GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלי גבאי: החוק של מקצועות הבריאות עבר ב-2008, רבותיי, מ-2008 החוק הזה הפך להיות למסננת.
<אלי גבאי: כל הזמן רומסים אותו, כל שנה רומסים את החוק הזה, כל פעם יש קבוצה פוליטית אחרת שיושבת ורומסת את החוק הזה.
<אלי גבאי: לפני שנה זה היו בוגרים מירדן שבאו ואמרו 'למדנו ארבע שנים, לא מכירים בנו, אנחנו רוצים הקלה במבחן', לפני שלוש שנים זה היו הבוגרים שהגיעו מאוקראינה וממדינות חבר העמים שלמדו שלוש שנים ורצו הקלה.
<אלי גבאי: לא יכול להיות שהמסננת היחידה שיש לנו, שזה המבחן, לא תהיה שווה לכלל העולים, לכלל העולים שמגיעים בכלל מכל העולם ולכלל הבוגרים שעובדים בארץ.
<אלי גבאי: ונקודה אחרונה שאני רוצה להגיד, אני מצטער שכל חברי הכנסת קמו ועזבו - - -
אברהם נגוסה: זה הסוג של העבודה, יש להם גם ועדות אחרות.
<אלי גבאי: זה בסדר, אבל אני מקווה שמישהו אחר יעביר להם את המסר - - -
אברהם נגוסה: הפרוטוקול יגיע לכולם.
<אלי גבאי: אני אשמח מאוד, מכיוון שמי שהיה מסתכל על הדוח של משרד האוצר מלפני חודש, דוח ההשתכרות במערכת הציבורית והמקצועות הפרא רפואיים, במקום האחרון מדינת ישראל מבחינת ההשתכרות.
<אלי גבאי: לא מגיעים ל-7,000 שקל משכורת, לאותם פיזיותרפיסטים ומרפאים בעיסוק שיושבים למטה, בקצה התחתון.
<אלי גבאי: אם אני לוקח את כל העולים האלה שבאים ומנסה לייצר להם מקומות עבודה, שממקומות העבודה האלה באמת ייזרקו לרחוב.
<אלי גבאי: אם הם חושבים שהם יגיעו ויוכלו לקצור פה אלפי שקלים בחודש, הם טועים.
<אלי גבאי: לא רק זה.
<אלי גבאי: שימו לב, רבותיי, במקצועות הבריאות - - -
<קריאה: אז אתה מחליט מה צריך לעשות עולה בישראל?
<אלי גבאי: לא, אני אומר לך בדיוק מה קרה היום במקצועות הבריאות בישראל, שעל כל מקום מתמודדים 50 אנשים.
<אלי גבאי: זה לא אפליה, זה פשוט להגיד לכם בדיוק מה קורה בארץ.
<אלי גבאי: אתם לא יודעים.
<קריאה: זה לא הנושא - - -
אברהם נגוסה: סליחה, עכשיו זה התור של משרד הקליטה, מר אריאל פיקאר, או ברוך, תחליטו מי ידבר.
<אריאל פיקאר: אני אתן מיד את זכות הדיבור לברוך, אני קודם כל חייב להגיד שהייתי מצד אחד קצת עצבני על מה שאולי שמעתי בעד השינויים, עכשיו אני שומע מה ששמעתי מהבן אדם האחרון, שבאמת חושף את הבעיה של הגילדות.
<אלי גבאי: אל תקרא לנו גילדות, אני מבקש.
<אלי גבאי: לא לקרוא לנו גילדות, אנחנו פשוט באים ומציגים את המצב האמיתי בארץ.
<קריאה: לא אני אמרתי, אבל אני מסכים איתו.
<אריאל פיקאר: מכל מקום האנשים האלה צריכים לבוא לארץ ולעבוד.
<אריאל פיקאר: אבל באופן כללי אני פה דווקא אומר, נעשים הרבה דברים למען העולים במשרד הקליטה, בשיתוף פעולה עם כל משרדי הממשלה.
<אריאל פיקאר: בואו נהיה קצת רגועים יותר, שהמאבק יהיה מאבק, ואני מסכים עם פרופ' אפק, שהמאבק יהיה בטונים נכונים.
<אריאל פיקאר: אני חושב שככה נגיע להישגים.
<אריאל פיקאר: אני רואה את המוסדות הלאומיים, איך שבשנים האחרונות שיתפנו פעולה איתם, גם בזכות השרה לשעבר וגם בזכות השר של היום.
<אריאל פיקאר: זאת אומרת יש היום הרבה דברים שנעשים, גם בתחום עידוד העלייה, גם בתחום קורסים שנעשים בחו"ל, בנושא רופאי השיניים, מה שאנחנו מארגנים, קורסים להכנות לכל המבחנים.
<אריאל פיקאר: נכון, יש תמיד אלה שנכשלים, אבל נעשים הרבה הרבה דברים ואני חושב שכל ארגוני העלייה, ויש כאלה שמבינים את זה, ואפילו ארגוני העלייה החדשים שנכנסו למערכת בתקופה האחרונה, צריכים להבין שהמטרה היא בעצם להצליח למען העולים, אבל לא לשכוח שנעשים דברים.
<אריאל פיקאר: הדברים הם לא תמיד אולי בקצב שרוצים, אבל אני חושב שבסוף לרוב מגיעים לתוצאות די חיוביות.
<ברוך שמעון: לגבי הרוקחות, כפי שחברת הכנסת סופה אמרה, אכן מתקיימים אצלנו קורסי הכנה לרוקחות.
<ברוך שמעון: אני לא מכיר כל כך את התהליך ולכן אני לא רוצה להטעות, אבל אני כן אדאג שמי שמתעסקת בנושא הזה אצלנו באגף תיצור קשר עם הגברת ותיתן לה את המענה שצריך.
<ברוך שמעון: הדבר הנוסף שאני רוצה להתייחס אליו זה נושא הוואוצ'רים שמיכאל ציין.
<ברוך שמעון: אני רוצה להבהיר ממש בקצרה, הנושא של הוואוצ'רים אכן, כמו שמיכאל אמר, הוא נושא מאוד חשוב וזה נותן הזדמנות בין אם זה לרכוש מקצוע ובין אם זה לשפר מקצוע לעולים, הנושא הזה בעבר היה תלוי תקציב ובזכותה של חברת כנסת סופה, בהיותה השרה למשרד העלייה והקליטה זה נעשה בבסיס התקציב, כך שזה נותן איזה שהוא ביטחון שהנושא הזה קיים ללא תלוי זמנית של הימצאות כסף כזה או אחר.
<ברוך שמעון: יחד עם זה אני רוצה לציין שאין אצלנו באגף איזה שהיא מכסה איזה עולים יקבלו כמה, אלא שכל מי שפונה מקבל את הוואוצ'ר.
<ברוך שמעון: אנחנו עושים את זה גם באמצעות פרסומים בכלי התקשורת וגם באמצעות פרסומים באתרי האינטרנט בשפות השונות.
אברהם נגוסה: זה בשפות שלהם?
סופה לנדבר: זה רק לצרפת, בלגיה ואוקראינה.
<אריאל פיקאר: הוא לא מדבר על השפות, הוא מדבר על הקורסים.
אברהם נגוסה: אני שאלתי אותו אם הפרסום זה בשפות של העולים.
<אריאל פיקאר: הפרסום נעשה בעיתונות הצרפתית ויש תקציבים לזה.
<אריאל פיקאר: זו הייתה אחת הבעיות לפני שנכנסנו לעובי הקורה, היום אני חושב שעולים מצרפת יודעים על כל מה שנעשה במשרד.
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע מד"ר קרולין אוחיון.
<קרולין אוחיון: אני עולה חדשה מצרפת, אני רופאה ברפואה דחופה וברפואת משפחה.
<קרולין אוחיון: חלק מכם כבר מכירים את הסיפור שלי.
<קרולין אוחיון: אני מצטערת, לכל אחד יש משהו להגיד בתחום שלו, אבל אני רוצה לדבר ממש לתחום של הרפואה הדחופה.
<קרולין אוחיון: לפני שעליתי לארץ עשיתי סטז' פה בארץ, בהדסה, בברזילי וגם באיכילוב והייתי רופאה בכירה בצרפת, בחדר מיון מבוגרים.
<קרולין אוחיון: לפני שהגעתי לארץ התחלתי לבדוק מה יהיה, איך יהיה התהליך וכמה זמן זה ייקח לי עד שאני אגיע לסוף של התהליך הזה.
<קרולין אוחיון: אז הלכתי לדבר עם ראשי מחלקות ומיון בסורוקה וגם בתל השומר, דיברתי איתם, כולם אומרים 'חסרים רופאים' ובתחום של הרפואה הדחופה ממש חסרים רופאים.
<קרולין אוחיון: התחלתי את כל התהליך הזה, לראות כמה זמן זה ייקח וזה.
<קרולין אוחיון: מנהלת בית חולים סורוקה התקשרה למועצה המדעית כדי לראות כמה זמן התהליך הזה ייקח ולראות מה אפשר לעשות לגבי זה.
<קרולין אוחיון: כל זה התחיל בחודש משהו כמו פברואר-מרס, אנחנו עכשיו תחילת ינואר, שזה אומר יותר משמונה חודשים.
<קרולין אוחיון: רק לפני שבוע, אחרי מאבק וממש מאבק יומיומי, אני רואה פה מולי אנשים של הר"י, שהם ממש מכירים אותי, את המייל שלי, את הפלאפון שלי, צריך ממש מאבק, אי אפשר להגיד - - - כשאני מדברת עם החברים שלי, עם עמיתים מצרפת, הם אומרים לי 'מה לעשות?
<קרולין אוחיון: לעלות עכשיו, לא עכשיו?' אני אומרת 'חכו, אני לא יודעת איפה אני הולכת, אז אני לא רוצה וגם לא יכולה להגיד לכם שתבואו והכול יהיה קל ובקלות'.
<קרולין אוחיון: אני ממש מצטערת, אני מנסה לעשות את זה קצר, התהליך יותר ממסובך.
<קרולין אוחיון: אני מדברת כמו מישהי שדוברת עברית, אני מבינה את כל מה שאני אומרת ומה שאנשים אומרים לי, אבל אנשים שעולים מצרפת, אי אפשר, זה ממש בעייתי.
<קרולין אוחיון: אז אולי ההקלות הן לא ממש ב - - - אני לא מדברת לגבי הקלות של הבחינות וזה, אבל של התהליך, איך להגיע לאינפורמציה שאנחנו ממש רוצים.
<קרולין אוחיון: וכן, אנשים ממש מסוגלים לדבר איתנו, אבל עד שאנחנו נקבל את התשובה לגבי רפואה דחופה זה ייקח שישה חודשים, ועדות נדחו, התבטלו וזה, עד שאני אקבל תשובה.
סופה לנדבר: אנחנו נגביל עם הזמן ו - - -
אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו נשמע מהסוכנות היהודית, הממונה בעניין התעסוקה, מר מאיר לופטינסקי.
<מאיר לופטינסקי: תודה, כבוד היושב ראש.
<מאיר לופטינסקי: כמאפיין אותי, אני איש מעשי ואני רוצה להתמקד.
<מאיר לופטינסקי: הבעיה והצעה לפתרון לבעיה.
<מאיר לופטינסקי: קודם כל לגבי רפואה כללית, צר לי, אבל יכול להיות שפה התבלבלו היוצרות ויש פה בעיה, כל רופא מצרפת פטור מלעשות מבחן.
<מאיר לופטינסקי: אז אני לא יודע על מה היו כל הדיונים שאנשים העלו, אני לא מבין את הבעיה הזאת.
<מאיר לופטינסקי: הבעיה היא אחרת לחלוטין.
<מאיר לופטינסקי: הבעיה היא לא מבחן, גם לא הבעיה המועצה המדעית.
<מאיר לופטינסקי: להיפך, המועצה המדעית יכולה לתת פטור ולקדם ולהקל את התהליך של ההתמחות בטרם הוא עולה, אז אני לא חושב שזו הבעיה.
<מאיר לופטינסקי: הבעיה היא אחרת.
<מאיר לופטינסקי: אם היושב ראש זוכר, אנחנו היינו פה בדיונים לפני חודשיים ואני העליתי שהנקודה החשובה, העיקרית, הבעייתית ביותר של הרופאים, בעיקר של יוצאי צרפת וגם של המערב, היא שאין תקנים.
<מאיר לופטינסקי: אין תקנים.
<מאיר לופטינסקי: זאת אומרת היום מנהל בית חולים רוצה לקלוט, הוא שמח לקלוט, הוא משווע לקלוט, בעיקר רופאים יוצאי מערב, אבל הוא לא יכול לקלוט - - -
אברהם נגוסה: אבל לא שמענו ממשרד הבריאות.
<מאיר לופטינסקי: אני רוצה להגיד את הדברים.
<מאיר לופטינסקי: מכסת תקנים של רופאי שיניים לא שונתה מזה שנים רבות, היא לא הותאמה לצרכים ולגידול הדמוגרפי.
<מאיר לופטינסקי: פה הבעיה העיקרית.
<מאיר לופטינסקי: אני עובר עכשיו לגבי רפואת שיניים.
<מאיר לופטינסקי: אם התפרצתי, פרופ' ארנון, אני מבקש את סליחתך, כי לא התכוונתי בכלל לפגוע כשאמרתי הטעיה, אבל אני מבקש לציין שהייתה הצעה וכבוד היושב ראש יודע, שההצעה לגבי רופאי שיניים כללה מתן פטור לרופאי שיניים מ-14 שנות ניסיון.
<מאיר לופטינסקי: ההצעה הזאת נמחקה, הועלמה לחלוטין מכל הצעה והיא לא קיימת יותר.
<מאיר לופטינסקי: היום נתונה ההחלטה בידי המנהל, כאשר לא מוגדר מי המנהל וגם לא הוגדרו הקריטריונים.
אברהם נגוסה: אנחנו הולכים לדון בוועדה המשותפת על הקריטריונים, על כל הדברים האלה אנחנו הולכים לדון.
אברהם נגוסה: זה רק עבר בקריאה ראשונה.
<מאיר לופטינסקי: אני רק מבקש לציין עוד דבר.
<מאיר לופטינסקי: אנחנו בקשר הדוק עם הסתדרות רופאי השיניים וגם עם המחלקה לטיפול בשן במשרד הבריאות.
<מאיר לופטינסקי: הם היו בעד לתת פטור ל-14 שנות ניסיון עבור המבחן התיאורטי.
<מאיר לופטינסקי: אנחנו מבינים שנדרשת רמה תואמת לזו שבישראל ומקבלים את זה, אבל למה למחוק את התהליך הזה?
סופה לנדבר: אתה מדבר בשם רופאי השיניים, או בשם הסוכנות?
<מאיר לופטינסקי: בכלל, בסוכנות.
<מאיר לופטינסקי: ודאי.
סופה לנדבר: אבל העולים הרופאים רוצים משהו אחר ואני חושבת שאנחנו צריכים בגשר הצר הזה להיפגש ולדון.
<מאיר לופטינסקי: אוקיי.
<מאיר לופטינסקי: לגבי מקצועות רפואיים, העלו פה את הנושא והעלו נתונים שגם דנו עליהם.
<מאיר לופטינסקי: לגבי המקצועות הרפואיים, צר לי לאכזב אבל יש פה איזה שהיא בעיה שמישהו התבלבל עוד פעם עם היוצרות.
<מאיר לופטינסקי: אלה שבעלי מקצועות מצרפת שיש להם פיזיותרפיסטים, פשוט חבל - - -
<קריאה: אני פה, אני מייצגת אותם.
<מאיר לופטינסקי: אבל הנציג, הוא הלך, הוא אמר המבחן, המבחן שהולך - - - צר לי, יכול להיות שהוא לא יודע, יוצאי צרפת לא יכולים להיבחן בגלל שהם לומדים במוסד שהוא לא מוכר ולכן אין להם אישור לעשות את המבחן.
<מאיר לופטינסקי: אז אני לא יודע בדיוק איזה מבחן מדברים פה.
<מאיר לופטינסקי: אז הפתרון הוא, כפי שדנו - - -
<קריאה: יש פתרון והוא הועלה למשרד הבריאות.
<מאיר לופטינסקי: נכון, גם הסוכנות העלתה, להשוות את הלימודים, שהרי הם מוכרים על ידי האיחוד האירופי.
<מאיר לופטינסקי: אנחנו הבאנו על פי בקשת הכנסת למשרד הבריאות את כל המוסדות שמלמדים את המקצועות הרפואיים השונים כדי לבדוק את תכנית הלימודים ואם הם תואמים או לא.
<מאיר לופטינסקי: אם יש צורך בהשלמה או צורך במשהו, אז לעשות.
<מאיר לופטינסקי: ועוד דבר, הכרת המקצועות בצרפת, שהם לא מוכרים בישראל, כמו אודיולוג או מקצועות אחרים.
<מאיר לופטינסקי: נקודה אחרונה.
<מאיר לופטינסקי: רוקחים, אני חושב שהבעיה היא בכלל של הבנה.
<מאיר לופטינסקי: הבעיה העיקרית של הרוקחים מצרפת היא לא מבחן או לא מבחן, או קורס או לא קורס, המבחן הוא באנגלית או בעברית בלבד, הוא לא בצרפתית.
<קריאה: יהיה דיון.
<מאיר לופטינסקי: פה הבעיה.
אברהם נגוסה: פרופ' שאול יציב.
<שאול יציב: אני מדבר בשם ההסתדרות הרפואית והמועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית.
<שאול יציב: אנחנו, כפי שפרופ' ארנון אמר, מכירים בחשיבות העצומה ובתרומה של העולים ומי שמסתכל על העלייה הגדולה מברית המועצות, על התרומה העצומה שהיא נתנה למדינת ישראל, מבין את החשיבות העצומה שיש בקליטת עולים בצורה נכונה.
<שאול יציב: הר"י והמועצה המדעית יוצרים מגע עם העולים החדשים עוד לפני שהם מגיעים לארץ ומוסרים להם מידע לגבי כל האפשרויות לגבי התמחות.
<שאול יציב: צריך לזכור, המועצה המדעית מטפלת רק ברופאים, היא לא מטפלת ברפואת שיניים, אבל לגבי אותם רופאים שהם מועמדים לעלות לארץ הם באמת מקבלים את כל המידע הדרוש כדי שיוכלו להתכונן לקראת בואם לארץ.
<שאול יציב: אנחנו גם פרסמנו, יש אתר מיוחד באינטרנט שמפרסם את כל הנתונים, אנחנו גם הוצאנו חוברת מיוחדת שנקראת 'איך להיות רופא בישראל', שבאמת נותנת את כל האינפורמציה.
<שאול יציב: כאשר הם מגיעים לארץ הר"י דואגת לכך שהם יקבלו תשובות על כל השאלות שהם פונים.
<שאול יציב: ככל שהם יפנו יותר מוקדם, ואני אומר, ככל שיפנו מוקדם יותר למועצה המדעית כך יש סיכוי טוב יותר וגדול יותר שהם יקבלו תשובות מהירות וגם כל התהליך יתקצר.
<שאול יציב: אני אומר את זה בכל האחריות, מתוך זה שאני יושב שם ואני מטפל בכל הדברים האלה.
<שאול יציב: ככל שיפנו יותר מוקדם, ולכן חשובה מאוד הפנייה המוקדמת.
<מאיר לופטינסקי: ניתן לפנות לפני העלייה.
<שאול יציב: צריך לזכור שלגבי רופאים שהם מצרפת שעברו התמחות בצרפת ומגיעים לארץ, על פי הקריטריונים הקיימים לגבי פטור מבחינות, ואני יושב ראש ועדת הפטור של הבחינות האלה, רוב העולים מצרפת שעברו התמחות מסודרת בצרפת על פי מה שמקובל מקבלים פטור מבחינות.
<שאול יציב: אני יכול להגיד לכם, ב-2015 85% מהעולים המומחים שעשו התמחות בצרפת והגיעו לארץ קיבלו פטור מבחינות, גם שלב א' וגם שלב ב' ומכל בחינה אחרת שרלוונטית.
<שאול יציב: לכן באמת מבחינה זו אני חושב שהמועצה המדעית והר"י עושים הכול כדי באמת להקל.
<שאול יציב: כל מי שיש לו איזה שהיא בעיה יכול לבוא ולהתקבל לשיחה ולשפוך את לבו ואת בעיותיו בפני כל הגורמים הרלוונטיים ואנחנו עושים כל מאמץ במועצה המדעית ובהסתדרות הרפואית כדי שאנשים יקבלו את התשובות הנכונות.
<שאול יציב: מבחינתנו לא מדובר פה בגילדות ולא בגורמים לא ענייניים, אלא באמת מה שמעניין אותנו, כפי שאמר פרופ' אפק, שאנשים שבאמת ראויים לקבל את מה שצריך יקבלו.
<שאול יציב: יחד עם זאת, ואני יודע שלא רבים אוהבים כל כך לשמוע את המשפט הזה, אנחנו מחויבים לשמירה על רמת הרפואה במדינת ישראל.
<שאול יציב: עבדתי עם פרופ' ארנון במשך שנה, אני יכול להעיד שאני לא בטוח שיש בחדר הזה הרבה אנשים שתרמו לנושא הזה של הקלה על עולים מבחינת הקלות לבחינות כמו שהוא תרם, וכך גם ההסתדרות הרפואית עושה כל מה שביכולתה באמת כדי להקל על העולים החדשים.
אברהם נגוסה: נעמה קשת, יושב ראש העמותה לקידום הפיזיותרפיה.
<נעמה קשת: תודה רבה.
<נעמה קשת: אני רוצה להעלות שתי נקודות בהתייחס למה שאמרת.
<נעמה קשת: בכנס העולמי האחרון שהיה במאי הייתה פגישה של כל הארגון האירופאי לפיזיותרפיה ושם הועלה הנושא של מעבר של פיזיותרפיסטים בין מדינות האיחוד האירופי וגם שם נפסלה האופציה שפיזיותרפיסט יוכל לעבור בתוך אירופה ממקום למקום ללא בחינה.
<נעמה קשת: אז אני אומרת - - -
<קריאה: זה מקובל.
<נעמה קשת: לא, זה מאוד מקובל והעלו פה את הנושא שפיזיותרפיסטים יכולים לעבור בתוך אירופה ממדינה למדינה, אז לא, גם בארגון האירופאי לפיזיותרפיה הועלתה הנקודה הזאת שרמת הלימודים היא שונה ממדינה למדינה, בתוך אירופה, ולכן גם שם יש בחינות בין מדינות באירופה.
<נעמה קשת: זו נקודה מאוד חשובה.
<נעמה קשת: רק לציין נקודה קטנה, שלא העלו פה חברים, גם אני, אם אני פיזיותרפיסטית בעלת ותק של עשר שנים, תואר שני, בדרך לסיום דוקטורט, ורוצה לבוא ולעבוד במדינה באירופה או בארצות הברית, אני צריכה לעבור את כל הבחינה מהתחלה ועד הסוף בכל מדינה שאני צריכה להגיע, ויותר מזה, בתוך ארצות הברית בין מדינה למדינה יש מבחן רישוי שהוא שונה.
<נעמה קשת: אז מדינת ישראל, לדעתי, והמבחנים שלה, לא שונים ב - - -
<מאיר לופטינסקי: אני אמרתי שאין מבחנים, זו הבעיה.
<מאיר לופטינסקי: הם לא יכולים להיבחן.
<נעמה קשת: אני מבינה.
<נעמה קשת: אני אומרת שגם בתוך האיחוד האירופי יש הגבלה בין לימודי תעודה לבין לימודי תואר ראשון וגם שם הם נותנים את הדעת על הנקודה הזאת.
<נעמה קשת: גם שם אי אפשר לעבור בין מדינה למדינה ולקבל רישיון אוטומטי.
<נעמה קשת: אני חושבת שהנושא של הבחינה של רמת הלימודים, או של תואר לעומת תעודה, הועלתה במשרד הבריאות ואני מניחה שהם יתייחסו לזה בהמשך.
<נעמה קשת: זה מנקודת הבחינות והאיחוד האירופי.
<נעמה קשת: אם אני לא טועה, ולפחות לפי מה שאנחנו בדקנו, גם בתוך צרפת יש מקומות שיש בהם לימודי תעודה ויש לימודי תואר - - -
<מאיר לופטינסקי: מ-2015 כולם לומדים באוניברסיטה.
<נעמה קשת: בדיוק.
<נעמה קשת: אני חושבת שגם בצרפת, אם אנחנו מתייחסים רק לצרפת, מבינים את הנושא הזה של רמת הלימודים והשוני בין לימודי תעודה לבין לימודי תואר.
<נעמה קשת: לכן, כמו שידידי אמר קודם, המבחן בארץ כן יהווה מסננת שהיא מאוד חשובה לכניסה לעבודה בארץ.
<נעמה קשת: בכובע אחר שלי, כובע של מנהלת שירות, אני רוצה להגיד שהוא ציין את הנושא של מצוקה במקומות העבודה.
<נעמה קשת: על כל משרה שאנחנו מפרסמים יש בין 40 ל-50 שרוצים לבוא לעבוד - - -
<קריאה: נפנה את העולים לקנדה.
<קריאה: הנקודה היא ברורה.
<נעמה קשת: לא, לא אמרתי שתפני את העולים לקנדה, לא צריך להיות ציניים, אני לא הייתי צינית, אני אומרת את זה וזה גם לא הערה, לא לעולים, זו הערה באופן כללי, לא בשביל שאנשים לא יבואו.
<נעמה קשת: אנחנו עובדים עם עולים חדשים וישנים מצרפת, אנשים טובים, אין לי שום בעיה עם הנושא הזה, אני חושבת שההערה היא לכלל הציבור באמת, כמו שהוא אמר.
<נעמה קשת: נקודה אחרונה, מבחינת העבודה והעולים מחו"ל והמבחן, אנחנו מתמודדים, אם אני לא טועה, בבחינה האחרונה, היו 600 מסיימים חדשים, 600 בוגרים, 350 מחו"ל, רק בתחום שלנו.
<נעמה קשת: 350 נבחנים בוגרים מחו"ל כל שנה - - -
<קריאה: ישראלים.
<נעמה קשת: לא ישראלים.
<קריאה: 350 עולים בשנה ש - - -
<נעמה קשת: בוגרים שנבחנו כל שנה, לא אמרתי עולים מצרפת.
<קריאה: לא, לא, זה לא נכון מה ש - - -
אברהם נגוסה: סליחה, יערה בצלאל רובין.
<יערה בצלאל רובין: אני יערה מעמותת ידיד, אני מנהלת את המרכז בנתניה.
<יערה בצלאל רובין: בעמותה אנחנו נותנים סיוע לאוכלוסיות מצוקה, אוכלוסיות מוחלשות.
<יערה בצלאל רובין: לאחרונה, אני רוצה לדבר קצת על נתונים מהשטח, הגיעו אליי הרבה פונים בקרב עולי צרפת שמשוועים לעבודה, שהם בעלי מקצועות חופשיים, ואני לא מדברת רק על מקצועות הרפואה, מתווכים, אנשי עסקים שהיו בצרפת והצליחו מאוד.
<יערה בצלאל רובין: הם מגיעים מרמה כלכלית גבוהה, מרמת חיים גבוהה והם מידרדרים כאן לרמת חיים נמוכה, למצוקה, לקושי רגשי מאוד גדול.
<יערה בצלאל רובין: יש כאן בעיה רצינית עם הקליטה שלהם בארץ ועם ההשתלבות שלהם בשוק העבודה וחשוב לי להעיר את תשומת לבכם ואת נקודת המבט הזאת.
<יערה בצלאל רובין: אני רוצה להגיד שההצעה שלי היא הצעה פרקטית, להקצות מקומות עבודה מסודרים לאנשים האלה שמגיעים ורוצים לעבוד ומוכנים לעבוד ויש להם את ההשכלה ואת הכישורים והיכולות לעבוד.
<יערה בצלאל רובין: להנחות אותם ולהדריך אותם בהקמת העסקים, לתת להם שיעורים בהתנהלות כלכלית נכונה, להסביר להם על המוסדות - - -
<אריאל פיקאר: יש דבר כזה, אנחנו עוזרים להם דרך מט"י.
<אריאל פיקאר: זה לא נכון - - -
<יערה בצלאל רובין: הם מגיעים אלינו אחרי שהם לא נחשפו למידע.
<יערה בצלאל רובין: הם אומרים לנו, אלה הנתונים שהם נותנים לנו.
<יערה בצלאל רובין: אני רואה את זה, אני נתקלת בשטח - - -
<אריאל פיקאר: אני רק רוצה להגיד לך משהו, בשבוע שעבר - - -
אברהם נגוסה: רגע, אנחנו בלחץ זמן.
<יערה בצלאל רובין: אני רק אסיים את הדברים שלי.
אברהם נגוסה: סיימי ואז אני אתן לפרופ' אפק לסכם.
<יערה בצלאל רובין: אני מיד אסיים.
<יערה בצלאל רובין: אני רק אומרת, הם לא מכירים את הבירוקרטיה הארץ ישראלית, לא מכירים את רשות המיסים, הם לא יודעים מה החשיבות של תשלום מס, הם לא עושים סקרי שוק לפני זה כשהם מקימים את העסקים האלה ואני חושבת שזה תהליך של חפיפה שצריך לעשות תוך כדי הכשרתם, לשוחח את שפת העבודה בישראל, לרכוש כישורי שפה - - -
<אריאל פיקאר: כבר בירידים בצרפת אומרים להם וגם זה כתוב, יש אתר, מט"י בצרפתית.
<אריאל פיקאר: העובדים שלנו בלשכות השונות של משרד הקליטה מפנים אותם ברגע שהם מבקשים, הייתי נוכח על יד הפקידים.
<יערה בצלאל רובין: כשהם מבקשים, אבל הרעיון כאן הוא לחשוף אותם לזה מבעוד מועד.
אברהם נגוסה: אני מציע שתעבדו בשיתוף פעולה, לטובת העולים.
אברהם נגוסה: זה הפתרון.
<יערה בצלאל רובין: אני אסיים.
<יערה בצלאל רובין: אני רק אגיד שגם במרכזים שלנו באשדוד ובירושלים אנחנו רואים עלייה מאוד גדולה בקרב הפונים האלה, מקרב עולי צרפת, וחשוב לי להסדיר את זה.
<אריאל פיקאר: גם באשדוד - - -
אברהם נגוסה: עורך דין אריאל ארליך, פורום קהלת.
<אריאל ארליך: כן, שלום, תודה.
<אריאל ארליך: אנחנו בפורום קהלת מתעסקים בתחום הזה כבר בערך שנתיים וחצי, הרבה מול משרד הבריאות ומול גורמים אחרים.
<אריאל ארליך: נאמר פה כבר כמעט הכול על מקצועות שונים וכל הבעיות, אני רוצה טיפה בקצרה להתרומם ולהסתכל ממעוף הציפור.
<אריאל ארליך: אפשר באופן כללי ואולי קצת גס לומר שיש בעולם שני מודלים של איך מדינות מאפשרות לבעלי מקצועות ממדינות אחרות לעבוד אצלם.
<אריאל ארליך: מודל אחד זה מודל של עצמאות, מדינה אומרת לעצמה, אני קובעת את הכללים, זו הסמכות, הפררוגטיבה שלי, מי שעומד בהם אהלן וסהלן, אני אתן לך אם מתאים לי.
<אריאל ארליך: מי שלא עומד לא עומד.
<אריאל ארליך: אגב, יש הרבה יתרונות למודל הזה, במודל הזה כמובן הפיקוח שהרמה היא בדיוק כמו שהיינו רוצים הוא הרבה יותר הדוק, הוא מאפשר גם להגן על גילדות ויש בהחלט מקומות בעולם, שמעתי שאפילו כאן, בישראל, השיקול הזה קיים.
<אריאל ארליך: ויש מודל אחר, מודל של רצון בין מדינות לשיתוף ולהכרה.
<אריאל ארליך: מדינות אומרות, שווה לנו, או משיקולים שלי או משיקולים של שיתוף פעולה, שווה לי שבעלי מקצועות ממקומות אחרים יוכלו לעבוד פה בקלות ולכן למרות שהייתי רוצה לקבוע רף שמאוד מאוד מתאים לי, מסננות מאוד הדוקות, שיהיה בדיוק כמו שאני קבעתי לפי המסורת המקצועית שלי שזה הדבר הראוי אני מוכן להתפשר וללכת על הרף שהוא בדיוק הרף שאני חושב שהוא נכון מבחינה מקצועית, לא מילימטר אחד מעל.
<אריאל ארליך: המודל הזה הוא מודל שקיים, הוא הוזכר קודם, בתוך האיחוד האירופי.
<אריאל ארליך: נכון, לא לגבי כל המקצועות, לגבי שבעה מקצועות, רובם רפואיים, חלקם לא, הוא קיים.
<אריאל ארליך: האירופים אמרו, אנחנו רוצים שתהיה פה תנועה, שאנשים יוכלו לעבור עם המקצועות שלהם ממדינה למדינה ולכן אנחנו קובעים רף מקצועי, לא עושים חפיף, קובעים רף, לא כל אחד עומד בו, אבל הרבה מאוד בעלי מקצועות עומדים בו ויכולים לעבור ממדינה למדינה.
<אריאל ארליך: אני חושב שלמדינת ישראל יש אינטרס, יש חובה למקם את עצמה לפי המודל השני ולא לפי המודל הראשון.
<אריאל ארליך: כמו שאמרת קודם, הפיזיותרפיסטית, סליחה, לא זוכר את שמך, נכון, כשאת תלכי אולי באנגליה או באמריקה, את תצטרכי לעבור את כל המסננת שהם קבעו כי זה מה שהם רוצים, מצוין.
<אריאל ארליך: אני רוצה שיהודי אמריקאי או יהודי אנגלי או יהודי צרפתי שמגיע לישראל, אני רוצה שהוא יעבוד פה ולכן אני רוצה להפחית את הרף ואת המסננת, כמה שאפשר לדלל אותה, כדי שבאמת הרמה המקצועית המינימלית, מינימלית אולי זו מילה לא טובה, הרמה המקצועית הראויה תישמר ולא מילימטר אחד מעבר לכך.
<אריאל ארליך: אז לכן אני פונה למשרד הבריאות, אני יודע שאתם עושים מאמצים, פרופ' אפק הציג פה ומדברים על זה כבר הרבה זמן ובאמת בחלק מהמקרים רואים רצון, לצערי בחלקם קצת יותר קשה לראות אותו, ישנם מקרים שאנחנו רואים שהרמה המקצועית היא טובה, היא עומדת ברף הישראלי ובכל זאת מנסים למצוא כל מיני סיבות למה לא לאפשר.
<אריאל ארליך: הייתה פה את הדוגמה של הפודולוגים.
<אריאל ארליך: בגלל שקוראים להם פודולוגים, בית הספר הוא לא אקדמי אלא זה.
<אריאל ארליך: ברור שהרמה היא טובה, אין על זה ויכוח, אבל בכל אופן נאחזים בקרנות המזבח בשביל לא לאפשר.
<אריאל ארליך: יש עוד לא מעט דוגמאות כאלה, לצערי, גם ניסיונות חקיקה שנעשו ומשרד הבריאות מתנגד.
<אריאל ארליך: אני פונה אליכם, משרד הבריאות, בואו ננסה באמת לראות איפה אפשר להיות במודל השני, איפה אנחנו יכולים ללכת לקראת ואם יש הצעות חקיקה שמאפשרות את זה, לאמץ אותן, לא למצוא את הסיבות למה להתנגד אליהן.
<אריאל ארליך: יש סיבות, אפשר למצוא, חלקן יותר טובות, חלקן פחות טובות, אנא מכם נסו לראות איפה אפשר לעשות את השינויים, תעשו את זה יד ביד עם חברי הכנסת שדיברו פה, יד ביד עם הארגונים, יד ביד עם ארגוני העולים כדי להנמיך את הרף כמה שאפשר.
<אריאל ארליך: רופאי שיניים, אפשר להתעקש על זה שחייבים בחינות וחייבים מסננת וכו' וכו' ואפשר להכיר במציאות שרופאי שיניים מצרפת הם ברמה מספיק טובה כדי לקבל אותם, אולי כמו שנאמר פה, אם זה חצי שנה של ליווי או עבודה בפיקוח ולקבל אותם.
אברהם נגוסה: אדוני מארגון CNEF.
<גמליאל גוטשל: כן, שמי גמליאל, מעמותת CNEF, מטפלים בצעירים בלימודים, הכוונה בארץ וגם כל הנושא של הלימודים בצרפת והשוואת תארים.
<גמליאל גוטשל: אנחנו ממש מתייחסים הרבה לזה ואנחנו עוקבים אחרי כמה תיקים אישיים במשרד הכלכלה, משרד הבריאות וגם במשרד החינוך.
<גמליאל גוטשל: רק כדי לתת תגובה לנעמה בכל הנושא של הפיזיותרפיסטים, וגם כל המקצועות הפרא רפואיים וגם רפואיים, יש להם מבחן תחרות בהתחלה והנושא של הסינון שמדינת ישראל עושה אחר כך דרך המבחנים עושים בצרפת אך ורק לפני שנכנסים לשנה ראשונה ללימודים.
<גמליאל גוטשל: כל הקטע הזה, אני יודע שצריך לפתוח את הראש ולהבין שהסינון הזה הוא אחרי הבגרות.
<גמליאל גוטשל: האחוזים, לדוגמה, לפיזיותרפיסטים, יש 57,000 מועמדים ופחות מ-2,000 נכנסים לתוך 18 מוסדות לאומיים ברחבי צרפת.
<גמליאל גוטשל: אז הסינון הוא שם.
<גמליאל גוטשל: זו הנקודה.
<גמליאל גוטשל: כל הריפוי בעיסוק וכל מקצועות הבריאות, אחיות וכו', זה אותו דבר.
<גמליאל גוטשל: צריך לקחת את זה בחשבון.
<גמליאל גוטשל: אחר כך המוסדות, הם לא מוסדות פרטיים, הם מוסדות לאומיים.
<גמליאל גוטשל: זה אומר שכל התוכן, הם לומדים אותו דבר, והמבחן והתעודה שהם מקבלים, כתוב תעודה ממשלתית.
<גמליאל גוטשל: תעודה ממשלתית זה אומר שהממשלה מכירה בזה.
<גמליאל גוטשל: הדיון שיש, בפיזיותרפיסטים במיוחד, השאלה למה יש בעיה בהעברה בין מדינה למדינה באירופה, זה כי הם לומדים ארבע שנים ויש הרבה ויכוחים אם להכיר בזה כתואר ראשון או תואר שני.
<גמליאל גוטשל: זה בדיוק הוויכוח עכשיו, כדי לדעת איזה שווה ערך זה וזה נותן בדיוק את הבעיה החוקית לגבי ההעברה בין מדינות באירופה.
<גמליאל גוטשל: אלה הנתונים שרציתי להעלות כדי לקחת בחשבון.
<גמליאל גוטשל: הסינון, בייחוד של המועמדים והתלמידים ממש גבוה בצרפת, וגם הדיפלומות.
אברהם נגוסה: אני נותן לפרופ' אפק.
<ארנון אפק: תודה רבה על הזדמנות, תודה רבה גם על הדיון.
<ארנון אפק: צר לי שאותו אדם שבחר לתקוף ברמה האישית, ואני עדיין חושב שזה לא ראוי, לא נשאר אפילו עד סוף הדיון רק לשמוע, כי באמת, אני אגיד מילה אחת אישית, אני, גם אישית וגם המשרד לוקחים מאוד ללב את הנושא הזה.
<ארנון אפק: אני שמעתי כאן סיפורים, אני יכולתי גם להבין אותם, כך שאנחנו ננסה לראות, גם ברמה האישית וגם ברמה המערכתית, מה אפשר לעשות, אבל בואו נשאיר את זה בצד, כי זה באמת לא חשוב.
<ארנון אפק: זה סגנון לא מתאים, אבל הוא לא חשוב, מה שחשוב הוא העיקר.
<ארנון אפק: והעיקר הוא חייבים לעזור לעולים.
<ארנון אפק: נקודה.
<ארנון אפק: צריך לעשות את זה, אני אומר ככה, עם מינימום בירוקרטיה, באמת עם הרף, אני לא רוצה להגיד נמוך, כי זה לא פייר להגיד את זה, בוודאי לא למדינה כמו צרפת, אבל עם הרף בוא נאמר הסביר, באמת הסביר, שיוכל לשמר את איכות הרפואה בישראל כי היא חשובה לכולנו.
<ארנון אפק: מעבר לזה באמת להקל כמה שרק אפשר.
<ארנון אפק: אני חושב שמה שראיתם כאן זו דוגמה.
<ארנון אפק: לא נגעו ברפואת שיניים שנים, אין את המודל שקיים ברפואה והנה אתם רואים את המודל הראשון כבר מתחיל ברפואת שיניים.
<ארנון אפק: יכול להיות שצריך לעשות את זה בעוד מקומות ובעוד מקצועות ואחר כך לקיים הידברות עם כולם יחד, עם רופאים ועם בעלי המקצועות השונים, כדי למצוא את הפתרון המקצועי שייתן מענה, גם לעולים אבל גם לאיכות הרפואה בישראל.
<ארנון אפק: ותודה על הדיון, אדוני.
אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד, אנחנו, כמו שאמרת, כל המטרה זה להקל לקלוט ולשלב את העולים.