GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב אלקין: אני לא התייאשתי, הלכתי אז ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אמרתי 'תעשו לי בבקשה בדיקה של שני קבצים, קובץ של מי שסיים אוניברסיטאות בישראל וקובץ של מי שמקבל משכורת כמורה למתמטיקה במשרד החינוך ותגידו לי מה יוצא'.
זאב אלקין: לקח להם חודש להפגיש את שני הקבצים, בסוף הגיעו למסקנות מאוד מאוד לא פשוטות, הבנתי למה משרד החינוך לא רצה לדעת.
זאב אלקין: אני חושב ששר החינוך היום מבין מה המשמעות של זה, בחינוך היסודי היה רק 20% מהמורים למתמטיקה שהייתה להם השכלה גבוהה במתמטיקה, בחטיבות הביניים רק 50% ובתיכונים קצת יותר, ואז התחלנו לנתח את המספרים האלה פנימה ומה זה אומר.
זאב אלקין: מה התברר?
זאב אלקין: שחלק גדול מאוד מאלה שכן, כשעשו את הבדיקה, בוודאי בתיכונים, היו מורים עולים מגל העלייה הזה שעליו אנחנו מדברים, ואז הם אמרו, 'אנחנו לא יודעים מה יקרה עוד 20 שנה, עוד 15 שנה, כשהם יפרשו לפנסיה' כי לפי קצב מילוי השורות המספרים יהיו הרבה יותר גרועים.
זאב אלקין: זו המציאות שאיתה מדינת ישראל מתמודדת היום.
זאב אלקין: הבאתי רק תחום אחד של מתמטיקה, אפשר להמשיך להרבה מאוד תחומים אחרים בחינוך.
זאב אלקין: זו רשימה שהולכת ומתארכת, מה קורה בהישגים בספורט, ומה קורה כמעט בכל תחום אפשרי, כולל גם תחום הביטחון.
זאב אלקין: כל מי שמסתכל היום על צה"ל, ואני אומר לכם את זה כיושב ראש ועדת חוץ וביטחון לשעבר, רואה כמה התרומה של גל העלייה הזה גם במבנה הנוכחי של הצבא הישראלי.
זאב אלקין: לכן היה פה מהפך אדיר שהתרחש בגלל כמה סיבות, חלקן לא היו תלויות בנו, אלה שינויים גיאו פוליטיים שקרו בעולם, חלקן היו תלויות באנשים שיושבים באולם הזה.
זאב אלקין: יושבים וגרים במדינת ישראל יותר ממיליון איש, שלא רק קיבלו החלטה לא פשוטה, לקום ולעזוב, אלא גם קיבלו החלטה לבוא לפה.
זאב אלקין: היו להם עוד אפשרויות, אפשרויות שהיו פתוחות.
זאב אלקין: כל אחד ואחד שותף פה ביצירת אירוע היסטורי שהשפיע על מדינת ישראל מהרגע שכל אחד מאיתנו ירד מהמטוס.
זאב אלקין: כך צריך בעיניי להתייחס לזה.
זאב אלקין: כמובן היו אז רשויות המדינה, שידעו לפעול מהר.
זאב אלקין: לא תמיד ב-100% של הצלחה, כי לפעמים, מה לעשות, כשעושים כל כך מהר אף פעם אין 100% של הצלחה, אבל ידעו להתארגן מהר, כי עוד בשנת 89', אדוני היושב ראש, נתן בטח זוכר את זה, כשהיה דיון בממשלה בתחילת 89' אמרו 'אם יבואו 30,000 אז זה יהיה הרבה', בסוף כולנו יודעים כמה הגיעו רק תוך שנה ומשהו משם.
זאב אלקין: כדאי מאוד לזכור את זה, ובזה אני רוצה לסיים.
זאב אלקין: גם היום אנחנו נמצאים באיזה שהיא מציאות מאוד מאוד מעניינת.
זאב אלקין: אני אשתף את הקהל, חלקכם אולי יודעים, חלקכם לא, שבשנתיים האחרונות יש לנו כל שנה גידול של מאות אחוזים בעלייה מאוקראינה, בחודשים האחרונים יש תופעה חדשה, גידול של יותר מ-50% בעלייה מרוסיה.
זאב אלקין: ממש בחצי השנה הראשונה של שנת 2015.
זאב אלקין: חזרתי עכשיו ממוסקבה, באשרות שמבקשים ונותנים יש גידול של 70% ו-80% וזה כנראה מסמל את המגמה.
זאב אלקין: אנחנו חזרנו למספרים שמדינת ישראל לא הייתה בהם כבר שנים רבות.
זאב אלקין: כרגע מדברים על צפי של בין 30,000 ל-35,000 עולים השנה ויכול להיות שגם עכשיו אנחנו בפתח של איזה שהיא תפנית היסטורית ואם לא נהיה קטני אמונה ואם נדע לפעול מהר, כמו שאז מדינת ישראל ידעה לפעול, ואם נדע לפעול בשני מישורים, גם שם, אבל הרבה יותר חשוב כאן, בתחום של הקליטה, כדי שאנשים יבינו שטוב כאן ועם כל האתגרים עדיין אתה יכול לפלס לעצמך את הדרך, אז אולי בעוד 25 יחגגו עוד גל עלייה אחד גדול מהשטח של ברית המועצות לשעבר.
זאב אלקין: אם נרצה אין זו אגדה, זה תלוי בכל אחד מאיתנו וכמובן תלוי מאוד בנו כממשלת ישראל, מה נעשה, ותלוי בכם, כוועדת הקליטה, ותלוי בסוכנות היהודית ובכל השותפים שלנו מה נעשה בחודשים הקריטיים האלה ואנחנו באנו כדי לעשות וכדי לפעול מהר.
אברהם נגוסה: למרות שיש פרוטקציה לשרים שידברו, אני רוצה להזכיר שזה שלוש דקות, זה התקציב שלנו.
אברהם נגוסה: אני מזמין את שרת הקליטה לשעבר, שרת המשפטים לשעבר, חברת הכנסת ציפי לבני.
ציפי לבני: שלום לכולם, אני מראש אהיה קצרה, כי אני מכאן רצה למפגש עם קבוצה של חברי הפרלמנט האירופי.
ציפי לבני: בדרך כלל הם עסוקים בביקורת על מדינת ישראל ויש לי ויכוח עמוק איתם ואני רוצה להסביר להם עד כמה מדינת ישראל היא מדינה דמוקרטית, מדינה יפה, ואתם, חלק מהחברה במדינת ישראל, הופכים את מדינת ישראל למדינה יפה.
ציפי לבני: כשהתחילה העלייה הגדולה אני יודעת שהרבה ישראלים שאלו את עצמם מה המדינה נותנת לעולים והסתכלו דרך החור של הגרוש.
ציפי לבני: 25 שנה אחרי אנחנו לא רק צריכים לשאול מה העולים נתנו למדינה, אנחנו כבר יודעים מה העלייה הגדולה הזאת נתנה למדינת ישראל.
ציפי לבני: זאת כבר עובדה, כבר לא צריך לשאול את השאלה הזאת ועל כך אנחנו קודם כל אסירי תודה.
ציפי לבני: אנחנו במחנה הציוני קודם כל רואים בעלייה מעשה ציוני מהמדרגה הראשונה.
ציפי לבני: אנחנו מלאי הערכה לאנשים, גם אתם כאן, שהגיעו ולמרות הקשיים הלכו לעבוד הרבה פעמים בעבודה שלא קשורה להשכלה ולמה שעשו שם ונחשפו גם לבעיות מבית.
ציפי לבני: מדינת ישראל נתנה, אבל לא תמיד נתנה מספיק.
ציפי לבני: אני למדתי על האופי של העלייה הכול כך מיוחדת הזאת כשהגעתי להיות שרת קליטה.
ציפי לבני: כמו כל ישראלית נפגשתי עם אנשים שהם מובילי דעת קהל בחברה וקודם כל כבר היה לי יפה שמובילי דעת קהל או לפחות אלה שהמליצו לי לא היו כוכבי טלוויזיה בריאליטי, היו סופרים, היו משוררים, היו חוקרים באוניברסיטאות, וכשדיברתי איתם על הצורך בהשתלבות, כי ככה הישראלים מדברים, 'עכשיו תהיו כמונו', הם אמרו 'רגע, רגע, אנחנו לא מדברים על השתלבות, אנחנו מדברים על מצוינות, כי ככה אנחנו, ככה אנחנו חונכנו, זה מה שאנחנו רוצים לעשות' ומאותו רגע הבנתי שמילת המפתח לקליטה טובה היא כבוד.
ציפי לבני: לתת כבוד, גם למקום שממנו באתם, לתרבות המיוחדת שלכם, לא לנסות להפוך אתכם לישראלים, אלא ליצור את התמונה הישראלית מהרבה מאוד חלקים של יהודים שהגיעו הנה מכל העולם, כל אחד עם שפתו ועם תרבותו המיוחדת וביחד זה מה שעושה את התמונה הישראלית כל כך יפה.
ציפי לבני: אני רוצה רק להשלים ולומר, כי דווקא מהצד של המצוינות והתרומה הדברים נראים נהדר, אבל אנחנו לא יכולים להיות אטומים לבעיות ואנחנו מודעים לחלק המיוחד של הבעיות, של אנשים שהגיעו ללא פנסיות, ללא מצב משפחתי שכבר יש דירה להורים, אלא מצב שהילדים רוכשים דירה וההורים באים לגור איתם.
ציפי לבני: יש דבר אחד שאני חושבת שאנחנו חייבים לומר אותו ובזה אני אשלים את דבריי, אנחנו קראנו לכולם ודובר כאן על עוד עלייה והסוכנות הולכת ואוספת מכל מקום בעולם יהודים שיבואו הנה, אבל לא רק יהודים, אלא כל מי שזכאי לעלות לישראל על פי חוק השבות וכל מי שזכאי לעלות לישראל על פי חוק השבות הוא, על פי תפיסתנו, צריך לבוא ולהיות חלק מהעם היהודי ועליי לא מקובל הקשיים של מי שרוצה להיות חלק מהעם היהודי ונתקל בקשיים בגיור או בקשיים להתחתן אחר כך.
ציפי לבני: הדבר הזה, זו בעיה ישראלית, לא בעיה של העולים.
ציפי לבני: אנחנו נמשיך להילחם כאן שזה יקרה.
ציפי לבני: ואני רוצה רק לומר משפט אחרון, שכשפגשתי בקורס נתיב בצבא חייל קרבי עולה שרוצה להתגייר והוא אמר לי, 'אני רוצה לדעת שאם חס וחלילה אני איהרג בקרב אני אקבר ליד חבריי ואם אני אצא בשלום, אני אוכל להתחתן כמוהם', אני בטוחה ואני מתחייבת, אנחנו צריכים לספק לדור הצעיר הזה את התנאים להיות אזרחים ישראליים ללא שום אפליה, ללא שום הבחנה, זו הזכות שלהם וזו לא טובה שאנחנו עושים להם.
אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הוועדה חבר הכנסת יצחק הרצוג, יושב ראש האופוזיציה.
אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו הולכים לראות סרט קצר ואז יושב ראש הנהלת הסוכנות היהודית, נתן שרנסקי, יישא את דברו.
אברהם נגוסה: השר נאלץ לעזוב לישיבת דיון בתקציב, אז נברך אותו שיציג הרבה תקציבים לקליטת העולים.
אברהם נגוסה: עכשיו יושב ראש הנהלת הסוכנות היהודית, מר נתן שרנסקי, יישא את דברו, כשיסדרו מבחינה טכנית נחזור לראות את הסרט.
נתן שרנסקי: אם אני יכול להפר לרגע כללים ולהגיד כמה מילים ברוסית.
נתן שרנסקי: ידידים, חשוב מאוד לזכור, היום כאשר אומרים שתהיה עוד מעט עלייה גדולה מאירופה ואני אומר שהיא כבר התחילה, אומרים 'לא, מה פתאום?
נתן שרנסקי: נו, כמה יבואו?
נתן שרנסקי: אולי 20,000, אולי 25,000'.
נתן שרנסקי: חשוב לזכור שב-88', אנחנו פעילי העלייה, הקמנו ארגון פורום ציוני כי הרגשנו שעוד מעט תהיה עלייה גדולה והמדינה לא כל כך מוכנה, באנו למנהיג אחד ואמרנו שתהיה עלייה גדולה, ההערכה שלנו היא 400,000, הוא אמר 'לא, לא תהיה עלייה, כל עוד אין שלום לא תהיה עלייה, קודם יהיה שלום ואחר כך עלייה'.
נתן שרנסקי: באנו למנהיג שני, מהקצה השני, ואמרנו 'עוד מעט תהיה עלייה, הערכה שלנו 400,000', הוא אמר 'לא, יש לנו מודיעין, הם כולם הולכים לאמריקה, אף אחד לא יבוא לפה, קודם כל צריך לסגור הרמטית, לנצח במלחמות, אחר כך נראה'.
נתן שרנסקי: שנה אחר כך התחילה העלייה ותוך השנתיים הראשונות באו 400,000.
נתן שרנסקי: אז קודם כל צריכים להיות אופטימיסטים, הייתה עלייה גדולה ותהיה עלייה גדולה.
נתן שרנסקי: דבר שני, עלייה מוצלחת זה שילוב של מאמצים של ממסד ומאמצים של הפעילים, של האקטיביסטים.
נתן שרנסקי: אם לפני 25 שנה הייתי עסוק בלבקר את הממסד, תקפתי הרבה אז את הסוכנות, היום אני רוצה לתקוף קצת את האקטיביזם.
נתן שרנסקי: בלי האקטיביזם של העלייה שלנו אז לא הייתה שום קליטה מוצלחת.
נתן שרנסקי: כל עמותות הבנייה, קרן גרוס, תיאטרון גשר, מערכת חינוך מופת וכל הדברים היפים שהיום כל כך אוהבים, אם אז לא היינו לוחמים ומכריחים את הממסד לקבל את זה, נגד כל המסורת של הישראליות, זה לא היה קיים.
נתן שרנסקי: מצד שני אם הממסד לא היה מתגייס, לא היו מביאים 150,000 לשנה ועוד 100,000 לשנה ולא היו עושים מקבצי דיור ולא היו עושים - - - גם לא הייתה עלייה.
נתן שרנסקי: אז זה חייב ללכת ביחד.
נתן שרנסקי: אנחנו ואתם ומדינת ישראל, כולנו יכולים להיות גאים במה שעשינו, אבל גם צריכים להבין שזו תשתית לעליות הבאות.
נתן שרנסקי: יש לנו היום גידול ענק בעלייה מאירופה ועלייה מאוקראינה ועלייה ממוסקבה וכמובן גם העלייה מאתיופיה.
נתן שרנסקי: חברים יקרים, אני כבר אמרתי שאם לא האקטיביזם של העלייה שלנו דאז לא הייתה קליטה מוצלחת, אבל ללא גיוס של הממסד הישראלי זה גם לא היה קורה.
נתן שרנסקי: כאשר כולם אומרים לנו היום, 'איך זה היה אז?
נתן שרנסקי: לא טוב', תראו מה המצב המזהיר היום, תראו את הרמה הממוצעת של הילדים שלכם.
נתן שרנסקי: אין לנו במה להתבייש.
נתן שרנסקי: אז בגלל שיש כאן הרבה חברי כנסת מאוד חשובים שמחכים, אז בזה אני מסיים.
נתן שרנסקי: אני מברך את כולנו ואני מבטיח לכם שעוד יבואו מאות אלפי עולים למדינת ישראל.
אברהם נגוסה: עכשיו נראה את הסרט, הכול מוכן.
אברהם נגוסה: בבקשה (הקרנת סרט).
אברהם נגוסה: אני חייב להגיד משפט לפני שיושב ראש האופוזיציה, חבר הכנסת הרצוג, מדבר.
אברהם נגוסה: מר נתן שרנסקי, לאחר שהוא השתחרר ועלה לישראל הוא גם הצטרף למבצע שלמה כדי להציל גם יהודים מאפריקה, מאתיופיה, לכן תודה רבה לך.
אברהם נגוסה: חבר הוועדה, חבר הכנסת יצחק הרצוג, יושב ראש האופוזיציה, יישא את דבריו.
יצחק הרצוג: שלום רב לכולכם.
יצחק הרצוג: קהל נכבד, אני שמח מאוד שוועדת העלייה והקליטה מקיימת את הדיון החשוב הזה, אני כראש האופוזיציה וכראש המפלגה השנייה בגודלה בכנסת העדפתי להיות חבר ועדת העלייה והקליטה כי אני חושב שהעלייה והקליטה הם הלב הפועם האמיתי של מדינת ישראל והכוח העצום שלה.
יצחק הרצוג: אני רוצה להודות לכל אחת ואחד מכם שעליתם, שבאתם, שתרמתם, שאתם חלק בלתי נפרד מן המדינה שלנו.
יצחק הרצוג: אני גאה במיוחד להיות ליד נתן שרנסקי, כיוון שהייתי תלמיד בתיכון בארצות הברית כשאבא שלי חיים הרצוג היה שגריר ישראל באומות המאוחדות בשנות ה-70 והיינו מפגינים שבוע שבוע מול שגרירות USSR למען אנטולי שרנסקי, ולדימיר סטפק, אידה נודל ויולי אדלשטיין ועוד רבים וטובים שלא הכרנו, ולא דמיינתי שיום אחד אני אשב בכנסת כשיושב ראש הכנסת זה יולי אדלשטיין, ולא דמיינתי שכעבור 10 שנים אבא שלי יהיה נשיא המדינה שיקבל את נתן שרנסקי ואחר כך יהיה נשיא המדינה כשגל העלייה העצום יגיע אלינו בתחילת שנות ה-90.
יצחק הרצוג: אני חושב שגל העלייה הזה שאנחנו מציינים היום, מציינים אותו בדיון החשוב הזה, תרם תרומה מכרעת לחוסנה ולעוצמתה של מדינת ישראל.
יצחק הרצוג: קודם כל עוצמה אינטלקטואלית עצומה, עוצמה חברתית עצומה, עוצמה תרבותית עצומה, אין מילים אפילו לתאר את המתנה העצומה שישראל קיבלה עם פתיחת השערים הללו ואני רוצה לומר לכל אחד מכם, אתם חלק מהסיפור המופלא הזה של הציונות, אתם תרמתם ותורמים לפסיפס הישראלי המדהים.
יצחק הרצוג: תודה רבה לכם, ספסיבה ואם, בהצלחה ושנזכה רק לראות הרבה עלייה לארץ.
אברהם נגוסה: עכשיו חברת הכנסת קסניה סבטלובה.
יצחק הרצוג: מהמחנה הציוני, המפלגה בראשותי, קסניה סבטלובה.
קסניה סבטלובה: שלום לכם.
קסניה סבטלובה: כמו גם השר זאב אלקין לפניי אני מרגישה קצת מוזר לדבר בעברית לקהל שבדרך כלל אני פניתי במהלך 13 שנה בשפה הרוסית, בערוץ 9 ועכשיו קצת בפורמט אחר, אבל עדיין ממשיכה לטפל ולדבר ולהידבר ולשמוע את הקהל הזה.
קסניה סבטלובה: אני חשבתי לספר לכם גם סיפור אישי, על איפה אני הייתי ביום הזה בדיוק לפני 25 שנה, הייתי על מזוודות, עם אמא וסבתא, לפני העלייה במוסקבה ואנחנו הגענו ב-14 באוגוסט, כך אני אציין עוד מעט את ה-25 שנה שלי ואני מתרגשת מאוד להיות דווקא בימים האלה שאנחנו מציינים את התאריך החשוב הזה כאן בכנסת, בבית של הדמוקרטיה הישראלית.
קסניה סבטלובה: אבל אחרי זה חשבתי שיש סיפור אחר שאני מעדיפה להתרכז בו.
קסניה סבטלובה: לפני מספר שנים אני ביקרתי בירדן, נדמה לי שזה היה ככה, מתוקף העבודה שלי ככתבת לענייני ערבים ודיברנו עם בחור שראיינתי אותו על משהו שהתחיל באותו זמן, הפגנות נגד המלך והוא אמר לי 'אבל מאיפה את?
קסניה סבטלובה: כי את מדברת בלהג הפלשתיני', אמרתי 'אני?
קסניה סבטלובה: מישראל', הוא אמר 'מישראל?
קסניה סבטלובה: מה את רוצה להגיד, שאת יהודייה?' אמרתי 'כן, אני יהודייה', הוא אומר לי 'אבל את בטח לא ציונית, אל תגידי רק שאת ציונית', אמרתי 'אני ציונית, כי אני מאמינה בכל לבי שהמקום של היהודים הוא בארץ ישראל, במדינת ישראל', זה נכון לגבי יהודים מחבר העמים, ברית המועצות לשעבר, זה נכון לגבי יהודים מאתיופיה, ארצות הברית, צרפת, בלגיה, וכל המדינות האירופאיות שאנחנו עכשיו מחכים ואנחנו נמצאים בעיצומו של גל שמתחיל להגיע מהמדינות האלה.
קסניה סבטלובה: אני מאמינה שזה המקום שלנו וכל היהודים ברוכים ואנחנו מצפים לכולם, לאחים שלנו, שיגיעו מהמקומות השונים על מנת שנתחבר פה ונממש את החזון של קיבוץ הגלויות.
קסניה סבטלובה: זה הצד הטוב, זה הצד של העלייה, זה הצד של הציפייה והאופטימיות.
קסניה סבטלובה: יש את הצד השני, הצד של הקליטה, ופה חייבים להגיד גם כמה דברים על הקליטה כי בלי זה אנחנו הרי ועדה לעלייה וקליטה, אז בקטע של הקליטה מדינת ישראל עשתה המון, ממש המון, בשביל העולים שבאו במהלך השנים ועשרות השנים, אבל נותר גם לעשות לא מעט על מנת לשפר את רווחתם של אותם עולים שהם כבר ישראלים.
קסניה סבטלובה: הם לא עולים, כולנו נמצאים פה רבע מאה, אנחנו ישראלים דוברי רוסית, חברים, אז הגיע הזמן לעשות משהו כדי שכולנו גם נרגיש שאנחנו לא רק נותנים, אלא גם ההורים שלנו, סבא וסבתא שלנו, כל אחד שיש לו קרובי משפחה שמתמודדים עם קשיי מחיה, עם עוני, לפעמים עוני קיצוני, שהם גם יקבלו את מה שמגיע להם.
קסניה סבטלובה: את מה שמגיע להם לא בחסד אלא בזכות.
קסניה סבטלובה: כאן אנחנו מדברים גם על הצפי לעלייה נוספת, שאנחנו נמצאים עכשיו בעיצומה, מאוקראינה, מצרפת, מבלגיה, ממקומות נוספים.
קסניה סבטלובה: אם אנחנו לא נשפר את תנאי המחיה לעולים שכבר נמצאים פה, מה נוכל להגיד לאותם עולים שעומדים להגיע למדינתנו ושנמצאים בדרך?
קסניה סבטלובה: אז כאן יש הרבה רבדים.
קסניה סבטלובה: זה הרובד הכלכלי כמובן, זה גם כמובן הרובד התרבותי ופה אני יכולה להגיד שאני חוויתי את זה על בשרי, שינוי עצום בכיצד מדינת ישראל מתייחסת לעולים.
קסניה סבטלובה: אנחנו דיברנו בשדולה נגד גזענות לפני מספר ימים על כך שבשנת 90', 91', 94', 95', כשאני הייתי ילדה כאן בארץ התמודדתי עם גזענות ויש עכשיו עולים נוספים מאתיופיה וממקומות נוספים, שעכשיו גם הם מתמודדים עם גזענות, אבל אני חושבת שיש עכשיו יותר מודעות לדברים האלה.
קסניה סבטלובה: נותר לנו להמשיך לעבוד, אנחנו כחברי כנסת מתחייבים שאנחנו נמשיך לעבוד למען העולים, למען כאלה שנמצאים כאן הרבה שנים בארץ ולמען אלה שהגיעו, על מנת לגרום לאנשים שהם עוד לא איתנו לרצות להיות יחד איתנו במדינת ישראל ולממש את החזון הציוני.
קסניה סבטלובה: עוד פעם, תודה רבה לכם.
קסניה סבטלובה: במיוחד, אנשים מהדור השלישי, הדור המבוגר, כי אתם באמת תרמתם את כל כולכם, אתם תרמתם את החיים שלכם, רובכם הגעתם לכאן ועבדתם בכל מיני עבודות, אני יודעת את זה יד ראשונה, כי אמא שלי עבדה במהלך 25 שנה בעבודות ניקיון, טיפול במבוגרים וכל עבודה שהזדמנה לה, כי כל עבודה מכבדת את בעליה.
קסניה סבטלובה: אז עוד פעם, תודה לכם, גם מאיתנו חברי הכנסת וגם מאיתנו דור הילדים, שהגיעו לכאן בזכותכם.
קסניה סבטלובה: תודה לכם.
אברהם נגוסה: תודה רבה, חברת הכנסת קסניה סבטלובה, היא גם חברת ועדת העלייה והקליטה.
אברהם נגוסה: עכשיו נשמע מד"ר אנדרי גסיורובסקי.
<אנדרי גסיורובסקי: אדוני היושב ראש, אברהם נגוסה, חברים נכבדים, חברים יקרים, חבר הכנסת יצחק הרצוג, קסניה סבטלונה, טלי פלוסקוב.
<אנדרי גסיורובסקי: אני חושב שעדיף שאני אדבר רוסית, מכיוון שאין תרגום מפולנית בינתיים.
<אנדרי גסיורובסקי: כפי שאנחנו התחלנו להיזכר, לפני 25 שנה ב-14 ביוני, 1990, הייתי בשדה התעופה בוורשה ושלחתי את המטוס הראשון שטס מפולניה אז עם היהודים מברית המועצות לשעבר.
<אנדרי גסיורובסקי: באותו זמן פולין הייתה המדינה שרק התחילה להיות מדינה דמוקרטית.
<אנדרי גסיורובסקי: ברית המועצות עוד הייתה קיימת, הייתי אז בן 31, הבן שלי היה בן 6 ואני עסקתי בביטחון, כדי שהמטוסים עם כולכם יגיעו לישראל, יגיעו ליעדם.
<אנדרי גסיורובסקי: כפי שידוע לכם, אבא שלי היה ציוני נוצרי ואנחנו חיכינו לאותו יום שיהודים מכל הצדדים, מהמזרח, מהמערב, מדרום ומצפון יגיעו לישראל.
<אנדרי גסיורובסקי: אנחנו חיכינו לזה ואנחנו ראינו את זה מתממש.
<אנדרי גסיורובסקי: מה שקרה בברית המועצות, מה שקרה באתיופיה, היום אנחנו כאן.
<אנדרי גסיורובסקי: לפני 25 שנה זו הייתה הפעם הראשונה והיום אנחנו חוגגים 25 שנה לתחילת העלייה.
<אנדרי גסיורובסקי: היום כיושב ראש ארגון 'יד לעזרה לישראל' אני רוצה לספר על העתיד, על היוזמות שלנו.
<אנדרי גסיורובסקי: תודה לאל שאנחנו כבר כאן, אבל אנחנו חייבים לעשות דברים בשביל העתיד.
<אנדרי גסיורובסקי: לפני חודש ציינו משלחת שלנו, עמוס, הנציג שלנו גם היה.
<אנדרי גסיורובסקי: אנחנו ארגנו כנס בפולין, 25 שנה למטוס הראשון והשותפים שלנו היו ההתאחדות של קציני ביטחון לשעבר.
<אנדרי גסיורובסקי: גם הם הבטיחו את ביטחונכם והם סיפרו איך זה היה וזאת הייתה יוזמה כדי לפרסם ספר והספר הזה אכן יצא בפולנית עם כל הסיפורים שלהם, איך זה הגיע לפולין, איך זה היה דרך פולין, מכיוון שזה מעניין עבור כולם, מה הייתה הסיבה.
<אנדרי גסיורובסקי: פתאום יש רצון לדעת יותר על כך.
<אנדרי גסיורובסקי: לכן אנחנו גם קיבלנו החלטה שאנחנו נעשה סדרה של סרטים דוקומנטריים על מה שהיה, מה שקרה בברית המועצות לשעבר, איך עברתם, איך קציני ביטחון עבדו כדי שתגיעו ליעדכם, איך העסקה הזאת הושגה על ידי הפוליטיקאים.
<אנדרי גסיורובסקי: אנחנו צריכים להראות את הסרט הזה לכל העולם, אנחנו ככה נילחם נגד האנטישמיות, מכיוון שזה תולדות העלייה הגדולה ממשה ואתם כולכם כאן ואנחנו צריכים לדבר על כך.
<אנדרי גסיורובסקי: אנחנו רוצים לעשות מיזם משותף עם הוועדה לקליטה ועלייה באצטדיון בפתח תקווה, אנחנו נזמין 10,000 או 20,000 עולים מאז ואורחים מכל העולם.
<אנדרי גסיורובסקי: אנחנו חושבים להזמין את מיכאיל גורבצ'וב, אנשים מ - - - לא רוצים את גורבצ'וב?
<אנדרי גסיורובסקי: אוקיי, אז ללא גורבצ'וב.
<אנדרי גסיורובסקי: אנחנו נחליט על זה אחר כך.
<אנדרי גסיורובסקי: אנחנו נזמין את כל אלה שעסקו בביטחון ברומניה, בפולין, בהונגריה.
<אנדרי גסיורובסקי: זה מקובל עליכם?
<אנדרי גסיורובסקי: רוצים להכיר את האנשים האלה שניסו להגן עליכם?
<אנדרי גסיורובסקי: את מי עוד הייתם רוצים להזמין?
<אנדרי גסיורובסקי: שגרירים של כל המדינות?
<אנדרי גסיורובסקי: אנחנו צריכים לשאוף לבנות גשר, מכיוון שזה מה שהצלחתם לעשות בחייכם.
<אנדרי גסיורובסקי: אני חושב שהפסטיבל הזה והכנס הבינלאומי יתקיימו בספטמבר-אוקטובר ואני רוצה שכולנו ניקח חלק בזה, שכולנו נרשום את הסיפורים שלנו, שזה יישאר לתמיד, עבורנו, עבור ילדיכם, עבור נכדיכם, איך זה היה, איך זה קרה, אתם מסכימים?
<אנדרי גסיורובסקי: תודה רבה לכולכם.
<אנדרי גסיורובסקי: תודה רבה.
אברהם נגוסה: תודה רבה וזה תענוג גדול שאתה פה איתנו.
אברהם נגוסה: עכשיו אנחנו נשמע את ד"ר חיים בן יעקב, מנכ"ל הקונגרס היהודי היורו-אסיאתי.
<חיים ויטלי בן יעקב: כבוד יושב ראש הוועדה, אורחים נכבדים.
<חיים ויטלי בן יעקב: אני רציתי בשם הקונגרס היהודי היורו-אסיאתי לומר שפה בכנסת כמובן מטבע הדוברים מדברים בדרך כלל על קליטה, אבל אסור לנו לשכוח שעדיין רוב היהודים נמצאים בחוץ לארץ ולכן חשוב מאוד שנמשיך לחזק את הקשר בין מדינת ישראל והקהילות היהודיות.
<חיים ויטלי בן יעקב: אנחנו פה בארץ יודעים שפה המדינה לא רק של אזרחיה, גם אנחנו כאן מדינה של כל העם היהודי, גם של אלה שיושבים עדיין בחוץ לארץ.
<חיים ויטלי בן יעקב: סיפרו לנו היום יודעי דבר שכל יהודי שמגיע לארץ זה אומר שדרכו, דרך מכתבים, דרך טלפונים שלו, מדברים שישה-שבעה יהודים וחשוב מאוד שכל יהודי יידע שבקהילות היהודיות יש התעניינות מרבית בחיי מדינת ישראל, לכן אתם, בתור שולחים, בתור שגרירים של מדינת ישראל, בעצם מספרים על ישראל בכל מדינה ומדינה, כפי שנאמר, בכל מדינה ששותים קוקה קולה.
<חיים ויטלי בן יעקב: לכן היום כשמדברים שמציון תצא תורה ותצא תרבות חדשה, כל התרבות הזאת צריכה להגיע לקהילות יהודיות בעולם כולו ואולי רבים מכם יוכלו לארגן את המיזמים החדשים בתחום הזה.
<חיים ויטלי בן יעקב: מדינת ישראל חייבים לתמוך, לפי דעתנו, בתכניות חינוך פורמלי ובלתי פורמלי בחוץ לארץ, מדינת ישראל חייבת להמשיך לקחת אחריות על מה שקורה בקהילות יהודיות ויחד איתם לחזק את מעמדה של מדינת ישראל בימינו.
<חיים ויטלי בן יעקב: תודה רבה.
אברהם נגוסה: אברהם גרינזייד, יושב ראש הווטרנים הארצי.
<אברהם גרינזייד: כבוד יושב ראש הוועדה של הכנסת, מר אברהם נגוסה.
<אברהם גרינזייד: אני מבקש סליחה, אני אדבר ברוסית.
אברהם נגוסה: בסדר גמור, יש תרגום.
<אברהם גרינזייד: ידידים יקרים, חג שמח לכם, חג של 25 שנה חזרה לארץ ישראל שהיא מולדת העם היהודי.
<אברהם גרינזייד: אנחנו חזרנו לפה והחזרה הזאת התאפשרה הודות למספר גורמים.
<אברהם גרינזייד: כל אחד מדבר על דברים שחשובים לו והניצחון על גרמניה הנאצית בשנת 45' במאה שעברה בעצם נתן אפשרות להקמת מדינת ישראל ב-48' ולכן יכולנו לחזור לארץ הזאת.
<אברהם גרינזייד: כמובן גם התפרקותה של האימפריה הסובייטית הייתה ציון דרך חשוב, ודבר שלישי, שגם צוין כאן עם כבוד גדול, זה המאבק האמיץ של קומץ של יהודים עבור האפשרות לעזוב את ברית המועצות וכמובן תמיכה רחבה ברחבי העולם של היהדות במדינות השונות.
<אברהם גרינזייד: חשוב שהיום אנחנו יחד עם הנינים והנכדים נמצאים בבית שלנו, אנחנו חיים בבית יפה, בבית טוב.
<אברהם גרינזייד: אנא שלא יהיו שגיאות כשאתם מקשיבים לי, כי 30,000 האנשים שהגיעו לפה אינם גרים בבית משלהם, אבל היום זה יום חגיגי ולא נדבר על דברים קשים.
<אברהם גרינזייד: בבית שלנו, בבית הלאומי שלנו אנחנו חוגגים היום את ציון הדרך החשוב הזה, 70 שנות ניצחון, כ-40,000 אנשים השתתפו בכל מיני אירועים ולא תוקצבו מתקציב המדינה.
<אברהם גרינזייד: אנחנו ראינו שהודות להתעניינות מרבית של הדור המבוגר יותר עם עזרתו של ביבי נתניהו ראש ממשלת ישראל ועובדי משרד ראש הממשלה ועזרתו של מר שרנסקי והסוכנות אנחנו יכולנו לחגוג את יום הניצחון.
<אברהם גרינזייד: ואנחנו רוצים גם להודות לסופה לנדבר, שרת הקליטה לשעבר, סופה, את בעצם נכנסת כשאני ציינתי את תרומתך.
<אברהם גרינזייד: אנחנו יכולנו לציין את הניצחון על גרמניה הנאצית וישבו אנשים עם הליכונים, עם מקלות וראינו איך הווטרנים עשו מצעדים ברחבי הארץ כולה.
<אברהם גרינזייד: הייתי רוצה להתייחס גם לכך שאנשי העיריות והשלטון המקומי ציינו את יום הניצחון מאילת עד מעלות.
<אברהם גרינזייד: אנחנו מקווים שגם לעתיד לבוא אנחנו נקבל תמיכה של ארגונים רבים, ארגון 'יד לעזרה', בראשותו של אנדרי גסיורובסקי, יחד עם משפחתו וקבוצתו.
<אברהם גרינזייד: אנחנו משתדלים להנציח את היהודים שנלחמו נגד הנאצים, 1,500,000 חירפו את נפשם במאבק הזה וגם אלה שנמצאים איתנו מגיע להם הכבוד.
<אברהם גרינזייד: לא נורא שאנחנו לא קיבלנו את כל ההטבות, קורים דברים כאלה, גם בבית, אבל הגענו לכך שבכל עיר ועיר אנחנו רואים הנצחת הניצחון.
<אברהם גרינזייד: יש 68 מוזיאונים להנצחת זכר הניצחון.
<אברהם גרינזייד: הנוער העובד והלומד עוזר לנו ואנחנו עכשיו מקימים את המוזיאון ללוחם היהודי ואנחנו יודעים שלוחמים שנלחמו במלחמת העולם השנייה קיבלו מדליה ממדינת ישראל.
<אברהם גרינזייד: יש הרבה כיכרות ורחובות על שם הניצחון והרבה אנשים שעובדים בקרב הווטרנים הפכו לאזרחי כבוד בערים רבות.
<אברהם גרינזייד: גם הקובץ שלנו, 'לכל איש יש שם', קיבל הפצה גדולה ועכשיו הוא ידוע בברלין, באוטווה ובערים נוספות.
<אברהם גרינזייד: אנחנו התחלנו בהצלחה את העבודה המשותפת.
<אברהם גרינזייד: אגב, זה מהיום, אנחנו עובדים עם כתבים מרוסיה ומקבלים עזרה גם מממשלת רוסיה על מנת להחזיר את המדליות לאלה שלא קיבלו אפשרות להביא את המדליות שלהם לארץ כאשר עזבו את ברית המועצות.
<אברהם גרינזייד: העיקר שאנחנו עמדנו במבחן הזמן שיכולנו להיות ביחד.
<אברהם גרינזייד: אחדות זה הדבר העיקרי בשבילנו.
<אברהם גרינזייד: יש לנו רק מדינה אחת, אנחנו העם היחיד, העם היהודי, יום חג לכם, חברים.
אברהם נגוסה: אתמול קיימנו דיון בוועדה הזו בעניין רשת קליטת עלייה, רק"ע, והשר הבטיח לנו שהשידור ברוסית יהיה 24 שעות במסגרת הרפורמה שהולכת להיות.
אברהם נגוסה: אני חושב שפה שרת הקליטה לשעבר, גם הח"כים שהיו פה, כולנו פועלים כדי לחזק את העולים, אלה שנמצאים פה וגם הפוטנציאליים שהם נמצאים בחו"ל, כדי שיהיה קשר - - - עכשיו אנחנו נשמע את אלכסנדר ברמן, יושב ראש חזית הכבוד.
<אלכסנדר ברמן: בשנת 63' שלושה אנשים צעירים בארצות הברית התכנסו ביחד ואמרו 'אנחנו צריכים לעמוד על כך שיאפשרו ליהודים לצאת מברית המועצות'.
<אלכסנדר ברמן: לבושתי נודע לי על כך לא מזמן, כשהתחלתי להתעניין, ובארצות הברית הוקמה תנועה מאוד חזקה כדי לאפשר ליהודי ברית המועצות לצאת משם.
<אלכסנדר ברמן: אתם מבינים, אנחנו כל שנה חוגגים את החג היהודי פסח ואנחנו חוגגים את החופש שאנחנו קיבלנו לפני 3,000 שנה ממצרים ויש מגבלות רבות עם יהודי ברית המועצות וככל שעובר הזמן אנחנו מבינים יותר טוב מה המשמעות בחיינו ובחיי ילדינו וגם מדינת ישראל הייתה העובדה שיותר ממיליון בברית המועצות לשעבר עלו ארצה.
<אלכסנדר ברמן: בסך הכול עזבו את ברית המועצות 2 מיליון יהודים וכאן אנחנו צריכים להגיד תודה לאלה שהיו משה רבנו ברבים.
<אלכסנדר ברמן: בקרבם זה יוסף מנדלביץ, אדלשטיין, שרנסקי, יעקב פיידלסון, שנמצא כאן.
<אלכסנדר ברמן: הם אלפים.
<אלכסנדר ברמן: זה קומץ, אבל המיליון הזה לא היה מקבל חופש, לא היה מקבל חירות ללא אותם אנשים.
<אלכסנדר ברמן: בואו נברך אותם.
<אלכסנדר ברמן: כאן ברצוני לציין כי נמצא פה הדור שרוב חייו בילה בברית המועצות לשעבר.
<אלכסנדר ברמן: כולנו ידענו שאנחנו חיים במדינה שאין שם חופש אמיתי, שהיו שם חוקים סודיים שלא התפרסמו עד עצם היום הזה, שהפכו את היהודים לאנשים מסוג ב', או מסוג ג' אפילו.
<אלכסנדר ברמן: המילה יהודי בברית המועצות הייתה מילה לא מכובדת, מילת גנאי, הילדים שלנו לא רצו לפעמים להיות יהודים, או רצו לא להיות יהודים והיה פה סרט מצוין שהסביר, אבל אני יכול להזכיר שכשהלכנו לחגוג את חג הפסח בבית כנסת רשמנו את כל השמות ואחר כך עשו בירורים בעבודה ואנחנו הוכנסנו לכלא בשל לימודי עברית.
<אלכסנדר ברמן: חשוב לציין שהדור הזה העביר את האמת, מה היו החיים של יהודי ברית המועצות.
<אלכסנדר ברמן: עד עצם היום הזה אנחנו יודעים די מעט על כל העובדות האלה ואנחנו לא מבינים שברית המועצות ניהלה מדיניות אנטישמית.
<אלכסנדר ברמן: להבדיל מגרמניה שהיו חוקים רשמיים, בברית המועצות הם היו סודיים.
<אלכסנדר ברמן: כאן ברצוני לעבור לנושא אחר.
<אלכסנדר ברמן: עבורנו זה חג גדול היום.