GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אביגדור ליברמן: ואני לא הבנתי מה העלות השנתית, מה התקציב השנתי.
<בנימין איש שלום: התקציב שצה"ל מקבל עבור קורס "נתיב" הוא כ-20 מיליון שקלים והתקציב הזה, כפי שאכן אמרתם, בכל שנה ושנה יש קשיים לממש אותו והוא מגיע באיחור, ובכל שנה ושנה אנחנו נתקלים בכך ש - - - נאלץ לאיים - - -
אביגדור ליברמן: מי חזק במתמטיקה?
אביגדור ליברמן: מתוך 50 מיליארד שקלים, כמה זה 20 מיליון?
אביגדור ליברמן: כמה פרומיל זה?
<שפרה שחר: זה לא נותן לי.
<שפרה שחר: זה אפס נקודה אפס אפס, זה לא נותן.
<שפרה שחר: זה לא מראה את זה.
<בנימין איש שלום: בכל שנה ושנה - - -
<קריאה: כבודו, ועדת החינוך זה בחדר הסמוך.
<בנימין איש שלום: בכל שנה ושנה, כיוון שהתקציב מגיע באיחור, בסופו של דבר הוא מגיע לאחר לחצים מכיוונים שונים, אבל מכיוון שהוא מגיע באיחור והוא יוצא קשיים בתוך המערכת הצבאית, קשיים של תזרים, קשיים של מימון, אנחנו עומדים בכל שנה ושנה בפני איום של סגירת קורס "נתיב" או הפסקת הפעילות, דבר שמכניס גם לחיילים חשש ואי ודאות לגבי ההמשך, לגבי הסיכויים, לגבי הכדאיות להשקיע את המאמץ, ואת הדבר הזה אנחנו מסכימים שצריך להסדיר בקביעת תקציב קורס "נתיב" בבסיס התקציב, הן בחלק הצבאי והן בחלק האזרחי, כי קורס "נתיב" הוא לא רק התקציב הצבאי, הוא גם תקציב אזרחי שהמכון ללימודי היהדות, המרכז הארצי לזהות וגיור – "נתיב" – מקבל דרך המשרד הממשלתי הרלבנטי.
<בנימין איש שלום: כרגע זה המשרד לשירותי דת.
<בנימין איש שלום: החל מה-1 בינואר זה יחזור למשרד ראש הממשלה.
<בנימין איש שלום: באשר לחוסר המודעות של המפקדים, שלא שולחים את החיילים או לא מאפשרים לחיילים לצאת לקורס "נתיב" – אנחנו משקיעים מאמץ הסברה בעניין הזה ורק לאחרונה הופק סרט הסברה למפקדים, במימונה של קרן ג'נסיס בשיתוף חיל החינוך והסוכנות היהודית, המכון ללימודי היהדות.
<בנימין איש שלום: הסרט הזה יופץ בכל יחידות - - -
<צבי אוד: פעם זאת הייתה פקודה.
<שפרה שחר: כן.
<שפרה שחר: זה לא היה הסברה.
<שפרה שחר: וגם אין הקצאות.
<שפרה שחר: יש כאלה שאין להם הקצאות לתת לצאת לקורס, נקודה.
<צבי אוד: זה לא היה רצון אישי של המפקד, זאת הייתה פקודה.
<שפרה שחר: מבקשים לצאת ואין הקצאה לצאת.
<בנימין איש שלום: כן, תמיד היו בעיות של הקצאות, אבל כשהייתה פקודה היא לא בדיוק הייתה פקודה אלא הוראה, אין פקודה במשמעות המדויקת שלה ואולי כדאי שתהיה פקודה.
<בנימין איש שלום: זה חלק ממכלול המאמצים שצריך לעשות כדי לקדם את הנושא הזה.
<בנימין איש שלום: זה פקודה.
<בנימין איש שלום: זה הסברה.
<בנימין איש שלום: זה הגברת המודעות של מפקדים ויותר שיווק בתוך הצבא, שהמידע הזה יגיע לכל חייל וחייל בנקודת הקצה, כשהוא מתגייס, שקיימת אפשרות לעבור את קורס "נתיב" והוא יוכל לבחור בדבר הזה.
מיכאל אורן: יש לי כמה שאלות קטנות.
מיכאל אורן: מה אורך של הקורס?
<בנימין איש שלום: הקורס מחולק לשלושה חלקים.
<בנימין איש שלום: קורס "נתיב" הבסיסי, הפרק הראשון הוא שבעה שבועות.
<בנימין איש שלום: אחר כך יש הפסקה של שלושה שבועות.
<בנימין איש שלום: המשך – סמינר של שלושה שבועות.
<בנימין איש שלום: עוד הפסקה של שלושה שבועות, והקורס האחרון – שלושה שבועות סמינר נוסף ואז החייל, החיילת – מוכנים לעמוד בפני בית הדין לגיור.
מיכאל אורן: כלומר בסך הכל שבעה עשר שבועות, משהו כזה, וזה נגזר מהשירות הצבאי?
<בנימין איש שלום: כן, כן, כן, זה חלק מהשירות.
מיכאל אורן: יש אפשרות לחייל, שרוצה להתגייס לצנחנים, לעבור את הקורס לפני שהוא מתחיל את המסלול של הצנחנים?
<בנימין איש שלום: כן.
<בנימין איש שלום: יש נתיב תחילת שירות ויש נתיב אמצע שירות.
<קריאה: אבל רק בתנאי שהעברית שלו מספיקה.
מיכאל אורן: יש מצב שזה משולב יחד עם אולפן?
<בנימין איש שלום: זה בדרך כלל קורה בתחילת השירות, במחוו"ה אלון, לאחר שהם עוברים אולפן – אלה שזקוקים לאולפן.
<בנימין איש שלום: אני חייב לומר שרוב החיילים היום - בניגוד למה שהיה לפני שנים - הם חיילים שכבר נולדו בארץ להורים עולים, או שעלו לארץ בגיל שנה-שנתיים וכו' והם עברו את מערכת החינוך הישראלית ואין בעיית שפה.
<בנימין איש שלום: זה הרוב הגדול של החיילים.
מיכאל אורן: ורובם חיילים, חיילות, איך זה מתחלק?
<בנימין איש שלום: רובם חיילות.
<בנימין איש שלום: כ-70% מהמתגיירים הן מתגיירות.
מיכאל אורן: הסבר?
אביגדור ליברמן: המודעות אצל הבחורות יותר גבוהה, בגלל כל מיני.
מיכאל אורן: זה בכלל, כן, אני יודע.
<בנימין איש שלום: קודם כל זה פחות כואב.
<בנימין איש שלום: שנית, זה הרבה יותר משמעותי לחיילות לעבור את התהליך מבחינת הסטאטוס, וגם - - -
טלי פלוסקוב: מבחינת הילדים שלהם.
טלי פלוסקוב: הרי הילדים יהיו יהודים.
<בנימין איש שלום: כן, הזהות של הילדים תיקבע על פי הזהות של האמא.
סופה לנדבר: אני מבקשת ממך לשמוע את מנהל אגף הצעירים במשרד העלייה והקליטה, שזה האגף הראשון בכל משרדי הממשלה שהוקם כדי לעזור ולסייע ולקחת את כל התהליכים שיש אצל צעירים לפני צבא ובזמן הצבא ובזמן הלימודים וכן הלאה, תיתן לו לדבר.
אברהם נגוסה: כן, מי ידבר?
<יצחק אוחנה: אני לא אתייחס באשר לקורס הגיור, אבל אני ארצה להתייחס דווקא לנושא שנגעת בו וחזרנו לסוגית הגיור, וזה דווקא העניין של התכניות באשר לעולים ויוצאי אתיופיה.
<יצחק אוחנה: עוד פעם, לעניין הגיור, אז גם השר הנוכחי ובטח השרה בשש שנות כהונתה, עמלו רבות ואני רק ארבע שנים במשרד, אז אני יכול להגיד שזה באמת היה מהסוגיות הכי חשובות והכי מורכבות של המשרד, אלף שהקורס התקיים, ואין צורך לחזור על כל מה שאמרתם, ובהתאם לזה גם דאגו לתקציב וכל מה שקשור בזה.
<יצחק אוחנה: אין ספק שצריך להסדיר את זה.
<יצחק אוחנה: יש לזה חשיבות גם לאומית וגם חבר הכנסת אביגדור ליברמן נגע בנקודה, ואני כיוצא צבא של 25 שנה, שפרשתי לפני 4 שנים, יכול להגיד לכם שהנושא הוא באמת באמת כאוב.
<יצחק אוחנה: זאת אומרת איך שאתה לא מסתכל על זה מכל ההיבטים, אנחנו לא יכולים להישאר אדישים.
<יצחק אוחנה: יש לזה מגבלות של הצבא, בהיבט של קורסים, קיבולות, יכולות.
<יצחק אוחנה: צריך להבין גם את המגבלות ואני חושב שצריך למצוא איזו שהיא תכנית מוסדרת של כל הגורמים של איך עושים את זה, אבל אי אפשר להשאיר את זה, ולקרוא לזה Nice To Have או אם זה מסתדר בכל ההיבטים אז מניעים את זה באיטיות.
<יצחק אוחנה: אין מצב כזה, חברה.
<יצחק אוחנה: אין אזרחים סוג א' וסוג ב', בטח אחרי שירות מאד משמעותי ומה שהם נתנו.
<יצחק אוחנה: אתם יודעים מה, גם אם אני לא לוקח את החברה שבהם אנחנו דנים, תחשבו איזה השלכות רוחב ואיזה אפקט במסר לכל העולם מסביב, ואני גם אהיה זהיר, זה בהחלט פוגע גם בעלייה וגם ברצון, אם כי עדיין יש לנו הזדהות, ברוך השם, מקרב היהודים, אבל לא לעולם חוסן.
<יצחק אוחנה: אנחנו לא יכולים להישאר אדישים בעניין הזה.
<יצחק אוחנה: מבחינת תכניות, האגף הוקדם לפני שנה וחצי בפועל.
<יצחק אוחנה: מאז אנחנו בתהליך של התוויה ובניית תכניות, שאני קורא להן מסייעות – גם לעולים וגם ליוצאי אתיופיה בתחומים האלה, ואני ברשותכם אנסה למנות את מקצתן, שהן מאד משמעותיות.
<יצחק אוחנה: הבנו שבתהליך ההכנה לצה"ל, מעבר למה שעושה כמובן משרד הביטחון, והוא עושה אל מול חיל החינוך, סליחה, משרד החינוך, מחילה, אני עדיין בתוך הצבא.
<יצחק אוחנה: ועם גורמים נוספים וטובים, גם בשולחנות העגולים ובכל ההיבטים, אבל לא רק בזה אני רוצה לנגוע.
<יצחק אוחנה: מעבר להכנה, זה שותפים מאד מרכזיים שזה המפתח, אדוני, שנגעת בו גם לנושא הקב"א והדפ"ר, המבחנים – זה בהחלט המקום לנקודת התערבות והכנה של החברה, כדי להביא אותם גם בתודעה – קודם כל בתודעה – שהם יודעים למה הם הולכים, ואני קורא לזה אין צו ראשון, זה צו אחרון.
<יצחק אוחנה: כי יש היום צו אחד, בניגוד לזמן של זמני, שעשינו צו ראשון לטובת מבחנים וצו שני לטובת בדיקות כשירות גופניות.
<יצחק אוחנה: היום הכל ביחד וזה קובע לנו במידה מסוימת לא רק את ההשתלבות בצבא, גם את ההשתלבות החברתית.
<יצחק אוחנה: אבל אני רוצה לנגוע בזה שעשינו שני ממדים.
<יצחק אוחנה: מעבר לתכנית הגדולה של משרד הביטחון, משרד החינוך והמשרדים שלנו יחד עם גורמים ושותפים נוספים, שלדעתי זו תכנית טובה שאמורה לתת מענה מאד משמעותי וכל הזמן מנסים לשפר אותה.
<יצחק אוחנה: אנחנו עושים גם הכנות בתנאי פנימייה לעולים חדשים, שנמצאים זמן קצר בארץ, בין אם זה צרפתים, בין אם זה דוברי אנגלית וזה ביחד עם האגף החברתי ביטחוני, ובתנאי פנימייה יחד עם סגלי מילואים ובשותפות של צה"ל, שזה כולל מרכיבים של קורס עברית, השתלבות ותפיסה לאן אתה הולך ומה זה צבא, שחלק מהעניין יכול למנוע בהחלט את הנשר ואנחנו רק בתחילתו של תהליך.
<יצחק אוחנה: ביצענו השנה שש מכינות כאלה, בסדר גודל של 40 איש בכל מכינה, וכמובן ניווטים וכל מיני אלמנטים של הצבא, כדי לתת להם קצת תחושה ומסוגלות.
<יצחק אוחנה: זה בתנאי פנימייה, על בסיס המכינות הקיימות, התשתית.
<יצחק אוחנה: וממה שראינו, לפחות, אני אומר ניתחנו את המשתתפים, היה בקרבם סדר גודל, רק בשתי המכינות הראשונות מקרב 40 איש – 20 איש שסיימו מצטיינים בכל מיני אפיקים.
<יצחק אוחנה: כלומר בטירונות, בקורסים שביצעו ולטעמי זה דרך מאד חיובית ואני מקווה שהשנה אנחנו נעצים את זה וגם ניכנס לשלב של ליווי.
<יצחק אוחנה: כשליווי זה אומר שמירת קשר עם כל אחד ואחד, לראות שהוא מסתדר והכל בסדר.
<יצחק אוחנה: זו יזמה עם משרד הביטחון.
<יצחק אוחנה: בנוסף לזה, אנחנו עושים תכניות צעירים.
<יצחק אוחנה: תכניות צעירים זה אומר בשישה מוקדים בארץ, כמו תל אביב, קריית ים, רעננה, אשקלון, ירושלים, חיפה.
<יצחק אוחנה: מהמטוס ישר למגורים שכוללים פרק של אולפן, חברה ותרבות, מורשת, שייכות וכל מה שקשור בזה, עם מדריכים מלווים בשפות השונות.
<יצחק אוחנה: קחו דוגמא נקודה שנקראת בית ברודצקי, וחברת הכנסת סופה לנדבר חנכה את זה בזמנו יחד עם הסוכנות בפעילות משותפת מאד מאד יפה.
<יצחק אוחנה: יש שם משתתפים מ-20 או 27 מדינות, אז בשפות הרלבנטיות, כולל מדריכים 24 שעות, כולל הנגשת השירותים והבאה עד אליהם את הגורמים שאמורים לעשות את הניתוב ללימודים גבוהים, להשכלה, סליחה לתעסוקה, יזמות וכל אפיק אחר.
<יצחק אוחנה: ידוע שהמשרד נותן מענקים מדי חודש בחודשו ליוצאי אתיופיה ולעולים בודדים.
<יצחק אוחנה: גם אלה שמשרתים בצה"ל וגם אלה שבשירות הלאומי, מענק שעדכנו אותו בהתאם לעליית השכר ועכשיו אנחנו בוחנים שוב, אם וכאשר יעלה השכר, לא אם, מתי שהוא יעלה, חודש בחודשו – אני קורא לזה תכנית בשיתוף צה"ל, עם קובץ שאנחנו מקבלים, עדכני, מסודר, אחת לשבועיים וכל חייל מקבל אוטומטית לחשבון הבנק שלו את הכסף.
<יצחק אוחנה: חיילים בודדים יוצאי אתיופיה מקבלים 522 שקלים בחודש.
<יצחק אוחנה: חיילים בודדים רגילים מקבלים 436 שקלים - - -
אברהם נגוסה: זה בנוסף למה שמקבלים מהצבא?
<יצחק אוחנה: כן.
<יצחק אוחנה: מהצבא זה שכר, או משכורת, איך שרוצים לקרוא לזה ואנחנו קוראים לזה מענק ואנחנו הצמדנו אותו כדי להקל אוטומטית.
<יצחק אוחנה: לא לחכות שיוצא אתיופיה, ואני אומר יוצא אתיופיה בהיבט שהוזכר כאן, במיזם של תשלומי משפחה, שיגישו את המסמכים והכל.
<יצחק אוחנה: נקודת ההנחה והמדיניות של השרה בשש השנים, זה קודם כל לתת להם את השקט הנפשי, כדי שלא נגיע לפינות שאם וכאשר המסמכים לוקחים זמן וכל מה שקשור בתהליך הלא פשוט והפרוצדורה, אז קודם כל שיהיה שקט טיפה כלכלי.
<יצחק אוחנה: שהוא מקבל את התשמ"ש – תשלומי המשפחה למי שזכאי – זה כמובן תוספתי ומדובר פה על עוד בין 1,000 ל-2,000 שקלים, אז זה בבסיס החשיבה, כדי להקל על החברה.
אברהם נגוסה: אני מבקש שתסיים ולאחר מכן את תדברי.
<יצחק אוחנה: דברים נוספים שאנחנו פועלים בהם זה המכינות לקראת שחרור ליוצאי אתיופיה.
<יצחק אוחנה: יש שתי מכינות, יש מכינות של תכנית כנפיים, שמי שמוביל ועושה זה הסוכנות היהודית, שהיא חשובה ואין כמותה.
<יצחק אוחנה: זה לחיילים בודדים בכלל בצה"ל, עם 12 מופעים בשנה.
<יגאל שטיינמן: השנה עשור לתכנית.
<יצחק אוחנה: נכון.
<יצחק אוחנה: ותכנית יפיפייה בהיבט של הנגשה וכל מה שדיברנו, כדי שהוא לא ירגיש לבדו, אבל צריכים להיות לזה פעילות, רצף והמשכיות.
<יצחק אוחנה: אני אתמקד בסדנת ההכנה לקראת שחרור – שבוע ימים ליוצאי אתיופיה, שמשרד העלייה והקליטה מוביל, כמובן יחד עם משרד הביטחון ושותפים נוספים ולטעמי, הגם שזה, אם יורשה לי אני אומר בהיבט הסקטוריאלי צבוע רק ליוצאי אתיופיה, כי בצבא אין לכל הלוחמים.
<יצחק אוחנה: יש או ללוחמים, לחיילים בודדים וליוצאי אתיופיה.
<יצחק אוחנה: אין לכלל החיילים, אחרת היינו עושים את זה משולב.
<יצחק אוחנה: כרגע זה בחשיבה כדי לראות איך עושים משהו משולב, ועם זאת לדאוג שביום הזה, אנחנו עושים את היום אוריינטציה.
<יצחק אוחנה: יש יום אחד מתוך השבוע להנגשה ללימודים גבוהים, שכידוע לכם אנחנו תומכים ביוצאי אתיופיה במענקים ובדמי קיום בכל זמן ומשך התואר.
<יצחק אוחנה: יש המון תכניות שאנחנו עושים עם צה"ל, סדר גודל של 3.5 מיליון שקלים לטובת תכניות עם חיל החינוך, בהיבט של כל התכניות של פתיחת שירות ושילובם, קורסים והכנה למודעות מפקדים, שזה מאד מאד חשוב וכל מיני קורסים של טיפול.
<יצחק אוחנה: השתדלנו גם בהיבט של ליקויי השירות, של כן - - - והכל, לראות מה עושים איתם ואני שמח להגיד שאני לפחות גם בהיבט של השותפות וגם של הקשר מבחינתנו אל מול צה"ל, זה קיים.
<יצחק אוחנה: צריך להבין שזו מערכת גדולה באמת, שצריכה לעשות כל מיני התאמות חרף כל מיני אילוצים, אבל אנחנו בכיוון הנכון.
<יצחק אוחנה: הדבר האחרון שאני אגע בו זה הנושא של רכזי עולים שנמצאים ברשויות המקומיות.
<יצחק אוחנה: השנה אנחנו הרחבנו את זה ל-32 רשויות.
<יצחק אוחנה: זה אומר רכז עולים שיושב ברשות המקומית במרכזי הצעירים ועושה פעילות אינטק של קבלה והנגשת שירותים לעולים באשר הם.
<יצחק אוחנה: אין פה מגבלה, אין פה סקטור, זה מקום כללי וגם כמובן פעולות משותפות.
<יצחק אוחנה: זה היתרון שלו, שזה במרכז הצעירים, של פעולות משותפות – אני קורא לזה בין חדשים לוותיקים – ופעילות של כמו אח מלווה או משהו כזה, של מנטורינג.
<יצחק אוחנה: זה עדיין בחיתולים.
<יצחק אוחנה: אני חייב להודות שצריך עוד להעצים את זה ולהגיע למקומות.
<יצחק אוחנה: זה בעיקר אני אומר הדברים המובחנים ויש עוד המון המון תכניות והמון שותפויות שאנחנו צריכים לעשות כמשרד העלייה והקליטה, עם הרבה שותפים פה.
אברהם נגוסה: שפרה שחר, בבקשה.
<שפרה שחר: קודם כל אני רוצה להיות שותפה למילות הפתיחה של כבוד יושב הראש, בכך שגם אנחנו דורשים ומבקשים נתונים מצה"ל ולא מקבלים.
<שפרה שחר: אז אני אתייחס לנתונים שכן יש לי.
<שפרה שחר: נתונים רשמיים של מחלקת המחקר והמידע של הכנסת ולפי נתונים שהוצגו בפני לפחות בדיונים אחרים כאן בכנסת.
<שפרה שחר: ניקח דיון מתוך הוועדה לפניות הציבור שהתקיימה לפני שנתיים.
<שפרה שחר: אני זימנתי את הדיון בעקבות נתון שהגיע אלי על 14,000 כלואים בשנה, 14,000 סך הכל מתוך כלל חיילי צה"ל, שמי שמכיר כאן את הנתון של חיילי הסדיר זה מספר אדיר.
<שפרה שחר: ישב הקמצ"ר ותיקן ש-14,000 כלואים בשנה בכלא 4 ובכלא 6, אבל בסך המכלאות בצה"ל – יש עוד כמה כאלה – 22,000.
<שפרה שחר: ואני מדברת איתך על נתונים של שנת 2012.
<שפרה שחר: אנחנו יודעים מדו"ח נציב קבילות החיילים שהמצב רק הוחמר והמספרים רק גדלו מאז.
<שפרה שחר: עכשיו, מתוכם אמר הקמצ"ר באותו דיון, לפרוטוקול, ש-85% מהנכלאים במהלך השירות הצבאי, נכלאים בגלל מצב כלכלי קשה.
<שפרה שחר: כלומר, הם נאלצים – בכלל כל התופעה הזאת שצמחה ומתעצמת בשנים האחרונות, שחייל גם עובד, לדעתי אדם הוא או חייל או שהוא עובד, אבל יש חיילים שמקבלים איזו שהיא רשות לצאת לעבודה.
<שפרה שחר: דרך אגב, לא כל מי שמבקש מקבל, אבל מי שכבר כן מקבל ויוצא לעבוד, אז תמיד יש איזה שהוא צומת ביום ראשון בבוקר שבו הבוס דורש תגיע לעבודה והמפקד דורש שהוא יגיע לבסיס ומה לעשות, מי שאין לו כסף בבית וניתקו את החשמל בבית ולאימא אין כסף לשלם שכר דירה, הוא בוחר ללכת לעבוד ולא לבסיס.
<שפרה שחר: זה נקרא במילים צבאיות נפקדות ואחרי 21 יום זה נקרא עריקות, והדרך חזרה אל הצבא היא רק דרך הכלא.
<שפרה שחר: אז אנחנו מדברים על עשרות אלפי חיילים, שבאמת אלפים רבים מהם הם יוצאי העדה האתיופית, אבל בכלל עולים ואוכלוסיות מוחלשות מגיעות אל הכלא בגלל חוסר בכסף.
<שפרה שחר: כלומר, מדברים על אנשים שעזרו בפרנסת המשפחה עד יום לפני השירות.
<שפרה שחר: ברגע שהילד מתגייס, והרבה פעמים זה חברה שעברו את מסלול אחרי – הכנה לגיוס, מתגייסים עם מוטיבציה גבוהה מאד לגיוס קרבי ומשמעותי, ובסופו של דבר נושרים ונושרים כבר בשנה הראשונה ומגיעים אל הכלא פעם ראשונה ופעם שנייה ואז מציעים להם את גחלת, מציעים את כנפיים.
<שפרה שחר: דרך אגב, גם כנפיים, לא כל מי שמבקש מקבל, אבל לא משנה.
<שפרה שחר: יש כאן הרבה מאד מילים יפות לכל מיני תכניות, שאני לא מזלזלת בהן, אבל הן לא הפתרון.
<שפרה שחר: כי בסופו של דבר צריכים להבין את הבעיה.
<שפרה שחר: זה כמו שבן אדם חולה באיזו שהיא מחלה קשה ובאים ונותנים לו אקמול, נותנים לא פלסתר.
<שפרה שחר: זאת לא הבעיה.
<שפרה שחר: העצמה ומודעות ומדברים איתי על כל מיני מילים נורא נורא יפות.
<שפרה שחר: חברה, אנשים עורקים כי אין כסף.
<שפרה שחר: אין בבית כסף לאימא לשלם שכר דירה.
<שפרה שחר: אין בבית כסף לשלם חשמל.
<שפרה שחר: זאת הבעיה, ולא כל מיני העצמות ושטויות.
<שפרה שחר: החברה האלה כן יש להם מוטיבציה.
<שפרה שחר: יושבים אצלי במשרד אנשים שיש להם מוטיבציה.
<שפרה שחר: הם בוכים כשהם צריכים לנשור משירות צבאי בגלל מה שקרה, בגלל שהם התגלגלו אל הכלא פעם ראשונה ופעם שנייה.
<שפרה שחר: ולמה הם התגלגלו לכלא?
<שפרה שחר: כי הם נאלצו לצאת לעבוד.
<שפרה שחר: ולכן כל התשובות שאני שומעת פה הן קשקוש, סליחה על הביטוי וסליחה על העלבון, הן קשקוש בלבוש.
<שפרה שחר: אנחנו מדברים כאן על פתרונות שהם לא נותנים פתרונות לבעיה.
<שפרה שחר: חברה, עשרות אלפי אנשים טובים שמתגייסים לצה"ל מגיעים אל הכלא כל שנה בגלל שאין לאבא שלהם ולאמא שלהם כסף.
<שפרה שחר: אין דרך יותר יפה לקרוא לזה.
מיכאל אורן: הפתרון הוא פתרון צבאי או - - -
<שפרה שחר: אני לא יודעת.
<שפרה שחר: אז צריכים להחליט – או לא לגייס אותם, אבל אני אגיד לך מה.
מיכאל אורן: מה הפתרון שלך?
<שפרה שחר: תשמע, אומרים לי 89% - - -
מיכאל אורן: הבנתי את הבעיה.
מיכאל אורן: מה הפתרון?
<שפרה שחר: הפתרון הוא להעלות שכר לחיילים.
<שפרה שחר: אני אומרת את זה כבר ארבע שנים בכל מקום.
<שפרה שחר: אומרים כאן 89%, או אפילו ציינתי שמספר המתגייסים האתיופים עלה ב-2% מ-87% ל-89%.
<שפרה שחר: זאת אומרת שהחברה מהעדה האתיופית, שזו באמת עדה מאד סימפטית, מאד מתורבתת, לא יודעים לעשות קומבינות ולהשתחרר מצה"ל או להשתמט מצה"ל.
<שפרה שחר: בגלל זה הם מתגייסים בהמוניהם, אבל צריכים לראות כמה באמת מסיימים שירות תקין, כי מי שלא מסיים שירות תקין, מוטב היה שלא היה מתגייס.
<שפרה שחר: משום שמי שמתגייס עם תעודת שחרור שכתוב עליה שחרור מוקדם בגלל התנהגות רעה וחמורה, בגלל שהוא הגיע לכלא אפילו פעם אחת – כבר היה עדיף שהוא לא יתגייס.
<שפרה שחר: כי אתה יודע מה?
<שפרה שחר: עד סוף החיים הוא לא יכול לקבל מלגת לימודים, הוא לא יכול לעבוד בשירות המדינה, הוא לא יכול ללמוד משפטים.
<שפרה שחר: הוא לא יכול להיות נהג מונית – רק בגלל תעודת השחרור האומללה והמסכנה הזאת.
<שפרה שחר: אז כבר היה עדיף שלא הייתם מתגייסים איתו.
<שפרה שחר: אז זו לא חכמה להתרברב כאן בשיעורי גיוס גבוהים, ברגע שהרסנו להם את החיים.
<שפרה שחר: החברה האלה מתגייסים ובשם חוק המדינה החיים שלהם נהרסים עד עולם.
<שפרה שחר: עד סוף החיים.
<שפרה שחר: ממש ככה.
<שפרה שחר: אני חייבת לשים את הדברים על השולחן.
<שפרה שחר: אלה נתונים, ולצערי צה"ל לא נותן לנו את הנתונים של השנתיים האחרונות, אבל אני יודעת לקרוא ואני אולי בין האנשים היחידים שקוראת כל מילה בדו"ח שיוצא כל שנה ומתפרסם.
<שפרה שחר: אני קראתי כל אות ואות ואני הזדעזעתי ממה שקראתי שם.
<שפרה שחר: והנתונים רק מחמירים.
<שפרה שחר: כלומר, אם אנחנו דיברנו על 22,000 כלואים בשנת 2012, אני לא אתפלא שהיום יש יותר כלואים.
<שפרה שחר: אין לי נתון מדויק, אבל אני אומרת שאלה סדרי הגודל.
<שפרה שחר: ואם נגיד שיגידו לנו שיש רק 19,000 כלואים, אז אנחנו נשב פה ונירגע?
<שפרה שחר: חברה, יושב קמצ"ר ואומר שהרוב המוחלט של הכלואים מגיע לכלא בגלל עריקות שנבעה ממצוקה כלכלית קשה.
<שפרה שחר: תתעוררו.
<שפרה שחר: מה עוד צריך לקרות פה?
אברהם נגוסה: שאלה.
אברהם נגוסה: האם את חושבת שהבעיה היחידה היא בעיה כלכלית או שגם יש בעיה התנהגותית.
<שפרה שחר: לא, אין בעיה התנהגותית, במיוחד בקרב העדה האתיופית.
<שפרה שחר: אני חייבת לציין, החברה מהעדה האתיופית הם אנשים נחמדים, מנומסים, יודעים לציית לפקודות.
<שפרה שחר: רוב הנפקדות והעריקות שלהם נובעת מזה שהם נקרעים בין הדרישה בבית לדרישה בבסיס.
<שפרה שחר: אולי חסרה להם גם ההבנה והמנטאליות והמורשת, שאולי החברה שלנו, שאנחנו גידלנו כאן בארץ ואבא שלהם ודוד שלהם ואח שלהם – כולם הלכו לצבא – אז הם יודעים כבר מהרגע שהם נולדו שהם צריכים ללכת לצבא.
<שפרה שחר: אולי זה חסר לעדה האתיופית, אבל אני יכולה לומר - - -
סופה לנדבר: את לא חושבת שכל חייל נקרע בזמן שבבית מצוקה והוא צריך לשרת?
סופה לנדבר: אני חושבת ש - - -
<שפרה שחר: אבל רגע, אבל הכלואים זה לא רק בקרב האתיופים.
סופה לנדבר: סליחה, אני מבינה את כאב הלב שלך.
סופה לנדבר: אני מצטרפת לכאב הלב שלך, אבל זה לא הפתרון.
סופה לנדבר: תתני פתרון.
סופה לנדבר: תתני דוגמא מה את חושבת שמדינת ישראל צריכה לעשות.
סופה לנדבר: אני לא חושבת שלא לשרת במדינת ישראל זה פתרון.
<שפרה שחר: אני לא אמרתי לא לשרת.
<שפרה שחר: אני אמרתי לתת להם את התנאים לשרת.
<שפרה שחר: אבל אם אתה לא נותן לבן אדם את התנאים לשרת, מוטב היה שלא היית מגייס אותו.
<שפרה שחר: זה מה שאני אומרת.
<שפרה שחר: בואי נדבר עכשיו עולים, לאו דווקא בקרב העדה האתיופית.
<שפרה שחר: עולים וחיילים בודדים שמקבלים החזרי שכר דירה.
<שפרה שחר: הרי הרוב המוחלט של החיילים הבודדים גרים בשכר דירה, כי יש בסך הכל 600 מיטות ודירות של הצבא ועוד 900 מיטות בבתי החייל.
<שפרה שחר: הרוב המוחלט מקבל החזר שכר דירה.
<שפרה שחר: מקבלים החזר שכר דירה של 800 שקלים, שתקוע 18 שנה.
<שפרה שחר: לא השתנה התעריף.
<שפרה שחר: ועוד 246 שקלים החזר הוצאות, וזה בתנאי שהם לוחמים.
<שפרה שחר: כלומר, בוודאות הם נכנסים לגירעון כל חודש.
<שפרה שחר: בוודאות, תוך כמה חודשים מצטבר להם גירעון שהוא בלתי נסבל.
<שפרה שחר: זאת אומרת שהם מתחילים לקבל איומים על שיקים שחזרו, על הוראות קבע שחזרו מהבנק, הם מתחילים להיקרע, צריכים לצאת לעבוד.
<שפרה שחר: בגלל זה גם הם מבקרים בכלא הרבה יותר מאשר אוכלוסיות שלא נמצאות בסיכון.
<שפרה שחר: בסופו של דבר אנחנו מדברים על כך שהרבה מאד צעירים – בחורים טובים, מצוינים, מכל העדות, מכל התפוצות גם, מתגייסים לצה"ל עם הרבה מאד רצון, עם הרבה מאד אידיאולוגיה ורוצים להצליח ואין להם את התנאים להצליח.
מיכאל אורן: אני מכיר את כל הבעיות האלה מקרוב, אבל יש לי שאלה שאני רוצה להפנות אותה דווקא ללובשי המדים.
מיכאל אורן: הרי בידי צה"ל הכלים להתמודד עם חלק מהבעיות.
מיכאל אורן: חייל שיש לו בעיה כזאת, ניגש לקצינת ת"ש, מסביר את הבעיה ומתחשבים בהם.
מיכאל אורן: הועמדו לרשותו של צה"ל הכלים וצה"ל לא מפריע אותם, או מה?
<שפרה שחר: אחרי 100,000 טפסים הם יקבלו 180 שקלים תשמ"ש, אם הם יצליחו להביא את 100,000 הטפסים שהם נדרשים להביא אותם, שזה גם ייקח 8 חודשים והחייל לא יראה - - - הוא יראה מש"קית.
<קרן בן נתן: בשנים האחרונות הייתה הרחבה מאד משמעותית של הגמישות שיש למפקד, בדגש על המפקדים ביחידות השדה, כדי לתת מענה לחיילים שלהם.
<קרן בן נתן: בעבר באמת הכללים היו יותר נוקשים של התשמ"ש והסיוע נקרא לזה היותר פורמאלי.
<קרן בן נתן: זה עדיין קיים כמובן וגם בזה אנחנו רוצים שהתקציב גדל כל שנה, בהתאם למצאי.
<קרן בן נתן: במקביל יש תווי מג"ד, יש קופה למפקד.
<קרן בן נתן: יש לצורך העניין יכולת של מפקד היום להוציא כסף מקופת היחידה ולתת לחייל עכשיו ללכת ולקנות אוכל בסופר, כי למשפחה שלו אין תקציב.
<קרן בן נתן: אני לא יודעת, אני לא גורם ת"ש, אז אני לא יודעת להגיד האם זה מספיק – כן או לא.
<קרן בן נתן: אני בטוחה שיש הרבה מאד חיילים שהמציאות הכלכלית שלהם בבית היא לא כפי שאנחנו היינו רוצים שתהיה ולא כפי שהם היו רוצים שהיא תהיה.
<קרן בן נתן: גם לי יש חיילים כאלה ואני מאשרת להם חופשות מיוחדות.
<קרן בן נתן: אני מוציאה אותם מהיחידה חודשיים כדי שיעבדו, יצברו איזה שהוא הון בסיסי ויחזרו לשירות.
סופה לנדבר: הם יודעים את הזכויות שלהם?
<קרן בן נתן: משרדי הת"ש, אני יכולה להגיד לכם שבקומות אצלנו הכל מרופד בפלקטים כאלה של הת"ש.
<קרן בן נתן: יש מש"קית ת"ש, קצינת ת"ש – תלוי בדרג של הבסיס - בכל מקום.
<קרן בן נתן: אם אני דרך אגב, ואני מדברת עכשיו כמפקדת, אם אני פחות בקיאה במשהו, עם מה אני יכולה ומה אני לא יכולה, אז אני יודעת ללכת, לפעול, לשאול.
<קרן בן נתן: יש לי חיילים שעובדים, יש לי חיילים שמשוחררים מוקדם יותר כדי לעבוד.
<קרן בן נתן: יש לי חיילים שאני, כמו שאמרתי, מוציאה אותם לחופשות כדי להשלים שכר, כי הם נקלעו למצב שמה לעשות, הם צריכים עכשיו איזה בוסט של כסף, אבל זה חיילים שבאים ומייצרים דיאלוג עם המפקדים שלהם והמפקדים מייצרים דיאלוג איתם.
<קרן בן נתן: אני יכולה לדבר על עצמי.
<קרן בן נתן: אני לא מכירה מצב שיבוא חייל והמערכת לא תדע לתת לו פתרון.
<קרן בן נתן: האם תמיד הפתרון הוא מלא, כנראה שלא.
<קרן בן נתן: אנחנו לא משרד האוצר.
<קרן בן נתן: אנחנו עושים את מה שאנחנו יכולים עם הכלים שיש לנו, אבל אני חושבת שעיקר הפער בין יוצאי אתיופיה לבין אוכלוסיות אחרות, זה היכולת הזאת של לבוא ולדבר.
<קרן בן נתן: ואני חושבת שזה אחד הדברים שחסרים, וזה, דרך אגב, אחד הדברים שאנחנו מדברים עליהם בכל הפעילויות של ההכנה.
<קרן בן נתן: לדעת לבוא.
<קרן בן נתן: אלף - תכיר את הזכויות שלך, זה הדבר הבסיסי.
<קרן בן נתן: בגלל זה, ברגע שהבנו שגם אין את הפנייה מצד הפרט, אז כמו שאמרתי קודם, גורמי הת"ש הולכים ויוזמים, שואלים האם יש בעיה, מוותרים על חלק מהאישורים.
<קרן בן נתן: אם עכשיו אין את כל האישורים שנדרשים לסיוע הכלכלי, מפקד בדרגת רב סרן ראשי לוותר, זאת אומרת להכיר כחריג ולתת את הסיוע, למרות שאין את כל האישורים שנדרשים מחיילים אחרים.
<קרן בן נתן: השיח הזה חייב להתעצם, אנחנו עובדים על זה גם מצד המפקדים, שיידעו לתשאל את החיילים טוב יותר וגם מצד כמובן סגלי הת"ש וגם מצד החיילים עצמם.
<קרן בן נתן: אם החייל לא משתף פעולה עם התהליך, מאד קשה לעזור לו.
אברהם נגוסה: השאלה האם הצבא, כמו שהוא מסביר את חובתו, האם אתם מסבירים להם גם את זכויותיהם.
<קרן בן נתן: בוודאי.
<קרן בן נתן: אומרים את כל הכלים שעומדים - - -
אברהם נגוסה: את הזכויות?
<קרן בן נתן: בוודאי, בטח.
אברהם נגוסה: טוב, תודה.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת סופה לנדבר, ואחר כך ארצה לשמוע עיתונאי שהוא כתב במאקו, שיציג את הנתונים של ההתאבדויות של חיילים.
אברהם נגוסה: הצטרף אלינו גם חבר הכנסת עודד פורר.
סופה לנדבר: שהיה מנכ"ל משרד העלייה והקליטה.
סופה לנדבר: בעצם אני רוצה לחזור לנושא של גיור.
סופה לנדבר: אני חושבת שבעצם הגיור יש חשיבות כל כך רבה איך יוצא אחרי הצבא ואחרי הקורס של הגיור עולה חדש שעבר את הקורס או לא עבר מאיזו שהיא סיבה.
סופה לנדבר: אני בטוחה בכך שזה נושא נפרד ואנחנו צריכים להתייחס אליו כנושא נפרד.
סופה לנדבר: אני בטוחה בכך שגיור וחשיבות של גיור זה מדיניות של משרד הביטחון, וזה שעד כה הנושא הזה הוא לא בבסיס של משרד הביטחון, זה בדיוק ביחס לגיור.
סופה לנדבר: אני רוצה להגיד לחברי, חברי הכנסת, שכאשר נכנסתי למשרד העלייה והקליטה לפני 6.5 שנים, מערכת הגיור הייתה במשרד העלייה והקליטה, אבל משרד ראש הממשלה נלחם על העברה של תהליך הגיור למשרד ראש הממשלה ולא הייתה לי אפשרות להשאיר את זה במשרד העלייה והקליטה.
סופה לנדבר: אני חושבת שהיחס במשרד העלייה והקליטה היה אחר לגמרי, וזה היה הבייבי החשוב ביותר של משרד העלייה והקליטה והייתה חשיבות בכך שהמשרד הזה מבין בתהליך.
סופה לנדבר: לא הצלחנו.
סופה לנדבר: עכשיו אני שומעת שזה עבר ממשרד ראש הממשלה למשרד הדתות ועכשיו התהליך הפוך, שמשרד הדתות שוב חוזר למשרד ראש הממשלה.
סופה לנדבר: אני שואלת אותך, אדוני יושב הראש, למה פמפום כזה עם גיור?
סופה לנדבר: זה תהליך חשוב ביותר.
סופה לנדבר: זה לא יכול להיות במשרד אחר חוץ ממשרד העלייה והקליטה ולא צריכים להתייחס לזה כדבר מופרד, כדבר לא חשוב.
סופה לנדבר: זה אחד מהדברים שנותן אופציות לחיים לאותם עולים חדשים, שחיים עם התהליך הזה.
סופה לנדבר: אני יודעת שבעצם השולחן העגול והשתתפות בשולחן עגול, שהוביל המנכ"ל לשעבר, חבר הכנסת עודד פורר, זה המשרד שלקח חלק פעיל ביותר בגלל החשיבות של הנושא.