GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ענבר קצב-ניסנבוים: מה שקרה, לפני תיקון החוק הוא היה זכאי לתגמול מוגדל והתגמול החודשי שלו היה 1,825 והוא קיבל גם כמובן שורה של הטבות מאוד גדולות כמו המענק השנתי בסך 2,000 ₪, כל ההטבות במסגרת החברה להשבת רכוש, שזה 5,400 שקל מענק שנתי וכרטיס נטען וחשבון חשמל הנחה מאוד גדולה ולאחר תיקון החוק, מכיוון שהתגמול שלו עלה והתקרה לא עלתה הוא פתאום לא זכאי כבר לתגמול לפי הכנסה.
<ענבר קצב-ניסנבוים: זה משהו שהחוק לא נתן עליו את הדעת ואנחנו מאוד נשמח גם להגיע לאיזה שהוא שיתוף פעולה עם הרשויות ולעזור, כי אין לנו איך לעזור לאותם ניצולי שואה, אנחנו עומדים - - -
<ראובן מוזר: צריך להעלות את התקרות, אמרתי את זה.
<מרב תורג'מן: מה שעורכת דין ענבר אומרת, הפתרון שאני הצעתי קודם הוא בדיוק הפתרון.
אברהם נגוסה: היועצת המשפטית.
אברהם נגוסה: יש הבנה פה, בואו נשמע מהיועצת המשפטית של הוועדה.
<מרב תורג'מן: בזמנו, בזמן חקיקת החוק הנושא הזה עלה, הוא עלה גם בוועדת העלייה והקליטה והוא עלה גם בוועדת העבודה והרווחה ואף הוגשה הסתייגות של חבר הכנסת גפני בעת חקיקת החוק, הסתייגות שלא התקבלה.
<מרב תורג'מן: זה דורש שינוי חקיקה, זה אכן דורש שינוי חקיקה, להעלות את התקרה כדי שאותם 400 שקלים לא יילקחו בחשבון ולא ימנעו ממנו את ההכרה כזכאי לתגמול מוגדל לפי ההכנסה, מה ששולל ממנו גם את ההטבות.
<ענבר קצב-ניסנבוים: בדיוק כך.
<ענבר קצב-ניסנבוים: צריך לתת על זה את הדעת, זו גם לא חקיקה כל כך גדולה.
<מרב תורג'מן: זה לחברי הכנסת, כי זה באמת דורש שינוי חקיקה.
<ראובן מוזר: אני מציע שיבטלו בכלל את התקרות.
<ענבר קצב-ניסנבוים: שישמרו רק את ההטבות, לא להעלות את כל התקרה של ה- - -
<מרב תורג'מן: צריך לבחון את זה קצת יותר לעומק, לראות אם מבחינה פרשנית אפשר לעשות את מה שאתן אומרות.
<קריאה: אם יש חצי שנה ביטוח לאומי משמר את כל ההטבות שניתנו.
<מרב תורג'מן: גם לשנה אחרי זה?
<ענבר קצב-ניסנבוים: אני לא מדברת על ביטוח לאומי.
<קריאה: לא, היא מדברת לא על מישהו שעבר מלפני - - -
<ענבר קצב-ניסנבוים: על מי שהיה ברשות, מי שהיה זכאי לפני.
<קריאה: השאלה אם הוא היה זכאי לפני החקיקה חצי שנה לאותן הטבות, יישמרו לו ההטבות, בלי להעלות את התקרה.
<ענבר קצב-ניסנבוים: כאילו להקיש מביטוח לאומי.
<מרב תורג'מן: נכון.
<מרב תורג'מן: זה גם לא נאמר במפורש בחוק.
<מרב תורג'מן: אפשר לבחון את זה.
<מרב תורג'מן: אם אפשר לעשות את זה בדרך פרשנית, מה שאני מכירה זה דורש שינוי חקיקה.
סופה לנדבר: אני רוצה מהיועצת המשפטית, במקרה הזה מה אנחנו צריכים לעשות?
סופה לנדבר: חקיקה לא תעזור ואני חושבת שמיד צריכים להחזיר וחקיקה זה עוד כמה שנים ואנחנו כולנו יודעים.
סופה לנדבר: הוראת שעה.
סופה לנדבר: אני חושבת שהוועדה צריכה לפנות לשר האוצר כדי לתקן את העוול ולתת לפי הוראת שעה 2,200 ₪ שהובטחו לפי החוק לאותם האנשים, מינימום - - -
אברהם נגוסה: שיהיה תוספת.
סופה לנדבר: ושבעצם הרנטה, כמו שהייתה, לא תיחשב כהכנסה, זה דבר אחד.
סופה לנדבר: והחוק של יורו שטרן, צריכים להחזיר אותו.
סופה לנדבר: אף אחד לא נתן למשרד האוצר פרשנות לבטל חקיקה שהייתה.
סופה לנדבר: אגב, אני צריכה להגיד לך, כאשר אנחנו קיבלנו את ההחלטה על מיליארד ₪ לפליטים אני המלצתי לשר, אז שר האוצר, לשמור על החוקים לאותם ווטרנים ובלוקדניקים, על שני חוקים, זאת אומרת הכנסה משני חוקים, שלא תיחשב כהכנסה והם מקבלים ונהנים היום משני החוקים.
סופה לנדבר: גם לניצולי שואה מגיע ליהנות.
יואל רזבוזוב: שר האוצר עושה את זה בתיקון?
סופה לנדבר: בהוראת שעה.
יואל רזבוזוב: איך הוא עושה?
<מרב תורג'מן: הוראת שעה היא גם תיקון חקיקה.
<מרב תורג'מן: גם אם זה הוראת שעה, זה חייב להיות תיקון חקיקה, לעבור שלוש קריאות בכנסת - - -
יואל רזבוזוב: בכמה זמן שר האוצר יכול להעביר את זה בהליך הכי - - -
<מרב תורג'מן: ההליך הכי מהיר שאני מכירה הוא עניין של ימים.
<ראובן מוזר: הוא יכול להוציא צו.
יואל רזבוזוב: בסדר, היועצת המשפטית יודעת.
<מרב תורג'מן: גם לשר האוצר יש את ההסמכה, אבל במקרה הזה תיקון חקיקה, אנחנו כבר הוספנו תיקוני חקיקה מאוד מהירים.
<אביבה סילברמן: היועצת המשפטית, אם היו מבטלים את המדרגה הראשונה של ה-5,300 שקל ובמקום זה עושים מדרגה אחידה של 5,800 שקל זה היה פותר את שתי הבעיות, גם מה שעורכת דין ענבר הציעה והבעיה הקודמת, ואז יש לנו תוספת ויש לנו מדרגה של 5,800 שקל למי שיש נכות עד 50% ומדרגה נוספת של 8,812 שקלים והלאה למי שיש 50% ומעלה.
<אביבה סילברמן: זאת הצעתי.
<מרב תורג'מן: נכון, אבל זה לא פותר את הבעיה שהיא מעלה.
<אביבה סילברמן: זה פותר את הבעיה שלה.
<אביבה סילברמן: בדקנו את זה וזה פותר את הבעיה.
אברהם נגוסה: אני חושב שבדיון הזה הגענו להבנה, כל הצדדים, יש פה אי הבנה או פגם בתיקון החוק שלא מוגדר או מגדיר את ה-2,200 שקל כתוספת ולכן הלכו בעניין של השוואות הכנסה וזה נעשה ואנחנו צריכים לתקן את זה.
אברהם נגוסה: עכשיו אנחנו צריכים ללכת ולחשוב איך מתקנים את זה.
אברהם נגוסה: אם אנחנו הולכים לתקן את החוק זה לוקח זמן.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים ללכת בכיוון של הוראת שעה.
אברהם נגוסה: זה אומר שאנחנו צריכים לפנות דחוף לשר האוצר.
אברהם נגוסה: גם הוראת שעה זה דורש תיקון חוק ולכן אנחנו פונים לשר האוצר לעשות בדחיפות או תיקון חוק על ידי הממשלה, שיכול להיות יותר מזורז, ואנחנו צריכים לשבת עם שר האוצר ואנחנו צריכים למצוא את הפתרון.
אברהם נגוסה: מה שחשוב בדיון הזה, מצאנו את הבעיה ואנחנו גם מצאנו את הדרך איך לתקן את הבעיה.
אברהם נגוסה: אני מקווה, ברגע שייעשה צדק שכל אחד, גם אלה שהובילו לתיקון החוק, עשו את זה בתום לב לעזור ולא לפגוע, אבל בדרך נעשה ואנחנו חייבים לתקן את זה.
אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכם שבאתם, אנחנו נמשיך ונעדכן אתכם.
אברהם נגוסה: יש נציגי העולים שבאים ממרכזי קליטה בדרום, בצפון, במרכז, הם תקועים בכניסה, אבל אני חושב שאנחנו נתחיל ואז הם יצטרפו.
אברהם נגוסה: אני דווקא רציתי שנתחיל איתם, שיביאו את הנושאים, אבל את הנושאים כולנו יודעים ואין מה להתעכב בעניין.
אברהם נגוסה: אני מבין שיש אנשים שצריכים לצאת מוקדם, לא יהיו עד סוף הדיון, אז כדאי להתחיל כדי שנגיע למטרות שאנחנו רצינו להגיע בדיון הזה.
אברהם נגוסה: כידוע לכם, מאז שנכנסנו פה לוועדה, אני כשנכנסתי כיושב ראש הוועדה, הנושא של מצב העולים במרכזי הקליטה זה נושא שגם אני מכיר אותו בתפקידי הקודם, בכל זאת עשינו סיור עם חברי הוועדה, עשינו סיור בדרום, בקרית גת, גם בבאר שבע ובמבשרת.
אברהם נגוסה: זה בנושא של מרכזי הקליטה, בעיקר אלה שהעולים החדשים מתגוררים, גם מרכזי הקליטה שרק יוצאי אתיופיה נמצאים וגם מרכז קליטה שאין יוצאי אתיופיה נמצאים שם.
אברהם נגוסה: התרשמנו מהפעילות של הסוכנות היהודית, של משרד הקליטה, בקשר לקליטתם של העולים.
אברהם נגוסה: אני כמובן מברך על הפעילות של הסוכנות, על הפעילות של משרד הקליטה, שעושים מאמצים על מנת לקלוט ולשלב את העולים.
אברהם נגוסה: יחד עם זאת מצאנו גם חסמים שהם המכשולים לשילובם של העולים החדשים בחברה הישראלית ושמענו גם טענות של העולים החדשים, גם קיבלנו דיווח מהצוות שמטפל במרכזי הקליטה, כמובן מאנשי הסוכנות ואנשי משרד הקליטה, אנשי רווחה ואנשי החינוך, ששותפים למלאכה.
אברהם נגוסה: אנחנו היום, כתוצאה של הסיור שלנו, ממקדים את הדיון שלנו בעיקר בחסמים שמונעים מהעולים החדשים לצאת ממרכזי הקליטה להשתלב בחברה הישראלית.
אברהם נגוסה: חסם אחד שראינו שזה עניין של המשכנתאות והסיוע, לתת להם כדי שיוכלו לקנות ולצאת.
אברהם נגוסה: עוד בעיה, שאנחנו גם ראינו והטענות של העולים שאנחנו נדון היום, זה העניין של הגדלת חובות של העולים.
אברהם נגוסה: הגדלת חובות שהעולים טוענים והציגו לנו גם עובדות, מסמכים, שהגדילו במרכזי הקליטה את שכר הדירה, לא פרופורציונלית, והגדילו את זה באופן לא מידתי.
אברהם נגוסה: יש גם בעיות של מים, חשמל, גז, של החובות.
אברהם נגוסה: יש גם טענות אחרות של בעיות ניהול והדברים האלה, אבל אני מציע היום שנתמקד בעיקר בחובות והתנאים של האנשים שגרים שם וראינו במבשרת ציון שיש משפחות שגרות בחדר קטן, 4-5 נפשות, מצד שני מצאנו דירות פנויות, סגורות, ללא אכלוס.
אברהם נגוסה: יש לנו את מנכ"ל משרד הקליטה, גם הוא מתמצא בכיוון של הדיור, ונמצא גם יהודה שרף, מהסוכנות היהודית, שאחראי על עניין עלייתם וקליטתם של העולים מטעם הסוכנות היהודית.
אברהם נגוסה: אני מציע שקודם כל נשמע את הטענות, אבל אני אומר, אם צריך אני אגיד גם באמהרית לנציגי העולים (מתרגם את דבריו לאמהרית).
אברהם נגוסה: נמצאים פה חבר הכנסת איתן ברושי וגם חבר הכנסת פרופ' עמנואל טרכטנברג.
אברהם נגוסה: בגלל שיש ועדות חברי הכנסת יוצאים ונכנסים, אני בטוח שגם אחרים יבואו.
אברהם נגוסה: אז אני מתחיל.
אברהם נגוסה: אני מבין שיש נציג ממבשרת, יש נציגים מהצפון, מאיילת השחר ונהריה, יש נציגים מדרום, קרית גת, ניסינו שתהיה לנו תמונה כללית מכל מיני כיוונים.
אברהם נגוסה: לכן אני נותן לנציג אחד מצפון שידבר, נציג אחד ממבשרת ציון, נציג אחר מהדרום ואז ניתן גם לסגן יושב ראש נציגות הארגונים של יוצאי אתיופיה בישראל, הרב יפת אלמו, ואז אני רוצה שנשמע תגובות לטענות שהגיעו.
אברהם נגוסה: אני אתן גם לזיוה, מנכ"לית האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה ואז נשמע את מנכ"ל משרד הקליטה, כיוון שהוא צריך לצאת מוקדם ואז ליהודה מהסוכנות היהודית, או שתבחרו מי שידבר.
אברהם נגוסה: חברי הכנסת שרוצים להתייחס במהלך הדיון, קודם הזכות היא לחברי הכנסת, לכן אני שואל, האם חברי הכנסת בשלב הזה אתם רוצים להתייחס או לשמוע קודם?
איתן ברושי: לשמוע, אבל גם אני לא אוכל להישאר עד הסוף.
אברהם נגוסה: יש גם נציג ממרכז הקליטה יעלים בבאר שבע, שביקרנו איתכם ביחד.
אברהם נגוסה: תגידו את השם לפרוטוקול.
<מולה מזנאו: מולה מזנאו ממרכז קליטה נהריה.
אברהם נגוסה: יהודה, אני מבקש שתבוא לפה כדי שכולם יראו אותך.
<מולה מזנאו: (מדבר באמהרית).
אברהם נגוסה: מי מתנדב לתרגם?
<מולה מזנאו: אתה.
אברהם נגוסה: אני?
<מולה מזנאו: כן.
אברהם נגוסה: אם אתם סומכים עליי, בסדר.
<מולה מזנאו: אנחנו סומכים עליך.
אברהם נגוסה: (מתרגם תרגום חופשי מאמהרית): שמי מזנאו, באתי ממרכז הקליטה נהריה.
אברהם נגוסה: אני 7 שנים בארץ, אני מברך את כל חברי הכנסת, אני מדבר בשם העולים שנמצאים ב-17 מרכזי קליטה.
אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכם שנתתם לנו הזדמנות להציג את הבעיות שלנו ושהזמנתם אותנו.
אברהם נגוסה: אנחנו מודים לכם.
אברהם נגוסה: אנחנו העולים שנמצאים ב-17 מרכזי קליטה, אנחנו מפנים אליכם את הבעיות שאנשי הסוכנות ומשרד הקליטה גורמים לנו.
אברהם נגוסה: בעניינים האלה של הבעיות שלנו הגשנו מכתבים לגורמים הרלוונטיים, למשרדים הרלוונטיים.
אברהם נגוסה: בגלל שלא קיבלנו מענה לבקשות שלנו קיימנו מספר הפגנות בעבר וגם חברי הכנסת ידעו והבינו את הבעיות האלה.
אברהם נגוסה: למרות שמדינת ישראל היא מדינה דמוקרטית המשרדים שפנינו אליהם, בעיקר הסוכנות היהודית ומשרד הקליטה, לא נענו לדרישות שלנו והבעיות שלנו נשארו עד היום.
אברהם נגוסה: אנחנו, העולים, נמצאים, יש עולים שחיים במרכזי קליטה עד 14 שנים ללא פתרון וזה בגלל שלא קיבלנו מענה לבקשות שלנו, לדרישות שלנו, ואז תקועים עד עכשיו, 14 שנים.
אברהם נגוסה: הדרישות שלנו שהגשנו בעבר, וגם עכשיו אנחנו חוזרים ומגישים ודורשים, זה בעניין של סיוע בדיור כדי לצאת ממרכזי הקליטה.
אברהם נגוסה: לתת משכנתא כמו שהיה ב-2003 לבודדים וצעירים, לתת דיור ציבורי לקשישים ולהגדיל את המשכנתא למשפחות.
אברהם נגוסה: כיוון שזה מחירי הדירות, והמשכנתא או הסיוע בדיור שנקבע לפני 30 שנה לא השתנה, מחירי הדירות עלו, לכן אין פרופורציה וזה לא נותן לנו אפשרות לקנות ולצאת.
אברהם נגוסה: מי שלא פונה בתוך שנתיים אז מורידים לו מהמשכנתא שמגיעה לו.
אברהם נגוסה: כלומר שאם העולה, המשפחה, לא משתמשת בזכות שלה במהלך שנתיים, אחרי שנתיים מורידים להם סכום מהסכום שהם מקבלים.
אברהם נגוסה: אנחנו גם ביקשנו, יש ילדים צעירים שעולים עם ההורים ויש להם תעודת עולה בנפרד, ולא נותנים להם סיוע לדיור, שהם יוכלו לקנות דירה או לקבל דירה.
אברהם נגוסה: דבר שני, יש אנשים שבאו, למדו באתיופיה, הגיעו לפה והם צריכים השלמה, הכשרה, כדי שתהיה להם תעסוקה.
אברהם נגוסה: אז כשאנחנו שאלנו בסוכנות, במרכז הקליטה, אמרו לנו שאין תקציב.
אברהם נגוסה: אם יש תכנית ותקציב להכשיר את העולים החדשים, לתת להם הכשרה מקצועית, או להשלים את ההכשרה, אז איפה הלך התקציב לקליטת העולים?
אברהם נגוסה: הדבר האחר שהוא אומר, תפתחו את הדרך, תזרזו להעלות את המשפחות שלנו שנשארו באתיופיה.
אברהם נגוסה: אלה הדרישות שלנו שהיו ונשארו.
אברהם נגוסה: אני הגשתי את זה בשם כל 17 מרכזי קליטה ומה שאני פונה אליכם בבקשה, אלה הדרישות שלנו, אנחנו רוצים התייחסות ופתרון לבעיות האלה ותודה רבה ששמעתם אותי.
אברהם נגוסה: כיוון שחבר הכנסת צריך לצאת, אני אתן לו להתייחס בנושא ואז אנחנו נמשיך.
איתן ברושי: קודם כל, אדוני היושב ראש וכל החברים, ודאי שרת הקליטה לשעבר, מכירים את ההתיישבות, אני חבר קיבוץ ונציג ההתיישבות בכנסת ואני רוצה לומר שניים-שלושה משפטים.
איתן ברושי: קודם כל לעצמנו, לכנסת, לממשלה, לומר, אדוני יושב ראש הוועדה, שהממשלה מחויבת לקליטה מלאה, הממשלה, צה"ל, גורמים נוספים הביאו את העלייה החשובה מאתיופיה, הביאו אותם מתוך הכרה, תוך כדי סיכון גם של כוחות שפעלו במרחקים, ואחד הסיפורים המופלאים שאני מכיר זה העלייה של יהדות אתיופיה.
איתן ברושי: לא שוכחים לציין את זה בכל מקום כאחד כמעט מהפלאים שקרו פה.
איתן ברושי: השתתפנו ופעלנו רבות בתקופות שונות, חלק מהדברים בוודאי עוד ידברו עליהם בעתיד.
איתן ברושי: לכן נראה לי שיש פער גדול מאוד בין הסיפור ההרואי של הבאת העולים לבין הדשדוש וחוסר האונים שהממשלה מגלה בקליטתם.
איתן ברושי: הפער הזה הוא בלתי נסבל וחייבים ללכת להתחלה ולומר למדינה ומי שעמד בראשה, שקיבלו החלטות אמיצות, ומי שהחליט להביא את העלייה קיבל החלטה רבת שנים לקליטה, ובשום מקום לא התקבלה החלטה להשאיר אנשים אין סוף שנים במרכזי קליטה.
איתן ברושי: אין החלטה כזאת.
איתן ברושי: מי שעושה את זה פועל בניגוד למדיניות של הממשלה ויש רציפות אחריות של ממשלות וזה פשוט לא הגיוני.
איתן ברושי: כדאי כבר להסתכל מה קורה בתקציב הקרוב.
איתן ברושי: לפני שמחלקים את הכול להסכמים הקואליציוניים כדאי לראות שגם יש בהסכמים, אני לא יודע איזה מפלגה דואגת לעלייה הזאת כמו שדואגים לחרדים ואחרים.
איתן ברושי: כדאי שנדאג ביחד.
איתן ברושי: לצורך זה אני מוכן להיות ממשלת אחדות לקליטה נאמנה של אחינו שבאו מאתיופיה.
איתן ברושי: ישראל זקוקה לעלייה הזאת, העולים זקוקים לישראל ובעוד בטח זמן יספרו כמה העלייה תרמה וכמה חשוב שנסייע בידי הקליטה.
איתן ברושי: אני חושב שזה הדבר החשוב ואני מציע לומר את זה לפני שעושים הפגנות ולפני הכול.
איתן ברושי: הפגנה זה לא פסול אם לא חורגים מהכללים, אבל כדאי ללכת מהמקורות ולהוציא את ההחלטות של הממשלות שהביאו את העלייה ולציין מי עמד בראש הממשלה, לפי דעתי לעולם לא התכוונו לבזות את ההחלטות.
איתן ברושי: שתיים, אני רוצה להגיד שיש עוד עלייה.
איתן ברושי: עכשיו עוסקים בעלייה הזאת אבל יש עוד עליות לישראל וצריך להגיד את האמת, שישראל צריכה לגדול וישראל רוצה להיות לא רק הקהילה הגדולה מבין יהדות העולם, אלא גם מקסימום יהודים שיהיו פה.
איתן ברושי: היום ישראל היא הקהילה הגדולה של יהדות העולם, אבל רוב היהודים לא בישראל וכשיש עלינו איום מכל הכיוונים, כולל מה שקורה עם האיום האירני, אין ספק שישראל צריכה להיות יותר גדולה, צריכים להיות פה יותר אנשים ויותר יהודים.
איתן ברושי: לכן הבאתם של היהודים וההקלות בגיור וכל מה שמאפשר שנהיה פה יותר גדולים ויותר חזקים.
איתן ברושי: לכן אני מציע למנכ"ל וליהודה, וחשוב לי שגם מנהלת הוועדה תשמע, לפרוטוקול, שאני מציע להקים צוות משותף, של ההתיישבות, משרד הקליטה והסוכנות, כדי לבחון במשותף מה ניתן לעשות יותר בהתיישבות.
איתן ברושי: ההתיישבות זה 54 מועצות אזוריות, זה 8%-9% מהאוכלוסייה בישראל, אבל תמיד ההתיישבות הייתה ועשתה יותר מחלקה היחסי, גם היום.
איתן ברושי: אני מציע שהצוות הזה יתחיל לעבוד ממש עכשיו ולראות מה ניתן.
איתן ברושי: יש לנו אולפנים, יש לנו בית ראשון, יש לנו נעל"ה, יש לנו עלייה, תיכף אני אגיד על האתיופים, יש לנו חיילים בודדים, אפשר לעשות יותר.
איתן ברושי: חלק מהמגבלה בתנועה הקיבוצית, וזה ידוע במשרד הקליטה ובסוכנות, זה בעיית המגורים והבנייה.
איתן ברושי: כשהייתה העלייה הגדולה מברית המועצות לשעבר אריק שרון ז"ל ידע לשגע את הממשלה וליצור מגורים שקלטו עולים במקומות רבים.
איתן ברושי: הדבר האחרון שבשבילו אני רוצה לפנות למנכ"ל וליושב ראש הוועדה, לחברים ולסופה, כשהייתה שרת הקליטה היא הייתה עדה לישיבה, שבאנו ואמרנו שאנחנו לא יכולים לקיים את תל"מ אם הממשלה לא תעמוד בהתחייבויות שלה.
איתן ברושי: אנחנו רוצים לקיים את תל"מ, תכנית שיש בה אתיופים במספר קיבוצים בוגרי צבא, לתקופה של שנה ויותר, וחלק גם נשארים לעוד מספר שנים והם עובדים ורוכשים מקצוע, כי הבעיה העיקרית לצאת ממרכזי הקליטה זה לצאת לאן.
איתן ברושי: זה לא טיסה לשום מקום, זה לצאת להתפרנס, לקנות בית, לקבל משכורת ולחיות ולא להיות תלויים, לא בעובדי מדינה ולא באף אחד אחר.
איתן ברושי: תכנית תל"מ היא תכנית טובה והנה אנחנו מתבשרים שעוד פעם, שיש פקידות שלא מבינה ושרים שלא נותנים על הראש לפקידים והולכים לחתוך את התקציבים.
איתן ברושי: אנחנו רוצים להגדיל את התכנית.
איתן ברושי: תתפלאו, יש קיבוצים, גם אחרי האירוע שקרה וההפגנה, אדוני היושב ראש, שאמרו 'אנחנו רוצים לקלוט את העלייה הזאת'.
איתן ברושי: באים לממשלה ופניתי למנכ"ל, וסופה זוכרת שהיא הייתה עדה לישיבה בקדנציה הקודמת ומודיעים לנו ממשרד הכלכלה וממשרדים אחרים שרוצים להקטין את התכנית.
איתן ברושי: זו תכנית לא זולה, אבל העיקר שאנשים גרים ועובדים בקיבוץ ופועלים ועובדים במקומות חינוך ומקומות אחרים.
איתן ברושי: אני חושב שאנחנו יכולים להכפיל את התכנית ולהגיע במקום ל-120 ל-200 יום יום וזה מצטבר.
איתן ברושי: אבל חייבים לקבל את המשאבים.
איתן ברושי: הנה תכנית שלא עולה ביוקר, אבל יש לה מחיר, אבל יש בה מתן כלים ליוצאי העדה האתיופית להתמודד עם האתגרים שמחוץ למרכזי הקליטה ואחרי שמשתחררים מצה"ל לצאת לחברה הישראלית, לשוק הפתוח, גם להיות חזקים וגם לתרום.
איתן ברושי: תמיד תזכרו, כשאתם באים לכאן אתם גם תורמים ואתם תמיד יכולים וצריכים להציג בגאווה מה תרמה העדה ויוצאי אתיופיה למדינה, כמו שזכותכם וחובת
איתן ברושי: כם לעמוד על מה שהמדינה חייבת לכם.
איתן ברושי: אני לא חבר הוועדה, אבל אני שותף לכל מה שצריך לעזור כדי לקדם את הנושאים.
איתן ברושי: עכשיו אני הולך לוועדת הכספים, לדאוג שישמרו לכם תקציב.
<יפת אלמו: חבל שאתה הולך לפני שאתה שומע מה הוא מקור הכשל החזק שקיים.
איתן ברושי: אני קבעתי איתו היום ב-11:00, אז אני אחכה חמש דקות, אם יושב הראש ייתן לך.
אברהם נגוסה: אני נותן עכשיו לרב יפת אלמו, סגן יושב ראש נציגי הארגוני של יוצאי אתיופיה בישראל.
אברהם נגוסה: רשות הדיבור שלך.
<יפת אלמו: קודם כל אני מאוד שמח להיות כאן.
<יפת אלמו: זו פעם ראשונה שבאתי כשמונה חברי ידידי אברהם להיות יושב ראש.
<יפת אלמו: אני חושב שיד ביד נלחמנו במשך כל הזמן, במשך כל הדורות, ובאמת באמת אני מאוד שמח.
<יפת אלמו: יתרה מזה, אני רוצה לשים על השולחן מה הוא מקור הכשל שצובר במשך 30 שנה.
<יפת אלמו: תאמינו לי, אנחנו בני הקהילה יודעים איפה מקור הכשל של הקהילה.
<יפת אלמו: מקור הכשל מתחיל בעלייה, במקומות אחרים בונים נעל"ה ועוד נעל"ה ועוד כל מיני שמות שצעירים יבואו מטופחים וחזקים.
<יפת אלמו: באתיופיה לא, למה?
<יפת אלמו: לא, אלה שחורים, שאין להם.
<יפת אלמו: אני אומר מילים כדורבנות.
<יפת אלמו: במקומות אחרים מטפחים את הצעירים כדי שיבואו עם מוטיבציה, אבל באתיופיה?
<יפת אלמו: 20 מטר ו-20 שנה ממתינים הורים וילדים שם, למה?
<יפת אלמו: כי המדיניות הנכשלת ממשיכה, אדוני היושב ראש, כפי שאתה יודע.
<יפת אלמו: יתרה מזה, אחר כך בואו נלך לקליטה.
<יפת אלמו: מרכז הקליטה הוא מרכז שיכול להיות מרכז חינוכי גדול, למה?
<יפת אלמו: גם הילדים, גם ההורים נמצאים ביחד.
<יפת אלמו: תראו את זה, היינו יכולים להפוך אותו למרכז ענק שמוביל מוטיבציה, עם יכולת חזקה מאוד של הקהילה.
<יפת אלמו: לצערי, אני מצטער לומר את זה, הפכו את מרכז הקליטה למרכז המדכא ביותר של מדינת ישראל, שתדעו את זה.
<יפת אלמו: זו האמת.
<יפת אלמו: אני לא מתכחש לאמת.
<יפת אלמו: מרכז גדול מדכא.
<יפת אלמו: ניסינו להיכנס למרכז הקליטה.
<יפת אלמו: מדינת ישראל לא אוהבת אנשים חזקים שיש להם תפיסה, שיש להם רעיונות.
<יפת אלמו: לא אוהבת.
<יפת אלמו: פנינו בזמן לתקן את העיוות הזה, היא לא הייתה מוכנה לשמוע את זה.
<יפת אלמו: זה נורא.
<יפת אלמו: אני פונה לחבר הכנסת ידידי אברהם, וגם לחברי כנסת אחרים, בואו נתחיל להוציא את השורש, כדי להוציא את השורש הקשה הזה, אחד הדברים זה לטפל בנושא העלייה, לעשות אותו כפי שעושים במדינות אחרות.
<יפת אלמו: אנחנו לא מבקשים מעבר לחוק, כמו במדינות אחרות מטופל נושא העלייה.
<יפת אלמו: לא ייתכן שהורים כאן וילדים שם צועקים, או להיפך.
<יפת אלמו: הדבר השני בנושא של משרדי הקליטה.
<יפת אלמו: יש מנהג בכל מקום ומקום, מנהג שאתה מנהל, מישהו, מנהל במשך זמן מסוים, נכשל?
<יפת אלמו: צריך לשנות את הדרך.
<יפת אלמו: למה לא משנים את הדרך?
<יפת אלמו: למה ממשיכים באותה דרך?
<יפת אלמו: למה אותם מנהלים שנכשלו יקבלו עוד דרגה ועוד דרגה?
<יפת אלמו: למה?
<יפת אלמו: אתם יכולים לתת לי תשובה?
<יפת אלמו: בכל מקום, איפה שאני עובד, למשל, אם יש דבר שלא צלח, או אותו מנהל לא צלח, משנים.
<יפת אלמו: לא שרע הוא, אלא שהוא לא ידע לנהל את הנושא הזה.
<יפת אלמו: לנו, לנושא האתיופים, אותם המנהלים הנכשלים ממשיכים להכשיל ועוד להכשיל ועוד להכשיל.
<יפת אלמו: למדינת ישראל יש כסף, הרבה כסף נזרק, אבל לא בדרך הנכונה, בדרך שעכשיו גם תכשיל אותנו, לכן אל תאשימו אותנו במה שאנחנו אומרים.
<יפת אלמו: אני אגיד לכם דוגמה, במרכזי הקליטה למשל מצד אחד גם הסוכנות וגם משרד הקליטה רוצים שהעולים ייקנו בית בחוץ, נכון?
<יפת אלמו: כולם רוצים.
<יפת אלמו: אבל מצד שני מורידים את הכסף, מצמצמים את זה, מעלים את מה שצריך לשלם לחשמל, לכול, מעבר לכול מה ש - - -
סופה לנדבר: לא הבנתי עכשיו.
<יפת אלמו: אני רוצה שתביני, את היית שרה ואת יודעת - - -
סופה לנדבר: אני לא הבנתי עכשיו.
סופה לנדבר: קודם כל לא להרים עליי קול.
<יפת אלמו: לא, לא, לא - - -
סופה לנדבר: תסביר בבקשה.
אברהם נגוסה: תסביר לה.
<יפת אלמו: עכשיו אני אגיד לך.
<יפת אלמו: למשל אם עולה בטעות שוכר דירה, אז הוא יאבד את הזכות שלו לקנות דירה.
<יפת אלמו: הוא יצא ממרכז הקליטה.
<יפת אלמו: ואני יכול להגיד לכם מכאן, אם מישהו ניסה לעזוב את מרכזי הקליטה - - -
סופה לנדבר: אבל זה לא אמת, זה לא נכון.
<יפת אלמו: זה כן נכון.
<קריאות: זה אמת, זה כן נכון.
סופה לנדבר: אבל תסבירו, מה אמת?
סופה לנדבר: אתה במרכז קליטה, גר במרכז הקליטה, מה הבעיה?
סופה לנדבר: תסבירו.
אברהם נגוסה: אני מבקש, חברים, יש רשות הדיבור ויש שאלה של חברת הכנסת.
סופה לנדבר: אבל תסביר, אני רוצה להבין.
אברהם נגוסה: מה שאתה אומר, יש עובדה, בגלל שבן אדם יצא לשכירות - - -
<יפת אלמו: אז אין לו זכות.
אברהם נגוסה: אין לו זכות לקנות דירה?
<יפת אלמו: אני יכול להביא גם קבוצה.
אברהם נגוסה: אם יש עובדה תביאו.
<יפת אלמו: סליחה, בחייכם, אני לא - - -
סופה לנדבר: אם הוא עזב את מרכז הקליטה והלך - - -
<חביב קצב: אנחנו שומרים לו זכאות לחמש שנים.
<חביב קצב: זה לא נכון, אתה יכול לדבר מעכשיו עד מחר בערב.
<יפת אלמו: סליחה, אדוני, אתה יודע - - -
<חביב קצב: אני יודע בדיוק ואתה תשמע מה שאני אומר.
<יפת אלמו: אז אני רוצה להגיד לך, אני מדבר על מציאות, אני לא מדבר - - -
אברהם נגוסה: תסכם.
<יפת אלמו: אני מדבר - - -
<חביב קצב: אתה מסלף דברים.
<יפת אלמו: לא, אני לא מסלף, זה אמת צרופה.
<יפת אלמו: לא אני בלבלתי את - - -
<יהודה שרף: הרב יפת, לא להתרגז.
<יהודה שרף: להיות סבלני וסובלני.
אברהם נגוסה: הרב יפת, נא לסכם.
<יפת אלמו: אני אומר את זה באמת מתוך דאגה, זה לא שאני - - -
סופה לנדבר: תביא בבקשה מספר תעודת זהות ושם של בן אדם שעבר לשכירות ואיבד את הזכויות.
<יפת אלמו: אני יכול להביא לך.
<יפת אלמו: יש גם כאלה צעירים שיצאו ממרכז הקליטה, שכרו וכאילו משלמים למרכז הקליטה כשהם בחוץ, משום שאין להם ברירה, אז לכן הם לא יכולים גם - - -
אברהם נגוסה: רגע, הרב יפת, מה שאומרים, זה אנחנו יודעים, יש אנשים שעדיין רשומים במרכז קליטה, מצאו עבודה בבאר שבע, הדירה שלו, הוא ממשיך לשלם שכירות במרכז הקליטה, אבל האם יש לך עובדה שאותו בן אדם, אם הוא רוצה לקנות, אומרים לו 'אין לך זכות לקנות'?
<זיוה מקונן: יש לי שלושה מקרים כאלה.
<יפת אלמו: אני יכול להביא אנשים.
אברהם נגוסה: אז בוא נעשה ככה, את המקרים האלה, הרב יפת - - -
<יפת אלמו: אני יכול להביא אנשים, אבל האמת היא - - -
אברהם נגוסה: הרב יפת, תן לי, אני רוצה לעשות סדר.
אברהם נגוסה: את המקרים האלה, זיוה אומרת שיש לה שלושה, תביא לנו את מספרי תעודת הזהות, שם, את הפרטים, אנחנו נבדוק מול משרד הקליטה.
אברהם נגוסה: זה מה שצריך לעשות.
אברהם נגוסה: אז אני מבקש, תסכם.
<יפת אלמו: כדי ליצור באמת, קודם כל אני מצטער, כי זה אותו דבר, אותם דיונים שהיו לפני 30 שנה מתקיימים, לכן זה מעורר בי, כאזרח, לא כעולה בלבד, כאזרח שדורש את זכותו להיות כאן בארצו, לכן אני מבקש, מרכזי הקליטה, צריכים לשנות את הדרך, לקלוט אותם היטב.
<יפת אלמו: שנית, אני מבקש מהגורמים, מהסוכנות היהודית, מממשלת ישראל, כפי שעושים בארצות אחרות נעשה נעל"ה באתיופיה, צעירים יבואו עם מוטיבציה, עם רצון לתרום למדינתם.
<יפת אלמו: זה לא בושה, באמת, זה לא בושה לעשות אותן תכניות שאתם עושים לעלייה מרוסיה, לעלייה מאירופה, בכל מקום.
<יפת אלמו: אני דורש את זה כאזרח.
אברהם נגוסה: מנכ"לית האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה, זיוה מקונן דגו.
<זיוה מקונן: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
<זיוה מקונן: אני בהחלט מסכימה עם רוב דבריו של עמיתי הרב יפת אלמו.
<זיוה מקונן: על ההתייחסות הגזענית של המדינה כלפי יוצאי אתיופיה בהעלאה שלה, בהגבלות שלה, במספרים שמדינת ישראל אף פעם, גם בשנות הצנע שלה וגם בשנים הקשות שלה, אף פעם לא קבעה מכסות.
<זיוה מקונן: מכסת עלייה, בחודש 200, בחודש 300 וכו' וכו', ולגבי יוצאי אתיופיה היא עושה את זה.
<זיוה מקונן: הייתי מאוד רוצה שישמע אותי חבר הכנסת איתן, סליחה שאני לא זוכרת את שם משפחתו.
אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת יואל רזבוזוב.
<זיוה מקונן: כן, בהחלט הייתי רוצה שישמע את דבריי.
<זיוה מקונן: מי שעלה ורצה לעלות ועשה את המאמצים זה יהודי אתיופיה.
<זיוה מקונן: מדינת ישראל כמובן סייעה וסיימה את התחלת הדרך, אבל אנחנו לא עוסקים עכשיו בהיסטוריה לכן אני אחזור לדיון עצמו.
<זיוה מקונן: כשיש נוהל של משרד הקליטה שקובע באיזה עיר ובאיזה רחוב אפשר לקנות, אתיופי יכול לקנות כשהוא יוצא ממרכז קליטה, רחוב ושכונה, וכשאנחנו רואים את השכונות האלה, זה הנוהל של משרד הקליטה מאוגוסט 2011, ויש גם רחובות סגורים לאתיופים, זאת אומרת יש רחובות שסגורים, כי זה שכונות שיש בהם הרבה אתיופים אז רוצים לדלל ויש שכונות ורחובות שכותבים עבורם וזה בירושלים השכונות הקשות ביותר של ירושלים, או העניות, ואם זה בתל אביב אז זה בדרום תל אביב, ביפו ג', ביפו ד', עג'מי וכו', והנוהל הזה קיים.
<זיוה מקונן: אנחנו הוצאנו את הדרישות המאוד מאוד ברורות, שכעיקרון באמת היה אפשר לסיים את הסיפור הזה ולסגור את מרכזי הקליטה.
<זיוה מקונן: העלייה הרשמית של יהודי אתיופיה, כולנו במבצע, זאת אומרת גם כשהטיסה מגיעה ישירות מאדיס אבבה לנמל התעופה בן גוריון אנחנו נקראים מבצע, אז מבצע כנפי יונה הסתיים באוגוסט 2013.
<זיוה מקונן: אדוני היושב ראש, עולים במרכז קליטה אמורים לשהות ולעבור את תהליך הגיור, דרך אגב רק האתיופים מחויבים - - -
<יפת אלמו: גם זה תהליך דיכוי חזק בשם הדת.
<זיוה מקונן: רק הם מחויבים לעבור את כל תהליך הגיור במרכז קליטה ואם לא, הם לא מקבלים אתה מעניקים ולא יוצאים וזו בהחלט אפליה שקיימת לאוכלוסייה הזאת בלבד, אבל, שוב, זה לא הנושא, הם אמורים לשהות במרכז הקליטה שנה ושמונה עד שנתיים.
<זיוה מקונן: באוגוסט 2013 היה המבצע האחרון, כעיקרון עוד חודש לא היו אמורים להיות עולים חדשים במרכזי קליטה.
<זיוה מקונן: לא היו אמורים להיות.
<זיוה מקונן: למה עדיין אנשים חיים במרכז קליטה כשאנחנו יודעים שיש כאלה שעלו גם לפני 12 שנים?
<זיוה מקונן: אם משרד הקליטה בונה מקבצי דיור כדי לתת מענה לקשישים עולים מארצות אחרות ביישובים, אז אנחנו מצפים שגם מענה כזה יקבלו אותם קשישים שנמצאים במרכזי קליטה כבר 10 שנים.
<זיוה מקונן: בנהריה פגשנו קשישים שחיים שם 10 שנים, 12 שנים.