GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זמיר ג'גנאו: אני חושב, ונכון מה שנאמר פה, צריכה להיות קרן לעולה העצמאי, יש תקציב של 50 מיליון בשנה, צריך לקבל החלטה שהיא מגדילה את הזכאות וגם להרחיב לאנשים את גובה ההלוואה, וזה חשוב.
זמיר ג'גנאו: רוב היזמים הם בני הקהילה, בסך הכול מה הם רוצים לגייס?
זמיר ג'גנאו: בממוצע אני אומר לכם - בין 50 אלף הנמוך ביותר, עד 300, 400 אלף שקל, בודדים באו ואמרו לי תשמע, אנחנו רוצים 800 מיליון שקל, בדרך כלל זה הולך לזכיינים, אבל רוב התקציב זעום.
זמיר ג'גנאו: אני חושב ששלושת הנקודות האלה חשובות, אני בתור יועץ פוגש את היזמים, כשאני פוגש את החלומות שלהם, אני אומר אם היה לי את היכולת להשפיע, הייתי שם את התקציב הראוי בתחום היזמות בשני מישורים – משרד אחד, בחלק המקצועי, בעטיפה, בהדרכה, בהנחייה בליווי.
זמיר ג'גנאו: במישור השני, זה קרן ייעודית, מסלול ירוק כמו שאומרים, להגיד להם קחו.
זמיר ג'גנאו: אם שני הדברים האלה נשים על המשקל, חלק מהבעיות יכולים להיפתר.
זמיר ג'גנאו: תודה רבה.
גלי בן מיכאל: קשה לי לשמוע אותך, ובטוח את אומרת דברים חשובים.
גלי בן מיכאל: מתייחסת לעבר, וסביר להניח שאני צריכה להגיב.
דוד יאסו: אני חושב שהנושא של מט"י גם מה שדיברנו בעבר, וגם מה שאנחנו רואים היום, גם את הזעקה, זה אחד הכיוונים שיכול להביא את השינוי.
דוד יאסו: אני זוכר בימים הראשונים שהתחיל כמובן בסיוע של המשרד, בטקס הראשון היה צלמים, אז אמרנו, אנשים שעובדים ביום יום תהיה להם הכנסה נוספת בצילום אירועים.
דוד יאסו: כפי שנאמר, כדי להיכנס לחברה, לאו דווקא בשוליים אלא באמת לליבה בנושא של עסקים, כן צריך לקדם את הדברים האלה, זה מאוד חשוב כי גם השיח שם הוא שונה.
דוד יאסו: שיח בעסקים, שיח בכל מיני דברים כאלה כשאתה נפגש גם אותה אוכלוסייה היא שונה, וזה מאוד חשוב.
דוד יאסו: גם היום כפי שאמרתי בפעם הקודמת, אני חוזר על זה, בני העדה, החברה הישראלית, מעל 77% יוצאי אתיופיה מועסקים, לעומת 70% מכלל היהודים, כאשר יש פער גדול בנושא של שכר, פער של 30%.
דוד יאסו: היום, מה שאנחנו צריכים להשקיע זה בצמצום של הפער הזה דווקא בדברים כאלה שיכולים לקדם ולהביא וזה מאוד חשוב.
דוד יאסו: אני מברך על הדיון הזה, כפי שהתחלתם, ואני חושב שצריך למנף את זה, ולהכניס אותו לכמה שיותר לא רק באזור המרכז אלא לכלל הארץ.
וונדה אקלה: תקופת העלייה לכל אחד - לאחד לוקח חמש שנים, לשני חמש עשרה שנה, ולחלק מהם יכול להיות יותר מעל 20 שנה וכל הדברים האלה.
וונדה אקלה: לדעתי, בנושא של עסקים, אם אני מסתכל על יוצאי אתיופיה, העובדים הזרים, מה שעושים בתל אביב זה בית-ספר, כי האנשים ברוב המקרים לא חשבו על התחום הזה שגם יכול לקדם את החיים.
וונדה אקלה: עכשיו כשהם הגיעו לנקודה הזאת, ואין איזושהי תמיכה ועזרה, הכול יכול להיות בגדר של מחשבה, אלא שלא יהיה איזשהו מעשה.
וונדה אקלה: לדעתי, יש איזושהי התעוררות מסוימת, ולא צריך לדכא את ההתעוררות הזאת.
וונדה אקלה: צריכים לעזור ולתמוך, גם הייתי מציע, כמו שנאמר קודם, יש כאלה שאספו הרבה שנים בעבודה, ויש להם ניסיון מסויים, אם גם רוצים להעביר ממשרד אחד למשרד אחר, אולי צריכים את שני המשרדים ביחד, כדי שלא יגידו היית לא מטופל, היית נעזר על ידי משרד מסוים, עכשיו עברת למשרד אחר, ועד שלומדים אותך, עד שמכירים אותך, לוקח הרבה זמן.
וונדה אקלה: לכן, מה שחשוב לדעתי, ששני המשרדים יישבו ביחד, אם מישהו נתמך ונעזר במשרד מסוים, עד שיעבור למשרד אחר, גם זה לא יהיה כך, יהיו כאלה שיפלו בעניין הזה.
וונדה אקלה: היום העולם הוא לא רק מה שקורה בתוך המדינה, יש כאלה שמסתכלים גם מחוץ, ולכן, גם צריכים לאפשר את הדברים האלה, העיקר שהכסף יבוא לפה, וגם האנשים התעסקו בדברים כאלה.
וונדה אקלה: יש יתרונות לכל עלייה במקומות שהם באו, דווקא לנסות לזהות את הדברים האלה, ולא רק בתוך השכונה שלי, לא רק בתוך הערים שלי, אלא גם צריכים לראות החוצה, כמדינה, כאזרחים, אנחנו יכולים אפילו להשיג יותר.
וונדה אקלה: תודה.
אברהם נגוסה: נפעל לטובת העולים כדי לשלב ולקדם את העולים, שילובם של העולים בתחום הכלכלי חשוב ביותר וגם בכל התחומים - אם זה ביטחון עצמי, אם זה שילוב מיטבי, כל זה בא מהכלכלה.
יצחק אהרון: יזמות זה להתעקש, אז אני מתעקש.
יצחק אהרון: ברשותך, יושב ראש הוועדה, תראו חברים, אני גם כבחור דתי חייב לסיים בדבר תורה קטן.
יצחק אהרון: כמאמר אבותינו - "לא המדרש הוא העיקר אלא המעשה".
יצחק אהרון: הייתי רוצה לזמן את חברי הוועדה, ואת השר אם אפשר לביקור בעסקים, וגם לעשייה היומיומית שלנו, לראות איך מרגישים היזמים, איזה השפעה יש להם גם על הסביבה ועל הקהילה.
יצחק אהרון: בברכת בשם השם נעשה ונצליח.
יצחק אהרון: המון תודה.
אברהם נגוסה: אנחנו התכנסנו היום לדון בנושא חשוב מאוד לעולים חדשים.
אברהם נגוסה: כמובן שהדרך היחידה שהעולים מקבלים את המידע מחדשות וגם תכניות חינוכיות זה דרך רדיו רק"ע, כולנו יודעים.
אברהם נגוסה: רק"ע הוא בסכנת קריסה, לפי מה שמגיע אלינו, לחברי הכנסת, גם מהעובדים וגם מהפעילים, ארגוני העולים.
אברהם נגוסה: יש צמצום של כוח אדם וכתוצאה מזה יש גם עומס רב לעובדים שנשארו שם במערכת.
אברהם נגוסה: כיוון שרק"ע חשוב לעולים אנחנו דורשים מאוד, גם בעבר דרשנו, קיימנו פה דיונים והובטח לנו, ישבנו פה גם עם השר לשעבר בתחום הזה, אבל באותו זמן הוא היה השר לענייני תקשורת, והובטח לנו שלא נוגעים ברק"ע והתכנית היא, אם זה בשפה הרוסית ואם זה באמהרית ואם בשפות אחרות, שרק"ע ימשיך לפעול.
אברהם נגוסה: והנה אומרים לנו עכשיו שיש בעיה קשה.
אברהם נגוסה: חברי הכנסת שיזמו קיבלו פניות, וגם אנחנו פה בוועדה קיבלנו פניות והחלטנו לקיים את הדיון שוב כדי לשמוע מהמנהלים, מהאחראים, שיעדכנו אותנו מה קרה מאז הובטח לנו, למה השינוי הזה עכשיו, כמובן בצורה שלילית, שינוי לא טוב.
אברהם נגוסה: קודם כל אני אתן לקסניה סבטלובה, שהגיעו אליה הרבה פניות בנושא הזה ואז חברי הכנסת.
אברהם נגוסה: נמצאת חברת הכנסת סופה לנדבר, שרת הקליטה לשעבר, שמכירה את הנושא, וגם חברת הכנסת טלי פלוסקוב.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לדון ובסוף נצא, אני מקווה, עם בשורה טובה.
קסניה סבטלובה: תודה לך, כבוד היושב ראש, אברהם נגוסה, ואני מודה לך מאוד על האפשרות לאפשר לנו לערוך דיון נוסף בעניינה של רק"ע בהמשך לדיון שיזמתי בקיץ.
קסניה סבטלובה: אני רוצה להזכיר לכולם, היו פה הרבה אנשים שגם אז היו באולם הוועדה וזוכרים את הדברים, דווקא אז הייתה לנו תחושה שאנחנו יוצאים עם איזה שהיא בשורה, לפחות ככה הבנו מהשר הממונה, אופיר אקוניס, שעכשיו הוא כבר לא השר הממונה, הוא שר לענייני משהו אחר וכשפוגשים אותו במסדרונות ושואלים אותו מה פשר ההבטחות האלה שניתנו אז, הובטח לנו שלא יגעו ברק"ע, שלא יגעו בעובדים, שרק"ע תמשיך לפעול, ועוד יותר, לא רק שהיא תמשיך לפעול, היא תמשיך לפעול במהלך 24 שעות ביום, שהשידור יורחב ולא להיפך.
קסניה סבטלובה: אנחנו בודקים ואנחנו מאזינים ואנחנו קשובים מאוד לקולות, שבוקעים גם מרק"ע וגם המאזינים של רק"ע שמוכרים לנו, שזה ישראלים שיש התחייבות של המדינה כלפיהם.
קסניה סבטלובה: אנחנו מדינת עלייה, אנחנו מדינת עליי, רבותיי, אנחנו קולטים פה עלייה כל הזמן ואנשים שהגיעו לכאן ואנשים שחיים פה, בין אם הגיעו לפני 25 שנים, בין אם הגיעו לפני שנה, יש התחייבות של המדינה כלפיהם.
קסניה סבטלובה: אחת מההתחייבויות זה כמובן הסיפוק של אספקה של חדשות, זו גישה לישראליות עצמה, לחיים עצמם.
קסניה סבטלובה: אז מה קורה עכשיו?
קסניה סבטלובה: אני שוחחתי גם עם העובדים של רק"ע וגם עם המאזינים של רק"ע והם סיפרו לי דברים מזעזעים.
קסניה סבטלובה: פתאום אני מתבשרת על כך שבמהלך החגים היה קיצוץ מאוד נרחב בכוח אדם.
קסניה סבטלובה: למה היה קיצוץ?
קסניה סבטלובה: כי אנשים נאלצו לפרוש, הם עומדים בפני עתיד שהוא לא ברור, לא מובן והם צריכים לעשות את הבחירה הלא קלה הזאת, לעזוב את המקום שהם הכי אוהבים אותו אולי בעולם, זה המקום שהם הקדישו לו עשרות שנים מחייהם ועכשיו הם צריכים לעשות את הבחירה הזאת, ללכת אל הלא נודע, ואלה אנשים שהם טרום פנסיה, או לקבל את תנאי הפרישה ולעזוב עכשיו.
קסניה סבטלובה: במקום האנשים שעוזבים לא שוכרים אנשים חדשים, בין אם הם פרילנס, בטח לא עובדים קבועים, ובעצם הרשות כולה, רשות השידור וכמובן רדיו רק"ע, שמעולם לא היו שם שומנים יתרים, מעולם לא היה שם ממה לחתוך, רבותיי, זה לא מקום שמשם צריך לחתוך כי לא היה ממה לחתוך, זה שלד, זה לא שלד שיש עליו בשר ושומן.
קסניה סבטלובה: אז מהבחינה הזאת בעצם חותכים, כבר חתכו מזמן בבשר החי ועכשיו נשאר רק שלד ועצמות והן מתפרקות.
קסניה סבטלובה: רק"ע קורסת אל תוך עצמה, אין מספיק אנשים כדי למלא את המשבצות של שעות השידור.
קסניה סבטלובה: הכתבים הנאמנים שהם גם ככה עושים את העבודה שלהם, הם באותו זמן מבצעים גם יותר מפונקציה אחת, ואני יודעת, כעיתונאית מקצועית וגם כראש שדולה למען חופש הביטוי וחופש העיתונות, עד כמה זה קשה.
קסניה סבטלובה: העבודה העיתונאית היא קשה, לא מרוויחים בה מיליונים ובן אדם שמבצע יותר מתפקיד אחד, הוא גם כותב והוא גם עורך ואחרי זה הוא גם מבזקן ואחרי זה הוא גם יעשה את הדיווחים מהמסוק באותו זמן, יהיה שם בשמים וידווח על מה שקורה בדרכים, אולי הוא גם יצייר את השלטים בכניסה לרק"ע שרק"ע בסכנת קריסה, מה עוד מצפים מהם?
קסניה סבטלובה: אז אני אומרת שהעובדים זקוקים לעזרה שלנו עכשיו, אני מצפה לשמוע מכל הנציגים של המשרדים הרלוונטיים מה הם מציעים, לא בעוד חצי שנה, כאשר יוקם אותו תאגיד שידור המיתולוגי החדש.
קסניה סבטלובה: אנחנו לא יודעים אם יוקם, איך הוא יוקם, אנחנו עוד לא שם.
קסניה סבטלובה: אנחנו נמצאים היום, אין כמו יום היום, ככה לימדו אותי בחיים שלי, אמא שלי ואבא שלי, שלא צריך להסתכל על מחר, צריך קודם כל להסתכל על היום, מחר יבוא ומאוד מהר הוא יתרגש עלינו ואז אנחנו נמצא את עצמנו ללא אנשים מקצועיים שכרגע הם אור בחיים של עשרות אלפי, אם לא מאות אלפי, מאזינים ישראלים שמתעוררים לצלילים של רק"ע כל בוקר, הם הולכים לישון לצלילים של רק"ע, הם יודעים שזה החיבור שלהם לישראל עצמה.
קסניה סבטלובה: אלה אנשים מבוגרים, רבותיי.
קסניה סבטלובה: לא רק הם כמובן, יש אנשים שמאזינים בדרכים, נהגי מוניות שחלקם נמצאים פה, יש פה אנשים צעירים שגם מאזינים יחד עם סבא וסבתא, סבא וסבתא שכמובן מקבלים את העזרה המשפטית, הם מקבלים את העדכונים החדשותיים בעת הלא שקטה הזאת, ואף פעם אין עת שקטה בישראל, תמיד אנחנו נמצאים בפני איזה שהוא משבר.
קסניה סבטלובה: דווקא עכשיו לפגוע במשאב כל כך חשוב?
קסניה סבטלובה: אז מה שאני רוצה זה שאנחנו נצא מפה לא רק עם הבטחות שבעוד חצי שנה יהיה טוב.
קסניה סבטלובה: אני מקווה שיהיה טוב, אני אופטימיסטית, בגלל זה אני בכנסת, אבל אני גם רוצה שאנחנו נצא מפה עם תכנית ממשית, איך אנחנו ואתם, נציגי המשרדים הרלוונטיים, עוזרים לרק"ע ואיך אנחנו היום תופרים את התכנית להצלת רק"ע, בין אם אתם מוסיפים משרות, בין אם אתם מזרימים תקציבים.
קסניה סבטלובה: ואין מה להגיד לנו עכשיו שבגלל שהרשות לא תתקיים בעוד חצי שנה, אז לא צריך עכשיו לדאוג לעובדים וגם לא למאזינים.
קסניה סבטלובה: העניין הזה, אני חושבת שהוא מהותי מאוד, הוא מפריע לכולנו.
קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים עכשיו על רק"ע בשפה הרוסית, אבל העניין נוגע לא רק לשידורי קול ישראל בשפה הרוסית, זו גם השפה האמהרית שנפגעת מאוד, גם ככה יש להם מאוד מעט שעות שידור.
קסניה סבטלובה: קול ישראל, באנגלית נשארו שם 2 אנשים מתוך 7 עובדים.
קסניה סבטלובה: אתם יודעים שזה גם משאב הסברתי שלנו?
קסניה סבטלובה: אתם בטח יודעים, כולכם מכירים מה זה קול ישראל באנגלית וכמה אנשים בחו"ל מאזינים לקול ישראל באנגלית וכמה שואבים את המידע משם, בין אם הם באיראן או באירלנד.
קסניה סבטלובה: בעת הזאת, כשאנחנו נתונים תחת מתקפה, דווקא עכשיו לשלול אותנו מהמשאב החשוב הזה, דווקא עכשיו לפגוע בו?
קסניה סבטלובה: פשוט לתת באדישות נפש, שהיא פשוט, לדעתי, עניין שהוא מזוויע, באדישות נפש, 'בסדר, אוקיי, פעם נטפל בכם', או לא בכם, מי שיישאר, מי שישרוד.
קסניה סבטלובה: זו מלחמת הישרדות, רבותיי.
קסניה סבטלובה: העובדים נאלצים עכשיו לעסוק במלחמת הישרדות במקום לעסוק בעבודה המקצועית שלהם.
קסניה סבטלובה: כולם אנשי מקצוע, אבל הם מתעוררים כל בוקר לשאלה הזאת של 'מה יהיה איתי היום?
קסניה סבטלובה: האם אני לא אקרוס תחת העומס הזה?
קסניה סבטלובה: ' של הצורך למלא עבודה של שלושה-ארבעה, כל אחד מהם ממלא את עבודתם של אנשים אחרים.
קסניה סבטלובה: אז אני קוראת גם לך, אברהם, שאנחנו לא נתפזר מפה וייקח כמה שייקח.
קסניה סבטלובה: לכולנו יש עיסוקים אחרים, אני יודעת, אבל חשוב שאנחנו נקבל תשובות מאוד מפורטות של מה הולך לקרות עכשיו.
קסניה סבטלובה: היום, מחר ומחרתיים.
אברהם נגוסה: חברי הכנסת, בשלב הזה אתם רוצים להתייחס?
סופה לנדבר: אנחנו רוצים לשמוע.
סופה לנדבר: הייתה ישיבה לפני חצי שנה, ארבעה חודשים, יש ישיבה היום, אנחנו רוצים לדעת מה השינויים, מה קרה עם עובדי רדיו רק"ע, את מי שלחו לפנסיה, למה האיומים שם ברדיו, מה קורה שם ברדיו.
סופה לנדבר: אנחנו רוצים לשמוע - - -
טלי פלוסקוב: המצב רק החמיר.
קסניה סבטלובה: אנחנו רוצים לשמוע מהמשרדים מה הם עומדים לעשות.
סופה לנדבר: מה הם עשו קודם כל ואחר כך מה ש - - -
קסניה סבטלובה: הם לא עשו כלום, בגלל זה אנחנו רוצים לשמוע מה הם יעשו.
טלי פלוסקוב: לא, הם עשו, הם פיטרו כמה אנשים.
סופה לנדבר: הם שלחו אותם לפנסיה.
אברהם נגוסה: עכשיו אנחנו נשמע שני אנשים שמנהלים את רק"ע ואנחנו רוצים לשמוע באמת מכם שתעזרו לנו שנעשה את העבודה ביחד כדי לעזור, שיהיה טוב לעולים וגם לישראל.
אברהם נגוסה: אני רוצה שתתייחסו מה קרה מאז הסיכום שלנו, במה אנחנו יכולים לעזור לכם.
אברהם נגוסה: לכולנו יש מטרה משותפת, אבל בואו תשתפו אותנו באתגרים, כדי שנעבוד ביחד.
אברהם נגוסה: מי מתחיל?
אברהם נגוסה: גב' חנה או מר שמעון?
<שמעון אלקבץ: אני משמש כמנהל קול ישראל ומזה כחודש גם כעורך הראשי של רשות השידור, שכולל גם את הטלוויזיה.
<שמעון אלקבץ: אנחנו נמצאים ברשות השידור בפירוק, בסיטואציה כמעט בלתי אפשרית, סיטואציה קשה, מורכבת, שמעולם השידור הציבורי לא היה בה.
<שמעון אלקבץ: אנחנו נמצאים במציאות שעד לסוף חודש אוקטובר האחרון פרשו מרשות השידור למעלה מ-380 איש.
טלי פלוסקוב: לא מרצונם.
<שמעון אלקבץ: חברת הכנסת טלי, אני אתייחס, רצונם, לא רצונם.
<שמעון אלקבץ: אף אחד מהעובדים שפרשו, בניגוד למה שנאמר כאן, לא פוטר או לא נאמר לו ללכת הביתה.
<שמעון אלקבץ: כל אחד ואחד מהעובדים שפרשו עשו זאת מהשיקולים שלהם, מסיבותיהם, מי שרצה להישאר נשאר.
<שמעון אלקבץ: נכון שהאוצר החיל חלון הזדמנויות מאוד מאוד אטרקטיבי מבחינתו ועודד אנשים לצאת החוצה.
<שמעון אלקבץ: תקראו לזה פרישה מרצון.
<שמעון אלקבץ: התנאים המיטיבים היו כאלה שגרמו להרבה מאוד עובדים מה שנקרא לקחת את הכסף ולברוח, ממש כמו בסרט.
<שמעון אלקבץ: לנו לא הייתה שליטה במהלכים האלה, אבל מחודש שעבר, גם בניהול משותף של ברי בר ציון שנבחר כמנהל מיוחד לרשות ואני כעורך הראשי, בלמנו את העיקרון של הפרישה הלא מבוקרת ולא אפשרנו לאנשים שהוגדרו כעל ידינו כחיוניים או ככאלה שיש בהם צורך לרשות ושהם עושים את זה מתוך איזה שהוא חשש ובהלה, למנוע מהם.
<שמעון אלקבץ: אבל עדיין במבחן התוצאה זה מאות עובדים.
<שמעון אלקבץ: כל מה שחברת הכנסת ציינה כאן בדברי הפתיחה שלה אני לוקח בשתי זרועות.
<שמעון אלקבץ: אלה דברים שאני אומר אותם יום יום שעה שעה.
<שמעון אלקבץ: המצב של רק"ע שמשדר היום 13 שפות הוא לא גרוע יותר ממצבו של קול המוזיקה, שאני עובד שם עם שני אנשים, הוא לא יותר חמור מרשת א', הוא לא יותר קשה ממה שקורה ברשת ב'.
יואל רזבוזוב: מה עם אלה שמשדרים בערבית?
יואל רזבוזוב: להם יש 90 תקנים ולרק"ע יש 17 תקנים.
קסניה סבטלובה: איך אתה יכול להשוות בכלל בעניין הזה, אם המשכורות ברק"ע היו תמיד יותר נמוכות?
<קריאה: וגם נהדר להשוות בין קול המוזיקה לרק"ע, זה חוסר הבנה טוטאלי.
קסניה סבטלובה: אנחנו יודעים כמה אנשים מקבלים שם וגם שם.
סופה לנדבר: תנו לו לסיים.
<שמעון אלקבץ: זה בסדר שמצבו - - -
סופה לנדבר: כמה עבדו אנשים ברשת ב' וכמה נשארו היום?
<שמעון אלקבץ: ברשת ב' פרשו גם כן עשרות - - -
סופה לנדבר: לא, כמה עבדו שם?
<שמעון אלקבץ: ברשת ב' עובדים היום קרוב ל-80 איש.
<שמעון אלקבץ: אבל בואי, חברת הכנסת סופה לנדבר, לא נעשה השוואה בין רשת ב' לשידורים בשפה הרוסית.
סופה לנדבר: בטח, לא נעשה השוואה.
קסניה סבטלובה: בואו כן נעשה השוואה, בין המשכורות שהיו ברשת ב' והיו ברק"ע.
טלי פלוסקוב: אמרת עכשיו משפט שבעינינו לא מקובל.
<שמעון אלקבץ: אתם אף פעם לא שתקתם, חברת הכנסת טלי.
סופה לנדבר: אנחנו גם לא נשתוק.
קסניה סבטלובה: אם כבר התחלת בהשוואה הזאת אני אומרת כן נשווה, בוא כן נשווה.
טלי פלוסקוב: זאת בדיוק הבעיה.
טלי פלוסקוב: יש פה אנשים ברמה לא פחות טובה מאלה שעובדים ברשת ב' וכבודם במקומם מונח.
<שמעון אלקבץ: אני אשמח לשמוע את כל הדברים, אם צריך להשיב אז אני אשיב - - -
אברהם נגוסה: אני מבקש, רק רגע.
אברהם נגוסה: לחברי הכנסת יש זכות להיכנס באמצע הדיבורים, אבל אני מבקש גם מחבריי, חברי הכנסת, תעשו את זה אחד אחד, לא שלושה ביחד, כי אז לא נשמע.
אברהם נגוסה: ומהקהל, אני מבקש, מי שידבר הוא ידבר כשתהיה לו זכות לדבר ואנחנו ניתן לכולם, תחכו לתור שלכם.
טלי פלוסקוב: נמצאת פה ארטילריה כבדה.
אברהם נגוסה: תמשיך, אדוני.
<שמעון אלקבץ: למה הדבר משול בעיניי?
<שמעון אלקבץ: לזה שמפקד שנמצא תחת אש והלוחמים שלו נפגעים גם מימין וגם משמאל, גם מקדימה וגם מאחורה והוא מוביל אותם בנחישות, בהמון אהבה, באמירה מאוד ברורה שהוא לא יאפשר שהשידור ייפגע והוא איתם בשטח.
<שמעון אלקבץ: אני מדבר על עצמי.
<שמעון אלקבץ: מה שאתם עכשיו עושים, אתם מעלים טענות נגד מי שנמצא עם האנשים בשטח.
<שמעון אלקבץ: לא אני חוקקתי את חוק תאגיד השידור החדש, לא אני הוריתי על קול ישראל בפירוק ורשות השידור בפירוק.
<שמעון אלקבץ: אני באתי לפה לפני שנה כדי לשמור על הבית הזה.
אברהם נגוסה: שמעון, אני אומר לך, אף אחד לא מפנה כלפיך בכלל.
טלי פלוסקוב: זה לא אישי, שמעון.
קסניה סבטלובה: אנחנו לא תוקפים אותך על זה שאתה עשית, רק תגיד לנו מה אתה צריך כדי שנעזור לך.
קסניה סבטלובה: תגיד מאיזה משרד, מאיזה שר וכמה כסף.
טלי פלוסקוב: אני רק רוצה משפט.
טלי פלוסקוב: אנחנו באנו לכאן נורא חמים כי אנחנו רואים את המערכת, אנחנו לא פעם ראשונה דנים בנושא הזה ושום דבר לא זז.
<שמעון אלקבץ: להיפך, המצב רק יילך ויחמיר, מה זה שום דבר לא זז?
<שמעון אלקבץ: כל יום שעובר אנחנו חוטפים עוד מכה ועוד מכה.
טלי פלוסקוב: אל תקבלו את זה כמתקפה אישית.
טלי פלוסקוב: זה אולי כעס על המערכת, זה נכון, ואנחנו כאן, וזו פעם השנייה או השלישית או הרביעית שאנחנו אומרים שאנחנו ח"כים שרוצים לעזור לכם.
טלי פלוסקוב: אז תציפו, תגידו מה צריך לעשות.
טלי פלוסקוב: אנחנו לא ניתן שזה ייפגע.
סופה לנדבר: זה לא כל כך חלק.
סופה לנדבר: יש שם דברים חמורים ביותר ואנחנו נדבר על זה.
טלי פלוסקוב: בסדר, נדבר גם על זה.
סופה לנדבר: אליך אין לנו טענות בינתיים, אין לנו טענות ואם אתה צריך עזרה שלנו אנחנו כאן.
סופה לנדבר: אני התקשרתי אליך כמה פעמים, שלחתי לך אס.
סופה לנדבר: אמ.
סופה לנדבר: אס כמה פעמים, לא ענית, בחרת בכך.
סופה לנדבר: יכול להיות שאתה לא - - -
טלי פלוסקוב: תציג לנו תכנית.
סופה לנדבר: תגיד לנו מה קרה שם במשך ארבעה חודשים.
טלי פלוסקוב: תציג לנו תכנית שאנחנו ביחד - - - ממי אתה צריך עזרה ומה אתה צריך שאנחנו נעשה.
סופה לנדבר: אבל תגיד לנו מה קרה שם במשך ארבעה חודשים.
<שמעון אלקבץ: חברת הכנסת סופה, את - - -
סופה לנדבר: לא, לא צריך לענות לי.
<שמעון אלקבץ: למה?
<שמעון אלקבץ: אבל אני רוצה לענות, את לא יכולה להגיד איזה שהיא אמירה - - - אני בדרך כלל, זה אחד החסרונות שלי, נוהג לחזור לאנשים.
<שמעון אלקבץ: אני מעולם לא קיבלתי ממך אס.
<שמעון אלקבץ: אמ.
<שמעון אלקבץ: אס או הודעה טלפונית, לא במשרד ולא אצלי.
<שמעון אלקבץ: מעולם.
סופה לנדבר: לא במשרד, אני התקשרתי אליך, יש לי פה - - -
<שמעון אלקבץ: וגם לא לטלפון.
<שמעון אלקבץ: מעולם לא קיבלתי.
<שמעון אלקבץ: הדבר האחרון שקיבלתי הייתה פנייה של שני חברי כנסת, של היושב ראש ושל חבר הכנסת רזבוזוב, ואני השבתי בצורה מסודרת.
<שמעון אלקבץ: השר יריב לוין, לדעתי, השיב בהסתמך על דברים שכתבנו ונתנו.
<שמעון אלקבץ: לא מתעלמים משום דבר.
<שמעון אלקבץ: אבל אם אתם שואלים מה יילד יום, מה שיילד יום זה שיהיה לנו יותר קשה.
<שמעון אלקבץ: יהיה לנו יותר קשה.
<שמעון אלקבץ: אנחנו מתמודדים עם הליך של רשות שידור שנמצאת בפירוק ואמורה ביום התחילה, ב-31 במרץ 2016, ואני בכוונה לא משתמש במילה הזו ואני גם בכוונה מתעקש לא להשתמש במילה הזו, כי מבחינתי, זה המשפט הראשון שאמרתי מהרגע שנכנסתי, אין סגירה בלי פתיחה, אבל ב-31 במרץ 2016 לפי החוק אמורה רשות השידור על כלל עובדיה, על כלל תחנותיה, על הטלוויזיה שבה, להיסגר ולהיפתח מחדש.
<שמעון אלקבץ: לא יהיה מצב שמשהו ייסגר בלי שייפתח.
<שמעון אלקבץ: אגב, לא יהיה מצב שמשהו ייפתח בלי שייסגר.
<שמעון אלקבץ: כרגע אני לא יודע להגיד לכם מה מצבו של תאגיד השידור הישראלי החדש.
<שמעון אלקבץ: נבחר לשם מנכ"ל זמני, אני יודע שהם מתקדמים בקצב מאוד גדול ומרשים, אני יכול להגיד לכם שאני באופן אישי הגשתי מועמדות לשני תפקידים, גם לחדשות וגם לקול ישראל, אני לא מסתיר את העובדה שהרצון שלי ונטיית הלב שלי, למרות שלכאורה החדשות זה יותר גדול ויותר חזק ויותר נחשב, כן להישאר בקול ישראל וכן לשמור על הבית הזה שנקרא קול ישראל.
<שמעון אלקבץ: אני יכול להגיד לכם שבוועדת האיתור שבה השתתפתי לפני שבועיים והצגתי את החזון שלי, איך אני רואה את הדברים, אותם דברים שאמרתי ב-20 ביולי וקיבלו את גיבויו של השר שטיפל ברשות השידור בזמנו, חבר הכנסת אופיר אקוניס, שתחנת הרדיו בשפה הרוסית תשדר 24 שעות ביממה, מתי זה יקרה?
<שמעון אלקבץ: זה יקרה ברגע שנשלים את השלמת ה - - -
סופה לנדבר: אבל 17 איש לא יכולים להקים את המערכת.
קסניה סבטלובה: אתה כמפקד תגיד לנו מה התחמושת שאתה צריך עכשיו.
קסניה סבטלובה: אתה אומר, 'החיילים נופלים מימיני ומשמאלי', אז תגיד מאיפה תביא את התחמושת, כמה זה יעלה, מאיפה אתה מתכוון להביא את זה ומי אמון על זה.
קסניה סבטלובה: אלה דברים מאוד פשוטים.
<שמעון אלקבץ: התשובה היא מאוד פשוטה.
<שמעון אלקבץ: משרד האוצר אמור לאשר הקצאה גם של כוח וגם של תקציבים נוספים.
<שמעון אלקבץ: אם חברי הכנסת יצליחו לחולל נס במובן הזה לא יהיה יותר מאושר ממני.
קסניה סבטלובה: אתה הגשת תכנית כזאת לאוצר?
<שמעון אלקבץ: אנחנו אמורים להגיש לאוצר תכנית בימים הקרובים - - -
קסניה סבטלובה: אז לא הגשת אותה.
<שמעון אלקבץ: עוד לא.
<שמעון אלקבץ: עד לסוף אוקטובר הייתה התכנית של האוצר לפרישה מרצון.
<שמעון אלקבץ: אי אפשר להגיש להם על סמך דברים בעלמה.
<שמעון אלקבץ: אני יכול להגיד לכם מניסיון העבר, לא מאפשרים גיוס של כוח אדם ומה שאנחנו עושים זה רק ניוד בין התחנות, עקרון הדלת המסתובבת.
<שמעון אלקבץ: גם ברדיו וגם בטלוויזיה.
<שמעון אלקבץ: אתם רוצים שאני אגיד לכם, גבירותיי ורבותיי, שמזכירת מערכת לחטיבת החדשות ירקנו דם עד שהצלחנו לגייס?
<שמעון אלקבץ: אתם רוצים שאני אגיד לכם שכל כתב שיוצא, יוצאת עכשיו כתבת לחופשת לידה, הכתבת אפרת, כתבת של קול ישראל, אין מחליף.
<שמעון אלקבץ: אנחנו חייבים למצוא את הפתרונות בתוך הבית.
<שמעון אלקבץ: העיקרון של גם וגם וגם עובד אצל כולם.
<שמעון אלקבץ: מי שאגב לא עושה את זה לא יהיה איתנו.
קסניה סבטלובה: אפרת וייס לא תוכל להחליף את ויקטוריה דולינסקי, ברשותך.
קסניה סבטלובה: זה לא העיקרון של הדלת המסתובבת או לא - - -
<שמעון אלקבץ: אף אחד לא אמר לוויקטוריה לפרוש, היא הייתה יכולה להישאר ולהמשיך לעבוד ב - - -
קסניה סבטלובה: כן, נראה אותך אם אתה עובד בגיל - - -
סופה לנדבר: אבל איימו עליה, אמרו לה דברים קשים.
סופה לנדבר: אמרו ש'אם את לא יוצאת עכשיו את לא מקבלת אחר כך'.
סופה לנדבר: אז היו יכולים להשאיר אותה עד שייפתח הרדיו החדש ובינתיים - - -
קסניה סבטלובה: ובכל מקרה זו עובדה, היא פרשה - - -
סופה לנדבר: יכול להיות שאתה היית צריך לדאוג ולבקש, אם אתה לא מסוגל, להגיד לנו, תדאגו שאותם אנשים שיוצאים מרצון לפנסיה, שיישארו בינתיים במערכת כדי להחזיק את המערכת הזאת.
סופה לנדבר: אתה בן אדם מקצועי, אתה בדיוק יודע ש-17 איש לא יכולים להחזיק מערכת כזאת, זה שעות ארוכות, אתה יודע, צריכים להכין, צריכים ללמוד חומר, צריכים להציג את החומר ברדיו.
סופה לנדבר: אנחנו איתך, אבל בזמן ש - - -
קסניה סבטלובה: נראה לי עד שמגישים תכנית לאוצר זה כבר מרץ.
סופה לנדבר: סליחה, אבל בזמן שיש זלזול, פוחדים, איומים, זה לא יכול - - -
<שמעון אלקבץ: אבל, גברתי, מי מזלזל ומי מאיים?
<שמעון אלקבץ: על מי מאיימים?
סופה לנדבר: אנחנו בדיוק - - -
<שמעון אלקבץ: לא, על מי מאיימים?
<שמעון אלקבץ: אני רוצה לדעת.
<שמעון אלקבץ: אולי יש דברים שקורים בחצר שלנו ואנחנו לא יודעים, על מי מאיימים?
<קריאה: רע מאוד שאתם לא יודעים.
סופה לנדבר: על העובדים מאיימים.
סופה לנדבר: מחזיקים אותם במערכת - - -
קסניה סבטלובה: יש פה עובדים של רק"ע, שהם ישמחו לדבר גם ב - - -
סופה לנדבר: קסניה, סליחה.
קסניה סבטלובה: סליחה, אבל מה את משתיקה את הפיות פה?
קסניה סבטלובה: מה זה צריך להיות?
סופה לנדבר: לא, אני דיברתי - - -
קסניה סבטלובה: בסדר, ואת גם דיברת תוך כדי הדברים שלי.
קסניה סבטלובה: אני חושבת שאולי שמעון ימשיך לדבר.
אברהם נגוסה: אז בואו, חברי הכנסת - - -
סופה לנדבר: אני פשוט אומרת לך, בשבילנו רדיו רק"ע, לכל המאזינים, זה חיסון לחיים.
סופה לנדבר: יושב בן אדם, אמא שלי גססה ברוסיה, מישה גלבוע, גססה ברוסיה, הייתה מסורבת עלייה, אני יודעת מה בשבילה הקולות שהיא שמעה שם.
סופה לנדבר: אז אם מישהו לא מבין אנחנו מוכנים כאן בכנסת להסביר את זה, בכל הוועדות, בכל מליאה, אנחנו מוכנים להיות שותפים שלך.
סופה לנדבר: אבל לא יכול להיות שמבחינה מקצועית 17 איש יישארו לשרת את הציבור הזה.
סופה לנדבר: מיליון וחצי איש זקוקים להם.
אברהם נגוסה: לחבר הכנסת רזבוזוב יש שאלה.
יואל רזבוזוב: קודם כל אנחנו מבינים את המצוקה, אנחנו יודעים שיש מצוקה ופשוט ההשוואה, כשאמרת שגם קול המוזיקה נמצא במצוקה, אבל קול המוזיקה ושאר התחנות, רשת ב', עם כל הכבוד ואנחנו מכבדים את התחנות האלה, מכבדים את העובדים, אבל זאת אלטרנטיבה.
יואל רזבוזוב: אותו אדם שמאזין יכול לעבור מתחנה לתחנה.
יואל רזבוזוב: כאן אין אלטרנטיבה.
יואל רזבוזוב: כאן האנשים האלה זקוקים לרדיו, זה הרדיו היחיד שיש להם.
יואל רזבוזוב: כמו שחברת הכנסת לנדבר אמרה, ב-17 תקנים אי אפשר לתפקד.
יואל רזבוזוב: אמרת שהיום אפשר לעשות רק ניוד, האם אפשר לעשות ניוד תקנים?
יואל רזבוזוב: ברור שבן אדם שהוא דובר עברית רק הוא לא יכול לעשות את זה, האם אפשר לעשות ניוד תקנים?
יואל רזבוזוב: ואם לא, אז צריך לעשות תכנית, אם צריך להוסיף 10 תקנים, 15 תקנים, אנחנו נצא מכאן למלחמה - - -
סופה לנדבר: זמניים, אבל שיהיה.
יואל רזבוזוב: עד מרץ.
יואל רזבוזוב: כי הרדיו קורס.
יואל רזבוזוב: לא סתם היה דיון במליאה, היום יש דיון בוועדה, יהיה עוד דיון בוועדה.
יואל רזבוזוב: הרי בסוף אנחנו נעשה - - -
קסניה סבטלובה: אנחנו רק דנים והזמן עובר.
יואל רזבוזוב: אנחנו עושים את הלחץ לא סתם, כי אנחנו מקבלים המון המון פניות ציבור.
יואל רזבוזוב: אנשים מתלוננים, אנשים רוצים לקבל את הרדיו כמו שהם רגילים והרדיו הוא חיוני, הוא לא אלטרנטיבה, אין להם משהו אחר.
יואל רזבוזוב: הרבה אינפורמציה שהם מקבלים, שחיונית לחיי היום יום, זה דרך הרדיו הזה.
יואל רזבוזוב: אנחנו רוצים פתרון.
יואל רזבוזוב: אם הפתרון הוא ניוד, אם יש ניוד, אז בואו נעשה ניוד תקנים, אבל תקנים, לא אנשים מסוימים.
יואל רזבוזוב: אם אי אפשר לעשות ניוד תקנים אז בוא תגישו תכנית מסוימת, כמה שיותר מהר, כי עוד פעם, אנשים לא מחזיקים מעמד - - -
קסניה סבטלובה: עד שהם יגישו ועד שיאשרו יהיה מרץ.
יואל רזבוזוב: נעשה את מה שצריך, אבל אנחנו באמת רוצים - - - עזוב מתקפות, אנחנו רוצים לבוא למשהו פרקטי, פתרון פרקטי.
יואל רזבוזוב: בוא תציע לנו משהו.
יואל רזבוזוב: אני מבין שאתה נמצא בבעיה, שאתה צריך לתת גם לרשת ב' אולי או לעובדים אחרים, שיש לך מחויבויות - - -
<שמעון אלקבץ: לא, אני לא אומר שאני צריך לתת, אני צריך למצוא פתרונות לכל התחנות.
יואל רזבוזוב: אנחנו מגנים פה על משהו, מבחינתי על משהו חיוני.
יואל רזבוזוב: אמרתי, גם לא יכול להיות מצב שברשת, לא יודע מה השם, אבל זו שמשדרת בשפה הערבית, יש שם כ-80 עובדים ופלוס מינוס זו אותה אוכלוסייה.
סופה לנדבר: אם אנחנו צריכים לדרוש משר האוצר אנחנו נדרוש משר האוצר שיגיע לכאן, שיגיע ל - - -
<שמעון אלקבץ: אז תדרשו.
יואל רזבוזוב: לא, אבל - - -