GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ארז שני: למעשה חברת הכנסת אבוקסיס דיברה על הגמשת הקריטריונים, וזה רק עוד דבר אחד, במסגרת הדיור הציבורי באמת יש הגמשת קריטריונים מבורכת מאוד שמשרד השיכון מבצע ורק מבחינת נתונים, מתוך המספר שאורלי ציינה של מעל 300 יחידות, כ-135 יחידות בהצעת האכלוס והגמשת הקריטריונים עברו לעולים חדשים, שזה מספר מאוד מכובד ומרשים וחשוב מאוד שקורה גם בדיור הציבורי.
<ארז שני: ולשאלתך בהתחלה לגבי מרכזי הקליטה, גם הסוכנות היהודית לפני 4 שנים העבירה, בעידוד שרת הקליטה לשעבר סופה לנדבר, חמישה מרכזי קליטה לטובת אכלוס עולים קשישים, המרכזים האלה עברו התאמות לקשישים, לנכים וכדומה והם למעשה עוד 635 יחידות דיור שאוכלסו בשנים האלה במהירות שיא לטובת אלה שבאמת זקוקים לכך.
אברהם נגוסה: גב' מרינה זמסקי
<מרינה זמסקי: אני מנהלת עמותת פורום למען משפחות העולים ואני כאן גם כנציגת פורום דיור ציבורי שמקדם את נושא הדיור הציבורי כבר כמה שנים טובות.
<מרינה זמסקי: אנחנו באמת מברכים על השינוי שהתחלנו להרגיש בנושא דיור ציבורי בתקופה האחרונה וכאן אני רוצה לדבר על הבעיות המיוחדות של זכאים במשרד הקליטה.
<מרינה זמסקי: מראש אני אומרת, אין לנו טענות למשרד הקליטה, אנחנו חושבים שמשרד הקליטה, עם המשאבים הדלים שעומדים לרשותו, באמת נאבק ובשנים האחרונות ניסה כל מיני פתרונות.
<מרינה זמסקי: יש לנו טענה לממשלה כולה, כי בעצם היה מאוד נוח לשים את ה-28,000 אנשים במשרד הקליטה ולא לראות אותם, הם שם, אי שם, אלה מטופלים במשרד הקליטה.
<מרינה זמסקי: המיתוס הרווח שהקריטריונים שם הם הרבה יותר קלים ולכן שיגידו תודה שבכלל רשמו אותם לתור - - -
<קריאה: לא, חס וחלילה, מי אמר את זה?
<מרינה זמסקי: זה לא אישית לכל אחד, זה מיתוס שנהיה חלק מתחושה ציבורית של מה שקורה בנושא הזה.
<מרינה זמסקי: אנחנו מבקשים לראות את התור כמו שכבר נאמר היום ואנחנו תומכים בגישה הזאת, התור הזה זה לא 28,000, אלה אנשים מקבוצות שונות ואם מתוכם יש 20,000 קשישים צריך לבדוק פתרונות לקשישים ואם יש הם עומדים בכל הקריטריונים הכי נוקשים של משרד השיכון, אותם אפשר לא לבדוק ולא לשים בגטו ואולי אלוהים גדול ייתן להם פתרון.
<מרינה זמסקי: הם עומדים בכל הקריטריונים של משרד השיכון אז אפשר לא לפחד לפגוע בהם.
<מרינה זמסקי: אם מדובר במשפחות, אנחנו מצפים שחולת סרטן תביא עוד 2 ילדים כדי להיות זכאית לדיור ציבורי, אני מצטערת להגיד, הוועדה המכובדת הזאת, זו גברת שמשנה לשנה אנחנו שומעים את אותה גברת, אותה אישית.
<מרינה זמסקי: אנחנו שומעים כאן בכנסת, לא בפעם הראשונה, אותה אישית, בפעם העשירית שואלים 'נו, אז הגשת ערעור?' איך זה יכול להיות?
<מרינה זמסקי: בפעם העשרים חברי כנסת מזדעזעים מהמקרה אבל זה עומד איפה שזה עמד לפני שנה ולפני שנתיים.
<מרינה זמסקי: את זוכרת, זה היה בישיבה - - -
אורלי לוי אבקסיס: רק אל תתבלבלו, הפתרונות לא אצלנו.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מעלים את זה לסדר היום, אנחנו דוחפים, אנחנו משתדלים, אנחנו חברי כנסת, אנחנו לא משרדים.
<מרינה זמסקי: נכון, אני פשוט אומרת שנוח מאוד - - -
אורלי לוי אבקסיס: שר הקליטה היה חייב להיות פה היום.
אורלי לוי אבקסיס: אני עוד פעם חוזרת - - -
<מרינה זמסקי: נוח מאוד לשים את הדברים במסגרת של ועדת קליטה - - -
אורלי לוי אבקסיס: זו בושה וחרפה שהוא לא נמצא פה.
יצחק הרצוג: במיוחד לפני תקציב מדינה.
יצחק הרצוג: הרי אומרים שיש כסף, נכון?
יצחק הרצוג: אמרו שיש - - -
אורלי לוי אבקסיס: בחצי מיליארד היו פותרים את הבעיה, גם של העולים וגם של משרד השיכון.
יצחק הרצוג: במקום להוריד מע"מ היו פותרים.
<מרינה זמסקי: להשמיע את הדברים בוועדת הקליטה זה מאוד נוח לפוליטיקאים רבים כדי לא לגעת בפתרון הבעיה של 28,000 תושבים של מדינת ישראל שפתאום נהיו שקופים.
<מרינה זמסקי: דבר ראשון, מה שאנחנו דורשים, בבקשה, תסתכלו, הם אנשים חיים וחלקם בגיל מאוד מתקדם.
<מרינה זמסקי: לגבי גיל מאוד מתקדם, אנחנו גם רוצים להגיד, צודקים חברי הכנסת לחלוטין שעד שאנחנו נמצא פתרונות של דיור ציבורי, עד שיבנו את אותן דירות שאנחנו מברכים על בניית הוסטלים ובנייה חדשה של דיור ציבורי אנחנו מאוד שמחים, אנחנו חושבים שאלה שלפחות הם בני 80 פלוס, שימיהם כבר מתקצרים ואנחנו יודעים שחלק גדול מהם הם ניצולי שואה וחלק אחר עברו גם הרפתקאות של עלייה ממדינות אחרות, שזה לא מוסיף לבריאות.
<מרינה זמסקי: אנחנו כארגון ציבורי מציעים תכנית חירום לאנשים קשישים בני 80 פלוס שלא תספק להם דיור ציבורי, אבל לפחות תספק להם יציבות ואפשרות להיות ב-5 השנים הקרובות, אנחנו פיתחנו תכנית חירום ואנחנו מציעים לפנות לכל תושבי מדינת ישראל, לבקש מהם סיוע כאזרח לאזרח לשכור דירות לקשישים, כי היום הם עומדים לא רק בקושי למצוא דירה, גם אף אחד לא רוצה להשכיר, כי לא בטוחים שהם ישלמו, שיש להם כסף לשלם, כי הוצאות השכירות מגיעות ל-70%-80% מהכנסתם, אז אין בטחון שהם ישלמו.
אורלי לוי אבקסיס: גם לא יתנו להם את ההשתתפות בשכר דירה עד שלא יקבלו את החוזה חתום.
אורלי לוי אבקסיס: זה הביצה והתרנגולת.
<מרינה זמסקי: אנחנו מתנגדים לעלייה בשכר דירה, כי 2,500 שקל לא יעזרו לאנשים.
<מרינה זמסקי: הניסיון אומר שהשוק אוכל את הפער ב-500 שקל תוך חצי שנה.
<מרינה זמסקי: תוך חצי שנה תהיה עלייה במחירי הדירות והיא אוכלת את התוספת ואז אנחנו רואים שהעולים נמצאים באותו מקום עני שהם היו ומי שהתעשר זה בעלי הדירות.
<מרינה זמסקי: התכנית שאנחנו מציעים זה שהמדינה תשכור דירות קטנות, לא לבנות, ואותו סיוע בשכר דירה ישירות לשכירות לבני 80 פלוס כדי לספק להם לפחות ל-5 שנים יציבות.
<מרינה זמסקי: ודבר אחרון, אנחנו כן מבקשים שהקריטריונים לקבוצות נכים וקבוצות אחרות, שמישהו יתחיל להסתכל בקריטריונים האלה, כי הם מאוד לא צודקים.
יצחק הרצוג: דבריה של מרינה, אני חושב שהם תיארו בצורה יוצאת מן הכלל את שורשי הבעיה ואני רוצה להודות לכל מי שמשתתף כאן על הדיון החשוב הזה.
יצחק הרצוג: אני מלווה את סוגיית הדיור הציבורי עוד מאז שהייתי שר הבינוי והשיכון ב-2005 ואני אומר לכם שזה בסוף מתחיל ונגמר בתפיסת העולם במשרד האוצר ששונא את הדיור הציבורי, רואה בו כאב ראש, לא מוכן להשקיע ולא מוכן לעשות מהפך ותחשבו כמה נציגי מפלגות יש פה ולא הצלחנו לשנות את זה, כי בסוף זה מתחיל מלמעלה.
יצחק הרצוג: זה צריך להתחיל מראש ממשלה ושר אוצר והנושא הזה נראה להם נורא מפחיד, עולה מיליארדים וזה דבר נורא ואיום ובסוף היוזמות שמצליחות הן באמת השותפויות, כמו שסופה יזמה ועמיגור נכנסה.
יצחק הרצוג: אבל תחשבו על זה, זרוע ממשלתית או זרועות ממשלתיות כמעט לא נכנסו לזה.
אברהם נגוסה: סופה לא נכנסה כשרת הקליטה?
יצחק הרצוג: כן, אמרתי, היוזמה של סופה, אבל מה היא נתנה?
יצחק הרצוג: היא נתנה רבע לפרויקט שבסוף רק עמיגור יכלה, כי עמיגור יכולה להביא כספים מהסוכנות, מה שעמידר לא יכלה, כי לעמידר אסור.
יצחק הרצוג: מה שאני אומר זה שלא נותנים כלים למערכת להשלים את הבנייה, דבר שהיה משנה דרמטית את סוגיית הדיור של העולים, בוודאי הקשישים.
יצחק הרצוג: הסוגיה השנייה זה נושא הסיוע בשכר דירה ונושא הסיוע למי שנמצא בדירה ואיתור הדירות.
יצחק הרצוג: כל הנושאים שעולים כאן על הפרק אלה נושאים ברמה לאומית עליונה, שאפילו שר הקליטה לא יכול לפתור, אבל הוא היה צריך להיות כאן, אין ספק.
יצחק הרצוג: אנחנו, כל סיעות האופוזיציה מגויסות למערכה הזה וכל מה שהוועדה תחליט מקובל עליי בעניין הזה, אני רק מצפה שהחלטות הוועדה תהיינה נוקבות וחד משמעיות כפי שחבר הכנסת רזבוזוב דרש בצדק.
יצחק הרצוג: ואני מאחל לכולם שנראה שינוי כמו שאנחנו מקווים.
יצחק הרצוג: תודה.
סופה לנדבר: אני חושבת שהנושא של דיור במדינת ישראל הוא נושא מרכזי, לעולים ולוותיקים, לצעירים ולמבוגרים, בגלל זה ממשלת ישראל חייבת לקחת את זה במרכז הפעילות שלה.
סופה לנדבר: זה נושא מרכזי, בגלל שלא משנה צבע העור, מאיזה מקום הבן אדם מגיע למדינת ישראל, אם נולד כאן או לא נולד כאן, בן אדם בלי קורת גג מעל הראש הוא בן אדם מסכן.
סופה לנדבר: אני חושבת שמדינת ישראל במשך שנים רבות לא התייחסה לדיור ציבורי וכאן לאורלי לוי מגיע כל הקרדיט, בגלל שהיא לקחה את הנישה הזאת, הכניסה אותה למאבק של הפעילות שלה במשך כמה שנים והיום אנחנו מתחילים לראות את ההכרזות, לא תוצאות, רבותיי, הכרזות.
סופה לנדבר: אני יודעת כמה שנים במדינת ישראל בונים דירה.
סופה לנדבר: אתה יודע, אדוני היושב ראש.
סופה לנדבר: אני מצטרפת לחברי הכנסת, ששר העלייה והקליטה, למרות שאין לו פתרונות ועבור הפתרונות הוא צריך להילחם כמו שאני נלחמתי, כמו שסיעת 'ישראל ביתנו' נלחמה היה חייב להיות כאן.
סופה לנדבר: ולמה אנחנו רואים כאן רק חברי כנסת מהאופוזיציה?
סופה לנדבר: הדבר הזה לא מעניין אף אחד, חוץ מההכרזות?
סופה לנדבר: ביום הזה אנחנו לא נשמע שום דבר, אני רוצה פתרונות.
סופה לנדבר: אתם יודעים, אני לא נמצאת באשליות, אנחנו גם בוועדה הזאת דיברנו על ניצולי שואה ואני הגשתי חוק ואני צריכה להגיד ששר האוצר מתעלם מהעניין של ניצולי השואה.
סופה לנדבר: 1,300 ₪, הפכו את הרנטה של גרמניה להכנסה ולאף אחד לא אכפת במדינת ישראל, לא לאוצר, לא לחברת הממשלה שרת המשפטים, אני הייתי צריכה להעלות את זה כחוק, רזבוזוב הצטרף אליי, על רנטה מגרמניה במדינת ישראל.
סופה לנדבר: אדוני היושב ראש, אתה ניהלת כאן ישיבה, היא לא הביאה לתוצאות בגלל שחברי הקואליציה שמים פס על ניצולי שואה, סליחה על הביטוי.
סופה לנדבר: אני אגיד לכם, אני לא מצפה שמהיום הזה תבוא ישועה, אבל אני מצפה שמהיום הזה אתה כיושב ראש ועדה תכריז על זה שבין משרד השיכון ומשרד העלייה, החלוקה של הדיור הציבורי צריכה להיות שווה בשווה.
סופה לנדבר: נכון שאני הגשתי חוק, אבל זו צריכה להיות הכרזה שלך ומאבק שלך יחד איתנו.
סופה לנדבר: אתה חבר בקואליציה, אתה צריך לדרוש משר השיכון שהחלוקה בין משרד העלייה והקליטה ובין משרד השיכון צריכה להיות 50-50.
סופה לנדבר: במשך שנים שהייתי שרה לקחתי את הנושא של דיור כנושא מרכזי לטיפול.
סופה לנדבר: יכול להיות שבחלק מהדברים הצלחנו, חלק לא הצלחנו, אבל אנחנו היום כחברי כנסת צריכים לעזור למשרד העלייה והקליטה בפעילות שלו בגלל שמשרד העלייה והקליטה התחיל לבנות, וזה לא פלא.
סופה לנדבר: משרד העלייה והקליטה לא צריך לבנות, אבל לקחתי את זה לעצמי בגלל שכאשר הגעתי למשרד העלייה והקליטה לפני 6 שנים התור במשרד העלייה והקליטה היה כמעט 50,000 איש, רבותיי, ואז לקחתי כל פתרון כפתרון.
סופה לנדבר: לקחנו מרכזי קליטה, שיפצנו אותם ואכלסנו אותם, ואכלסנו אותם בערים שיש בהן מצוקה אמיתית.
סופה לנדבר: אנחנו לקחנו 500-600 דירות בפריפריה ויצאתי בקריאה לחד הוריות, לאנשים חולים, לאנשים שאין להם סיכוי במרכז המדינה לקבל דיור, אמרתי שאנחנו נשפץ את הדירות ואנחנו נאכלס אותם.
סופה לנדבר: ואתה יודע, על 500 דירות אנחנו קיבלנו 12,000 פניות תוך חודש ימים, המצוקה גדולה ביותר.
סופה לנדבר: מה אני מצפה?
סופה לנדבר: יש 4,000 יחידות דיור שאנחנו התחלנו לבנות ולא סיימנו בגלל שהיום המשרד נמצא בידיים של הליכוד, אני מצפה שיסיימו את הבנייה, אני מצפה שראשי הערים ייקחו את פרויקט קרקע חומה ויבנו על קרקע חומה.
סופה לנדבר: קרקע חומה זו קרקע ציבורית ועל קרקע חומה יכול לבנות לא רק עמיגור, שכל מחיאות הכפיים מגיעות להם, כל המחמאות, בגלל שהם לקחו את זה כדבר רציני ביותר.
סופה לנדבר: יובל פרנקל מכיר כל דירה וכל בן אדם שמאכלסים אותו לדירה, הוא מכיר גורל של כמעט כל בן אדם.
סופה לנדבר: הוא מנכ"ל עמיגור, הוא לוקח את הצרה של הבן אדם לא כצרה זרה, זאת אומרת כל בן אדם זה כאילו משפחה שלו וכך הוא מתייחס.
סופה לנדבר: אני מאחלת שבמדינת ישראל יהיו פקידים בדרג גבוה כמו הפקידים בעמיגור וכמו העובדים בעמיגור.
סופה לנדבר: היחס אנושי, סופר אנושי, זה דבר ששייך לעמיגור ומגיע ליובל פרנקל ולכל הצוות של עמיגור באמת תודה רבה על הסיוע.
סופה לנדבר: בעיית הדיור נמצאת על השולחן של מדינת ישראל.
סופה לנדבר: אני לא אומרת על שולחן ממשלת ישראל, לא יכול להיות שהשר החדש יפתור את הבעיות, אבל אנחנו שומעים בזמן האחרון המון הכרזות, אני כל כך רוצה להאמין שבמקום הכרזות אחרי שנה אנחנו נאכלס את הדירות האלה.
סופה לנדבר: הכרזות בנפרד ואכלוס בנפרד.
סופה לנדבר: אני רוצה לדעת מתי מתחילים לבנות בנתניה, אני רוצה לדעת מתי מתחילים לבנות בפתח תקווה, אני רוצה במרכז המדינה ובכל מקום, מתי מתחילים ומתי מסיימים.
סופה לנדבר: עכשיו, אדוני היושב ראש, זה לא שייך לוועדת העלייה והקליטה אבל זה שייך לכל הדיון שיש היום במדינת ישראל, לא צריך להיות מקום לבירוקרטיה.
סופה לנדבר: אתה יודע, כל הוועדות האלה, עד שהם מתחילים ועד שהם זזים, ואין אחריות אישית.
סופה לנדבר: כמו שקרה עכשיו עם חברת חשמל.
סופה לנדבר: במדינה נורמלית היו מפטרים חלק של העובדים, שולחים אותם לביטוח לאומי, ללשכת העבודה, והאחריות צריכה להיות אישית בכל מקום.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שאנחנו חיים במדינה בלי אחריות אישית.
סופה לנדבר: פקיד צריך להיות אחראי על כל דבר וועדה צריכה לעבוד ימים ולילות, לקחת לה שם כוח אדם נוסף, בגלל שאנחנו יכולים להכריז כאן עד מחרתיים, אבל כל הוועדות, עד שמתחילים ועד שמסיימים, תיקחו תמ"א 38, עד כמה החוק מצוין ועד כמה הרבה קשיים יש בחוק הזה.
סופה לנדבר: אני מבקשת ממך תמיכה בכמה דברים.
סופה לנדבר: השוואה בין שכירות במשרד העלייה והקליטה ומשרד השיכון.
סופה לנדבר: הגשתי על זה חוק.
סופה לנדבר: השוואה של אחוזי חלוקה בין משרד השיכון ומשרד העלייה והקליטה.
סופה לנדבר: כאן כתוב שצריכים לתת כלים למשרד העלייה והקליטה, אנחנו נילחם שגם המשרד הזה יקבל מספיק כלים.
סופה לנדבר: במשך 6 שנים אנחנו הוספנו לנכים מרותקים לכיסא גלגלים, אנחנו הוספנו כסף לשכירות של חד הוריות וכך הלאה והלאה, לא מספיק, בגלל זה צריכה להיות השוואה בהשתתפות של שכירות בין משרד העלייה והקליטה למשרד השיכון.
סופה לנדבר: יכול להיות שעל בסיס החוק אנחנו נצליח להעביר את זה.
סופה לנדבר: ואני מאחלת לנו שאנחנו נאכלס את הדירות האלה.
סופה לנדבר: עכשיו הדברים הפרטניים.
סופה לנדבר: אני מבקשת שאנחנו נעקוב אחרי כל המקרים הפרטניים.
סופה לנדבר: במקרה הזה הגברת לא שייכת למשרד העלייה והקליטה, אבל במשרד העלייה והקליטה הייתה קריאה כאשר היו דירות בפריפריה, באר שבע היא לא פריפריה, היא עיר הבירה של הנגב והיו שם דירות ואכלסנו אותן והיו בדרום והצפון ואני אמרתי, אנשים שגרים במרכז המדינה ולא יקבלו שם דירות לא צריכים להיות בחלום ורוד, אז אמרתי 'מי שרוצה, תבואו, תסתכלו', היו במשרד העלייה והקליטה דירות - - -
יואל רזבוזוב: היו 180 דירות.
יואל רזבוזוב: הן מאוכלסות?
יואל רזבוזוב: 150?
יואל רזבוזוב: לא יודע, לפי הפרוטוקול של הוועדה - - -
סופה לנדבר: כל חודש מקבלים דירות ממשרד השיכון ואז יש דירות.
סופה לנדבר: אני לא יודעת איפה יש עכשיו.
סופה לנדבר: אני הייתי מקבלת ודורשת לקבל את הרשימה של הדירות שאנחנו קיבלנו ממשרד השיכון כל שבוע, כדי שיהיה עדכון על השולחן שלי.
סופה לנדבר: אני מאמינה שגם השר הנוכחי יעשה את זה.
סופה לנדבר: אני חושבת שהיום הזה, אנחנו חייבים לסיים גם בוועדה וגם בכנסת, לא בהכרזות אלא במעשים.
סופה לנדבר: די לדבר.
סופה לנדבר: מינהל מקרקעי ישראל שייך למדינת ישראל, מינהל מקרקעי ישראל חייב לשחרר את האדמות.
סופה לנדבר: זה נכס של כולנו, של כל אזרחי מדינת ישראל, ואם יש קרקע במרכז המדינה צריכים לשחרר את הקרקע ולהתחיל שם לבנות.
סופה לנדבר: ודי לדבר, צריכים לבנות.
סופה לנדבר: אני רוצה להוסיף, אדוני.
סופה לנדבר: אנחנו אכלסנו בראשון לציון את הוסטל הדיור המוגן החדש, החברה הכלכלית שבנתה שם.
סופה לנדבר: שם מה שקרה, בעצם לא אישרו המחאת זכויות כמו שאישרו בעמיגור ואז כסף שמדינת ישראל משלמת על השתתפות על שכירות עובר דרך החשבונות של האנשים.
סופה לנדבר: לא צריכים לבלבל את הקשישים, אני דרשתי מיד לתרגם את החוזה ובלי תרגום לרוסית לא להחתים את האנשים, זה דבר אחד, ובשבוע הבא אני מעבירה בוועדה לפניות הציבור ואני דורשת ממשרד העלייה והקליטה, מהחברה הכלכלית של ראשון לציון, מכל הגורמים להגיע לוועדה ולתת פתרונות ולהחתים את האנשים על השתתפות אישית ולא לבלבל אותם.
אברהם נגוסה: לפני נציג האוצר, אני מבקש שתמתין, כי כדי שתהיה לך תמונה כללית אני רוצה שתשמע גם את זיוה מקונן-דגן, מנכ"לית האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה.
<זיוה מקונן-דגו: האמת היא שזה מאוד מאוד מטריד שמדינת ישראל כמדינה שקולטת עלייה, שבשנותיה הראשונות קלטה מיליוני יהודים, בשנות ה-90 יכלה לבנות בשנה אחת, כשהיה שר השיכון אריאל שרון ז"ל, אלפי דירות ולקלוט מיליון ומשהו יהודים, לא מסוגלת היום, לאחר שמכרה אלפי דירות ציבוריות, לבנות בכסף הזה.
<זיוה מקונן-דגו: זו שערורייה שצריך לטפל בה ביסוד, כי לא הגיוני, גם אם זה עולים חדשים, גם אם זה צברים ישראלים שנולדו פה, שצריכים לסבול ולהמתין שנים על גבי שנים בלי לקבל את הזכאות המינימלית שלהם.
<זיוה מקונן-דגו: הדבר השני שמטריד אותי זה העניין שבאמת הפתרונות הם בפריפריה.
<זיוה מקונן-דגו: נכון, חלום ורוד, אבל לא יכול להיות שאנשים דווקא שזקוקים וצריכים לקבל מענים ביישובים חזקים, ואנחנו יודעים שהשירותים במרכז הארץ הם השירותים היותר חזקים, היותר טובים, גם אם זה בבתי חולים וגם בקופות חולים, בכל מקום, ולהציע לאנשים לגור בשדרות כי יש דירה פנויה בשדרות וכו' וכו' - - -
סופה לנדבר: נניח, גברת, עד 15 שנה מקבלת במשרד העלייה והקליטה את הדירה, אז אני פשוט מהדירות שהיו המלצתי לאנשים, כדי שלא יעברו למשרד השיכון, בגלל שאני יודעת איזה קריטריונים - - -
<זיוה מקונן-דגו: אני מסכימה, גברתי השרה לשעבר, אני יודעת שעשית עבודה מדהימה ומשמעותית, אבל אני חושבת שצריך להיאבק שבכל יישוב ויישוב במדינת ישראל יהיו מספיק דירות ציבוריות שמאפשרות לכולם.
סופה לנדבר: את צודקת.
סופה לנדבר: סליחה, אני פשוט צריכה לעבור לוועדה - - -
<זיוה מקונן-דגו: חבל, כי יש לי דברים להגיד ולהתייחס - - -
אברהם נגוסה: חברי הכנסת קוראים אחר כך את הפרוטוקול.
אברהם נגוסה: הם צריכים להצביע בוועדות אחרות ולכן זה ככה, אבל הפרוטוקול עובר לכולם.
<זיוה מקונן-דגו: מה שאני רוצה להגיד לגבי יוצאי אתיופיה ורוב הקשישים שנמצאים פה, הם נקלטו במרכזי הקליטה כשמשרד הקליטה בא ואומר שבמשך שנה ושמונה עד שנתיים תהיו במרכזי קליטה.
<זיוה מקונן-דגו: מה הפלא?
<זיוה מקונן-דגו: יש פה אנשים שחיים 10 שנים, 12 שנים, בדירות ארעיות.
<זיוה מקונן-דגו: צריך לציין שהאנשים האלה המתינו באתיופיה במשך 7, 8, 10 שנים כדי לעלות ופה הם נמצאים במצב של המתנה.
<זיוה מקונן-דגו: הם יכולים לחכות.
<זיוה מקונן-דגו: אם משרד הקליטה שלקח שלושה מרכזי קליטה והפך אותם עם עמידר לדיור קבע של קשישים, ונתן אותם בתנאים - - -
אברהם נגוסה: עמיגור.
<זיוה מקונן-דגו: סליחה, לא עמידר, עמיגור.
<זיוה מקונן-דגו: כן, רשויות נפרדות.
<זיוה מקונן-דגו: אם הם עשו את זה ואם הם רוצים להחליט לקחת מרכז קליטה של יוצאי אתיופיה ולהפוך אותו לדיור ציבורי שהוא נגיש ומנגיש ומרכז וכו', זה מצוין, אבל אף אחד לא עושה שום דבר.
<זיוה מקונן-דגו: האנשים האלה נמצאים במצב של סטטוס זמניים, כשהם לא מקבלים את כל השירותים שאמורים לקבל אזרחים במדינת ישראל והם ממתינים.
<זיוה מקונן-דגו: אני רוצה גם לציין, אדוני היושב ראש, איפה מרכזי הקליטה האלה נמצאים.
<זיוה מקונן-דגו: איילת השחר.
<זיוה מקונן-דגו: איילת השחר זה בין צפת לבין קרית שמונה.
<זיוה מקונן-דגו: חור נידח.
<זיוה מקונן-דגו: בית אלפא, ליד קיבוץ בית אלפא, ליד עפולה, שוב, אפילו תחבורה ציבורית לא מגיעה לשם.
<זיוה מקונן-דגו: איבים, בדרום הארץ, אחרי שדרות.
<זיוה מקונן-דגו: נהריה, שוב.
<זיוה מקונן-דגו: בסדר, אפשר להגיד שהיא עיר, נכון, אבל עדיין כשאנחנו רואים איפה יוצאי אתיופיה, שנמצאים במרכז הארץ ובדרום, המשפחות האלה מנותקות, הם לא יכולים להמשיך לנסוע 10 שנים, 12 שנים, בתור עולים חדשים ולהישאר שם בתור עולים חדשים.
<זיוה מקונן-דגו: אז מה שאנחנו מציעים, אחת, שרת הקליטה באמת עשתה מהלכים משמעותיים בתור שרת הקליטה ועל קרקע חומה החליטה לבנות 4,000 יחידות דיור.
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו רוצים לדעת כמה מהן יוקצו ליוצאי אתיופיה, שהאנשים האלה שנמצאים כבר 10 שנים במרכז קליטה ייצאו ויגורו בדיור קבע.
<זיוה מקונן-דגו: ואיך הוועדה הזאת לוחצת ודוחפת כדי שהדיור הציבורי, שהמדינה התחייבה וזו אחריותה של המדינה, לבנות ולייצר אותם, כדי שהאנשים האלה יחיו במקום שיכול לתת להם את כל השירותים.
<זיוה מקונן-דגו: לגבי הוותיקים אני לא אדבר, אבל מקבצי דיור לקשישים, שניתנים גם לעולים אחרים.
<זיוה מקונן-דגו: יש כ-300 קשישים יוצאי אתיופיה, אנחנו מבקשים, אדוני היושב ראש, שבתקופה הקרובה יינתנו להם פתרונות בטווח של השנה הקרובה.
<זיוה מקונן-דגו: כולנו יודעים שבאוגוסט 2013 כביכול הסתיימה העלייה של יוצאי אתיופיה, עברו כבר שנתיים, הם לא צריכים להיות שם, כל מרכזי הקליטה גם צריכים להיסגר ואולי יש לכם אפשרות להפוך את מרכזי הקליטה האלה גם לפתרונות של דיור ציבורי לאחרים, אבל בהחלט למצוא פתרון גם לאלה.
אברהם נגוסה: טוב, להיסגר לא, כי יש יהודים בדרך.
אברהם נגוסה: עכשיו אני רוצה לשמוע מנציג האוצר, אני רוצה שתתייחס גם על מה ששמעת בעניין הדיור הציבורי וגם לעולים שנמצאים במרכזי קליטה.
אברהם נגוסה: בדיון הקודם גם המנכ"ל הסכים לדבר שבודדים שנמצאים במרכזי קליטה, אתם הקצבתם 1,500 שקל שכירות ואז הייתה הצעה פה בוועדה שמנכ"ל משרד הקליטה הסכים, להפוך את ה-1,500 שקל למענק חד פעמי של 5 שנים, לתכלל אותו לסכום של 90,000 שקל ו-90,000 שקל יהפכו למענק.
אברהם נגוסה: האם בתקציב הזה שאתם מתכננים כך יהיה?
<יובל טלר: אני חייב להודות, אדוני היושב ראש, שאני לא מכיר את ההבטחה של מנכ"ל משרד הקליטה, אולי לזה תוכל להתייחס הנציגה ממשרד הקליטה.
<יובל טלר: אני פשוט לא מכיר את הפרטים.
<זיוה מקונן-דגו: הסיוע לשכר דירה שמקבלים צעירים או מוצע לקשישים יוצאי אתיופיה במרכזי קליטה, שיהפוך למענק חד פעמי של 90,000 במקום 5 שנים של 1,500 שקל.
<יובל טלר: אני כן אגיד בסוגריים שביחס ליוצאי אתיופיה יש החלטת ממשלה שמתגבשת בימים אלה, גם בנושא של - - -
<זיוה מקונן-דגו: אוה, כל הזמן אנחנו מחכים להחלטות של הממשלה - - -
אברהם נגוסה: רגע, אני מצטער.
<זיוה מקונן-דגו: העולים החדשים לא נמצאים בכלל בהחלטת הממשלה הזו.
אברהם נגוסה: לא, הוא מתכוון למשהו אחר.
אברהם נגוסה: בואו ניתן לו לסיים את דבריו.
<יובל טלר: מה שאני יודע, משרד הבינוי כן מעניק מענקים מוגדלים ליוצאי אתיופיה שיוצאים ממרכזי קליטה, מענקים לרכישת דירה.
אברהם נגוסה: השאלה פה, המענק לא מספיק ולכן הם תקועים במרכז הקליטה.
<זיוה מקונן-דגו: וקשישים בכלל לא מקבלים מענקים.
אברהם נגוסה: והבודדים, אין להם זכות משכנתא.
<יובל טלר: אז אני לא מכיר את פרטי הנושא הזה.
<יובל טלר: אני אשמח להתייחס אליו מאוחר יותר, להעביר תגובה לוועדה אחרי שאני אלמד את הנושא לפרטים.
<יובל טלר: אולי גם נציגת משרד הבינוי והשיכון, נדבר על הנושא ביחד.
<יובל טלר: לגבי הנושא, התייחסות לדיור הציבורי, מה שגם נציגת משרד הקליטה וגם נציגת משרד הבינוי, שלושת המשרדים עובדים בימים אלה במשותף לראות איך אנחנו מוצאים פתרונות גם במסגרת התכנית עליה דובר פה, עוד כשחברת הכנסת לנדבר כיהנה כשרת הקליטה, להענקת מענקים של 110,000 שקל להקמת יחידת דיור.
<יובל טלר: כמובן שהפרויקט שדובר עליו פה קודם, שיתוף עמיגור, נעשה גם בשיתוף עם משרד האוצר, אנחנו כן מנסים לראות איך אנחנו מצליחים לדחוף את הפרויקט הזה ומתוך 2,600 יחידות הדיור האלה להביא כמה שיותר בטווחי זמן מיידיים, אנחנו עובדים מסביב לשעון בשביל לסגור את פרטי ההסכם וכן להביא פתרונות במסגרת התקציבית שנקבעה.
<יובל טלר: המסגרת התקציבית שנקבעה, מסגרת הצעת התקציב, כבר כוללת את המסגרת התקציבית, בחלקה לפחות, בשביל התכנית הזאת.
<יובל טלר: אנחנו מקווים ככה שנוכל להביא כבר פתרון מיידי בשלבים הראשונים ולראות אחרי זה איך אנחנו ממשיכים לייצר עוד ועוד פתרונות.
<ארז שני: אדוני היושב ראש, רק עוד מילה אחת אם אפשר.
<ארז שני: אני חושב שבאמת צריך להוסיף פה, משרד האוצר לוקח חלק מאוד משמעותי ובנושא הבנייה החדשה יש פה רוח חדשה ורוח גבית טובה מאוד, ושיתוף הפעולה הזה באמת בין משרד הקליטה, האוצר, השיכון, קורם עור וגידים ומתקדם חזק מאוד קדימה.
<ארז שני: באמת תודה גדולה מאוד לשלושת המשרדים האלה שעושים רבות לטובת העניין הזה, באמת עושים רבות, לפעמים בוועדות האלה תוקפים אותם ולזכותם ייאמר שקורים עכשיו הרבה מאוד דברים טובים.
אברהם נגוסה: תראה, תוקפים מכיוון שהבעיות קיימות ולכן אנחנו רוצים פתרון.
אברהם נגוסה: בסך הכול מבחן התוצאה זה מה שירגיע את כולם.
אברהם נגוסה: אף אחד לא נגד מישהו, אבל פה יש בעיה אמיתית ואנחנו רוצים פתרון, זה כל העניין.
אברהם נגוסה: לפני שאנחנו שומעים את משרד הבינוי אני רוצה לשמוע את עו"ס אסתר סושנסקי מעמותת כן לזקן.
<אסתר סושנסקי: כן, אני מייצגת את עמותת כן לזקן.
<אסתר סושנסקי: אנחנו כבר כמעט 5 שנים מפעילים קו חם בשפה הרוסית ומקבלים את הפניות של הקשישים דוברי רוסית מכל הארץ.
<אסתר סושנסקי: כל שנה אנחנו מקבלים אלפי פניות והנושא הבולט והכי כאוב ורגיש זה בוודאי נושא הדיור.
<אסתר סושנסקי: למה נושא הדיור?
<אסתר סושנסקי: אם ניקח נגיד קשיש, שני קשישים באותו גיל, בני 74, אחד מהם גר בהוסטל והשני גר בשכירות בשוק הפרטי.
<אסתר סושנסקי: שניהם מתקיימים מאותה קצבת זקנה 2,770 שקל.
<אסתר סושנסקי: כל אחד מהם מקבל סיוע ממשרד השיכון בסביבות 778 שקלים, מי שגר בהוסטל משלם מ-8% עד 10% מההכנסה שלו, בסביבות 200 שקל עבור השכירות.
<אסתר סושנסקי: הוא מוסיף לדמי השכירות שהוא מקבל ממשרד השיכון עוד 200 שקל.
<אסתר סושנסקי: הקשיש שגר בשוק החופשי של השכירות הוא משלם שכר דירה של מינימום 2,000 שקל, אז נגיד מזה 770 הוא מקבל ממשרד השיכון, אז חצי מההכנסה החודשית שלו, מהקצבה שלו, אפילו לקחנו את הסכום הכי צנוע, 2,000 שקל, בדרך כלל זה הרבה יותר, אז כמעט כל קצבת הזקנה שלו הולכת למימון שכירות.
<אסתר סושנסקי: אז קיים אי שוויון חברתי, אפשר לומר, באותה קבוצה של אוכלוסייה.
<אסתר סושנסקי: אנחנו סבורים בעמותה שלנו שאולי אפשר להקים איזה שהוא מנגנון פיקוח, שהקשיש לא יוציא יותר מנגיד 25% מהקצבה שלו על הוצאות דיור.
<אסתר סושנסקי: צריך לחשוב על זה, איך להגדיל את דמי השכירות שלו, איך לעזור לבן אדם.
<אסתר סושנסקי: תור ההמתנה לפתרון דיור סוציאלי, שבעיקר זה הוסטלים, לא פחות מ-15 שנה, זה ידוע לכולם.
<אסתר סושנסקי: ברור שבן אדם זקן תוך 15 שנה מזדקן, זה תהליך טבעי ורמת התפקוד שלו ומצב בריאותו ירוד כבר.
<אסתר סושנסקי: מה קריטריון האכלוס של הוסטלים, פתרון הדיור הציבורי, מי מקבל?
<אסתר סושנסקי: מי זכאי?
<אסתר סושנסקי: מי שעצמאי בתפקוד.
<אסתר סושנסקי: מה זאת אומרת?
<אסתר סושנסקי: יש כבר לבן אדם סיוע מביטוח לאומי בתפקוד, איזה שהיא מטפלת באה, אז הוא נהיה כבר לא זכאי.
<אסתר סושנסקי: הבן אדם לא מודע לזה.
<אסתר סושנסקי: הוא נמצא באשליות, הוא נמצא בתור המתנה לפתרון דיור והוא חושב 'אני אסבול עוד שנה-שנתיים ואני אקבל'.
<אסתר סושנסקי: כשהוא מגיש את המסמכים שלו לוועדת אכלוס הוא מקבל בשורה מאוד לא נעימה, שנשללת זכאותו לפתרון דיור, כאילו להוסטל, בוודאי הוא לא יקבל דירת עמידר או עמיגור, כי קשיש בודד לא יקבל, משפחות הלוואי שיקבלו.
<אסתר סושנסקי: אז מה הפתרון לבן אדם הזה?
<אסתר סושנסקי: אגב, למה נשללת הזכאות להיכנס להוסטל?
<אסתר סושנסקי: כי אין שם שירותים לבן אדם שתלוי בעזרת הזולת, אין רופא, אין אחות, אבל הקשישים שכבר נמצאים בהוסטל, כמעט כולם מקבלים את המטפלות ופתאום המקום הזה כבר מתאים לבן אדם במצב בריאותי ירוד.
<אסתר סושנסקי: אני עבדתי כמעט 20 שנה כעובדת סוציאלית בלשכת הרווחה בירושלים, אני יודעת שלפני שאוכלס מלון חן הקשישים ויתרו על המטפלות בשביל להיכנס ורק נכנסו להוסטל הזה הם מיד חזרו לביטוח לאומי בבקשה לקבל את המטפלת.
<אסתר סושנסקי: אגב, אין חוק שאוסר על אנשים כאלה, עם מגבלות פיזית, להיכנס להוסטלים.
<אסתר סושנסקי: אין חוק, יש הנחיות פנימיות של משרד השיכון.
<קריאה: תנאי סף.
<קריאה: תלוי איזה הגבלה פיזית.
<אסתר סושנסקי: נגיד הוא תלוי, יש לו מטפלת מטעם - - -
<קריאה: היא אומרת שיש תנאי סף, אין חוק.
<אסתר סושנסקי: נכון, אין חוק.
<אסתר סושנסקי: אז מה שאנחנו מבקשים, אולי כן אפשר לאפשר לאנשים שמקבלים מינימום שעות טיפול מטעם ביטוח לאומי, נגיד 9.75 שעה, שכן יוכלו להיכנס.
<אסתר סושנסקי: וגם אף אחד לא דיבר כאן על האנשים שכבר נמצאים בהוסטלים.
<אסתר סושנסקי: אז תדעו שיש הרבה תלונות מאנשים שכבר נמצאים, בגלל חוסר שקיפות.
<אסתר סושנסקי: כל האנשים האלה הם כאילו בני ערובה של הנהלת ההוסטלים, של אם הבית הזאת שמנהלת את ההוסטל ומזל גדול של הקשישים שיש שם בן אדם, אם בית שדואגת באמת.