GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם נגוסה: אני לא יודע, אני רק מצביע שהמשרד או התחום או המערכת הכי חשובים זה חינוך בכיוון הזה.
אברהם נגוסה: גם לרווחה כמובן יש אחריות בעניין הזה.
אברהם נגוסה: אנחנו יודעים שנערה, נערות, יש את המחלקות בשירותי הרווחה גם.
אברהם נגוסה: בכל זאת טוב שהעלית את הנושא הזה, אנחנו לוקחים את הנושא הזה, באמת ללכת יותר עמוק ולמצוא פתרון, לא רק נקודתי, גם ברמה הארצית.
<קסמולה דסלה: אני רוצה להוסיף.
<קסמולה דסלה: הדבר הזה שאמרת כרגע, בעניין הזה, מבחינה הלכתית, מבחינת תורה, זה דבר מאוד מאוד חמור והעונש לפי התורה זה עונש מוות.
<קסמולה דסלה: אבל אנחנו לא - - -
אברהם נגוסה: חס וחלילה.
<קסמולה דסלה: אנחנו בזמנים מודרניים.
<נחמה דותן: אנחנו אנשי טיפול.
<קסמולה דסלה: דברים כאלה אצל מבוגרים, אצל קייסים, קשה להם להיפתח, קשה להם לומר את הדברים, לכן זה הצד המקצועי מטפל.
<קסמולה דסלה: אני כמעט בכל בית נכנס במסגרת העבודה שלי ואני רואה בתים כאלה צפופים, לפעמים קומות כאלה כמו בצבא, בצבא לפחות אין ילדים, קומות כמעט בכל חדר ושם מנסים לאכסן, בכוונה אני משתמש, לאכסן נפשות שנמצאות שם.
<קסמולה דסלה: אז תבינו, אותם אנשים שנמצאים שם, מה הם מחפשים?
<קסמולה דסלה: הם מחפשים פתרונות בחוץ וזה מה שנופלים, למקומות שלא צריכים ליפול.
<קסמולה דסלה: לכן אולי ראש המועצה יכול לסייע, לתת מענה, אולי מבנים לפי הנפשות.
<קסמולה דסלה: לתת להם פתרונות.
<קסמולה דסלה: ואז הם יכולים לשמור על עצמם, על הכבוד שלהם.
<קסמולה דסלה: דבר כזה לא היה, לא נברא דבר כזה באתיופיה.
<קסמולה דסלה: זה חמור מאוד.
<קסמולה דסלה: אני מכיר משפחה אחת כזאת, אם יש עוד נוסף, זה נושא ממש חמור וצריך לטפל בו ממש דחוף.
<רותי שלמה: רק כדי לסבר את האוזן, יש לנו בערך גם בגירות וגם צעירות בתוך הקהילה, ולא לתפוס אותי במספרים, כ-50 נשים כאלה, שהן חד הוריות, מתוך הקהילה.
<רותי שלמה: אני רוצה לומר בהקשר הזה, שקודם כל המפגש הזה, אני רוצה להגיד - - - אני חודשיים בתפקידי והוא מאוד מאוד מבורך, כי כל משרד עושה עבודה מאוד יפה, אבל אנחנו נופלים בתוך שיתופי הפעולה הבין משרדיים, בין משרד הרווחה למשרד החינוך ופה אנחנו צריכים לחזק את ההקשרים האלה.
<רותי שלמה: עבודה מערכתית כזאת תפיק הרבה יותר תועלת.
<רותי שלמה: כיום, כמו שהציג ראש המועצה קודם, שליש מהמשפחות שנמצאות פה נמצאות בקשר ברמת אינטנסיביות משתנה עם משרד הרווחה ומקבל מענה.
<רותי שלמה: אני חושבת שמה שציין קודם, אני לא זוכרת מי, בקשר לאזרחים הוותיקים - - - זה מאוד חשוב מה שהעלית, זה צורך אמיתי ואנחנו נפעל באמת כדי לתת את הצורך הזה, כדי לתת מענה.
<רותי שלמה: המענה שניתן דרך פרויקט שח"מ הוא מאוד מאוד מבורך, הוא מאוד נכון, כי הבנות האלה נמצאות בתוך המשפחות ומציפות את הצרכים והן מהוות ממש צינור שמביא ומעלה את הצרכים באופן אמיתי.
<רותי שלמה: ודבר נוסף שאני רוצה להדגיש.
<רותי שלמה: תכניות זה יפה, בסוף היום מי שצריך לבצע אותן זה כוח אדם.
<רותי שלמה: זה יפה להגיד יש תכניות ויש תקציבים, אבל בסוף היום בתוך המחלקה שלי ובכלל במשרדים אחרים, אני לא יודעת, חסר לנו כוח אדם להפעיל את זה.
<רותי שלמה: ברגע שיש לי כוח אדם השמים הם הגבול.
<רותי שלמה: אני חושבת שכיום אין פה, חוץ מדבורה, שהיא עובדת שכונתית, ממש במשרה מאוד מצומצמת והיא מסייעת בכל מה שקשור במימוש זכויות מול קופת חולים, ביטוח לאומי, שזה צורך קיומי שצריך לעשות אותו, חסר לנו כוח אדם שמלווה את הקהילה.
<רותי שלמה: לא יכול להיות שיש פה קהילה כזאת גדולה, למרות מספרנו הקטן ואין לנו עובד קהילתי שמלווה את הקהילה.
<רותי שלמה: אז זה צורך מאוד מאוד חשוב שאני אשמח שתעלה אותו הלאה.
<רותי שלמה: אגב, במסגרת התכנית הלאומית, יש תכנית לאומית שאני יודעת שהיום מנסים לקדם, תכנית לאומית לקהילת יוצאי אתיופיה.
<רותי שלמה: זה יהיה מאוד נכון להציף שם את הצורך בכוח אדם.
<רותי שלמה: אני חושבת שמדינת ישראל מאוד טובה בלהעלות אנשים לכאן, אבל תהליכי ההגירה והקליטה, כל פעם אנחנו נופלים בקליטה של האנשים מחדש והיא משלמת על זה מחירים יותר גבוהים אחר כך.
אברהם נגוסה: אני בעד בכל זאת להביא אנשים לפה.
<רותי שלמה: לגמרי, רק ללמוד איך לקלוט אותם.
אברהם נגוסה: אני חושב, אלא אם כן יש מישהו שבוער לו להגיד משהו - - -
<נחמיה חתוכה: לי בוער להגיד משהו אחד.
<נחמיה חתוכה: סטודנטים, כל מי שעלה מ-1980 זכאי לסיוע בלימודים אקדמאים לתקופה של שלוש שנים ממשרד הקליטה, כולל תקציב חודשי לדמי קיום.
אברהם נגוסה: אני רוצה בהקשר הזה להעלות פניות שהגיעו אליי.
<נחמיה חתוכה: אגב, זה מקדם.
<נחמיה חתוכה: באמת ליצור - - -
אברהם נגוסה: יכול להיות.
אברהם נגוסה: זה לא מקום, אבל בעניין השכלה גבוהה, כתוצאה מהמדיניות החדשה אנחנו כבר בשטח רואים בעיות.
אברהם נגוסה: הגיעו אליי מספר צעירים שבעבר, נכון, הם קיבלו ממינהל הסטודנטים וסיימו תואר ראשון, אבל סיימו, אנחנו יודעים שאולי בהיסטוריה או בסוציולוגיה וקשה להם למצוא עבודה.
אברהם נגוסה: עכשיו משרד הקליטה פתח באשקלון תכנית של הסבה מקצועית של עבודה סוציאלית.
אברהם נגוסה: הם רצו להתקבל שם, אמרו להם, בגלל שאתם כבר מעל 15 שנה אתם לא תקבלו.
אברהם נגוסה: השאלה מה אנחנו עושים בדברים האלה?
<נחמיה חתוכה: מכניסים את הכלל בדרך החדשה וסגרנו עניין.
<נחמיה חתוכה: בתוך הכללים של משרד הקליטה יש קריטריונים, עובדים על פי הקריטריונים.
<נחמיה חתוכה: גם אם מישהו מערער על זה ומגישים לוועדת חריגים, זה רק השינוי הזה, כמובן נגזרת תקציבית.
<נחמיה חתוכה: יכול להיות שבמסגרת - - - גם אפשר לשנות.
<נחמיה חתוכה: אני מוכן לבדוק.
אברהם נגוסה: לכן אני אומר שזה לא כל כך - - -
<נחמיה חתוכה: דוד יבדוק וייתן תשובה.
<דוד יאסו: נבדוק את זה מול מינהל הסטודנטים.
אברהם נגוסה: העברת תקציבים תעשו בין המשרדים.
<נחמיה חתוכה: זה לא העברה תקציבית, זה שינוי כזה - - -
<דוד יאסו: מה שאתה שואל אני אבדוק ואני אגיד לך.
אברהם נגוסה: הנוהל, אתה יכול להגיד לי שהתקציב שלך מיועד למי שפחות מ-15 שנה, אבל גם זה, אז יכול להיות - - -
<דוד יאסו: לא, אני רוצה להבהיר.
<דוד יאסו: בנושא של מינהל הסטודנטים, כפי שמנהל המחוז פתח ואמר - - -
אברהם נגוסה: לא, זה לא המינהל, זה הסבה.
<דוד יאסו: גם ההסבה שייך למינהל הסטודנטים.
<דוד יאסו: אני ראיתי את הפרסום הזה שיצא.
<דוד יאסו: אני לא ידעתי ולא שמעתי, פעם ראשונה שאני שומע, שזה רק עד 15 שנה.
<דוד יאסו: לכן, מאחר שאני לא יודע שזה עד 15 שנה, תן לי, אני אברר ואני אתן לך תשובה.
<שושנה בן דור: נושא נוסף בנושא של השכלה גבוהה, פונים אלינו לקבלת מלגות אנשים שעברו את גיל 28.
<שושנה בן דור: הם סיימו צבא, הקימו משפחה, עבדו כמה שנים ועכשיו הם בשנות ה-30, באמצע שנות ה-30 עד 40 ורוצים לחזור ולעשות תואר.
<שושנה בן דור: מינהל הסטודנטים איננו נותן מענה גם להם.
<נחמיה חתוכה: במדינת ישראל יש כללים ויש חוקים.
<נחמיה חתוכה: זה שמישהו רוצה אחרי הכלל שנקבע, אז או שמשנים את הכלל הזה או שעובדים לפי הכללים.
<נחמיה חתוכה: אז לזה לא נוח ולזה, ברור לי העניין הזה, אבל בשביל מה נקבעו הכללים, כדי שמה?
<נחמיה חתוכה: עכשיו מעלים לפעמים בעיה והיא עולה לוועדת חריגים ודנים בה, אם זה באמת סיבה מוצדקת, אז - - - אבל לא פורצים את הגבולות כי מישהו רוצה.
<נחמיה חתוכה: בשביל זה יש כללים.
<סיגלית מהצרי: אני רוצה להעלות סוגיה.
<סיגלית מהצרי: כמנהלת התכנית 'עיר ללא אלימות' אני מפעילה סיירת הורים.
<סיגלית מהצרי: סיירת ההורים מסתובבת ופוגשת ורוב בני הקהילה הם אלה שאנחנו פוגשים, אבל לא בני נוער.
<סיגלית מהצרי: תתפלא, רוב שיושבים זה מ-18 עד גילאי 28, משהו כזה.
<סיגלית מהצרי: חלקם אחרי צבא, חלקם בדרך, חלקם חיילים שמגיעים לפה ואין להם - - - הם שואלים אותי, 'לאן אני פונה?
<סיגלית מהצרי: לאן אני ממשיך הלאה?
<סיגלית מהצרי: מי הכתובת שתיתן לי את התדריך מה צפוי לי לעתיד, מה האפשרויות שלי, מה אני יכול לעשות, לאן אני הולך'?
<סיגלית מהצרי: ואני ברמה הפרטנית מרימה טלפון, אם זה ל - - - במחוז, סגנית המחוז, אישור ממנה לאן להפנות ואז אני שמעתי שהם צריכים לנסוע לתל אביב, לרח' הארבעה משהו, ששם הם צריכים להגיש, לבדוק אם הם זכאים - - -
<נחמיה חתוכה: למה?
<נחמיה חתוכה: על מה?
<סיגלית מהצרי: ייעוץ לאן הם יכולים, מה ללמוד, איך להתפתח.
<דוד יאסו: יש.
<דוד יאסו: מעבירים את האינפורמציה, סליחה.
<דוד יאסו: בנושא של מינהל הסטודנטים, אחרי צבא - - -
אברהם נגוסה: דוד, היא תסיים ואחר כך תענה.
<סיגלית מהצרי: אני מעלה סוגיה.
<סיגלית מהצרי: אני אומרת שאחד הדברים שפה חסר לנו ביישוב זה נציגות, מול מי, שכשעולה סוגיה כזאת מי הגוף שאליו אנחנו מפנים, האם יש יחידה ברחובות, שלוחה שאנחנו יכולים להפנות?
<נחמיה חתוכה: מי הכתובת ברשות?
<סיגלית מהצרי: אין כתובת.
<נחמיה חתוכה: אז קודם כל בואו נאתר כתובת ברשות, כדי שהיא תרכז את זה ואפשר יהיה להיות בקשר עם - - - כתובת ברשות ואחר כך לחפש את הכתובות האחרות, כי יש כתובות אחרות.
<נחמיה חתוכה: אבל קודם כל כתובת ברשות, שתראה מה הבעיה, שתאפיין את הבעיה.
<נחמיה חתוכה: אבל אין כתובת, זה לא תפקיד של 'עיר ללא אלימות'.
<קריאה: יש כתובת, אבל בגלל המספרים המצומצמים, במשרד הכלכלה יש תכנית של 18 פלוס - - -
<נחמיה חתוכה: בסדר, אני לא יכול לפתור לך את הבעיות של כוח האדם.
<קריאה: אבל היא לא נכנסת לפה.
<קריאה: בגלל המספר המצומצם של התושבים כאן.
<קריאה: יש המון תכניות שקשה לנו להכניס אותנו בגלל - - -
<נחמיה חתוכה: היא אומרת שיש אנשים, בגיל 18 ומעלה, איפה הכתובת ברשות שקודם כל ת - - -
אברהם נגוסה: בואו נעשה ככה, אני חושב שיש לנו כתובת, גם הייתה כתובת, אבל עכשיו אני חושב שיש לנו ראש מועצה שאכפת לו וזה חשוב לו לקדם את הקהילה ובגלל זה אנחנו פה.
אברהם נגוסה: לדעתי צריך להגיע ללשכה שלו והוא יפנה, אם זה נוגע לחינוך, לרווחה, לקליטה והוא יפנה את הדברים האלה.
אברהם נגוסה: אם הוא לא מוצא את הכתובת בתוך היישוב שלו, בתוך העיר שלו, אז עכשיו לשאול מנהלי מחוזות ואז - - -
<נחמיה חתוכה: אנחנו נעשה, אבל קודם כל תרכזו את העניין בצורה מסודרת.
<נחמיה חתוכה: זה לא דברים ש - - -
<דוד יאסו: רק נקודה אחת.
<דוד יאסו: בנושא של מינהל הסטודנטים, זכאות, איזה תכנית ללמוד, כי אנחנו במשרד הקליטה יזמנו, כי הייתה תקופה שכל יוצאי אתיופיה הלכו ללמוד בי.
<דוד יאסו: איי כללי או עבודה סוציאלית או חינוך, שזה לא הביא להם בסופם של הלימודים את העבודה, ואז אמרנו, יש מינהל סטודנטים במחוז, לצורך העניין באסתר המלכה 6, זו הכתובת, אני מחדד, יש שם גוף מקצועי שיושב, מגיע מיד, לפני הצבא אפילו, אנחנו יוזמים, מזמינים לקבל ייעוץ מאנשים הכי מקצועיים.
<דוד יאסו: אני, דוד, או נחמיה, שהוא מנהל המחוז, ישאל אותי חניך כזה, אני אפנה אותו.
<דוד יאסו: חייבים לכוון אותו לשם.
<דוד יאסו: זה לא כדי לעשות לו הרעה או כדי להקשות עליו.
<דוד יאסו: ההיפך הוא הנכון, במקום להגיד לו, 'תשמע, כל מה שאמרנו כרגע, מגיע לכם, מי שעלה מ-1.1.80 הוא מעורב', להגיד לו 'תלך לשם, תקבל את האינפורמציה הכי מדויקת' ואז זה לא לבלבל אותו.
<דוד יאסו: זה מה שרציתי להבהיר.
אברהם נגוסה: אני מסכם את הישיבה שלנו.
אברהם נגוסה: אני רוצה להבהיר פה, כמה פעמים הוזכר פה העניין של ועדת - - -
<דני קסהון: אפשר להגיד משהו?
אברהם נגוסה: זה הנציג של הצעירים.
אברהם נגוסה: נשמע אותך ואז אני אסכם.
אברהם נגוסה: אני מוכן לעצור.
<קסהון: קוראים לי דני קסהון, אני גר ביישוב 20 שנה.
<קסהון: אני מכיר את הקהילה די מקרוב.
<קסהון: רציתי להגיד, על מקרי ההתאבדויות שיש פה בקהילה.
<קסהון: היו בערך 8-9 מקרי התאבדויות בשנים האחרונות.
<קסהון: רוב המתאבדים הם חבר'ה צעירים, בני 17-18.
<קסהון: חלק גם מבוגרים.
<קסהון: יש לנו מקרה של בן ואמא שהתאבדו.
<קסהון: הבן התאבד ואחר כך האמא נטלה את חייה.
<קסהון: רציתי להראות כמה המצב הוא קשה, עד כדי כך שבן אדם בא ו - - - התאבדות זה בן אדם מיואש לגמרי.
<קסהון: זה יותר גרוע מפשע, מרצח, דברים כאלה.
<קסהון: האנשים האלה מיואשים.
<קסהון: אלה אנשים צעירים, שעוד לא התחילו את החיים שלהם.
<קסהון: בגיל כזה הם כבר מיואשים.
<קסהון: צריך לטפל בזה.
<קסהון: צריך להבין מה גורם לזה.
אברהם נגוסה: אנחנו מודעים לבעיות האלה.
אברהם נגוסה: גם בכנסת קיימנו דיון השבוע בנושא של חיילים מתאבדים בצבא.
אברהם נגוסה: נתון מאוד מדאיג וכואב ואני חושב שזה במסגרת מה שאני התחלתי להגיד, במסגרת התכנית הממשלתית לשילובם של יוצאי אתיופיה בחברה הישראלית.
אברהם נגוסה: במסגרת הזאת אנחנו צריכים לפעול כולם, הן ברמה הארצית והן ברמה המקומית, איך אנחנו יכולים למגר את התופעות האלה.
אברהם נגוסה: לפני שבוע ועדת השרים בראשות ראש הממשלה, שהוא הקים אותה, אישרה לפחות שלוש תכניות, בשלושה משרדים, חינוך, רווחה ובריאות, בעיקר בתחומים האלה, איך אנחנו מתמודדים.
אברהם נגוסה: אז יש תקציב, התקציבים הולכים בצינורות משרדי הממשלה, אבל מגיעים לשטח בתכניות.
אברהם נגוסה: אם משרד החינוך לא מכין תכנית ולא מגיש, אז אפשר לפספס את העניין.
אברהם נגוסה: לכן מאוד להיות ער בנושא הזה ולהגיש לכל המשרדים.
אברהם נגוסה: כרגע, כמו שאמרתי, יש שלושה משרדים, אבל עוד שבועיים-שלושה יהיו עוד משרדים שיביאו תכניות ואז התקציב יאושר.
אברהם נגוסה: אני לא רוצה להיכנס לסכומים ודברים כאלה, כי כל משרד מקבל מהמשרד שלו, מהמשרד הראשי שלו, מלשכת השר עד למטה, זה מגיע בצינורות המקובלים.
אברהם נגוסה: חשוב לי להדגיש שהכסף הזה, שאושר, זה לא במקום, זה נוסף.
אברהם נגוסה: זה חדש, יש תכניות, כמו שציינתם פה, לתכניות האלה הכסף הזה מיועד.
אברהם נגוסה: אין תכנית בגלל בעיות תקציב, לדוגמה בעניין קשישים, אז עכשיו יש פתרון לזה.
אברהם נגוסה: אין תכנית בעניין מיגור תופעת ההתאבדויות בקרב צעירים, אז הנה עכשיו אנשי מקצוע צריכים ללמוד תכנית ולהציע מה דרכי ההתמודדות ולבוא.
<נחמיה חתוכה: על דרך חדשה אתה מדבר?
אברהם נגוסה: מבחינת הפרוטוקול וכל ההחלטות אין דרך חדשה.
<נחמיה חתוכה: אבל אתה מדבר על המסגרת הזו.
אברהם נגוסה: מה שיש זו התכנית הממשלתית החדשה שוועדת השרים מאשרת, היא אישרה חלק והיא ממשיכה לאשר את זה בקרוב, אבל אני שוב אומר, הכסף לא יגיע סתם.
אברהם נגוסה: אם בשטח אנשי מקצוע לא מזהים צורך ולא מכינים תכנית ולא מגישים את זה למשרד הרלוונטי אז - - - למשל, דוגמה, הבעיה שאת ציינת, אם לאנשי המקצוע יש דרך התמודדות, בונים תכנית, מגישים את זה, נגיד, אם זה נוגע למשרד הרווחה, למשרד הרווחה.
<סיגלית מהצרי: זה אני יודעת, זה נוגע לכל המשרדים.
אברהם נגוסה: בסדר, זו דוגמה.
אברהם נגוסה: אני מאוד מעורב בדבר הזה.
אברהם נגוסה: למרות שאני לא שר אני משתתף קבוע בוועדת השרים, אין לי זכות הצבעה אבל יש לי את כל הזכות להביע את עמדותיי ולהביע את הצרכים שאני מכיר מהשטח.
אברהם נגוסה: לא הייתה הזדמנות כזו אף פעם, יש לנו הזדמנות שראש הממשלה עומד בראשה.
אברהם נגוסה: זה ביטוי תקציבי, רק לחינוך ולרווחה ולבריאות 300 מיליון שקל שאושרו לפני כשבוע וחצי.
אברהם נגוסה: לכן אני אומר, מאוד חשוב שלא נהיה פסיביים.
אברהם נגוסה: אדוני ראש המועצה, יש לכם פה עשייה טובה ויישר כוח על מה שאתם עושים, אבל בלי כסף אתם לא תתקדמו, אז פה יש לכם את ההזדמנות לבוא עם תכנית.
אברהם נגוסה: אני לא אומר לבוא למשרד ראש הממשלה, לבוא עם תכנית למשרדים הרלוונטיים.
אברהם נגוסה: חינוך קיבל את הכסף, רווחה קיבל את הכסף, בריאות קיבל את הכסף וכמובן קליטה.
אברהם נגוסה: הקליטה זה משהו אחר.
<נחמיה חתוכה: עד 15 שנה.
אברהם נגוסה: קליטה זה קצת שונה, כי פה אנחנו מדברים יותר על תכנית שמתמקדת בשילוב.
אברהם נגוסה: משרד הקליטה עדיין מותר להם, כי במסגרת הנהלים הקיימים של 15 שנים הם יכולים לעשות, כמובן בהבנה עם כולם לפי הצורך - - - כל הזמן אני אומר, כשאנחנו מדברים שילוב שילוב, זה חשוב מאוד, לזה אנחנו רוצים להגיע.
אברהם נגוסה: יחד עם זאת צריכים להיזהר שלא נעשה לשם שילוב ולא נפגע באנשים פרטיים שיש להם עדיין צורך להשקיע ולגשר על הפערים.
אברהם נגוסה: אני אומר, שילוב לא בכל מחיר.
אברהם נגוסה: זה צריכים לעשות מתוך כל פרט ופרט ולבדוק את העניין כדי שלא נעשה טעויות.
אברהם נגוסה: זו הדרך והמקור לתקציב וצריך לעשות את זה.
אברהם נגוסה: מעבר לזה, אני מאוד מודה לך, אדוני, יושב ראש המועצה.
אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכם, לכל משרדי הממשלה שהשתתפתם, לתושבים, למנהיגים הרוחניים ולארגונים, המגזר השלישי, נקוץ' והאחרים.
אברהם נגוסה: אני חושב שזו עבודה משותפת, לשלב בידיים ולעבוד ביחד בשיתוף פעולה, זה מה שיקדם את הקהילה וגם את החברה כולה.
אברהם נגוסה: בשלב הזה אני מסיים ואנחנו יוצאים לסיור.
אברהם נגוסה: (בסיור)
<קסמולה דסלה: אנחנו נטייל פה בין שני בניינים.
<קסמולה דסלה: המינהל פה זה מינהל של מבוגרים.
<קסמולה דסלה: אנחנו מתחילים בין ארבע לחמש ומסיימים בשבע וחצי-שמונה.
<קסמולה דסלה: אני מדבר בעיקר על שבתות וחגים.
<קסמולה דסלה: אחר כך בסביבות שבע וחצי-שמונה הצעירים מתחילים כאן.
<קסמולה דסלה: המבוגרים הולכים לטעימה.
<קסמולה דסלה: הטעימה זה לא טעימה, כל משפחה מביאה דבו, דבו זה קובנה.
<קסמולה דסלה: הם מביאים איזה 70-80 קובנות.
<קסמולה דסלה: בית הכנסת, בלי מקום של טעימה זה לא בית כנסת, זה כמו גוף ללא נשמה.
<קסמולה דסלה: ברגע שפתחו את בית הכנסת, לפני כמעט שמונה שנים, המועצה רצתה לקחת לנו את המקום הזה, שאנחנו עושים שם את הטעימה.
<קסמולה דסלה: אנחנו עשינו רעש, בית כנסת זה לא דבר - - - בסוף את המקום הזה אנחנו - - - אנחנו נכנסים שם - - - מסיימים את זה ואני מצטרף לצעירים.
<קסמולה דסלה: ברוך ה', יש לי - - - אני בקשר איתם, אני גם קורא למבוגרים ולכל מי שרוצה להצטרף.
<קסמולה דסלה: אנחנו משלבים את שתי האוכלוסיות, מבוגרים וצעירים, אנחנו חיים בשלום ובשלווה.
<חובב צברי: יש לנו למטה את המרתף שהוא סגור והכוונה היא בהמשך, אנחנו הולכים לעשות, רתמנו את קופת חולים כללית, יש לנו פה מרפאה של קופת חולים כללית שהיא צמודה והיא על אותה תב"ע.
<חובב צברי: אנחנו צריכים גם לכל הקהילה, לא רק האתיופים, קופת חולים הרבה יותר גדולה, אז בונים שתי קומות וביקשנו מהם שגם ישפצו לנו במקביל בהזדמנות הזאת את המקלט שנמצא למטה ואז יהיה מקום נוסף לקהילה, שיהיה להם עוד מקום נורמלי.
<חובב צברי: כרגע הוא לא בנוי.
אברהם נגוסה: בעניין של - - - אם כבר הזכרת, חייבים מבנה של תרבות.
<קסמולה דסלה: בעיקר כשיש אבל.
<קסמולה דסלה: כשיש אירוע כזה באים מדרום ומצפון אלפים של אנשים לפקוד, לעודד את האנשים שנמצאים באבל, את המשפחות, ברגע הזה.
<קסמולה דסלה: עושים את זה מתחת לבניין, יש שם אוכל, שאריות ועניינים וזה עושה סבל לתושבים.
<קסמולה דסלה: האוכל, השאריות, במיוחד ביום השביעי, עושים - - -
אברהם נגוסה: זה מה שהמבוגרים - - -
<קריאה: פרות, כבשים, כמו התרבות.
<קריאה: גם פה בישראל עושים.
<קסמולה דסלה: יש כאלה שניסו לומר שאנחנו עושים את הפרות.
<קסמולה דסלה: אנחנו לא עושים, יש מקום לשחיטה, אנחנו רק מביאים את הבשר לפה.
<קסמולה דסלה: הדבר הזה, חייבים מבנה תרבותי.
<קסמולה דסלה: מבנה מיוחד, לסגור את הפינה הזאת, אחרת אנחנו רבים עם האוכלוסייה, 'מה אתם עושים פה?' אנחנו תופסים להם את החניה, מתחת לבניין, זה יוצר בלגן.
<קסמולה דסלה: בכל עיר ועיר הבינו את הדבר הזה, עשו מבנה.
<קסמולה דסלה: כאן, שיש מחלוקת, ראש העיר הסתכל, היה מחלוקת, בכל מקום, בכל עיר יהודית יש מחלוקת, אמר 'לא מעניין אותי שיש לכם מחלוקת, אני מסתכל מה טוב לאוכלוסייה', ישר בנה להם מבנה תרבותי ומי שנכנס נכנס.
<קסמולה דסלה: כולם נכנסו, היו משתמשים בו - - - הפינה הזאת, חייבים לסגור.
<קסמולה דסלה: חבל, הזמן רץ ובאמת לעשות את זה ואנחנו - - -
<חובב צברי: שטח כבר יש ועכשיו אנחנו עושים אישורים להביא יבילים לשם, כדי שיהיה אפשר לשים שולחנות, כיסאות, כל מה שאתם צריכים.
<מלטו: קודם כל אני תמיד אומר, יש שלושה דברים שאני תמיד מתרגש.
<מלטו: האחד, כשאני נכנס לבית ספר, השני, שאני נכנס אחרי עבודה לבית, השלישי, שאני נכנס לאוטו.
<מלטו: אני מתרגש חבל על הזמן, אין לך מושג כמה אני מודה לקדוש ברוך הוא.
<מלטו: לכן כשאנחנו נכנסים לבית הכנסת, זו מחלוקת פנימית שלנו, זה בסדר, אנחנו - - - אבל אני רוצה בכל זאת, היות שאני בין הוותיקים שפה ביישוב, אני גם כילד הייתה לי תרומה, חוויה, בקרית עקרון, כילד, כמתנדב שעלה, אני גם פונה ל - - - את המקום שאנחנו עומדים בו, ברוך ה', אבל אני בכל זאת מחזיק כל מיני כאלה, יש איזה כיף במעמד, בהנחת אבן פינה לבית הכנסת - - - לפני 15 שנה, ב-2001.
<מלטו: דברים שאמר הקייס של העדה האתיופית, בהנחת אבן פינה, בחנוכה: 'רבותיי, אנשים חשובים, אנשי העדה, אלפי שנים חלמנו על ארץ ישראל, עכשיו זכינו לעלות.
<מלטו: עד היום היה לנו לחם לאכול, בגד ללבוש, מקום להניח את הראש שלנו, אבל עכשיו אנחנו מבקשים שנתיים שיהיה לנו מקום להודות לאלוקים.
<מלטו: אני מודה למי שעמד וטרח להקים את המקום הזה'.
<מלטו: לכן אני חושב, בסופו של דבר, בית כנסת הוא לא מחלוקת.
<מלטו: כל מי שחפץ לבו, כל יהודי, כל דכפין, יכול להתפלל.
<מלטו: בסך הכול זה לא הבית שלנו, זה הבית - - -
<חובב צברי: יישר כוח.
<מלטו: אני אומר, החלק הזה של בית הכנסת יחסית לקהילה, מה ששמענו עכשיו בישיבה, בוועדה, בניגוד לכל הסקירה ששמענו, שהאנשים לא בכמות מספקת, אני אומר - - - את הקהילה, בעזרת ה', ולכן בהזדמנות הזו תודתי - - -
<חובב צברי: יפה מאוד.
אברהם נגוסה: גם פה, דובר בעניין המחלוקת, למי שלא מבין אמהרית, אני - - -
<גלית: - - - בין שבע וחצי לתשע.
<גלית: בחופשים זה עד 11 בלילה.
<גלית: זה כמו הבית השני שלהם.
<גלית: יש להם, כמו שראיתם, משחקים, סנוקר, פינג פונג, מחשבים, טלוויזיה.
<גלית: יש פה מדריכים, גם מדריכים בוגרים, גם מדריכים בשנת שירות שבאים לעשות כאן, כך שמצטרפים למגוון של אנשים.
<גלית: אפשר להגיד שיכולים להגיע בערב אחד 30 נערים אפילו, 30-40 נערים.
<גלית: בין 85% ל-90% הם בני העדה האתיופית שמגיעים לכאן, מכיתה ז' עד י"ב, זה גם חבר'ה שמסרבים להיפרד וממשיכים להגיע.
<גלית: הם מגיעים לכאן.
<גלית: נטלי אחת הבוגרות שלנו, שהייתה פה במד"צים, מועצת נוער, שזה גם פעילויות שמתרחשות כאן במרכז הזה, בחדרים שאחרי זה נסייר.
<גלית: זה באמת הבית שלהם פה והם אוהבים להגיע לכאן.
<חובב צברי: בבוקר יש פה פרויקט היל"ה.
<חובב צברי: תכנית היל"ה, עושים את זה פה.
<חובב צברי: סיפרתי קודם, חבר הכנסת אברהם נגוסה, כל האזור הזה הוא קרית החינוך שלנו, זה בית ספר בן צבי שנמצא פה קרוב אלינו, בית ספר ממלכתי שמלמד וממותג אמנויות, הוא עושה עבודה נהדרת.