GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלון פרידמן: אנחנו רואים הרבה פעמים, ואני לא אומר את זה חלילה בקשר ספציפי לתכנית נעל"ה או לתגלית או למסע, אני חושב שכשאנחנו לוקים הרבה פעמים בלנסות לעשות קצת מהכול אנחנו מקבלים בסוף הרבה מכלום.
<אלון פרידמן: כאשר יוצאת יוזמה אחת לכמה שנים, ואני זוכר את השקתה של היוזמה בנוכחות השר ובנוכחות המנכ"ל, לפני קצת יותר משנתיים פה בירושלים, מטרת העל שהוכרזה בזמנו הייתה לחזק את הקשר של צעירי התפוצות לישראל.
<אלון פרידמן: אנחנו מאמינים שעל מנת לחזק את הקשר של יהודי התפוצות לישראל צריך לחזק את הקשר של יהודי התפוצות לצעירים בישראל.
<אלון פרידמן: הסיפור הזה מחבר אותי מיד לנקודה הקודמת של מה קורה עם הצעירים בישראל ואין ספק שחיבור כזה עובד לשני הכיוונים ופועל ומועיל לשני הצדדים.
<אלון פרידמן: הצעיר היהודי מחזק את זהותו היהודית באמצעות החשיפה לישראל והצעיר הישראלי מחזק את זהותו היהודית באמצעות החשיפה לחיים יהודיים בחו"ל, ואין מה לעשות, הקהילות היהודיות בחו"ל הצליחו לפתח דרכים הרבה יותר אטרקטיביות ומגוונות ופלורליסטיות וליברליות לקיים חיים יהודיים כאשר אצלנו בארץ, במדינה היהודית, הרבה פעמים התפיסה היא, בין אם זה נכון ובין אם לאו, שעל מנת לחיות חיים יהודיים אתה צריך ללכת לכיוון האורתודוקסיה.
<אלון פרידמן: אין לך הרבה מאוד אפשרויות להיות יהודי שלא דרך האורתודוקסיה, במיוחד כאשר הרבה ממנגנוני המדינה, בגלל חוסר ההפרדה בין דת ומדינה, הם מנגנונים אורתודוקסיים.
<אלון פרידמן: אני חושב שהאופטימיות שביוזמה הזאת והצעדים הראשונים שכבר מתבצעים הם צעדים שצריך לברך עליהם ורואים באמת גם את השותפים שמגיעים ויושבים מסביב לשולחן וזה בהחלט מעודד.
<אלון פרידמן: אני חושב שזה יהיה לא נכון לסיים את הדיון בוועדה הזאת בלי לשים את האצבע על הנקודה הכואבת ביותר, ודביר, אתה התייחסת לזה קצת, שבעצם שואלים בתפוצות למה לי להיות יהודי, והיום הנושא של נולדתי יהודי הוא לא בהכרח משאיר אותי ככזה.
<אלון פרידמן: היום זה כמעט כמו מוצר, אנשים נוטים לשאול למה לקנות מוצר לפני שהם באים וקונים אותו.
<אלון פרידמן: אני חושב שהאתגר הכי גדול שלנו, ובזה אני אסכם, הוא היכולת למצוא נוסחה שתפריד בין מעשיה של ממשלת ישראל ומדיניותה של ממשלת ישראל לבין היותה של ישראל, או כמו שהאמריקאים מכנים את זה, ההבדל בין what Israel is ו-what Israel does, כאשר אם נצליח למצוא את המפתח שבו נוכל להנחיל ליהודי העולם שישראל בעצם היותה ובעצם קיומה כמדינה יהודית דמוקרטית, במקום שבו היא נמצאת היום, give or take, כמה קילומטרים בגבולות, אני לא נכנס לסיפור הזה כרגע, אבל היא הדבר שעליו צריך להיות קונצנזוס בעם היהודי, כמו שהיה עד כה, ולהפריד את זה ממאמציה או פעולותיה של ממשלה כזו או אחרת אשר מתחלפת אצלנו אחת לכמה שנים, אז אנחנו נוכל באמת להגיע עוד פעם לאותו מכנה משותף רחב.
<אלון פרידמן: ישראל, שהייתה הגוף המחבר בין יהודי העולם במשך הרבה מאוד שנים הפכה בשנתיים-שלוש האחרונות לאיזה שהוא גורם מפריד.
<אלון פרידמן: מי ששמע את הסנטור ג'ו ליברמן הבוקר בפגישת השדולה ליחס ישראל ארצות הברית שמע אותו מתייחס לעניין הזה, הוא אומר שאם עד עכשיו ישראל הייתה קונצנזוס, היום זה כבר לא רפלקס של יהודי לתמוך בישראל, היום צריך לשכנע אותו לעשות את זה.
<אלון פרידמן: אני חושב שזו מטרתה של מדינת ישראל לעשות את זה.
<אלון פרידמן: יהדות התפוצות היא נכס אסטרטגי של מדינת ישראל, לכן מדינה ישראל משקיעה בה, והאתגר המשמעותי ביותר זה לשכנע את יהדות התפוצות שמדינת ישראל היא בקונצנזוס וזכות קיומה היא בקונצנזוס ומאותה נקודה ואילך אפשר להתחיל לדבר על איך בדיוק היא צריכה להתנהל ואיפה בדיוק היא צריכה לשבת ולשים את גבולותיה.
אברהם נגוסה: בהחלט זה אתגר שיש לנו כמדינה, לחזק את הקשר עם התפוצות, עם היהודים.
אברהם נגוסה: אני חזרתי לפני שבועיים מהשתתפות ב-GA בוושינגטון, ראיתי בפדרציות כמה שצריך לעשות הרבה מאמצים כדי לחזק את העם היהודי בגולה לעם היהודי בישראל.
אברהם נגוסה: זה נכס, אני מסכים איתך, ואני חושב שאלה האתגרים שהם מתמודדים בקמפוסים, אני נפגשתי עם ארגונים שונים שהם גם מהארגון שלך, הלל, פעילים שם שמתמודדים גם מחוסר תקציב, אני חושב שפה המדינה צריכה לבוא ולעזור ליהודים שנלחמים נגד האנטישמיות בארצם.
אברהם נגוסה: יש מישהו שרוצה להתייחס?
אברהם נגוסה: אז אני מסכם את הדיון.
אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכם, לשר ולך, שהגעתם והצגתם את תכנית העבודה.
<דביר כהנא: נמצאים פה אנשי המשרד, הם עובדים באמת.
אברהם נגוסה: הצוות וחברי הצוות, שהצגתם לנו את התקציב ואת תכנית הפעולה.
אברהם נגוסה: זו הפגישה הראשונה, זה הדיון הראשון שאנחנו הזמנו אתכם, בהמשך אנחנו נזמין אתכם ונדרוש יותר פירוט על פעילות
אברהם נגוסה: כם מהיום והלאה.
אברהם נגוסה: לכן אני מזהיר אתכם, שתבואו בפעם הבאה עם תוצאות.
<דביר כהנא: בסדר גמור.
אברהם נגוסה: אני מסיים את הדיון, תודה רבה על השתתפותכם.
אברהם נגוסה: אנחנו תיכף נפתח את הדיון.
אברהם נגוסה: אנחנו מחכים ליושב ראש הכנסת שייכנס ואז נתחיל.
אברהם נגוסה: יושב ראש הכנסת הגיע לברך את הכנס ולפתוח, אז אנחנו נקבל את יושב ראש הכנסת.
אברהם נגוסה: כבוד יושב ראש הכנסת, מר יולי יואל אדלשטיין, כבוד השופט, חברי הכנסת, יושב ראש הנהלת הסוכנות היהודית, מר נתן שרנסקי, חברים, אורחים נכבדים.
אברהם נגוסה: היום אנחנו מציינים 30 שנה לעלייה מאתיופיה, אנחנו מציינים היום, שנת 2015, שהעלייה מאתיופיה דוברה בצורה ברורה ופומבית לפני 30 שנה ואנחנו מאוד שמחים היום לציין את זה.
אברהם נגוסה: תודה, אדוני יושב ראש הכנסת, שאתה מכבד אותנו לבוא ולברך את יהודי אתיופיה שהחליטו ולקחו את הסיכון לעלות למדינת ישראל בדרך לא דרך וסבלו והקריבו הרבה בדרך.
אברהם נגוסה: העולים הם הגיבורים של העלייה.
אברהם נגוסה: אני גם רוצה להודות מאוד לכל המערכות של מדינת ישראל שעשו על מנת להגשים את החלום של יהודי אתיופיה.
אברהם נגוסה: אני גם רוצה להודות לפעילי העלייה בקרב הקהילה, שפעלו גם להכרתה וגם לעלייתה של הקהילה יד ביד עם המוסד.
אברהם נגוסה: נמצא איתנו אורח מיוחד שאני מאוד מתרגש להגיד את שמו, אדם יקר, ג'ורג' גוטלמן, שתרם את מטוסיו הפרטיים לצורך הצלחת מבצע משה.
אברהם נגוסה: אנו מבקשים מעומק לבנו להודות לו על כך בשם מדינת ישראל, אתה עשית דבר גדול.
אברהם נגוסה: גם למשפחתך, לאשתך, לשני הבנים שלך, שנמצאים פה, תודה שהיום אתם איתנו.
אברהם נגוסה: אני ארחיב יותר מאוחר, קודם כל אני אתן ליושב ראש הכנסת שיברך ואז אני אמשיך.
יולי יואל אדלשטיין: בוקר טוב, כמעט צהריים טובים, ברוכים הבאים לכנסת, חברי הכנסת וחברי הוועדה, ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, והיושב ראש, חבר הכנסת אברהם נגוסה, כל הכבוד על היוזמה שהיא ציון היום המיוחד הזה.
יולי יואל אדלשטיין: כבוד נשיא בית המשפט העליון, השופט מאיר שמגר, מותר לגלות שאתה לא נמצא כאן בתוקף היותך שופט בכיר ונשיא בית המשפט העליון בדימוס, עם כל הקריירה המשפטית, אלא כמי שעסק בנושא הזה, הלא תמיד פשוט, לפעמים מורכב, של עליית עולי אתיופיה, ותודה רבה לך דווקא בתחום הזה.
יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לך בשם מדינת ישראל ובשם עם ישראל על כל מה שהשקעת ועשית בנושא הזה, כבוד השופט שמגר.
יולי יואל אדלשטיין: מר ג'ורג' גוטלמן, רעייתו אלין, כבר שמענו, שהתגייסתם ברגע הנכון ואני, מניסיוני כבר רב השנים, אומר שלפעמים לחתוך בצורה כזאת ולא להסתבך עם כל מיני בירוקרטיות זה דבר שמאוד עוזר לקדם תהליכים.
יולי יואל אדלשטיין: הלוואי שנזדקק לזה פחות כמדינה, אבל זה שהיית שם בזמן הנכון, ברגע הנכון, מאפשר לנו עכשיו כעבור 30 שנה לחגוג ולציין ביחד את התאריך המיוחד הזה של מבצע משה.
יולי יואל אדלשטיין: פרופ' מיכאל קורינאלדי, חבר הנהלת בהלצ'ין ופעיל עלייה וקליטה של יוצאי אתיופיה, כבוד הקייסים של העדה, כל החברים, כל האורחים, ברוכים הבאים.
יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שלמען הדיוק ההיסטורי צריך לומר שכמו כל תאריך, מבחינת העלייה ממדינה זו או אחרת, הוא תאריך סמלי, חשוב, לא מדויק.
יולי יואל אדלשטיין: באולם הזה אני מזהה, גם ללא משקפיים, יוצאי אתיופיה שעלו לארץ לפני 1985, כבר לא לדבר על רבים אחרים שעלו אחרי, אבל אני חושב שעדיין התהליך סמלי.
יולי יואל אדלשטיין: אני חייב לומר לכם באופן אישי שאני זוכר דירה במוסקבה, ב-1980, בהתכנסות של כמה מסורבי עלייה, מורים לעברית, הגיע האורח, בחור צעיר מישראל, אמריקאי במוצאו שעלה לארץ, אבל היה לו דרכון אמריקאי, כמו לכל המבקרים שיכלו להגיע, הוא היה מנגן בגיטרה, ופתאום הוא התחיל לשיר שיר עצוב, אני לא זוכר את השיר, אבל אני זוכר שהייתה בשיר שורה 'שוב אביב בא, מכבי שוב זכתה', ואז היו המכתבים, המכתבים מיהודי אתיופיה, ביתא ישראל, שבעצם ביקשו והתריעו ורצו שידאגו לעלייתם לארץ.
יולי יואל אדלשטיין: הנושא הזה לא היה מוכר לנו ואני זוכר איך מאותו יום הכרנו את הנושא והבנו שכמונו יש עוד קהילות בעולם של אנשים שנמנע מהם לעלות והם מבקשים אותו סיוע שאנחנו ביקשנו.
יולי יואל אדלשטיין: נתן יעיד, באותן שנים הוא כבר היה מאחורי סורג ובריח, אבל הוא יעיד שמסתבר שהשאיפות היו שאיפות משותפות.
יולי יואל אדלשטיין: חוץ מן התאריך שאנחנו מציינים, לא בכדי אמרתי ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כי ברור שכל עלייה מלווה לאחר מכן בתהליך קליטה.
יולי יואל אדלשטיין: אני אגיד לכם גם כאן שאני, כמי שכמו שרבים מכם זוכרים בילה כמה שנים בשתי קדנציות שונות במשרד הקליטה, אני כל פעם קצת מתלבט, כי באירוע כזה אני יכול, בלי לשקר, בלי להמציא שום דבר, לדבר על ההצלחות הרבות, על ההישגים הבלתי רגילים של יהודי אתיופיה, יוצאי אתיופיה, כאן במדינת ישראל ולציין, עוד פעם, גם בקרב היושבים באולם הזה, קצינים בצה"ל, בעלי תארים מתקדמים, בעלי מקצועות ייחודיים, אנשים שמתנדבים ותורמים, גם לקהילה וגם למדינת ישראל בכלל.
יולי יואל אדלשטיין: חשוב לעשות את זה, כי אנשים הצליחו והתקדמו ובשנים האחרונות, כמו שאתם יודעים, גם בקרב חברי כנסת תמיד יש יוצאי אתיופיה, גם בקרב עובדי הכנסת יש לא מעט עובדים מקרב יהודי אתיופיה, הדברים האלה הם חשובים וצריך תמיד לציין אותם, אבל אסור לעשות גם שקר בנפשנו.
יולי יואל אדלשטיין: צריך גם להזכיר שהדרך עודנה ארוכה ולצד סיפורי ההצלחה יש גם לא מעט סיפורים של אנשים שהיום ברוך ה' לא מתחננים שמדינת ישראל תעזור להם לעלות לארץ, אבל עדיין זקוקים למה שנקרא בעברית לא תקנית פּוש, מה שנקרא דחיפה על מנת להמשיך ולהתקדם ולתפוס את מקומם הראוי כאן במדינת ישראל.
יולי יואל אדלשטיין: לכן, וכאן אני סומך על החברים שיושבים ליד השולחן הזה, שעושים את העבודה ביום יום בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, שאנחנו נדע גם לציין ימים כל כך חשובים בתולדות המדינה שלנו, כמו תאריך 30, תאריך עגול, למבצע משה, גם לציין ותמיד להדגיש ולהזמין לכאן על מנת שיהוו דוגמה את האנשים שמאוד הצליחו וכמו שאמרתי כבר תורמים כאן במדינת ישראל, אבל גם לא לטמון את הראש בחול, ולפעמים תוך כדי פעילות תקיפה מול המוסדות השונים לטפל במחדלים, לטפל באלה שעדיין זקוקים לסיוע.
יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שזה משקף טוב מאוד את החיים שלנו בכנסת בכלל, ללכת בין שני הדברים האלה.
יולי יואל אדלשטיין: על מה אתה שם יותר דגש, על ההצלחות ומה שהצלחת, או על מה שעדיין צריך לעשות?
יולי יואל אדלשטיין: אין פה מרשם שאני יכול לרשום, אבל כמו שאמרתי, אני סומך גם על החברים שלי ליד השולחן הזה, סומך על הפעילים הרבים שלא רק באים לחגוג אלא ביום יום פועלים לקדם את בני הקהילה, את אלה שזקוקים לעזרה שלהם ובעצם סומך על שיקול הדעת של כולנו ושל המדינה הזאת, שידעה לקלוט גלי עלייה שונים, שגם בתחום הזה נמשיך ונטפל עד שבאמת פחות ופחות נצטרך לדבר על בעיות ויותר ויותר נדבר על הצלחות.
יולי יואל אדלשטיין: ואולי נפסיק גם באיזה שהוא שלב לציין ולומר 'הצלחות של יהודי אתיופיה', או 'יוצאי אתיופיה', הצלחות של עוד ישראלים ועוד ישראלים, כאן במדינה שלנו.
יולי יואל אדלשטיין: ברוכים תהיו.
אברהם נגוסה: אני מבקש גם להודות למנכ"ל הכנסת על הסיוע והארגון החגיגי, הוא ארגן לנו גם תרגום סימולטני מאמהרית לעברית ומעברית לאמהרית.
אברהם נגוסה: אני רוצה גם להודות לבית התפוצות שהם ארגנו לנו תערוכה שראיתם בחוץ, המנכ"ל ידבר יותר מאוחר.
אברהם נגוסה: בראש ובראשונה אני מבקש, שוב, להודות בשם מדינת ישראל כולה, בשם הכנסת ובשם כל קהילת יוצאי אתיופיה בישראל לאדם יקר ומיוחד שפעל אך ורק מתוך סולידריות יהודית, מר ג'ורג' גוטלמן, יהודי יקר שבאותה תקופה של מבצע משה חי בבלגיה, שהתנדב לתרום את מטוסי החברה הפרטית שלו ואת צוות עובדיו כדי לאפשר את הבאת אלפי היהודים לישראל במסגרת מבצע משה.
אברהם נגוסה: כל זאת רק בהיותו יהודי ומתוך סולידריות יהודית.
אברהם נגוסה: אנחנו היום אומרים לך תודה על כל מה שעשית.
אברהם נגוסה: אני רוצה לתת לך תעודת הוקרה.
אברהם נגוסה: האנשים שהיו בקשר איתו מטעם מדינת ישראל, אנשי המוסד שעבדו והיו בקשר איתו, הם מתארים את עבודתו.
אברהם נגוסה: מטעמי בריאות הוא לא יכול לעלות, אז אני מבקש את אשתו, אלין גוטלמן, שתגיד כמה דברים.
<אלין גוטלמן: חברי הכנסת היקרים, חברים נכבדים, זה כבוד גדול לבעלי ולבני משפחתי להיות פה במקום החשוב והמשמעותי הזה.
<אלין גוטלמן: אני שמחה להוקיר את פועלו של בעלי, ג'ורג' גוטלמן, במהלך מבצע משה.
<אלין גוטלמן: ג'ורג' נמצא פה איתנו, אך לאור המצב הרפואי שלו, הוא לא יכול להודות לכם אישית.
<אלין גוטלמן: אני רוצה לספר לכם את הסיפור של מבצע משה מהזווית שלנו, זווית שאתם לא מכירים, סיפור ששינה את חיינו כמו את חייהם של 8,500 אתיופים.
<אלין גוטלמן: ג'ורג' היה ילד יהודי שהתייתם מאמו, היא הייתה קורבן של הנאצים במלחמת העולם השנייה.
<אלין גוטלמן: הוא היה עני מאוד, אך הצליח להפוך למהנדס.
<אלין גוטלמן: הוא אהב מאוד לטייל בעולם וחיפש דרך לעשות את זה, להגשים את החלום שלו.
<אלין גוטלמן: ב-1970 הוא קנה את המטוס הראשון באשראי, דבר שלא היה מקובל כל כך בזמן הזה, להפתעתו זה עבד ובזכות זה הגיעו מטוסים נוספים שהיו חלק מחברת תעופה גדולה ומוכרת כמו טרנס אירופיאן איירווייס, TEA.
<אלין גוטלמן: המשפחה שלנו תמיד הייתה ציונית ואוהבת את ישראל ולקחה חלק פעיל בקהילה היהודית והבלגית.
<אלין גוטלמן: בנוסף שירתנו את הממשלה הישראלית בכמה הזדמנויות שלא נוכל לפרט אותן פה.
<אלין גוטלמן: בין הלקוחות הגדולים שלנו היו מדינות ערב, שהשתמשו בחברה כדי לעלות לרגל למכה, כך השתמשו במטוס שלנו והמטוסים שלנו היו מוכרים מאוד בשדה התעופה שלהם, כמו בסודן.
<אלין גוטלמן: יום אחד קיבל ג'ורג' שיחת טלפון מישראל, הוא נשאל האם היה מוכן להציל ולהעלות לישראל אלפי יהודים מאתיופיה, ממחנות פליטים בחרטום, הם היו במצב רע מאוד והמתינו שם כבר הרבה זמן אחרי המסע הקשה הכואב מאתיופיה.
<אלין גוטלמן: ג'ורג' הסכים בלי לחשוב פעמיים, הוא הבין את המצווה הענקית שעמדה מולו.
<אלין גוטלמן: זמן קצר אחר כך, בעזרתם של גופים וארגונים נוספים, מבצע משה יצא לדרך.
<אלין גוטלמן: הטיסות יצאו מחרטום אינקוגניטו לבריסל בשעת לילה.
<אלין גוטלמן: הם לא יכלו להגיע ישר לישראל משום שסודן היא מדינה מוסלמית.
<אלין גוטלמן: המטוסים הסתתרו במקום סודי בשדה התעופה בבריסל ורק אחרי שתדלקו הם המריאו לארץ.
<אלין גוטלמן: הסוד הגדול והבלתי אפשרי הזה נשמר היטב בחרטום ובבריסל, למרות מספר עצום של אנשים שלקחו בו חלק.
<אלין גוטלמן: למעשה ההדלפה הגיעה מישראל וזה הביא לסוף של המבצע.
<אלין גוטלמן: היינו חייבים להפסיק ולהשאיר הרבה אנשים מאחור, לא רק שלא יכלו להמשיך את המבצע, גם כל המדינות המוסלמיות עשו עלינו חרם, דבר שפגע בהישג שלנו.
<אלין גוטלמן: ב-2010, כשג'ורג' קיבל פרס כבוד ממכללת רופין, היה לנו כבוד לקיים שיחה עם צעירים, חלקם אתיופים.
<אלין גוטלמן: סטודנט אחד שאל את ג'ורג' 'למה הסכמת לסכן את העסק ואת המשפחה שלך כדי לעזור לנו?
<אלין גוטלמן: ' ג'ורג' ענה לו 'כי אתם הייתם יהודים בצרה'.
אברהם נגוסה: אני מבקש ממנהלת הוועדה לקרוא את המכתב של אפרים הלוי, שהיה ראש המוסד באותו הזמן.
<דנה גורדון שושני: (מקריאה את מכתבו של אפרים הלוי): 'הזמנת
<דנה גורדון שושני: כם הגיעה אליי בהיותי באמצע השבוע במשימה הסברתית בקרב אחת הקהילות היהודיות באירופה ואני יוצא שוב למשימה דומה בקהילה אחרת בשבוע הבא ולא אוכל להשתתף באירוע שתוכנן בוועדה.
<דנה גורדון שושני: אני מאחל לכם כי תצליחו לקיים אירוע שיכבד את העולים שהגיעו ארצה תוך גילוי אומץ לב נדיר והקרבה.
<דנה גורדון שושני: לצדם התנדבו רבים לשרת בסתר בתנאי סיכון חריגים, ברצף המבצעים שבוצעו בשנות ה-80 של המאה שעברה.
<דנה גורדון שושני: בין היתר זכינו לסיוע נדיר של יהודים בתפוצות במקומות שונים ובתפקידים שונים וביניהם אחד שנוכח במעמד שאתם מקיימים, ג'ורג' גוטלמן, ידידי כאח לי.
<דנה גורדון שושני: אין תיאור ואין שיעור למעשיו המופלאים.
<דנה גורדון שושני: שמור לו מקום ייחודי בכותל המזרח היהודי של מצילי נפשות בכל הדורות.
אברהם נגוסה: ברוכים הבאים גם הקייסים, הקייס ראובן מנשה, קייס מולה.
אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכם שהגעתם.
אברהם נגוסה: אני עכשיו אזמין את יושב ראש הנהלת הסוכנות, מר נתן שרנסקי.
נתן שרנסקי: כבוד היושב ראש, כבוד השופט, נבחרי הכנסת, גיבורים של מבצע משה וגם שלמה ועולים חדשים.
נתן שרנסקי: אתם עכשיו שמעתם סיפור על מבצע משה, איך זה היה נראה בעולם החופשי, באירופה וכאן בישראל, וכמובן באתיופיה.
נתן שרנסקי: אני רוצה לקחת אתכם לשנייה לתוך בית סוהר בברית המועצות, ששם אני מקבל עיתון פרבדה, לא היה אפשר לקרוא שם שום דבר חוץ מעיתון פרבדה, ו'פרבדה' זה אמת, אבל כולם ידעו שכל מילה שם שקר, אבל גם התייחסו בהתאם.
נתן שרנסקי: ואז אני קורא שם מאמר מלא זעם על ישראל, איך הצבא של הישראלים, מטוסים של ישראלים נכנסו למדינה עצמאית, סודן, כבשו שם נמל תעופה, כבשו אנשים ולקחו אותם כבני ערובה, נתנו להם שם, שם היה כתוב פלאשים, הכריזו שאלה יהודים והביאו אותם בשביל להשתמש כבשר תותחים במלחמות שלהם.
נתן שרנסקי: ככה היה כתוב.
נתן שרנסקי: התרגשתי מאוד, כי מיד הבנתי שקרה משהו גדול.
נתן שרנסקי: אם כל מילה של שקר שם תהפוך לאמת אז אנחנו מבינים שישראל כנראה הגיעה ומצאה יהודים באפריקה.
נתן שרנסקי: כשאני נכנסתי לבית סוהר ב-1977 אף אחד מאיתנו לא שמע שיש גם יהודים באפריקה.
נתן שרנסקי: לפחות אנחנו במוסקבה לא שמענו.
נתן שרנסקי: וכאן, כנראה הגענו ועשינו עלייה מאפריקה, אז בטח שיגיעו מטוסים גם אלינו, זו הייתה ההרגשה.
נתן שרנסקי: כמה שנים אחרי זה מבצע שלמה ואני כבר בישראל ואני בא ליושב ראש הסוכנות, אני אומר, יש שמועות, אני לא יודע מה בדיוק, יש שמועות שיש מבצע באתיופיה, אני חייב להיות שם.
נתן שרנסקי: ואני מספר לו על מבצע משה בבית הסוהר והוא נותן לי לנסוע בתור עיתונאי באחד מהמטוסים.
נתן שרנסקי: ואז אני ראיתי בפעם הראשונה את הוועדה המשותפת של המוסד ושל הסוכנות היהודית שם בשדה, באותו לילה, וההתרגשות של האנשים שנפגשו עם ירושלים.
נתן שרנסקי: היה שקט, במטוס שלנו לפחות היה שקט כל הדרך, עד שאמרו שמתחתינו ירושלים ופתאום התחילו זריקות וצעקות 'ירושלים', 'ירושלים', 'ירושלים', אתה מרגיש בדיוק כמו שלנו בברית המועצות המילה ירושלים זה היה סמל, זו הייתה שבועה שאנחנו נגיע לארץ ישראל, ככה היה גם פה.
נתן שרנסקי: אחר כך הייתי שר, הייתי אחראי על להביא ב-97'-98' קמפניון ראשון מאדיס ואחר כך בתור שר הפנים פעם ראשונה ביקרתי ואחר כך ביקרתי הרבה פעמים גם בגונדר וגם באדיס ואני חייב להגיד, עם כל המאמצים הרבים שנעשו ועם כל הגיבורים של יהודי אתיופיה בעצמם שעשו, היו גם הרבה השמצות.
נתן שרנסקי: ההשמצות לא נגמרו בפרבדה.
נתן שרנסקי: אני זוכר איך עיתונאי BBC אמר לי בגונדר בשנת 2000, 'בזמן שאנחנו עושים כל מאמץ וממשיכים להביא עולים מאתיופיה, אבל אנחנו שמענו שישראל מעדיפה להביא לא יהודים, גויים, לבנים במקום יהודים שחורים'.
נתן שרנסקי: ככה הוא אמר לי.
נתן שרנסקי: כמעט התפוצצתי מזעם, אמרתי, 'מה אתם באנגליה, מה אתם בעולם החופשי, במשך מאות שנים של ההיסטוריה שלכם, עשיתם לעמים באפריקה משהו דומה?
נתן שרנסקי: אתם הבאתם 100 איש והפכת אותם לאזרחים חופשיים לכל דבר כאחים שלכם?
נתן שרנסקי: איך אתם מעזים?' אבל אני חייב להגיד שההשמצות נמשכות.
נתן שרנסקי: מה שאני גיליתי, ועכשיו בתור יושב ראש הסוכנות, כשיש לנו הרבה מאבקים נגד העולים שלנו, אין שליחים יותר טובים, יש לנו 1,500 שליחים, אין שליחים יותר טובים להילחם נגד השמצות מאשר שליחים יוצאי אתיופיה, מאותם בחורים ובחורות.
נתן שרנסקי: אחת הבחורות שיצאה במבצע משה כילדה קטנה, היום היא שליחה הכי מוצלחת שלנו בוושינגטון.
נתן שרנסקי: הקהילה היהודית בוושינגטון מבקשת מאיתנו עוד שנה ועוד שנה 'תשאירו אותה'.
נתן שרנסקי: זה מאוד מעניין איך דור שלם של יהודים מאתיופיה הופך למגנים של מדינת ישראל.
נתן שרנסקי: כמובן שיש הרבה אתגרים ובעיות של הקליטה ואנחנו לא ניכנס עכשיו לכל זה, אבל דבר אחד אני חייב להגיד, כשאנחנו עלינו מרוסיה ואתם מאתיופיה היה כלי אחד מאוד חשוב שפיתחנו, זה רדיו רק"ע באמהרית וברוסית.
נתן שרנסקי: אמא שלי ז"ל לא הייתה יכולה להבין שום דבר ממה שהיה בישראל אם לא היה לה רדיו רק"ע.
נתן שרנסקי: אני בטוח שגם אצלכם, אצל ההורים שלכם, זה שיחק תפקיד מאוד חשוב.
נתן שרנסקי: היום יש מאמצים לסגור את רדיו רק"ע, אז אסור לנו לדבר על קליטה מוצלחת של יהודי אתיופיה ויהודי רוסיה ויהודים אחרים ויחד עם זה לוותר על כלי בין הכי חשובים שיש לאינטגרציה, לקליטה.
נתן שרנסקי: אז אני משתמש בהזדמנות זו לקרוא עוד פעם, גם לידידינו בכנסת וגם בממשלה למנוע את זה, לדאוג שאנחנו, מדינת ישראל תמשיך לקלוט במלוא הכוח עם כל הכלים שיש לנו את העלייה המפוארת הזו של עלייה מאתיופיה.
אברהם נגוסה: תודה רבה ליושב ראש הנהלת הסוכנות היהודית מר נתן שרנסקי.
אברהם נגוסה: אני גם מברך את הרב מנחם ולדמן שנמצא פה, שמלווה את הקהילה הרבה שנים.
אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לך שהגעת.
אברהם נגוסה: אנחנו התברכנו בשופט מאיר שמגר, נשיא בית המשפט העליון בדימוס, המכהן היום כבר מ-2007 כנשיא כבוד בוועד הציבורי למען שארית יהודי אתיופיה.
אברהם נגוסה: אנחנו התברכנו בפעילותו ואנחנו מאוד מודים לך, אדוני השופט.
אברהם נגוסה: אני אשמח אם תברך אותנו פה.
<מאיר שמגר: גבירותיי ורבותיי, אני שמח להיות כאן מכיוון שאני היום כאן יחד איתכם ואתם יחד איתי.
<מאיר שמגר: שנים רבות חלמנו בחלום שיש להביא ארצה את כל יהודי אתיופיה.
<מאיר שמגר: זה לא היה דבר יוצא דופן כי הקמתה של מדינת ישראל התלוותה כל הזמן באמונה שיש להביא את היהודים מכל תפוצות הגולה כדי שיגורו כאן בארץ.
<מאיר שמגר: והנה התקווה שלנו התגשמה ואני מקווה שהיא תתגשם עד סופה.
<מאיר שמגר: יש כעת החלטת ממשלה, שוודאי תקוים, שהממשלה תמשיך להביא את כל השארית שנשארה באדיס אבבה והשארית שנשארה בגונדר וכולם יעלו ארצה ויתאחדו כאן עם כל תושבי הארץ הזאת, ודאי עם תושבי הארץ הזאת שהם עולי אתיופיה, אבל לא רק איתם.
<מאיר שמגר: אנחנו טיפלנו בעולי אתיופיה לא רק מתוך אמונה שכל יהודי מכל מקום בעולם יכול להגיע הנה ולחיות כאן, אלא גם מתוך אהבה והם צריכים לדעת זאת.
<מאיר שמגר: אנחנו אוהבים אותם כל השנים שבהם טיפלנו ביהודי אתיופיה.
<מאיר שמגר: היו שנים קשות, שנים של הליכה ברגל, שנים של טיסות, שנים שצריך היה להגיע בדרכים קשות ועקלקלות כדי לעלות ארצה.
<מאיר שמגר: אם אני יושב כאן היום ומסתכל עליכם לבי שמח, כי אני רואה שאתם השתלבתם במדינה הזאת והלכתם להיות חלק אינטגרלי ממנה.
<מאיר שמגר: אני מקווה שהוועדה להצלת יהודי אתיופיה, שבראשה אני עומד כבר מספר שנים, תמשיך לפעול ותביא לסיום הפרשה הזאת כדי שכל יהודי שנמצא באתיופיה יוכל לעלות ארצה ולחיות איתנו.
<מאיר שמגר: זה דורש מאמץ, זה דורש פעולה קבועה, אבל אנחנו למודים בניסיון ואנחנו נעמוד בניסיון הזה.
<מאיר שמגר: לכן אני יכול היום לברך אתכם ולומר לכם שאני שמח לראות אתכם כאן ולברך את כל אלה שיגיעו בעתיד כדי להצטרף אליכם ולהצטרף אליי ולהצטרף לחבריי.
<מאיר שמגר: כל טוב לכם.
<מאיר שמגר: כפי שאמרתי, אני שמחתי להיות כאן ואני אשמח להיות בכל חגיגה שתעשו בעתיד כדי להשלים בעלייה ולהוסיף עוד ועוד.
<מאיר שמגר: להתראות וכל טוב.
אברהם נגוסה: תודה, כבוד השופט.
אברהם נגוסה: אנחנו פה בכנס, חברי כנסת ושרים באים והולכים כי יש ועדות ולכן הם מדברים והולכים.
אברהם נגוסה: יש רשימת דוברים, אבל אני מתנצל שנהוג פה לתת לחברי הכנסת, ואני גם מאוד מברך את טיטי איינאו, מלכת היופי לשעבר של מדינת ישראל, שנמצאת פה איתנו והיא גם תספר לנו על ההישגים שלה במדינת ישראל.
אברהם נגוסה: אני עכשיו נותן לחבר הכנסת יואל רזבוזוב, הוא חבר בוועדת העלייה והקליטה, יושב ראש ועדת העלייה והקליטה הקודם ואני מודה לך שבאת.
יואל רזבוזוב: כן, היה לי חשוב להגיע לכאן ולברך.
יואל רזבוזוב: כבוד יושב ראש הוועדה, כל הכבוד על הדיון, חבריי וחברות הכנסת, כבוד השופט, אורחים נכבדים.
יואל רזבוזוב: כיו"ר הוועדה הקודם, בקדנציה הקודמת, כשנכנסתי לתפקיד, כמו שאתם שומעים, גם אני עולה, עליתי בגיל 10, והייתי שקוע בעלייה שלי, העלייה מברית המועצות לשעבר, ואז למדתי בתור יו"ר הוועדה להכיר עלייה אחרת.
יואל רזבוזוב: קיימנו מעל 70 דיונים בקדנציה הקצרה, קדנציה של שנה ושמונה, בנושא של הקהילה האתיופית, עם בעיות, עם אינטגרציה, עם הישגים.
יואל רזבוזוב: היו כל מיני ועדות.
יואל רזבוזוב: היו גם שני חברי כנסת במפלגת 'יש עתיד', חבר הכנסת לשעבר שמעון סולומון וחברת הכנסת לשעבר פנינה תמנו שטה, כך שגם מהחברים שלי במפלגה למדתי להכיר ואני חושב שבאמת כמו שלכל עלייה יש בעיות, גם בעלייה מברית המועצות לשעבר, גם בעלייה של יוצאי אתיופיה, לכל עלייה יש את הבעיות שלה.
יואל רזבוזוב: כשהתחלנו לעשות דיונים והתעמקנו בנושאים פתאום ראיתי, ואני גם עשיתי חישוב לעצמי, לכל עלייה בערך לוקח דור, 25 שנים, ואז היא מתחילה להשתלב ומתחילים להיות הישגים, אז באמת ראיתי המון הישגים, ואני חושב שבמדינת ישראל עדיין לא מבינים ולא מדברים על ההישגים האלה.
יואל רזבוזוב: מעבר למה שיושב ראש הוועדה ציין, יש לנו כאן מלכת יופי, יש אנשי תרבות, יש אנשי ספורט.
יואל רזבוזוב: אני גם הסתובבתי הרבה בחברות, חברות ממשלתיות, טיפלנו בנושא של החוק של העדפה מתקנת, פתאום ראיתי את כמות המהנדסים, כמות הקצינים, אנשים שבאמת השתלבו.
יואל רזבוזוב: אינטגרציה כל כך טובה, אבל איכשהו תמיד אוהבים לדבר על הבעיות.
יואל רזבוזוב: חשוב לדבר על הבעיות כדי לטפל בהן, אבל יש לכם גם בתור קהילה אחרי 30 שנים הרבה אנשים שאתם יכולים להתגאות בהם.
יואל רזבוזוב: אני חושב שזה הדבר החשוב.
יואל רזבוזוב: היום, דווקא ביום השמח הזה, ביום הציון הזה בכנסת, אני חושב שאתם צריכים להתגאות, כי אחרי 30 שנים אתם נותנים באמת תרומה מאוד גדולה למדינת ישראל, כמו שאמרתי, בצבא, בתרבות, כמעט בכל תחום שקיים במשק הישראלי ואתם צריכים להתגאות.
יואל רזבוזוב: אנחנו כאן בכנסת צריכים להמשיך הלאה, לטפל בכל הבעיות של כל העולים, של כל העליות, לכולם יש את הניואנסים ודברים קטנים שצריך לטפל בהם, אבל בסופו של דבר, כמו שאני אמרתי, זה יום שמח ואנחנו גאים ומברכים אתכם.
אברהם נגוסה: תודה לחבר הכנסת יואל רזבוזוב.
אברהם נגוסה: יש לנו עוד חברי כנסת שממהרים לוועדות, חברת הכנסת ד"ר ענת ברקו, היא גם רוצה לברך אותנו.
אברהם נגוסה: אנחנו מאוד מודים לך שהגעת.
ענת ברקו: תודה רבה, ד"ר נגוסה.
ענת ברקו: כבוד הנשיא שמגר, חבריי חברי הכנסת, עולים חדשים, גבירותיי ורבותיי, יש פן מסוים שאולי פחות דובר בו כשמדברים על העלייה של יהודי אתיופיה, על מבצע משה, שבעצם רבע מאותם עולים נספו בדרך.
ענת ברקו: רבע.
ענת ברקו: זה דבר עצום וזה אובדן אדיר ולא במקרה נקבע יום הזיכרון ביום ירושלים, שאין יותר סימבולי מהשאיפה והחלום לממש את מה שעבר במשך הדורות, להגיע לירושלים, ואותו היום נקבע כיום זיכרון לנספי עליית יהודי אתיופיה.
ענת ברקו: צריך עוד יותר לצרוב את האסון הזה בתודעה של כולנו, כי המבצע הוא מבצע משמח ומשמח מאוד לראות את כולם פה, אבל צריך גם לזכור את אלה שלא זכו לממש באמת את חלומם, את ההגשמה האולטימטיבית שלהם כיהודים.
ענת ברקו: מה שאני רוצה לומר, טיטי, כולם דיברו על זה שאת מלכת יופי, אבל אני רוצה להגיד שאת קצינה בצבא, קצינה בצה"ל, לי זה מאוד חשוב שאנחנו נזכיר את זה.
ענת ברקו: אני מתחברת מהמקום של השירות שלי בצבא, שירות ארוך שנים, בהיותי קצינת הח"ן של פיקוד הדרום מיינתי את החיילות הראשונות שעלו בעלייה הזו לקורס הקצינות ובאמת איתרנו את הבנות הראשונות לקורס קצינות של יחידות השדה, הקצינה ממוצא אתיופי הראשונה שהייתה בצה"ל ביחידות השדה.
ענת ברקו: זה היה לפני 20 שנה בערך והייתה הצלחה עצומה.