GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
2449: הסתבר לנו שהמקום הזה שייך בכלל לקיבוץ רמת רחל, כשאנחנו חשבנו בתום לב שהמקום שייך למדינת ישראל, ואפילו פנינו לבית-משפט לעצור את הדבר הזה ולא הצלחנו, כי המקום אכן שייך לקיבוץ רמת רחל.
2449: כל שנה ניתנו לנו הבטחות על-ידי ראש הממשלה שכיהן אז, ושר הקליטה, לתת לנו מקום קבוע כדי לבנות בו אנדרטה ולהנציח את זכרם של הנספים.
2449: כשאני כיהנתי כחבר הכנסת ניסיתי לקדם חוק בענין הזה, שלפיו מדינת ישראל תנציח את זכרם של הנספים ובכל שנה תקיים טכס ממלכתי.
2449: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה.
2449: בוועדת העלייה והקליטה בראשותה של חברת-הכנסת נעמי בלומנטל התקיים דיון אחד, אבל לצערי הרב ממשלת ישראל התנגדה ואמרה שאם ניצור תקדים ליוצאי אתיופיה, עלולות לבוא עדות אחרות ולבקש להקים מכון מורשת או מוזיאון.
2449: אני לא מכיר קהילה או עדה כלשהי ששילמה מחיר כמו שאנחנו שילמנו כדי להגיע לארץ.
צבי הנדל: ואם יש עדה אחרת, גם לה תהיה אנדרטה.
צבי הנדל: זאת לא הוצאה גדולה מאד.
2449: זה היה הנימוק של ממשלת ישראל להתנגדות.
2449: לצערי הרב, עד עכשיו הנושא הזה לא זכה לשום טיפול ולשום יחס, חוץ מזה שאנחנו בני העדה מנסים בכוחות עצמנו, עם מעט עזרה של משרד הקליטה והסוכנות היהודית לארגן את הטכס ביום הזה, שנערך ביום ירושלים.
2449: אנחנו בכוונה החלטנו לקיים את יום הזיכרון ביום ירושלים, כי כל הגעגועים של יהודי אתיופיה היו לירושלים, לא לגדרה או חדרה.
2449: המטרה היא לזכור את אלה שמתו בדרך ומצד שני להרגיש שמחה לכבודה של ירושלים, שאנחנו בני העדה חלמנו עליה מדורי דורות.
צבי הנדל: מה הקשר של עיריית ירושלים לענין?
צבי הנדל: אני ראיתי בטכס בטלוויזיה את ראש העיר, שהתחייב שבשנה הבאה זה יהיה בסדר.
צבי הנדל: למה הוא הרגיש צורך להתחייב?
2449: זו פעם ראשונה שהזמנו את ראש העיר לברך אותנו בטכס.
2449: הוא נענה לבקשתנו וכיבד אותנו בנוכחותו.
2449: המקום מאד מוזנח, וכשהוא ראה את ההתרגשות ואת הכאב של בני הקהילה ואת הילדים שאיבדו אם או אב, או את שני ההורים, בוכים, הוא עלה לבמה והתחייב.
צבי הנדל: זאת אומרת, לא מתוך מחויבות קודמת.
2449: הוא ראש עיריית ירושלים, הוא לא הכתובת.
2449: במדינת ישראל יש ממשלה ומבחינתנו הכתובת היא ממשלת ישראל.
2449: אבל אם ראש העיר ינסה לקדם את הענין הזה, כי אני בטוח שגם בירושלים יש קרקעות ששייכות לעירייה, הוא יכול ליזום ולבנות אתר הנצחה ליהודים שמתו בסודאן.
2449: אני חייב לומר לכם מהי התחושה של הקהילה.
צבי הנדל: תוך כדי תיאור התחושה, תאמר לנו אם היתה איזו שהיא התחייבות של משרד ממשלתי כלשהו.
2449: בפעם האחרונה כשיולי תמיר היתה שרת הקליטה, בעקבות ההפגנה הסמלית שעשינו נגד קיבוץ רמת רחל, שתכנן לבנות במקום תחנת דלק, היא עצמה התחייבה לתת לנו מקום בירושלים לבניית אנדרטה.
2449: היא ניסתה לפגוש את הגורמים כדי לברר אם יכולה להיות הסכמה להקים את אתר ההנצחה בהר הרצל.
2449: בפגישה האחרונה שלנו אתה היא אמרה שהקרקע בהר הרצל שייכת לסוכנות היהודית ולא למדינת ישראל.
2449: הסוכנות התנגדה לכך באופן מוחלט.
2449: התחושה של הקהילה, וגם תחושתי האישית היא, שכל דבר שקשור לנושא האתיופי לא זוכה לשום יחס, לצערי הרב, בתחומים שונים ובמיוחד בתחום הזה.
2449: אני חושב שזה יהיה לכבודה של ממשלת ישראל ולכבודה של החברה הישראלית, וזה הכבוד האחרון שמגיע לאותם נספים, לבנות אנדרטה ראויה בירושלים, מקום שחלמנו להגיע אליו, ולתת את הכבוד הראוי גם לנספים וגם לבני הקהילה.
30095: קודם-כל אני מודה על היוזמה לקיים את הדיון הזה.
30095: החשיבות פה היא ההרגשה של העדה, שאנשים מתו בדרך לירושלים ועד עכשיו אין לנו מקום מסודר שאליו אנחנו יכולים להגיע כל שנה ולהתייחד עם יקירינו בני הקהילה.
30095: אני חושב שהגיע הזמן שממשלת ישראל וכל הגורמים יתאחדו ויעשו מאמץ להקים את האנדרטה.
30095: אדיסו מאסלה דיבר על 4,000 איש שמתו בסודאן.
30095: אני מוסיף לכך עוד 1,000 איש שמתו בדרך לירושלים, הן באדיס-אבבה והן בגונדר.
30095: הם המתינו וממתינים שם עשר שנים, שבע שנים וחמש שנים, וממשיכים למות שם בגלל שממשלת ישראל ממשיכה להתנכר להם.
30095: לכן אני אומר שהאנדרטה צריכה לקום לזכרם של 5,000 איש, גם אלה שמתו באדיס-אבבה ובגונדר כאשר המתינו לעלות לישראל.
30095: אי-אפשר להמשיך לזלזל ולא להתייחס ברצינות לעדה, הן בענין האנדרטה והן בענין עלייה וקליטה.
30095: כשאנחנו מצטערים ובוכים לאחר שקורה משהו, זה לא עוזר לנו הרבה.
30095: כשיש אפשרות לפעול אנחנו צריכים לפעול ולהציל נפש יהודי, כי זה חשוב מאד.
30095: לצערי הרב, לא למדנו מהטעויות הקודמות שנעשו, כי אם ממשלת ישראל והסוכנות היהודית היו פועלות בזמן, אולי מספר הקורבנות לא היה כל-כך גדול.
30095: אנחנו עדיין לא למדנו, כי אנחנו ממשיכים להתווכח ואנשים ממשיכים למות שם.
30095: אני רוצה לתת לכם כמה דוגמאות.
צבי הנדל: לא, זה נושא אחר.
צבי הנדל: אני לא רוצה להיכנס לזה.
30095: חשוב לי מאד להדגיש שהאנדרטה תכלול גם את האנשים שמתו באדיס-אבבה ובגונדר.
נתן סאס: האנדרטה שהוקמה במשבצת רמת רחל לפני 16 או 17 שנה הוקמה בשיתוף קרן קימת לישראל, קרן ירושלים, הסוכנות היהודית והמשרד לקליטת העלייה, במטרה לזכור את האנשים שמתו בדרך ולא הגיעו לארץ.
נתן סאס: האנדרטה הוקמה ביודעין במשבצת רמת רחל, בדרך בית לחם, בסמליות שגם רחל לא הגיעה.
נתן סאס: בעת ההקמה ידענו שתוקם שם תחנת דלק, ועוד יותר, גם ידענו שהכניסה תהיה דרך תחנת הדלק.
נתן סאס: אני לא כל-כך בקי ב"מריבה" שיש עכשיו עם רמת רחל.
נתן סאס: אני יודע שהיתה מריבה אבל אני לא בקי בפרטים ואני לא מעורב בזה עכשיו.
נתן סאס: האתר הוקם בתוך חלקת יער שמורכבת משני חלקים.
נתן סאס: חלק אחד עצי סרק וחלק אחד מטע של עצי זית שניטע על-ידי קרן קימת לישראל.
נתן סאס: האתר בשלב זה לא מטופל, אין גוף שאחראי על הנושא הזה.
צבי הנדל: יש לך מושג כמה הושקע בו עד היום?
נתן סאס: קרוב לחצי מיליון שקל, ואולי יותר.
נתן סאס: זה אתר ארכיאולוגי שבשוליו יש אתר קבורה מימי בית שני.
נתן סאס: על גבי המצוקים הוצבו ששה לוחות שמתארים את הכמיהה ואת העלייה לישראל.
נתן סאס: האנדרטה הוקמה בשיתוף עם נציגי העולים מאתיופיה שהיו בוועדת ההיגוי.
נתן סאס: לטעמי היא מאד מעניינת ומרשימה, אבל לא סיימו את העבודה.
נתן סאס: אין גוף שמחזיק את המקום הזה, אין גוף שמעביר את הדבר הזה משנה לשנה.
נתן סאס: גם אחרי האירוע שהיה השנה לא הגיע אף אחד לנקות.
נתן סאס: הייתי שם אתמול לקראת הישיבה היום.
נתן סאס: המקום נראה נורא.
נתן סאס: לא צריך מקום אחר.
נתן סאס: צריך לטפל במקום הזה.
נתן סאס: להערכתי יש דרך לעשות את הדבר הזה מכובד, יאה, ומקום בירושלים.
נתן סאס: אני רוצה להוסיף עוד דבר.
נתן סאס: כשהאתר הוקם הדפיסו את מגילת ההקמה בשפה האתיופית וכמעט כל בית אב מעולי אתיופיה קיבל את האיגרת הזאת.
נתן סאס: המקום לא כל-כך ידוע.
יעקב צבאג: האם יש בעיה עם האתר הזה מבחינת המיקום שלו, בגלל שהוא חלק מרמת רחל, או שהאתר בכל-זאת יכול לשמש ולהיות כמו שהוא?
צבי הנדל: לא חשוב עכשיו של מי הקרקע.
צבי הנדל: האם המיקום טוב או לא טוב?
2449: מבחינת הקהילה המיקום טוב.
יעקב צבאג: ואין בעיה משפטית.
2449: חודש לפני האירוע פניתי לקיבוץ רמת רחל ומזכיר הקיבוץ שלח לי מכתב לפיו זו השנה האחרונה שלנו לקיום האירוע מבחינת הקיבוץ, כי קיבלנו את המקום באופן זמני.
2449: ביום האירוע דיברתי עם יורם, מנהל המשק בקיבוץ, והוא אמר לי שהוא שלח את המכתב הזה מפני שאנחנו פנינו לפני שנה לבית המשפט ומבחינה משפטית הם צריכים להשיב לנו כך.
2449: אבל אם תהיה פנייה של ממשלת ישראל ושלנו באופן ענייני, הקיבוץ מוכן לתת לנו את המקום הזה באופן קבוע.
צבי הנדל: יש פה שלוש נקודות, שהאחת הובהרה עכשיו בזכות שאלתך אם המיקום הזה הוא טוב או לא, כי דיברו על כך שאולי צריך לחפש מקום חלופי בירושלים.
צבי הנדל: אני חושב שאם הושקע במקום גרוש אחד, בוודאי חצי מיליון שקל, ואם כבר 15 שנה היהודים הולכים לשם, לא מעתיקים דבר כזה, גם אם ההשקעה היתה יותר קטנה.
צבי הנדל: לכן השאלה הזאת ירדה מהפרק ועכשיו אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מקבעים את זה מול רמת רחל.
צבי הנדל: אני גם לא רוצה שקיבוץ רמת רחל ירגיש לא טוב עם הענין הזה.
צבי הנדל: אני רוצה שזה ייעשה ברצון, כמו שהקיבוץ עשה את זה בשלב א' ועל כך מגיעות לו ברכות.
צבי הנדל: דבר שני, אחרי שאנחנו מקבעים את נושא הקרקע צריך לגייס את הכסף ולהשלים את הפרוייקט, ואחרי שמשלימים את הפרוייקט צריך להיות אדם אחראי שישמר אותו.
צבי הנדל: אם מישהו רוצה להתייחס לשאלות האלה, בבקשה.
יעקב צבאג: אני רוצה להוסיף שהשלב של הכרת מעמד סטטוטורי לאנדרטה לא נעשה, וזה תהליך שצריך לעשות אותו.
צבי הנדל: מי לדעתך צריך לעשות אותו?
צבי הנדל: לי נראה מאד-מאד הגיוני שהאפוטרופוס יהיה קרן קימת, דווקא בגלל המיקום.
צבי הנדל: האם יש לך מנדט לתת לי תשובה בענין הזה, אם זה נראה לך?
נתן סאס: לא נראה לי שקרן קימת תסרב לבקשה כזאת, אבל אני לא במעמד להגיד את זה.
צבי הנדל: מהי הערכתך בתור יועץ מקצועי לי?
צבי הנדל: כי השילוב הזה נראה לי מאד הגיוני.
נתן סאס: אני חושב שקרן קימת לא תסרב.
נתן סאס: כי אנחנו הובלנו את התכנון המפורט, אז אין שום סיבה שלא נמשיך עם זה.
צבי הנדל: האם המקום נמצא מבחינה סטטוטורית בשטח הוועדה המקומית של עיריית ירושלים?
נתן סאס: לא.
נתן סאס: המקום נמצא במשבצת רמת רחל, שמוניציפלית שייכת למטה יהודה.
נתן סאס: הבקשה צריכה לעבור ועדה מקומית וועדה מחוזית.
נתן סאס: התהליך הזה לא נעשה ואני חושב שחשוב לעשות אותו.
צבי הנדל: אתר ההנצחה נמצא במשבצת של קיבוץ רמת רחל.
צבי הנדל: אבל למי שייכת הבעלות, למנהל מקרקעי ישראל או לקרן קימת?
נתן סאס: הבעלות היא של קרן קימת לישראל בניהול מנהל מקרקעי ישראל.
נתן סאס: אבל נראה לי שהם יצטרכו להיות שותפים לתהליך התכנון ולהקצות שלושה דונם מהשטח הזה.
צבי הנדל: אם כן, סיכמנו את שלב א', שצריך להסדיר את הענין עם רמת רחל.
צבי הנדל: שלב ב' – תכנון.
צבי הנדל: אני מבקש בשם הוועדה לקבל תשובה מקרן קימת.
צבי הנדל: אם אתה רוצה שתהיה פנייה אישית שלי, בבקשה.
נתן סאס: צריך לפנות למנכ"ל יצחק אלישיב.
אבינועם בר-יוסף: אני רוצה להתייחס לענין המיקום.
אבינועם בר-יוסף: אני חושב שזה מבורך ונכון לא להעביר אותו.
אבינועם בר-יוסף: אבל אני חייב להגיב על דבריך, כי אני יודע את ההיפך לגבי הר הרצל.
אבינועם בר-יוסף: יכול להיות שיש משהו מהעבר שאני לא יודע.
אבינועם בר-יוסף: אני יודע שבענין הזה אנחנו לא יכולים להתחייב, אבל אני יודע שהיה ניסיון למצוא פתרון לדבר הזה.
צבי הנדל: לא נכנסתי לעומק כי ראיתי שיש הסכמה, אבל זה מאד לא נראה לי.
צבי הנדל: זה בית קברות, זה דבר אחר, ופה אנחנו עושים אתר הנצחה.
צבי הנדל: מה עוד שכבר יש מסורת של שנים.
אבינועם בר-יוסף: אני מסכים אתך.
אבינועם בר-יוסף: אני יודע שבמסגרת החיפושים למצוא פתרון זאת אחת האפשרויות, ורק רציתי להבהיר את הנקודה הזאת.
אבינועם בר-יוסף: שנית, אני חושב שכל הגופים שהיו שותפים להקמת האנדרטה צריכים להשתתף בהשלמתה.
אבינועם בר-יוסף: דבר שלישי, צריך לדאוג שהעדה תהיה מעורבת בתהליך של השלמת האתר וגם בשימורו.
מסרט וורקו: יש כאן פנייה של השרה לשעבר לקרן קימת לישראל, שעדיין לא קיבלנו עליה תשובה.
מסרט וורקו: אני רוצה להעביר את הפנייה אליך.
מסרט וורקו: בנוסף לכך, יש בידי מסמך ממזכירות הממשלה.
צבי הנדל: אני לא עושה ועדת חקירה.
צבי הנדל: לא מעניין אותי מי אשם.
צבי הנדל: מר אולמרט הבטיח שלקראת יום ירושלים בשנה הבאה תהיה אנדרטה מסודרת, ואני רוצה שאכן כך יהיה.
צבי הנדל: אף אחד לא אשם.
צבי הנדל: אני רוצה שתהיה אנדרטה.
צבי הנדל: תעזבי את העבר.
צבי הנדל: כששאלתי קודם אם היו התחייבויות, זה לא כדי להאשים מישהו אלא כדי להיאחז במשהו.
מסרט וורקו: בסדר.
מסרט וורקו: יש התחייבות, אלא שלדעתי היא לא בדיוק מקובלת כאן.
צבי הנדל: התחייבות של מי?
מסרט וורקו: של מזכירות הממשלה מיולי 2000, שהיא ממנה ועדת משנה לוועדת שרים לטכסים ולסמלים, שהאנדרטה תוקם בהר הרצל.
יעקב צבאג: אני חושב שזה מסיט אותך מההחלטה שמקובלת עליך.
יעקב צבאג: העדה שמחה עם המיקום, וחבל עכשיו להתחיל לטחון את זה מהתחלה, מפני שפה שוב מחזירים אותנו להר הרצל ופירוש הדבר להתחיל הכל מהתחלה.
צבי הנדל: מסרט וורקו, טוב מאד שהבאת את זה לנו.
צבי הנדל: אני מבקש שתגידי שאנחנו עומדים לפנות לממשלה ואנחנו רוצים את עזרתו של סגן שר הקליטה בענין הזה, לבטל את ההחלטה הזאת, שהאנדרטה תישאר במקומה ותתוקצב ותאושר, עם קריאה לכל משרדי הממשלה לתת לזה יד.
מסרט וורקו: בנוסף לכך יש מודל שחשבנו עליו, איך לקדם את הענין, והוא מקובל על סגן השר.
מסרט וורקו: המודל עדיין לא שוכתב, אבל אם הוא ייראה לכם אני מאד אשמח לעשות זאת ולהפיץ אותו בהתאם.
מסרט וורקו: מאחר שמדובר בדבר שיש לו ערך ממלכתי, ערך מוסרי ואנושי, צריך לרתום לנושא הזה את הממשלה ואני חושבת שיש כאן הסכמה בשאלה איך לרתום אותה לענין.
מסרט וורקו: צריך להקים גוף ציבורי שיקדם את הנושא.
מסרט וורקו: הגוף הציבורי הזה לא צריך להיות מורכב אך ורק מנציגי הקהילה אלא מאישי ציבור בעלי כוח השפעה, ושראש עיריית ירושלים ייתן את חסותו לענין.
מסרט וורקו: בנוסף לכך, לגייס לכך פרוייקטור שזה יהיה תפקידו.
צבי הנדל: חסות זה כסף.
צבי הנדל: תאמיני לי שעיריית ירושלים וקרן קימת לישראל הם שותפים יותר טובים.
צבי הנדל: אני כן רוצה שריכוז הקשר הממשלתי ייעשה על-ידי המשרד לקליטת עלייה, שהוא באופן טבעי הקרוב ביותר לנושא הזה.
צבי הנדל: אתם מייצגים את הממשלה בנושאים אלה, וחשוב מאד שאתם תהיו מעורבים בזה.
צבי הנדל: להערכתי, רוב הכספים לא יבואו מהממשלה.
מסרט וורקו: בהמשך למודל עם גיוס הכספים, קודם-כל צריך לגייס פרוייקטור שעיקר תפקידו יהיה לדפוק על הדלתות ולהעלות את הנושא הזה ביום-יום.
מסרט וורקו: מאחר שאנחנו ערים לכך שכשעושים עבודה בהתנדבות היא לא תמיד מחייבת, צריך לממן את שכרו של אותו פרוייקטור.
מסרט וורקו: במידה ויהיו שותפים במימון שכרו של הפרוייקטור, משרד הקליטה מוכן להיות שותף.
מסרט וורקו: זה במישור המעשי.
מסרט וורקו: אנחנו ערים לבעיה התקציבית ולכן אנחנו מציעים לפנות לקרנות או לתורמים פרטיים ולנסות לגייס כסף לפחות להכנת התשתית.
יעקב צבאג: את מדברת על הקמת אתר חדש ופה מדובר על שיפוץ אתר ישן.
יעקב צבאג: אם מחליטים כעת לקחת את האתר הזה, שהוא טוב לעדה, אין מה לדבר על הר הרצל.
מסרט וורקו: עדיין צריך לשפץ את המקום ושמישהו יתחזק אותו.
יעקב צבאג: אם קרן קימת תיקח את זה על עצמה, זה יהיה חלק מהספור ואז הכל ייראה אחרת.
אברהם ירדאי: אני מצטער שהגעתי באיחור.
אברהם ירדאי: אני מברך על היוזמה שלך, אדוני היושב-ראש, להתייחס לנושא הזה.
אברהם ירדאי: אני חושב שיהודי אתיופיה, כפי שאנחנו רואים את העלייה שלנו, הקריבו הרבה קורבנות כדי להגיע לירושלים.
אברהם ירדאי: אינני יודע איך רואים את זה אנשים לא יוצאי אתיופיה, אבל אנחנו חושבים שהמעשה הזה שקרה לאחר אלפיים שנות גלות, בשבילנו זו היסטוריה גדולה מאד.
אברהם ירדאי: בעקבות העלייה דרך סודאן שערי ירושלים, שהיו סגורים עד לאותה עת, נפתחו לקהילה.
אברהם ירדאי: אני לא מכיר קהילה בעולם שהגיעה לארץ בדרך דומה ושהקריבה חלק מבניה בדרך הזאת.
אברהם ירדאי: הספור הזה ידוע.
אברהם ירדאי: אני רק תוהה שבמשך 16 שנה מאז העלייה המדינה לא השכילה לעשות משהו אלמנטרי לזכר הנופלים, לתקוות בני המשפחות החיות בארץ.
אברהם ירדאי: הם נספו בדרך מאתיופיה לסודאן ובתוך סודאן עצמה ולא זכו להגיע לכאן, ואני חושב שבזכותם אנחנו פה.
אברהם ירדאי: מסרט אומרת שצריך לחפש אנשים, תורמים, חסויות.
אברהם ירדאי: למזלנו הרע, מאז קום המדינה יש גופים ממלכתיים שהקימו הרבה אנדרטאות, מקומות, אתרים, ואנחנו למודי נסיון במדינה הזאת.
אברהם ירדאי: צריך להיות במדינה גוף ממלכתי שמטפל בענין הזה, ואני מציע לא לפנות לכל מיני חסויות.
אברהם ירדאי: המדינה צריכה להקים את האתר.
אברהם ירדאי: זה דבר לא גדול.
אברהם ירדאי: 14 שנה הקהילה מופיעה ברמת רחל.
אברהם ירדאי: יש לנו בעיות עם הקיבוץ, שעכשיו בנו שם תחנת דלק.
אברהם ירדאי: יחד עם הברכה על היוזמה שלך, מישהו מהמדינה צריך לקחת אחריות ולהקים את האתר הזה.
אברהם ירדאי: זה ספור של מיליון דולר.
אברהם ירדאי: לפני חמש – שש שנים דיברו על מרכז מורשת ליהודי אתיופיה, ורצו לקשור את המרכז עם האנדרטה.
אברהם ירדאי: אין בעל בית, אין כלום.
אברהם ירדאי: אנחנו מבקשים שהיום תצא החלטה מהוועדה הזאת להקמת גוף ממלכתי שיעשה את זה כבר.
צבי הנדל: אני אחזור עוד פעם על כמה דברים שנאמרו כאן.
צבי הנדל: ראשית, שלא יהיו אי-הבנות.
צבי הנדל: כל מי שיושב בחדר הזה, ואני מרשה לעצמי להגיד שאני מייצג את רוב עם ישראל לצורך הענין, אוהב אהבת נפש את העלייה מאתיופיה.
צבי הנדל: יש כמה חולים שלא אוהבים אותם, אבל אנחנו יודעים שבכל חברה יש גם מחלות.
צבי הנדל: הענין הזה לא עומד על סדר היום.
צבי הנדל: אני לא מכיר יהודים הגונים והגיוניים שלא אוהבים את העלייה מאתיופיה אהבת אמת.
צבי הנדל: זו נקודה אחת.
צבי הנדל: במדינה שלנו מרובים צרכי עמך ישראל, ולא שדעתם קצרה, אבל כיסם קצר, ואז מתחילים פרוייקט ולא מסיימים אותו.
צבי הנדל: זה קורה בכל דבר.
צבי הנדל: תמיד צריכים להיות "משוגעים" לדבר שלוחצים ודוחפים, בכל פרוייקט.
צבי הנדל: באופן טבעי הלוחצים והדוחפים והכועסים בפרוייקט הזה הם אתם.
צבי הנדל: אבל אין פרוייקט, ואני עשיתי בחיי הרבה מאד פרוייקטים, אין פרוייקט שמתקדם אם אין "מטורף" שדוחף.
צבי הנדל: אנחנו החלטנו בישיבה הזאת שאנחנו נשתדל לעזור למשוגעים לדבר, ועברנו שלב-שלב.
צבי הנדל: שלב ראשון, אנחנו צריכים להחליט אם המיקום שקיים היום טוב ליהודים או לא טוב ליהודים.
צבי הנדל: בהנחה שהוא טוב ליהודים, צריך להסדיר את ענין הקרקע עם קיבוץ רמת רחל; צריך שיהיה לו מעמד סטטוטורי – ועדה לבנין ערים וכו'; צריך שיהיו לו איקס דונמים שלו; אחר-כך צריך לסיים את התוכנית בוועדה אחרת מזו שהיתה בהתחלה; צריך לדאוג שיהיה מי שיתחזק את האתר, שיממן את ההקמה וכו'.
צבי הנדל: אבל איפה צריכה להיות ההתחלה?
צבי הנדל: ספרו לנו פה שהיה רעיון ועכשיו ראינו שיש החלטת ממשלה, להעביר את האתר להר הרצל.
צבי הנדל: לדעתי זה גרוע, ולשמחתי רוב היושבים פה חושבים כמוני.
צבי הנדל: הר הרצל הוא בית קברות.
צבי הנדל: אנחנו הולכים על אתר הנצחה, יש מסורת וכבר 16 שנה הולכים למקום הזה.
צבי הנדל: כבר הושקע בו חצי מיליון שקל, אבל זה הדבר הפחות משמעותי.
צבי הנדל: הדבר היותר משמעותי הוא שלא עושים אתר הנצחה בבית קברות.
צבי הנדל: לכן, אם האתר הזה טוב, זו התחלה מצוינת, בתנאי שאנחנו נשיג את כל האישורים הקרקעיים, שיהיה לו מעמד סטטוטורי כמו שצריך, שיהיה לו "אבא" שיטפל בגינון ובהשקיה, כדי שכאשר באים פעם בשנה, או גם באמצע השנה למי שרוצה, הוא יבוא לאתר מכובד וראוי, כפי שראוי לאנשים שלזכרם אנחנו מקימים אותו.
צבי הנדל: התחלנו לעשות סבב כדי לראות איך אנחנו מתקדמים.
צבי הנדל: שמענו דיווח ממשרד הקליטה, ובקטע הזה נכנסה מסרט וורקו, שאמרה שיש החלטת ממשלה, ויחד עם השר הם גיבשו דרך ללכת בה.
צבי הנדל: גיבוש הדרך היה על-מנת ללכת להר הרצל.
צבי הנדל: אנחנו חושבים שלא צריך לעשות את זה, ואני מנסה להוביל לכך שקרן קימת יהיה ה"אבא" ולו יהיו עוזרים.
צבי הנדל: בצוות ההיגוי יקחו חלק בני העדה, משרד הקליטה – כולם, אבל המוביל, מי שבסופו של דבר הקרקע היא שלו, מי שיגמור את התכנון כי יש לו צוותי תכנון, מי שהכי מומחה בתחום של אתרי הנצחה, גינון ויעור, ומי שגם מסוגל לתחזק את האתר אחר-כך יהיה קרן קימת.
צבי הנדל: יושב פה נציג של הקרן הקימת, אבל הוא אמר שהוא לא מוסמך להחליט, הוא צריך לדבר עם המנכ"ל.
צבי הנדל: אם נצליח להוציא הסכמה שקרן קימת לוקחת את הענין הזה על כתפיה, שהיא תרכז את זה ותיעזר כספית בגופים אחרים, לא היא תממן הכל, אני חושב שזה הדבר הטוב ביותר מלכתחילה, לא בדיעבד.
צבי הנדל: מדינה זה דבר חשוב, ויהיה לזה גיבוי של המדינה.
צבי הנדל: החסות המרכזית של המדינה זה המשרד הממשלתי לקליטת העלייה, אבל אוי ואבוי לי אם משרד ממשלתי יצטרך לשמר את זה.
צבי הנדל: נראה לי שזה הכיוון הנכון, אם נצליח בו.
צבי הנדל: אני מראש אומר לכם שאם לא תבלבלו את המוח כל שבוע מה קורה עם זה, לי ולכל מי שנחליט שיטפל בזה, לא יקרה עם זה כלום.
צבי הנדל: כי יש המון דברים שאתה מטפל בהם, ומי שיהיה נודניק גדול בנושא שלו יטפלו הכי מהר.
צבי הנדל: אני מוכן להיות קטליזטור בענין הזה, אבל גם קטליזטור צריך לדרבן.
צבי הנדל: זה איכפת לי, אבל אתם אל תרפו, אני לא ארפה מקרן קימת ובסוף נגיע לאיזו שהיא נוסחה שאני הולך הצדה ואתם מתקדמים כראוי.
דוד מהרט: אני הייתי שלוש שנים בסודאן, מ-1981 עד 1984.
צבי הנדל: אתה עברת דרך "כפר הנופש"?
דוד מהרט: לא, היו דרכים אחרות, דרך חארטום, דרך אחת ממדינות המערב ומשם לארץ.
דוד מהרט: אנחנו יצאנו ששה אחים מאתיופיה ושלושה מהם בחזקת נעדרים עשרים שנה בסודאן.
דוד מהרט: בני דודים שלי ואני נשמח אם פעם יהיה דיון בנושא הנעדרים.
דוד מהרט: אני מדבר על שבעה בני משפחה שלי.
דוד מהרט: ההורים שלי מחכים עשרים שנה לשלושת ילדיהם, והם כבר מזדקנים וחולים.
דוד מהרט: אני הייתי בסודאן וראיתי שם את הזוועות.
דוד מהרט: הדבר החשוב ביותר לקהילה שלנו הוא הכבוד למת, וגם את הדבר הזה לא יכולנו לתת להם.
דוד מהרט: לא אחזור על דברים שכבר נאמרו כאן, אבל מבחינת אותם אנשים, גם אלה שנולדו לנו וגם אלה שנשארו שם, המקום היחיד שאליו אנחנו יכולים לבוא ולבכות הוא האנדרטה.
דוד מהרט: 17 שנים אני בארץ ואף פעם לא השתתפתי ביום הזיכרון ליהודי אתיופיה, כי אני מרגיש שזכרם של אותם אנשים לא מכובד כראוי.
דוד מהרט: במדינת ישראל יש ועדה לטכסים וסמלים.
דוד מהרט: לדעתי הוועדה הזאת צריכה להיכנס לענין הזה.
צבי הנדל: זה הטכס.
צבי הנדל: יש ועדת הנצחה, וזה דבר אחר.
דוד מהרט: אני מחבר את שני הדברים האלה.
דוד מהרט: אנחנו חושבים שהחברה הישראלית לא יודעת מספיק על המסע של יהודי אתיופיה.
דוד מהרט: אני חושב שיש לזה ערך יהודי, ציוני ואנושי.
דוד מהרט: כבר פנינו למשרד החינוך שהנושא הזה יקבל איזה שהוא מעמד במערכת החינוך, וגם תיעוד לדורות הבאים.
דוד מהרט: התחלת העבודה של הוועדה צריך להיות אולי אתר, אבל אני חושב שצריך להתייחס לענין ההנצחה.
דוד מהרט: הנצחה הוא לא רק אלמנט של אתר אלא יש גם מורשת מאחורי ההנצחה, ואני הייתי מחבר את המורשת שצריכה להילמד סביב המסע הזה, שלדעתי היה מסע ייחודי, ולא אפרט, אבל אלה שהיו שם יודעים, ואני חושב שלפחות בעת החדשה של עם ישראל לא היה מסע כזה עם כל-כך הרבה חלומות שאולי התנפצו בדרך.
דוד מהרט: אני מצטרף למברכים ואומר שיש הרבה פרוייקטים סביב הקהילה הזאת, פרוייקטים של ארגונים, של קרנות ושל תורמים, פדרציות וכו'.
דוד מהרט: אני מבקש לא להפוך את הדבר הזה לפרוייקט של תורם אמריקאי.
דוד מהרט: אנחנו מעריכים מה שהם עושים למען הקהילה, אבל יש בענין הזה סמליות.
דוד מהרט: אני לא רוצה שייכתב: האנדרטה נתרמה על-ידי פלוני-אלמוני.
דוד מהרט: זה המקום היחיד שבו אנחנו מרגישים שחלומם וזכרם של האנשים שלא הגיעו לכאן מתחבר במקצת.
דוד מהרט: לכן אנחנו מבקשים שממשלת ישראל תיקח על עצמה להקים את האנדרטה הזאת, ולא קרנות ותורמים, ולא פרוייקטור, כי זה לא פרוייקט.
רונית רדא: גם אני מברכת על היוזמה לקיים את הדיון הזה.
רונית רדא: אני רוצה להצטרף לדברים שדוד מהרט אמר.
רונית רדא: כל שנה אני מבקרת ביום הזיכרון באתר ואני שומעת את אדיסו מאסלה צועק, שמישהו חייב לקחת את הענין הזה לידיו, והוא עושה את זה יפה.
רונית רדא: אדוני היושב-ראש, אמרת קודם שאתה מייצג את רוב האנשים שאוהבים את קהילת יוצאי אתיופיה.
רונית רדא: אני מרגישה שאוהבים אותי, אבל אני לא מרגישה שעושים משהו למען הקהילה.
רונית רדא: כמו שדוד מהרט אמר, אתר הנצחה זה דבר לדורי-דורות.
רונית רדא: אני רוצה לזכור את סבתא שלי שנספתה בדרך.
רונית רדא: היא היתה הראשונה שהובילה אותנו יחד עם מורה דרך.
רונית רדא: קרנות או אנשים טובים שנמצאים בארצות-הברית או בכל מקום יכולים לעשות את זה, אבל איפה האחריות של הממשלה?
רונית רדא: לגבי המסמכים שנמסרו לוועדה אני רוצה לשאול אם פנו לקרן קימת לישראל ואמרו להם שרוצים את האתר ברמת רחל, ונענו בשלילה והפנו אותם להר הרצל, או שיש עוד אלטרנטיבה?
צבי הנדל: כבר דיברנו על זה.
דוד מהרט: הר הרצל, פירוש הדבר להשאיר אותם בחצר של ירושלים.
צבי הנדל: למה אתה אומר שהר הרצל הוא החצר של ירושלים?
צבי הנדל: אני חושב שהמקום ברמת רחל הוא עשר דרגות יותר מהר הרצל.
צבי הנדל: רמת רחל היא ירושלים היום.
אריה מועלם: אני חושב שהדבר החשוב בדברים שאמרה רונית רדא הוא החיבור של הסבתא שלה לאנדרטה, והחיבור הזה יכול להיות רק אם אפשר יהיה לרשום את שמה של אותה סבתא על האנדרטה.
צבי הנדל: ההערה שלך נכונה אבל אנחנו ודאי לא ועדת רישום שמות על האנדרטה.
צבי הנדל: תהיה ועדת היגוי שתדאג לכך.
אל"מ שרון דוידוביץ: הנח"ל, לפחות בשלוש השנים האחרונות, פותח את דלתו לבני העדה האתיופית.
אל"מ שרון דוידוביץ: בשלוש השנים האחרונות יש לנו למעלה מ-25 קצינות.
אל"מ שרון דוידוביץ: לצורך הענין אני אזרח.
אל"מ שרון דוידוביץ: אני מבקש מקרן קימת לקבל עכשיו החלטה קודם-כל לשקם מיד את האנדרטה על-ידי חיילים, בני-נוער.
אל"מ שרון דוידוביץ: אחר-כך יילך מי שיילך.
אל"מ שרון דוידוביץ: אני מוכן ללכת יותר עם קרן קימת, שעכשיו תתקבל החלטה שאת הטכס של השנה הבאה אנחנו נארגן יחד ואחר-כך נראה מה יהיה בשנים הבאות.
אל"מ שרון דוידוביץ: אבל מה שראיתי לא יכול להימשך.
אל"מ שרון דוידוביץ: לכן, אם קרן קימת מושיטה יד, הדבר נתון להחלטתה של הוועדה עכשיו.
אמנון ארבל: כל הענין של הטיפול המיידי הוא נכון, אבל לפי דעתי חשוב ללכת גם בהליך הסטטוטורי.
צבי הנדל: אני אפנה באופן רשמי למנכ"ל קרן קימת.
צבי הנדל: היה והדרך הזאת תסתדר, ודאי שבסופו של דבר צריך לכנס מחדש את ועדת ההיגוי, או לשנות אותה.
צבי הנדל: אני לא רוצה להיכנס עכשיו לשאלה איך יהיה התכנון, אבל לקרן קימת יש מחלקת תכנון והם יודעים בדיוק איך להתחבר עם מועצת אתרי הנצחה.
צבי הנדל: קרן קימת יודעת לעשות טוב מכולם את כל התהליכים הסטטוטוריים.
צבי הנדל: אני מאד מעוניין שזה יהיה המסלול ההתחלתי.
צבי הנדל: אני מראש אומר שאנחנו לא פוטרים אף אחד ממשרדי הממשלה לשותפות או לצרכים הכספיים, אבל אני רוצה שההובלה תתחיל בצורה הזאת.
צבי הנדל: במקביל, ובלי קשר לכל מה שאמרנו, ההצעה של אל"מ דוידוביץ היא הצעה מאד ראויה.
צבי הנדל: הוא גם יכול לארגן לענין הזה חיילים או בני-נוער בשותפות עם קרן קימת, ולזה אנחנו לא צריכים את המנכ"ל.
צבי הנדל: אם כן, הסיכום שאנחנו יוצאים בשמכם הוא שאתם מסדרים את האתר אחרי האירוע, שכפי ששמענו הוא נראה גרוע, ועושים שיפורים מיידיים אפשריים שלא דורשים השקעות גדולות.
צבי הנדל: בכל מקרה, מכובד מאד שצה"ל וקרן קימת ירכזו גם את הטכס הבא, בהנחייתם, כמובן, של בני העדה.
צבי הנדל: אני רושם לעצמי שאנחנו נעקוב אחרי הענין הזה, ואני מקווה שלא נצטרך לחזור לוועדה, כי אני לא אוהב דיונים, אני רוצה שיהיה ביצוע.
צבי הנדל: אני אשמח מאד לבקר באתר כשהדחפורים יתחילו לעבוד, ובכוחות משותפים ועם רצון טוב ותשומת-לב – אין פה שום דבר אחר, רק קצת תשומת-לב, שלא נשכח את הרעיון.
צבי הנדל: הפרוייקט הוא לא בשמיים ואין לי ספק שאפשר להגיע לתוצאות מאד משמעותיות לשנה הבאה.
צבי הנדל: מר צבאג, עכשיו פטרנו אותך, אבל עוד נחזור אליך בשלבים מסוימים, גם בוועדה המחוזית וכו'.
יעקב צבאג: הוועדה המחוזית במקרה הזה תצטרך את מטה יהודה, לא אותנו.
יעקב צבאג: אבל מר מאסלה יודע ממקרים קודמים כשהוא פנה לעירייה בצורה מסודרת, הוא תמיד קיבל את עזרתנו.
2449: קיבלנו עזרה מלאה.
יעקב צבאג: מלאה ומסודרת, ואם הוא ימשיך לפנות אלינו הוא גם יקבל אותה.
יעקב צבאג: הוא אצלנו בן בית.
צבי הנדל: אמנם אנחנו הולכים לדבר על ענייני שיכון ובנייה, אבל אי-אפשר, אחרי האסון הגדול שפקד אותנו בסוף השבוע, להתחיל ישיבה ראשונה בלי להתייחס.
צבי הנדל: רציתי להגיד שני דברים – ראשית, מלים חמות לעולים - בעמוד הראשון של "ידיעות אחרונות" הבוקר כתוב על סקר שמחמם את הלב, כי ברגעים קשים אתה נאחז בדברים חשובים, האומר ש"למרות פיגוע הדמים, 85% מעולי רוסיה מרוצים שעלו לארץ".
צבי הנדל: אני לא רוצה להפוך את הישיבה הזאת לישיבה של ניתוח בטחוני פוליטי, אבל ודאי שאויבינו מאוד לא שבעי רצון מהעלייה הגדולה, ובוודאי שמה שאצלנו הוא נכס אסטרטגי אצלם הוא נטל או אסון אסטרטגי, וברגע שאתה רואה סקר כזה, קודם כל זה מחמם את הלב, שמדובר באנשים נהדרים וחזקים, ושנית זה נותן סטירת לחי לאלה שחושבים להחליש אותנו באמצעות אירוע כזה או אחר.
צבי הנדל: אני, ברשותכם, מבקש מכולם לקום לדקה דומייה לזכר ההרוגים.
מרינה סולודקין: זה קשה.
נתן שרנסקי: חברת-הכנסת סולודקין סובלת מזה כל הזמן.
צבי הנדל: הייתי רוצה לשמוע סקירה מכבוד השר בעניינים הנוגעים לענייני משרדו ותורמים לקליטת העלייה.