GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: כמו שקבלן עבודות עפר, יהיה לו צוות מורים, הוא יזכה במכרז והוא יהיה - - -
מיכל בירן: אתה ציני?
מיכל בירן: אבל יהיה גם - - -
יעקב מרגי: לא, אני אומר את זה מהפרקטיקה.
אורן אסף חזן: כן, הוא אומר מהלב, הוא מכיר את המציאות.
מיכל בירן: יהיה מי שיחשוב על זה.
מיכל בירן: ומשפט אחרון, תמיד הרבה יותר קל להרוס מלתקן, אנחנו רואים את זה בכל המערכות, את הידע שנצבר עם מורים ומורות, עם האתוס שלהם, עם המחויבות העמוקה למה שהם עושים, עם הידע שמצטבר משנה לשנה.
מיכל בירן: אנחנו רואים את זה כחברי כנסת חדשים, כמה זה קשה בלי הידע הזה, כמה קשה לצבור אותו וכמה אתה נהיה הרבה יותר יעיל כשיש לך את המערך הזה ויש לך את הידע שצברת עם השנים.
מיכל בירן: אני קוראת לא לשפוך את התינוק עם המים.
מיכל בירן: אם מישהו טוען שיש בעיה באולפנים, אותה צריך לתקן.
מיכל בירן: אם יש סוף סוף כסף למערכת, צריך להכניס אותו למערך הקיים ולשפר אותו ואם עושים כבר הפרטה, אל תהיו פחדנים, כי זה מה שעשיתם, עשיתם את זה בפחדנות עלובה, בשקט שאף אחד לא רואה, אם אתם רוצים הפרטה, תגידו את זה פה ותנו לנו להילחם בכם.
יעקב מרגי: היוזם הבא, חבר הכנסת חזן אורן אסף.
אורן אסף חזן: חבר/חברת.
יעקב מרגי: חבר.
יעקב מרגי: בכנסת הזו לפני שאתה מדבר אתה צריך קודם 'חברות וחברים', זה טוב שכך, לאט לאט מטמיעים לנו.
יעקב מרגי: יש לנו פה כמה מובילות אג'נדה מגדרית ואנחנו מודים להן על כך.
מיכל בירן: מרב מיכאלי עשתה את שלה.
יעקב מרגי: אבל שיבינו אותנו עם הקשיים.
אורן אסף חזן: קודם כל ברשות יושב ראש הוועדה, חברי היקר - - -
יעקב מרגי: יושבי ראש.
אורן אסף חזן: ויושב ראש ועדת הקליטה והעלייה.
אורן אסף חזן: סבלנות, זו גם מעלה.
אורן אסף חזן: מכובדותיי ומכובדיי.
אורן אסף חזן: תראו, אני לא אתעסק כרגע, לא בוואוצ'רים וקופונים כדי שלא יהיה למישהו מה להגיד ואני אהיה רגע רציני.
אורן אסף חזן: אני קצת מבולבל.
אורן אסף חזן: אתה נוסע היום בכל כביש במדינה ואתה רואה שלטי חוצות במאבק למען עובדי הקבלן, אנחנו מבינים את המצוקה שקיימת כרגע, אז למה אני מבולבל?
אורן אסף חזן: כי מצד אחד אנחנו מבינים שיש בעיה עם עובדי קבלן ומצד שני אנחנו רוצים להרחיב את מעגל עובדי הקבלן.
אורן אסף חזן: אבל לא בגלל זה אני מבולבל.
אורן אסף חזן: אני מבולבל כי עד שסוף סוף במדינה שלנו, ואני זוכה לראות את זה פעם אחר פעם, מתקופת נערותי שפעלתי בסוכנות היהודית וקיבלתי עולים לארץ ישראל והכוונתי וליוויתי אותם גם בתקופתם באולפן, וגם לא מזמן שהייתי בשדה התעופה, כשקיבלנו 221 עולים מארצות הברית, שמשם הם הלכו באמת לאולפן, אני יודע דבר אחד, אולפן זה בית, זה המפתח.
אורן אסף חזן: בסופו של יום יש מי ששוכחים שהאנשים האלה עוזבים את הבית שלהם ומגיעים לפה, ברובם גם לבד, יושבים עם עצמם ובסוף הם פוגשים את המורות והמורים שמשמשים להם לא פעם ולא פעמיים כמו אמא ואבא.
אורן אסף חזן: בסוף אותם אנשים מגיעים בסוף היום ואין להם לפעמים עם מי לדבר, אז גם את המעט חום וחמימות ואהבה שקיימת בתוך כל המאטריה האפורה הזאת שנקראת סל קליטה, שגם אותו אגב צריך להגדיל, צריך להגיד את הדברים על השולחן, סל הקליטה, וזה דיון נפרד, וטוב שיושב ראש הוועדה נמצא כאן ואני יודע כמה הנושא קרוב ללבו וכמה הוא פועל ויפעל כדי להגדיל את הסל הזה, צריך גם אותו להגדיל, אבל בעניין הנקודתי הזה, חברים, מתי איבדנו את החמלה?
אורן אסף חזן: מתי הפך הכול להיות רובוטי?
אורן אסף חזן: אנחנו בני אדם ולא מחשב שלוחצים אנטר ועובר מסך.
אורן אסף חזן: הגיע הזמן שנזכור שמעבר לכסף ולוואוצ'רים ולקופונים ואולי לכל מיני כאלה שרוצים לעשות עושר ולא במשפט, יש פה אנשים חמים ואוהבים.
אורן אסף חזן: ועוד לא נגעתי בכלל בצד של המורים והמורות.
אורן אסף חזן: אותם אלה שמעבר לעובדה שזו הפרנסה שלהם, מעבר לעובדה שהם עושים את זה שנים, הם עושים את זה קודם כל כשליחות.
אורן אסף חזן: אף אחד לא מרוויח שם מיליונים, אף אחד לא עושה שם אקזיטים, אנשים באים ונותנים מעצמם מעבר לשעות, מעבר לזמן, למה?
אורן אסף חזן: כי הם רואים בזה שליחות אמיתית של הציונות, של הקליטה, של העלייה, של הבנייה של החברה בישראל.
אורן אסף חזן: אני לא מתבייש להגיד, אני חושב שיסכימו איתי כל הנוכחים מהצד, חברי וחברות הכנסת, שאנחנו צריכים לשמור בגאון ובלי פחד על המוסד הזה שנקרא אולפנים.
אורן אסף חזן: הגיע הזמן שלא רק נשמור עליו, גם נפתח אותו.
אורן אסף חזן: ועכשיו אני אגע גם בדברים שהם קצת טכניים.
אורן אסף חזן: ראשית, אני רוצה להגיד תודה לחברת הכנסת מיכל בירן, גם על הדברים שהיא אמרה, שאני מסכים איתה מילה במילה ואין טעם לחזור, אבל איזו מין מציאות היא זו שבה אנחנו ניקח אנשים שייקחו קופון ויילכו ללמוד בכל מקום שהוא.
אורן אסף חזן: אנחנו גם נמצא את עצמנו, אני בטוח שיהיה פה סחר מכר - - -
יעקב מרגי: ונמיר אותם אחר כך.
אורן אסף חזן: יכול להיות.
אורן אסף חזן: אמרתי, אני בקופונים וואוצ'רים לא מתעסק, שלא יגידו - - - אתה יודע.
אורן אסף חזן: לקח להם זמן להבין.
אורן אסף חזן: הייתי צריך להגיד מילים אחרות, אבל אנחנו לא נחרוג, בכל זאת ועדת החינוך.
אורן אסף חזן: הסיפור הזה שאין פיקוח.
אורן אסף חזן: צריך לציין, אין פה אף גוף מפקח שיקום, אנחנו נבנה?
אורן אסף חזן: אז אם אנחנו מצד אחד רוצים לחסוך כסף, אז מה, נחזיר אותו בדלת האחורית בגוף פיקוח?
אורן אסף חזן: נבנה גוף עכשיו שיעמדו שם אנשים, יעמוד לו מפקח ראשי ויהיו תקנות וחוזר מנכ"ל?
אורן אסף חזן: חבר'ה, הלכתם לאיבוד?
אורן אסף חזן: יש פה שתי נקודות ברורות, צריך לשמור על העולים וצריך לשמור על המורים והמורות והדרך היחידה לעשות זאת היא לשמור על מפעל האולפנים, לחזק אותו.
אורן אסף חזן: אני מקווה שאנחנו נמצאים פה בקריאה להוריד את השטות הזאת, ואני לא מתבייש לקרוא לה שטות, מסדר היום.
אורן אסף חזן: אגב, בנוגע ליועץ המשפטי, באמת מילים אחרונות לסיום, אני רק אציין לעניין היועץ המשפטי.
אורן אסף חזן: תגובתו של היועץ המשפטי לעובדה שההחלטה נתקבלה בתקופת בחירות, שמכיוון שמדובר בפיילוט לשנת 2015 אז 'אני מעביר את זה'.
אורן אסף חזן: חבר'ה, אנחנו היום נמצאים כבר ביולי, אוטוטו יוצאים לקיץ.
אורן אסף חזן: אני לא מכיר פיילוט שיכול לבחון את עצמו על תקופה של שלושה-ארבעה חודשים.
אורן אסף חזן: אז זה לא פיילוט, זה בדיחה.
אורן אסף חזן: אני קורא מפה, אנחנו צריכים להסיר את הנושא הזה כרגע.
אורן אסף חזן: ירצו, תגיע שנה הבאה, נדון בתקופת התקציב, בחוק התקציב, נעלה את זה על הפרק, שר החינוך הנוכחי והשר אלקין, חברי, שר הקליטה והעלייה, יישבו, יעשו בחינה מעמיקה, אני לא בטוח ששרת הקליטה דאז עשתה בחינה כל כך מעמיקה, אולי המבחן שלה היה צריך להיות הפיילוט, הם יעשו בחינה עמוקה לנושא, יראו וירגישו את האנשים האלה שמקבלים בזרועות חמות את העולים ויבינו שאנחנו מתעסקים פה בבני אדם ולא בכל מיני דברים שנגמרים בסופו של יום בעוד כיסא ותפקיד ואחרי זה נצטרך לעשות פה דיונים איך דואגים לעובדי הקבלן שלא יודעים להתמודד עם הוואוצ'רים שקיבלו ואיך אנחנו מגדילים או לצערי נגדיל את מעגל האבטלה בנושא הזה.
יעקב מרגי: חברת הכנסת עליזה לביא.
עליזה לביא: הנושא מאוד חשוב, מאוד מאוד חשוב, הוא נושא שהוא בדמנו.
עליזה לביא: לפני כחודש הייתי בהשבעה של הבן שלי בכותל, חלק מהטירונות הוא עובר בבא"ח צנחנים והיה מאוד מרגש, אבל פתאום שמתי לב, לא שאני זרה לנושא, אבל זה היה מאוד מאוד חד, שהשפות סביבי לא היו עברית.
עליזה לביא: היה צרפתית, הייתה אנגלית, הייתה אמהרית והייתה ערבית, כמעט שלא הייתה עברית, במקום שאני עמדתי.
עליזה לביא: היו גם הרבה חיילים בודדים, שהמשפחות הגיעו.
עליזה לביא: זו חובתנו לדאוג.
עליזה לביא: אולפן לעברית זו לא זכות, זו חובה של מדינה.
עליזה לביא: אנחנו גדלים כולנו בדור שהעברית זה משהו שהוא כאילו ברור שאנחנו כותבים, יוצרים, אוהבים, מחשבנים, רבים בעברית, אבל זו לא נחלת העולם היהודי כולו.
עליזה לביא: יותר מדי שנים, אלפי שנים, לא ידענו כולנו עברית, מעטים ידעו, מעטים זכו לחינוך יהודי.
עליזה לביא: זו חובה של מדינה לתת את הכלי הבסיסי הראשוני, הכלי הדיאלוגי השיתופי.
עליזה לביא: זה לא סוד, רבים מאחינו בעולם היהודי, אנחנו לא יכולים לדבר איתם, הם לא יודעים עברית.
עליזה לביא: מה שאולי דור ההורים ידע, בטח הדור הצעיר וכל מי שנמצא בקמפוסים וב-JCC ובכל מיני מקומות, יודע שהעברית, לא רק שהיא שפה לא מוכרת וידועה, היא גם שפה שמעוררת אנטגוניזם בחלק מקרב אחינו ביהדות העולם, בטח הליברלי.
עליזה לביא: אז אנחנו צריכים לבוא ולראות איך אנחנו מעניקים ונותנים ומאפשרים, וזה לא משהו שאפשר לנהל עליו סחר או להביא לפה עובדי קבלן או לשנות, ולא יכול להיות שבזמן פגרת בחירות הדברים האלה נעשים.
עליזה לביא: יש החלטת ממשלה ובהחלטה הזאת לא קיים שר חינוך מכהן, כי יודעים ששר החינוך שיצא, הנושא הזה היה מאוד קרוב ללבו.
עליזה לביא: אני מבטיחה לכם שהמחטף העלוב הזה לא היה קורה כששר מכהן, בטח כשלא נוכחים מורים ואין עם מי לנהל הידברות כזו או אחרת או נציגים ולא נקבעים, אדוני היושב ראש, קריטריונים והדברים נעשים בצורה עלובה ללא תנאי סף לגבי העברת הכספים.
עליזה לביא: המהלך הזה של העברת האולפנים ללימוד עברית זה לא כל דיון, אדוני, לא פה ולא אנחנו, כגוף מפקח, וזה תפקידנו, ואני רוצה באמת לברך את חברתי חברת הכנסת מיכל בירן שהסבה את תשומת לבנו, אני מזמן אמרתי שיש דברים שאני חיילת שלך, וזה לא נושא, אדוני, שאפשר לעבור עליו לסדר היום.
עליזה לביא: לימוד עברית זו זכות, זו מתנה, זו חובה של מדינה להעניק לכל אזרח ואזרחית שעולים למדינת ישראל, שבאים לפה להיות איתנו חלק מהעם היהודי, זה לא משהו שאפשר לתת עליו איזה שהוא ואוצ'ר עלוב כזה או אחר.
עליזה לביא: גם ככה, אדוני, בזמן של ההשבעה של הבן שלי אני הרגשתי שזאת השבעה של המשפחות.
עליזה לביא: אין כל טקס שמשפחות שעולות לארץ עוברות וחוות וזאת הייתה התרגשות מאוד גדולה לראות את האנשים שעוברים יחד עם הבנים שלהם את הטקס הזה, סוג כזה של השבעה או התייחסות רשמית ממלכתית כזו או אחרת אל אנשים שעולים למדינת ישראל.
עליזה לביא: אז מה יקרה אם אנחנו ניתן יד אוהבת, מכוונת, ביום יום הקשה גם כך, אנשים שעולים, רבים ללא מקור פרנסה בטוח ומובטח, בגילאים - - - אתם יודעים מה זה חוויה של להיות מהגר זר בארץ אחרת, לנסות לעבוד בעבודה - - -
יעקב מרגי: עליזה, אני לא רוצה להגביל אותך, אבל - - -
עליזה לביא: מיד אני מסיימת.
עליזה לביא: אני רוצה לבוא ולומר שאנחנו כמובן תומכים בעלייה ורוצים לראות איך אנחנו מקבלים - - - הנושא הזה של עובדי קבלן, רק השבוע, אדוני, שמענו שהנושא הזה הגיע להבנות ולשיתופי פעולה ואני רוצה - - -
יעקב מרגי: במידת מה.
אורן אסף חזן: עוד לא יבשה הדיו אפילו.
עליזה לביא: ולשיתוף פעולה.
עליזה לביא: אז לא יכול להיות שמצד אחד יד אחת רוצה לברך ויד שנייה נמצאת מקללת והנושא הזה, אדוני, מעל הכול חייב להיות נושא זהב, אי אפשר שכל פעם יהיה בדיון כזה או אחר, הקניית לימוד השפה העברית זו מניית זהב של החברה בישראל והעם היהודי.
יעקב מרגי: אני חושב בכלל, הזכרתם את נושא המאבק על עובדי קבלן, אם יש באמת רצון וכנות מלאה לצמצם את התופעה, קודם כל צריך לקבל החלטה שמפסיקים את כל ההפרטות.
יעקב מרגי: קודם כל.
יעקב מרגי: ברגע שיד אחת מפריטה ויד אחת כביכול - - - ואני עדיין סקפטי ממידת היישום והאחוז, אני מאלה שליוויתי את החלטת הממשלה של עובדי כתף אל כתף במשרדי הממשלה ואנחנו רואים כמה היישום שלה עדיין לא מושלם.
יעקב מרגי: אבל לענייננו, מיד אני אתן את רשות הדיבור לחברת הכנסת טלי פלוסקוב, אחת היוזמות, ואנחנו מדברים על הערך הסגולי של ההורים בליווי מערכת החינוך, אנחנו מדברים על הורים, הורים, הורים, כמה צריך לחזק את הילד, ומה מצפה המערכת?
יעקב מרגי: שהילד יגיע להישגים כשאין לו עורף משפחתי בצד הלימודי, השפתי, חזק ואיתן?
יעקב מרגי: מה אנחנו גוזרים על אותם ילדים, ילדי העולים?
יעקב מרגי: חברת הכנסת טלי פלוסקוב.
טלי פלוסקוב: אדוני היושב ראש, אדוני היושב ראש, יש פה שני יושבי ראש אצלנו היום.
טלי פלוסקוב: אני רוצה קודם כל להודות לכם על הדיון הזה וכמובן להודות לשותפים שלי להצעה, למיכל בירן, לאורן חזן, לעליזה לביא.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שהנושא הזה הוא אחד החשובים מכל מה שקורה במדינה שלנו בשלב זה.
טלי פלוסקוב: אני דווקא רוצה להתחיל ממה זה אולפן לעולה חדש.
טלי פלוסקוב: כפי שאתם שומעים, אני זאת שעברתי את החוויה של העלייה וקליטה במדינה הזאת ואני רוצה להגיד לכם שהשלב הזה הוא החשוב ביותר בכל התהליך של אזרח או עולה חדש לשעבר במדינה הזאת.
טלי פלוסקוב: אנשים שלא נקלטו בצעדים הראשונים שלהם לא ייקלטו במדינה הזאת.
טלי פלוסקוב: שיהיה ברור.
טלי פלוסקוב: מי שנכנס ולומד את השפה ביחד עם השפה בתוך האולפן הוא לומד קצת על המדינה, הוא מתחבר למנטליות הישראלית.
טלי פלוסקוב: הרי המעבר הזה זה משהו מאוד מאוד רגיש, אנשים שבאים ממדינה אחרת ונכנסים למדינה, זה שוני לא נורמלי.
טלי פלוסקוב: רק מי שעבר את זה יכול להבין את מה שאני אומרת לכם עכשיו.
טלי פלוסקוב: אני רואה פה כמה פנים שמסכימים עם מה שאני אומרת.
טלי פלוסקוב: זה מאוד מאוד חשוב לתת את המעטפת הזאת שאנשים מקבלים כשמגיעים למדינה חדשה.
טלי פלוסקוב: המדינה שלנו, כמו שאני פה לגמרי מסכימה, לצערי אני לא שמעתי את מיכל בירן, אני מאמינה שאנחנו אומרים את אותם הדברים ובאותה רוח, מה שעליזה כרגע אמרה, אנחנו כמדינה חייבים לתת לאנשים האלה את הכניסה החלקה למדינה הזאת.
טלי פלוסקוב: כי, שוב, אנחנו הרי רוצים שהאנשים האלה, האזרחים החדשים שלנו, יהפכו להיות כמה שיותר מהר לישראלים.
טלי פלוסקוב: כדי שזה יקרה אנחנו חייבים לתת להם את הצעדים האלה כצעד הכרחי.
טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לכם, אני הגעתי למדינה הזאת אחרי שלמדתי עברית עוד קודם.
טלי פלוסקוב: בעיניי זה מה שנתן לי את כל מה שעברתי בחיים שלי.
טלי פלוסקוב: אם לא הייתי יודעת את זה אני לא יודעת איך זה היה נגמר, אולי עד עכשיו הייתי עובדת במלון כחדרנית.
טלי פלוסקוב: מי שמכיר אותי, זה מה שהתחלתי במדינה הזאת, רק בזכות השפה - - -
יעקב מרגי: למי שלא יודע, טלי הייתה גם ראשת עיריית ערד.
טלי פלוסקוב: ראש עירייה.
טלי פלוסקוב: אנחנו לא - - -
עליזה לביא: ראשת עירייה.
עליזה לביא: אם כבר מדברים על העברית, אז האקדמיה - - -
טלי פלוסקוב: עליזה, אני רוצה לתקן אותך, אנחנו, נשים שעמדו בראש רשויות ביקשנו מהאקדמיה שיגידו שגם ראש עירייה זה נכון.
טלי פלוסקוב: לא נעים לנו לשמוע את המילה הזאת 'ראשת' העיר.
טלי פלוסקוב: אנחנו רק שש שנים היינו ו - - -
אורן אסף חזן: אני מניח שנפתח על זה דיון באולפן.
יעקב מרגי: לא ידעתי שאני פותח דיון.
טלי פלוסקוב: מה שאני רוצה להגיד לסיכום, רבותיי, אנחנו דנים עכשיו בנושא בעיניי החשוב ביותר, החשוב ביותר בחיים של כל עולה חדש, לכן להוציא את זה החוצה, בלי לדעת שיש פיקוח, בלי לדעת שיש בקרה, בלי להבין מי בכלל נותן את השירות הזה, בעיניי אנחנו עדיין לא מבושלים ולא יכולים להרשות לעצמנו.
טלי פלוסקוב: לכן אני כאן פונה לשני ראשי הוועדות לצאת בקריאה, גם מוועדת הקליטה וגם מוועדת החינוך, להשאיר את הנושא של האולפנים תחת אחריות של משרד ממשלתי אחד או אחר, או משרד הקליטה, או משרד החינוך, או ביחד, שזה גם כן קורה.
טלי פלוסקוב: אנחנו רק היום דנו בוועדת הקליטה על איום על סגירת אולפן בירושלים, אולפן מאוד מאוד מצליח.
טלי פלוסקוב: אסור לנו להגיע לדבר הזה.
טלי פלוסקוב: לכן אני אומרת שוב, לתת גיבוי, אנחנו כחברי כנסת כמובן, לאולפנים תחת המסגרת הממשלתית של אחד ממשרדי הממשלה.
יעקב מרגי: יש לנו אמנות, מקצועיות, כמעט לחסל כל דבר שהצלחנו בו.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, תראו במה אנחנו דנים היום ב-2015.
טלי פלוסקוב: אחרי כל כך הרבה שנים.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים על הפרטת האולפנים, אני בתור ילד זוכר, לא רק שהעולים הלכו לאולפן, אני זוכר, לדוגמה אצלי, שהיו מגיעים לאמא שלי הביתה והמדריכה הייתה יושבת איתה ולימדה אותה עברית.
יעקב מרגי: היא ידעה צרפתית קרוא וכתוב, אבל עברית היא לא ידעה, כי היא באה ממדינה אחרת.
יעקב מרגי: אני זוכר את זה.
יעקב מרגי: כל דבר שציינו אותנו לשבח חיסלנו, כמו אחיות בית הספר, כמו אחיות טיפות חלב בבתי ספר.
יעקב מרגי: לכן אנחנו כאן כדי לראות מה אנחנו - - - אבל לפני שאני נותן לנציגי משרדי הממשלה, יש לנו פה איתנו מסתמא, לפי ה - - - אנחנו שיפוטיים, יש לנו מנהלת באולפן, מורה באולפן פה?
טלי פלוסקוב: הנה, לא רק אחד.
יעקב מרגי: לא, זה יו"ר מטה, אני מחפש מנהלת.
<קריאה: יו"ר המטה היא גם מנהלת אולפן.
יעקב מרגי: אז בבקשה, גב' ירושלמית מאושר ולאחר מכן ניתן לעוד אחד.
<ירושלמית מאושר: אני ד"ר מאושר.
יעקב מרגי: אז אני אקנא לתואר שלך, ד"ר מאושר, בבקשה.
<ירושלמית מאושר: ערכתי מחקר בנושא של קליטת עלייה.
<ירושלמית מאושר: קודם כל תודה רבה ליושבי הראש, תודה רבה לחברי הכנסת, דיברתם יפה.
<ירושלמית מאושר: אני רוצה לדבר מהפן של האולפן, של היום יום, של האנשים שאני פוגשת אותם בבוקר, שרצים אחרי עבודת לילה ובאים ללמוד, שבשעה אחת רצים שוב לעוד משמרת.
<ירושלמית מאושר: אנחנו נאבקות ואנחנו מבקשות, אל תעקרו את הנשמה מתהליך הקליטה הזה, מהאולפנים.
<ירושלמית מאושר: אל תעקרו את הנשמה.
יעקב מרגי: איפה האולפנים נמצאים?
<ירושלמית מאושר: האולפנים נמצאים בכל מיני מבנים שהרשויות המקומיות מקצות להם, מתנ"סים, מרכזים קהילתיים, מרכזי קליטה, מבנים של בתי ספר לשעבר.
<ירושלמית מאושר: חוק השבות קורא להם עולים, אבל אנחנו פוגשות מהגרים לכל דבר ועניין.
<ירושלמית מאושר: יש להם מאפיינים של מהגרים.
<ירושלמית מאושר: זה תהליך הגירה ואנחנו מבקשים, אל תהפכו את זה לתהליך הריגה.
<ירושלמית מאושר: זה תהליך הגירה עם כל הכאב וזה כאב, ולאה גולדברג אמרה, רק ציפורי מסע שתלויות בין ארץ ושמים יודעות את זה הכאב של שתי המולדות.
<ירושלמית מאושר: איתכם נשתלתי פעמיים, אצלנו באולפנים הם נשתלים והם עוברים ניתוח לחבר את השורשים שלהם לארץ הזאת.
<ירושלמית מאושר: מורה באולפן היא לא רק מלמדת עברית, היא עוסקת גם בשירותי רווחה, ואני לא אגזים ואומר שלא פעם קרה שמורה הייתה צריכה ללכת עם תלמידה לתחנת המשטרה ואתם יודעים למה?
<ירושלמית מאושר: כי התלמידה הזאת חסרת ישע, מתוך קרבה למורה היא פשוט פתחה את ליבה וסיפרה למורה על התעללויות שהיא עוברת במקום העבודה כעובדת קבלן, כן, כעובדת זמנית.
<ירושלמית מאושר: אמרנו לה, 'את רוצה להפסיק?
<ירושלמית מאושר: בבקשה, לתחנת המשטרה'.
<ירושלמית מאושר: ניגשנו איתה, דאגנו למתרגם וזה קרה לא פעם אחת.
<ירושלמית מאושר: האולפן, תחשבו שזה שירותי הרווחה, לא מפריטים את זה.
<ירושלמית מאושר: לא עוקרים את הנשמה מתהליך הקליטה של העולה.
יעקב מרגי: יש כאן מישהו מהזרועות שמביאים עולים למדינה?
יעקב מרגי: כל הארגונים היפים האלה, נעל"ה, נפש בנפש, יש מישהו פה?
אורן אסף חזן: הסוכנות?
יעקב מרגי: משרד החינוך, משרד הקליטה?
יעקב מרגי: משרד החינוך יש, האגודה לקידום החינוך, ראש מנהלת נעל"ה, לא פה?
יעקב מרגי: אני שואל.
יעקב מרגי: לא נמצא.
יעקב מרגי: משרד הקליטה, אנחנו שומעים את הדברים, שומעים את הרציונל, אני רוצה שתשכנע אותי כמשרד הקליטה מה הרציונל להפריט.
יעקב מרגי: עזוב נאומים, אידיאולוגיות, חשיבות, אנחנו שם, שמענו שיחות מוטיבציה, מה הרציונל של משרד שעוסק בקליטת עלייה לקחת את הדבר היפה הזה של האולפנים ולהפריט אותו, להכניס את הממד העסקי התעשייתי לתוך נשמה.
יעקב מרגי: לא מתחבר לי, כי אולפן זה נשמה, אם אין נשמה אין אולפן.
יעקב מרגי: בבקשה.
<ולדימיר שקלאר: קודם כל אני תומך בשתי ידיים באמירה של חבר הכנסת חזן, צריך לשמור על המורים וצריך לשמור על העולים.
<ולדימיר שקלאר: אני גם עולה חדש ואני עדיין זוכר את שם המורה שלי באולפן, יעל, היא הייתה מורה מצוינת, אבל מי פה סוגר את האולפנים?
<ולדימיר שקלאר: מדברים פה על הפרטה, על סגירה - - -
יעקב מרגי: להפריט, לא סגירה.
<ולדימיר שקלאר: גם דיברו על סגירה, וגם לא מדובר על הפרטה, מדובר על החלטת ממשלה כוללת כשהנושא של הוואוצ'רים זה רק אחד מהנושאים.
יעקב מרגי: התחכמות, מילה יפה, מכבסה של מילים.
<ולדימיר שקלאר: לא, יש שם הרבה נושאים.
מיכל בירן: בכל שאר ההחלטה לא באנו לדון כי אנחנו מסכימים איתה.
אורן אסף חזן: לא, זה מאוד מכובד להגיד לאלה שבאו מציונות וברחו מאנטישמיות 'בואו קחו פתק'.
אורן אסף חזן: זה מאוד מכובד.
<ולדימיר שקלאר: תני לי לסיים.
יעקב מרגי: שרת הקליטה לשעבר, איך נכנסת מבלי שהרגשתי?
סופה לנדבר: אתה לא ראית אותי?
סופה לנדבר: אותי אתה לא ראית?
יעקב מרגי: קסניה גם פה.
יעקב מרגי: הייתי כל כך מרוכז, שבאמת סליחה.
יעקב מרגי: אני מקדם בברכה את חברות הכנסת.
יעקב מרגי: בבקשה, הוא עוד לא התחיל לדבר.
אורן אסף חזן: לא, בסדר, רק התפלאתי שהתשובה שלנו לציונות זה 'קחו פתק'.
<ולדימיר שקלאר: פתק זה בבחירות.
<ולדימיר שקלאר: אני גם רוצה להודות לכל המורים והמורות שנמצאים כאן, על עבודת הקודש שהם עושים, אבל צריך להבין שבהחלטת הממשלה בנושא ואוצ'רים מדובר על עוד אפיק אחד ללימוד עברית.
סופה לנדבר: תוספת.
<ולדימיר שקלאר: הנה, דיברה פה חברת הכנסת עליזה לביא, אמרה שהייתה באירוע ולא דיברו שם עברית, אז כנראה לא הכול בסדר, אז כנראה יש מקום לשיפור.
<ולדימיר שקלאר: ההחלטה הזו התקבלה בשיתוף פעולה בין משרד הקליטה ובין משרד החינוך בתמיכה המלאה של מנכ"לית של משרד החינוך.
<ולדימיר שקלאר: יש קריטריונים ברורים, אנחנו לא פותחים אולפנים, כמו שמישהו אמר פה, באיזה קיוסק, אנחנו מפרסמים קול קורא, אנחנו בוחרים אולפנים לפי תבחינים.
<ולדימיר שקלאר: בכל אולפן צריך להיות מורה מוסמך ואני לא אכנס לכל התפקידים.
מיכל בירן: איך זה לא הפרטה?
<ולדימיר שקלאר: יש פיקוח, יש - - -
סופה לנדבר: זה לא הפרטה.
סופה לנדבר: להיפך, זה תוספת.
יעקב מרגי: לא, אם מישהו התבלבל.
יעקב מרגי: יש פה מנהל ישיבה, אין קריאות ביניים.
יעקב מרגי: זה נושא חשוב ואנחנו רוצים להגיע למסקנות.
יעקב מרגי: אם נעשה פה שוק זה ייגמר כמו שוק.
<ולדימיר שקלאר: יש פיקוח, יש מבחן של משרד החינוך בסוף וזה רק לאוכלוסייה מצומצמת, צריך להבין, לאוכלוסייה שהגיעה אחרי ה-1 במרץ השנה.
<ולדימיר שקלאר: זה נכון להיום זה פרויקט - - -
סופה לנדבר: זה פיילוט פרויקט.
<ולדימיר שקלאר: כן, זה פיילוט וזה פרויקט טוב.
<ולדימיר שקלאר: היום, אם הייתי מגיע ארצה הייתי הולך לאולפן כזה עם ואוצ'ר, כי לא מתאים לי היום, לי, אולי לאחרים כן, ללכת כל יום לאולפן נגיד משמונה עד שתיים, לא יודע מה שעות הלימודים היום.
<ולדימיר שקלאר: אני רוצה לבחור קבוצה מתאימה, אני רוצה לבחור שעות שמתאימות לי.
<ולדימיר שקלאר: זה עוד אפיק אחד, אף אחד פה לא מפריע לשום דבר, צריך להבין.
<ולדימיר שקלאר: אני חוזר ואומר, יש פיקוח, יש פיקוח שלנו, יש פיקוח של משרד החינוך ולא צריך לעשות מזה טרגדיה.
יעקב מרגי: תודה, ולדימיר.
יעקב מרגי: אין ספק שאם היו לי פה תלמידים - - - יש כאן תלמידים שכרגע הם בתהליכים של אולפן?
יואל רזבוזוב: אני צריך - - -
יעקב מרגי: מיד אני נותן לחברי הכנסת.
יעקב מרגי: אנחנו שומעים את זעקת המורים והמנהלים.
סופה לנדבר: זעקה על מה?
יעקב מרגי: על היוזמה של הוואוצ'רים.
סופה לנדבר: זה רע?
יעקב מרגי: לא, עוד לא, אני לומד.
יעקב מרגי: רגע,סופה.
סופה לנדבר: צריכים ללמוד את הדברים.
סופה לנדבר: אם זה רע אז אני נקראת קוגלגר.
סופה לנדבר: סליחה על הביטוי - - -
יעקב מרגי: לא, סופה.
יעקב מרגי: סופה, אני נותן לך.
סופה לנדבר: החליטה ממשלת ישראל לתת תוספת של שעות ובחירה - - -
יעקב מרגי: סופה, אני נותן, לשם אני חותר.
יעקב מרגי: אני אדם מאוזן, אין לי פרות קדושות ואני באמת רוצה לשמוע.
יעקב מרגי: אם באמת הזעקה רק של המורים והמנהלים, והיא חשובה, אני לא אומר, אבל המגרש שלה, נדון בו, נדון בו בהיבטים של הרעת תנאים ויחסי עבודה.
יעקב מרגי: חבל שבדיון הזה, ידידי, חבר הכנסת נגוסה, אין תלמידים, או שעברו בתקופה האחרונה אולפן או שהיום עוברים את החוויה של האולפן.
יעקב מרגי: אבל שמענו ויושבים איתנו - - -
<קריאה: אתמול הייתי באולפן ופגשתי תלמידים.
יעקב מרגי: סליחה, אבל תרבות הדיבור והדיון, אני באמצע עכשיו.
יעקב מרגי: וגם הפרוטוקול לא שמע אותך.
יעקב מרגי: יושבים איתנו מי שהיה יו"ר ועדת הקליטה של הכנסת לשעבר ויושבת איתנו שרת הקליטה לשעבר.
יעקב מרגי: בבקשה, אני אתן לחברת הכנסת, למרות שהקדמת אותה - - -
סופה לנדבר: תיתן ליושב ראש, תיתן לחברי הכנסת.
יעקב מרגי: אז חבר הכנסת חזן רוצה לשאול שאלה ומיד נשמע את הרציונל.
סופה לנדבר: אני לא הבנתי למה הישיבה, אז אני רוצה לשמוע קודם כל את אלה שהזמינו את הישיבה הזו.
יעקב מרגי: אני אתן לחבר הכנסת רזבוזוב אחרי שאלתו של חזן.
אורן אסף חזן: אני רק שאלה, בהמשך לדברים.
אורן אסף חזן: מצד אחד אתה אומר שהאולפנים עושים עבודת קודש והם מביאים ערך מוסף וזה לא באמת משהו יבש ומכני שלומדים שפה והולכים הביתה, מצד שני אתה אומר שהמעשה הזה הוא לא לפגוע באולפנים, הוא בסך הכול להרחיב שעות.
אורן אסף חזן: עזוב שבחוק כתוב 'או במקום', נשים את זה רגע בצד, אתה אומר שזה בעצם להרחיב.
אורן אסף חזן: אז בוא ניקח את מה שאתה אומר, דווקא את הדברים שלך ונרחיב את האולפנים ובוא נתעל את התקציב הזה ואת הכסף הזה שאנחנו רוצים להעביר במקום לגופים חיצוניים נחזק את האולפנים.
אורן אסף חזן: ואמרה לי פה שרת הקליטה, חברתי לשעבר, חברתי להיום, שרת הקליטה לשעבר - - -
יעקב מרגי: הלשעבר משתלט עליך.
אורן אסף חזן: זה נאמר בכוונה, יש פה מורים, אני רוצה שיתקנו אותי.
אורן אסף חזן: בעצם היום עולה חדש שמגיע לפעמים מחכה עד חצי שנה לאולפן.
אורן אסף חזן: מצוין, בואו נתקן את הדבר הזה, אבל במקום לקחת אותו למה לא לתעל את כל הכוח לחיזוק האולפנים?
אורן אסף חזן: למה - - -
מיכל בירן: אני מצטרפת לשאלתו המצוינת של חבר הכנסת חזן.
אורן אסף חזן: מה המהות, מה בעצם המהות שעומדת מאחורי החוק?
יעקב מרגי: אמרנו, מה הרציונל.
יעקב מרגי: ליושב ראש המשותף יש שאלה.
אברהם נגוסה: > השאלה שלי לוולדימיר וגם לשרת הקליטה לשעבר, אני לא מבין ולא הבנתי מוולדימיר, היא אומרת 'תוספת', פה הנושא בא אלינו גם מצד העולים וגם מצד המורים - - -
סופה לנדבר: זה לא על ילדים, זה על מבוגרים.
אברהם נגוסה: > על המבוגרים.
אברהם נגוסה: גם מצד העולים וגם מצד המורים באו ואמרו שיש החלטת ממשלה שמפריטים את האולפנים.
אברהם נגוסה: האולפנים מנוהלים על ידי אגף - - -
סופה לנדבר: לא, אף אחד לא - - - אף אחד לא מצמצם, אף אחד לא סוגר - - -
יעקב מרגי: סופה, אף אחד לא שומע אותך.
אברהם נגוסה: > את השאלה עד הסוף לא שמעתם.
אברהם נגוסה: האולפנים שאני כעולה חדש עברתי וגם עולים אחרים, זה באחריות של משרד החינוך, האגף לחינוך מבוגרים, האם זה נכון שיש החלטת ממשלה שמפריטים את האולפנים או לא?
מיכל בירן: יש פה עניין בעברית.
מיכל בירן: לא מפריטים את האולפנים הקיימים, אבל את מושג 'האולפן' מפריטים.
יעקב מרגי: חבר הכנסת רזבוזוב.
יואל רזבוזוב: כולנו מסכימים שאולפן זה חשוב ואנחנו מכירים את העניין של ההפרטה וגם רצו להפריט את נעל"ה וכולנו התנגדנו, ויש באמת, כמו שנאמר כאן, הרבה עבודה מול עולים עם רגש וזה חשוב.
יואל רזבוזוב: כפי שאני מבין, זה באמת לא הפרטה של האולפנים הקיימים, אלא תוספת.
יואל רזבוזוב: השאלה למה לא הוספנו את התוספת הזאת לאולפנים והרחבנו אותם.
יואל רזבוזוב: אני אגיד לכם את האמת, אני פחות אוהב את העניין של ואוצ'רים ושל מסחרה, של מכללות קטנות ש - - -
יעקב מרגי: איך הספקת?
יעקב מרגי: באולפן למדת את המילה 'מסחרה'?
אורן אסף חזן: זה הוא למד בכנסת.
אורן אסף חזן: שיעור בכנסת עשו לו.
יואל רזבוזוב: רבותיי, את רוב העברית למדתי מחוץ לאולפן, כנראה.
יואל רזבוזוב: מה שאנחנו מבינים, שעכשיו, אם זו החלטה של כמה עשרות מיליוני שקלים, יקומו מיד כמה עשרות מכללות ויתחילו - - -
יעקב מרגי: במקרה הטוב מכללות.
יואל רזבוזוב: מכללות, אני מדבר על קטנות, חברה בע"מ שתקרא לעצמה מכללה.
יואל רזבוזוב: מה שיקרה עם העולים, שהם רק עכשיו עלו לארץ והם יצטרכו לרוץ לחפש - - - אלה אנשים שהגיעו והם לא מבינים.
יואל רזבוזוב: איפה שיגידו להם, מה שנותנים להם הם לוקחים ולא בטוח שזה הצעד הטוב ביותר.
יואל רזבוזוב: אני דווקא הייתי אומר לשקול את זה ואת הכסף הזה, את התוספת הזאת, להכניס לתוך המערכת שמפעילה את האולפנים, להגדיל את זה וצריך עוד שעות.
יואל רזבוזוב: אנחנו מסכימים שיש מעט מדי שעות גם במערכת החינוך ומעט מדי שעות גם למבוגרים.
יעקב מרגי: בבקשה, חברת הכנסת קסניה.
סופה לנדבר: תיתן לחברת הכנסת קסניה ואני אחריה.
סופה לנדבר: אני מבינה שהיא מבינה - - -
אורן אסף חזן: לתת לצעירים ככה ל - - -
יעקב מרגי: רבותיי, אני לא זכיתי להיות מורה אז אני תקיף במשמעת בכיתה.
קסניה סבטלובה: אני עברתי דרך האולפנים, אמי למדה באולפן, אני כבר למדתי בבית ספר פה בארץ ואני זוכרת שאנחנו הגענו ממוסקבה וביום השלישי אחרי הגעתנו כבר נכנסנו לאולפן, באתי עם אמא ושאלו אותה 'מה את יודעת לומר לנו בעברית עכשיו?