכם, שבו פירטנו את פעולות המחקר.
חגי בן-שמאי: אני רוצה להוסיף כמה דברים.
חגי בן-שמאי: אני רוצה להבהיר בצורה חד-משמעית שהמכון איננו מגדל שן.
חגי בן-שמאי: אנחנו לא עוסקים רק במחקר אקדמאי טהור.
חגי בן-שמאי: אנחנו עוסקים גם בזה, וזה אחד ההיבטים החשובים של פעולת המכון.
חגי בן-שמאי: הביבליוגרפיה שהוצאנו ופרסומים אחרים שלנו, והעובדה שאנחנו משמשים בית ישראלי לחברה בינלאומית שעוסקת בנושא הזה ושמקיימת כינוסים, מוציאה פרסומים ומביאה את העניין הזה לתודעה של כל מי שמתעניין בעולם הגדול, כל זה שייך לתחום המחקר.
חגי בן-שמאי: אבל המכון, בהיותו גוף שבחלקו מתוקצב גם על-ידי משרד החינוך, עוסק גם בפעולות ---
עדנה הראל: הוא מתוקצב גם על-ידי משרד החינוך אך גם על-ידינו.
חגי בן-שמאי: מכון בן-צבי מתוקצב בעיקר על-ידי משרד החינוך, על-ידי תחום מורשת,שמנהלו יושב לשמאלך כרגע, וגם על-ידי משרד המדע, התרבות והספורט.
חגי בן-שמאי: יד בן-צבי מתוקצב בעיקר על-ידי משרד המדע, התרבות והספורט.
חגי בן-שמאי: מכון בן-צבי, בנושא של חקר קהילות ישראל במזרח, מתוקצב בעיקרו בחלק הממשלתי על-ידי משרד החינוך, ובחלקים אחרים על-ידי גופים שונים אחרים.
חגי בן-שמאי: אני יודע שיש בלבול, שלא אנחנו אחראים לו ואין לנו טענות.
חגי בן-שמאי: אנחנו לא עוסקים רק במחקר.
חגי בן-שמאי: אנחנו עוסקים גם בהנחלת הידע הזה לציבור הרחב.
חגי בן-שמאי: לא רק זה שחוברות "פעמים" - ש-3 מהן הוקדשו לנושא של יהודי אתיופיה - מופצות בכל בתי-הספר אלא יש פרוייקטים הרבה יותר מוגדרים וממוקדים למערכת החינוך.
חגי בן-שמאי: אנחנו למשל מוציאים מארזים, אוגדנים שמכילים חומר למערכת החינוך.
חגי בן-שמאי: זה משולב באופן מסודר וממוסד בתוכניות הלימודים של בתי-הספר.
חגי בן-שמאי: הכנו לאחרונה אוגדן על העליות הגדולות ובתוך המארז הזה - זה לא נמצא בחומר ששלחנו אל היושבת-ראש אבל אוכל לתת אחר-כך חוברת לדוגמא - חוברת מיוחדת על תולדות העלייה מאתיופיה, שהמחברת שלה, ד"ר בן-דור, יושבת משמאלי.
חגי בן-שמאי: אנחנו שמים את הנושא הזה על שולחנה של מערכת החינוך וזה מופץ לכל בתי-הספר.
וילמה מאור: האם זה כבר נכלל בתוכנית הלימודים של משרד החינוך?
חגי בן-שמאי: כן, בהחלט.
חגי בן-שמאי: זה מיועד גם לחטיבת הביניים וגם לחטיבה העליונה.
חגי בן-שמאי: בנוסף לזה, אנחנו מתחילים עכשיו בהכנת סדרת כרכים שתהיה מעין אנציקלופדיה של קהילות ישראל במזרח.
חגי בן-שמאי: לכל קהילה, לכל ארץ יהיה כרך.
חגי בן-שמאי: מדובר על תולדות קהילות ישראל בארצות המזרח ב-200 השנים האחרונות.
חגי בן-שמאי: איננו יכולים להקיף את כל ההיסטוריה הגדולה של הקהילות האלה במשך אלפי שנים.
חגי בן-שמאי: מאחר שאנחנו יודעים שהציבור ברובו הגדול מעוניין במחקר על מאות השנים האחרונות, אפשר לומר שזאת תהיה האמירה האחרונה בנושא הזה.
חגי בן-שמאי: הדברים יוגשו לציבור בצורה "פופולרית", שווה לכל נפש.
חגי בן-שמאי: לכל קהילה כרך וגם לנושא של אתיופיה יהיה כרך מיוחד.
חגי בן-שמאי: אנחנו מקווים תוך 5 שנים להשלים את הסדרה הזאת.
חגי בן-שמאי: הסדרה מיועדת, על-פי דרך הגשתה, לציבור הרחב במובן המלא של המלה.
חגי בן-שמאי: אנחנו מאוד מקווים שהיא תתפוס את מקומה בארון הספרים של הציבור הרחב, ובמיוחד במערכת החינוך.
חגי בן-שמאי: היא נעשית מתוך גישה דידקטית מובהקת וגם בצורה מושכת.
חגי בן-שמאי: זה בעניין הנחלת הנושא לציבור הרחב.
חגי בן-שמאי: אנחנו לא יושבים במגדל השן.
חגי בן-שמאי: מעבר לזה, לנושא הקשר עם העדה: בחומר שהעברנו לוועדה בשעתו לא כללנו את האוגדן "אסופת כתובים של יהודי אתיופיה".
חגי בן-שמאי: אני גם לא יכול להשאיר לך את זה פה כי החומר אזל לאחר שהופץ בין אנשי העדה.
חגי בן-שמאי: אנחנו הכנו לפני שנים את האסופה הזאת שלא הופצה רק בקרב חוקרים אלא היתה מיועדת בעיקר לשימושם של אנשי העדה, של הקייסים.
חגי בן-שמאי: אני מקווה שהוא עד היום משמש אותם נאמנה.
חגי בן-שמאי: אנחנו עורכים מחקר אחד ספציפי, ממקורות שאנחנו גייסנו - אנחנו מממנים אותו כבר 5 שנים - לתיאור התפילות של העדה, שאספה גברת מרגרט חיון.
חגי בן-שמאי: אנחנו עוסקים גם בתיעוד של חומר של זקני העדה שנמצא בסכנת אובדן או כלייה.
חגי בן-שמאי: אנחנו עומדים בקשר עם אנשי העדה.
חגי בן-שמאי: אנשי "בהלצ'ין" היו אצלנו ואמרנו להם במפורש שביתנו פתוח.
שלמה אקלה: אנחנו שלחנו את מה שביקשתם אבל לא קיבלנו תשובה.
חגי בן-שמאי: אינני יודע, יכול להיות שבדבר הזה לא הצלחנו.
שלמה אקלה: אולי תוכל להתייחס למחקר של מר סטיב קפלן, שעומד בניגוד לתפיסתנו.
חגי בן-שמאי: מר סטיב קפלן הוא חוקר.
חגי בן-שמאי: תפקידו של מכון בן-צבי הוא לא לכוון את המחקר ולא להגיד לחוקר מה לעשות.
חגי בן-שמאי: עד כאן לגבי מה שאנחנו עושים.
חגי בן-שמאי: אני חושב שאנחנו עושים הרבה מאוד ואני חושב שאנשי "בהלצ'ין" עושים הרבה מאוד.
חגי בן-שמאי: אני חושב שכל הגופים האחרים שפועלים בשטח, גם הארגון של ד"ר בן-דור, כולם תורמים כבר במשך שנים.
חגי בן-שמאי: לדעתי, ואני מייצג בזה את דעת הנהלת יד בן-צבי, שהיא שותפה להחזקת המכון שלנו, הצעת החוק הזאת איננה משרתת את המטרות שלהלכה היא נועדה לשרת אותן.
חגי בן-שמאי: אנשי "בהלצ'ין" דיברו פה על מוזיאון, על אנדרטה, על פעולות שונות - כל זה לא בא לידי ביטוי בהצעת החוק.
מיכאל קורינלדי: צריכים לתקן את המטרות בהצעת החוק.
חגי בן-שמאי: בהצעת החוק מדובר על דברים לגמרי אחרים.
חגי בן-שמאי: הצעת החוק נבנתה לפי תבנית של חוקי הנצחה, שאינם שייכים בכלל לנושא הנדון.
חגי בן-שמאי: מדובר פה כמעט רק על מחקר.
חגי בן-שמאי: איפה פה החקר של אנשי העדה?
חגי בן-שמאי: איפה פה ההנצחה?
חגי בן-שמאי: על כל הדברים האלה אין אפילו מלה אחת בהצעת החוק.
נעמי בלומנטל: אנחנו לא נכנסים עכשיו לסעיפי החוק.
נעמי בלומנטל: זאת ישיבה פרלימינרית.
חגי בן-שמאי: אני לא מדבר על סעיפי החוק.
חגי בן-שמאי: אני מדבר על הקונספציה.
חגי בן-שמאי: לדעתי התפיסה שגויה לחלוטין.
חגי בן-שמאי: לפי דעתי יש פה כמה ארגונים שעושים את העבודה.
חגי בן-שמאי: אם צריך למצוא עוד מיליון שקל או 2 מיליון שקל, תנו את זה לארגונים שעושים את העבודה.
חגי בן-שמאי: פה מדובר על הקמת איזה מין מבנה ענק, כדוגמת המרכזים שאת הזכרת, מרכז בגין ומרכז רבין, ועכשיו יש הצעת חוק של ש"ס בצנרת, כפי שאת יודעת בוודאי.
חגי בן-שמאי: על הראשונים אנחנו בוכים ואתם באים להוסיף עליהם.
חגי בן-שמאי: מדובר פה על גופים וארגונים שיישבו על הקופה הציבורית, יעלו הרבה כסף וספק אם הם ישרתו איזה מטרה חוץ מאשר עוד גוף, עוד ארגון שיבלע את כספי הציבור, בזמן שאחרים עושים את העבודה.
חגי בן-שמאי: אמרו פה שצריכים להגיע אל בני העדה.