GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טלי פלוסקוב: אותם מיליארד שקל שאנחנו מדברים, לא מיליארד הוצאנו.
טלי פלוסקוב: אולי מיליארד הוצאנו מהאוצר, אבל חסכנו לרווחה, כי אז הכסף הזה לא יצא מהרווחה.
טלי פלוסקוב: אתה מבין מה קורה כאן?
טלי פלוסקוב: הכסף הזה נשאר במדינה.
טלי פלוסקוב: פה אנחנו לא נסכים, אני רוצה שהכסף הזה יישאר אצל האנשים האלה.
<עמיחי פישמן: אנחנו עובדים לפי חוק, אני הסברתי את החוק.
טלי פלוסקוב: ברור, תגיד לנו מה לשנות.
סופה לנדבר: אתם לקחתם את הרנטה כהכנסה ומזה אתם הולכים ועושים חשבון.
סופה לנדבר: הרנטה מגרמניה היא בחיים לא הייתה הכנסה.
סופה לנדבר: אתם לוקחים 1,500 ₪ בממוצע ומזה אתם מתחילים לעשות חשבון.
סופה לנדבר: זה לא נכון בכלל.
סופה לנדבר: הרנטה מגרמניה היא בנפרד, החוק של יורו שטרן להחזיר ומיד.
סופה לנדבר: מי נתן זכות כאשר חילקתם את המיליארד ₪ לקחת את ה - - -
<עמיחי פישמן: יש פה את אגף התקציבים, הם בטח יגיבו עוד מעט על הדברים האלה.
<עמיחי פישמן: אני אומר שוב, התיקון של קרן סעיף 2 הוא לצורך השוואת זכויות - - -
סופה לנדבר: כמה כסף הם היו צריכים לקבל ממשרד האוצר?
<עמיחי פישמן: אני אענה.
סופה לנדבר: לא, אל תסביר לי עכשיו את ה - - -
<עמיחי פישמן: ניצול רגיל שהשוו את הזכויות שלו, שהוא לא מקבל הבטחת הכנסה, הוא בדרגת נכות מינימלית, של 25%, הוא מקבל השלמה של 700 ומשהו ₪, כדי להגיע ל-2,200.
סופה לנדבר: אבל פרסמתם שהם צריכים לקבל מינימום 2,200 - - -
<עמיחי פישמן: החוק קובע ש-2,200, לגבי האוכלוסייה הזאת, זה הסכום הסופי.
<ראובן מוזר: זה הבסיס של 25% נכות.
<עמיחי פישמן: אני רוצה להוסיף, אם אפשר.
אברהם נגוסה: נא להשלים, לסכם את דבריך.
<עמיחי פישמן: אני רוצה רק להשלים עוד כמה דברים.
<עמיחי פישמן: החוק שמטפל בניצולי שואה הוא החוק הטוב ביותר לניצולי שואה ואני רוצה רק להסביר משהו.
<עמיחי פישמן: ניצול שואה, זה נכון שהמהלך האוטומטי הביא אותנו לרף של ה-25 כדי הם ייכנסו, אבל ניצולי שואה יכולים, והם עושים את זה, הם ניגשים ופונים, יכולים להגיש החמרה של מצבם, יכולים - - -
<ראובן מוזר: כל חצי שנה.
<עמיחי פישמן: לא, כתוב כל חצי שנה, או בנסיבות מיוחדות.
<עמיחי פישמן: כך החוק קובע.
<עמיחי פישמן: הם יכולים להגיש בקשה למחלות נוספות, להגדיל את אחוזי הנכות.
<עמיחי פישמן: יש ניצולי שואה מהקבוצה הזאת - - -
קסניה סבטלובה: אתה יודע כמה זמן זה לוקח לעשות את כל השלבים האלה?
קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים על אנשים שהם בתחתית.
קסניה סבטלובה: ניצול שואה לא מספיק - - -
אברהם נגוסה: חברי הכנסת, בואו ניתן לו.
קסניה סבטלובה: אבל הוא אומר דברים מקוממים שאנחנו לא יכולים לעבור לסדר היום.
קסניה סבטלובה: מה, שהם כל יום יילכו ויבלו את זמנם במשרדי ממשלה?
סופה לנדבר: אדוני היושב ראש, החוצפה הזאת שהגיע לכאן, היא מסוגלת להגיע?
סופה לנדבר: רוב האנשים האלה הם סיעודיים, הם לא מסוגלים להגיע לאף מקום.
סופה לנדבר: 'שיילכו, שיחזרו, שייפנו לביטוח לאומי'.
סופה לנדבר: מה זה כאן במדינת ישראל?
טלי פלוסקוב: תגיד לנו מה צריך לעשות כדי שזה ייפסק?
טלי פלוסקוב: לא צריך 25%, תגידו לנו מה אנחנו צריכים לשנות.
קסניה סבטלובה: אתם מדברים כמו בירוקרטים ואנחנו מדברים על אנשים בצורה אנושית.
קסניה סבטלובה: אנחנו פה למען האנשים האלה.
קסניה סבטלובה: תסתכלו עליהם.
קסניה סבטלובה: תסתכלו להם בעיניים.
<עמיחי פישמן: גם אנחנו.
<עמיחי פישמן: החוק שאתם מדברים עליו, שקובע אחוזי נכות, ועדות רפואיות וכל הנושאים האלה, זה משנות ה-50, זה לא משהו שצץ עכשיו.
<עמיחי פישמן: אם אתם רוצים לשנות את זה, תשנו את זה, אבל החוק לא קובע מנגנון - - -
<ראובן מוזר: צריך לשנות.
<ראובן מוזר: לבטל את הוועדות האלה, לבטל ועדות רפואיות.
<עמיחי פישמן: החוק היום קובע שמדובר על נכות.
יואל רזבוזוב: רגע, בואו נשמע.
אברהם נגוסה: אני מבקש, אנחנו רוצים פתרון, נכון?
אברהם נגוסה: אם אנחנו רוצים פתרון בואו נשמע מהם.
אברהם נגוסה: גם אתה תסכם, כי אני רוצה לשמוע מאגף התקציבים.
סופה לנדבר: כמה אנשים עובדים ברשות?
<עמיחי פישמן: אני לא יודע את המספר המדויק, כמה עשרות.
<עמיחי פישמן: הרשות מטפלת ב-195,000 ניצולים בכל רחבי הארץ.
<עמיחי פישמן: אני אומר, האפשרות להגדיל את אחוזי הנכות, להגדיל את התגמולים בהתאם.
<עמיחי פישמן: לגבי הקבוצה הזאת, מעבר למה שאמרתי, הם מקבלים 2,000 ₪ בשנה לפי החקיקה החדשה, אלמנות, אם חלילה נפטר ניצול, אז אלמנתו מקבלת כל החיים תגמול מוגדל.
<עמיחי פישמן: אלה דברים שאין להם בהבטחת הכנסה.
<עמיחי פישמן: אז אם אני רק מסכם, משפט סיכום, ההסדר שלנו, של ניצולי השואה שהיו בהבטחת הכנסה ועברו לקבל תגמול מוגדל, ההסדר הוא מיטיב.
<עמיחי פישמן: אני רוצה להגיד עוד משהו שלא אמרתי.
<עמיחי פישמן: מבדיקה שלנו אנחנו לא ראינו פגיעה.
<עמיחי פישמן: נקודות הזמן הרלוונטיות, ולזה אנשים לא שמים לב, אנחנו מקבלים הרבה תלונות שזאת הייתה הטעות, אנשים לא שמים לב שצריך לבדוק לפני התכנית הלאומית ואחרי התכנית הלאומית.
<עמיחי פישמן: לבדוק לפני יוני 2014 ואחרי ינואר 2015.
טלי פלוסקוב: אתה יכול להציג לחברי הוועדה את זה?
טלי פלוסקוב: להראות לנו טבלה, פה לפני ופה אחרי.
טלי פלוסקוב: יש מצב שאנחנו מקבלים את זה החודש?
אברהם נגוסה: יש פה נקודה שקודם אמרת, אתם עושים השוואת הכנסה.
אברהם נגוסה: אתם לא רוצים שיעלה את ההכנסה בעקבות התוספת של התגמול ומי ביטוח לאומי שהיה מקבל, בגלל זה אתם שומרים את האיזון.
<עמיחי פישמן: לא הבנתי את השאלה, בבקשה.
סופה לנדבר: הכוונה של המחוקק הייתה שיישמר מה שבעצם הם כבר קיבלו עד כה ותוספת של 2,200 ₪.
סופה לנדבר: מה שקרה - - -
<עמיחי פישמן: אני לא יודע מה הייתה כוונתו, אבל המחוקק קבע שחייבים לנכות את קרן סעיף 2.
טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים לתקן את זה.
<עמיחי פישמן: אני אסכם, כי ביקשת שאני אסכם.
<עמיחי פישמן: קודם כל חשוב לראות לפני התכנית ואחרי התכנית, כי הייתה תקופת ביניים של חצי שנה שבעצם הם נכנסו לרף של 25, אבל עוד לא התחילו לקבל את התגמול המוגדל וביטוח לאומי המשיך להם את הבטחת ההכנסה ואז נקודות ההשוואה לא מדויקות.
<עמיחי פישמן: אבל אם בודקים לפני יוני 2014 ואחרי ינואר 15', כשביטוח לאומי הפחית להם את הבטחת ההכנסה ואנחנו מדצמבר 14' נתנו להם את התגמול המוגדל, אנחנו לא ראינו פגיעה.
<עמיחי פישמן: יחד עם זאת, למרות כל מה שאמרנו עכשיו, למרות שאנחנו חושבים שההסדר מיטיב יותר ושההטבות חייבות להישמר וזה עניין של יישום, למרות זה, אין שום מניעה ולא צריך תיקון חקיקה, כי זה נכון גם היום, אם מישהו היום מגיע - - -
סופה לנדבר: עד שאנחנו נעשה כאן תיקונים כמה אנשים - - -
<עמיחי פישמן: לכן היום, אם מישהו בא לרשות ואומר 'אני רוצה לוותר על התגמול המוגדל', הרשות תיעתר לבקשתו ואז ביטוח לאומי ממילא יהיה מחויב לתת לו הבטחת הכנסה.
קסניה סבטלובה: אתם מטילים אחריות עליהם, שהם יבואו, שהם יעמדו בתור, שהם - - -
<עמיחי פישמן: רוב הניצולים, ההסדר הזה מיטיב איתם.
אברהם נגוסה: בואו נשמע מגיא הרמתי, אגף התקציבים באוצר.
<גיא הרמתי: בוקר טוב.
<גיא הרמתי: התכנית היא באופן חד משמעי לא פוגעת באף אחד, היא רק מיטיבה והיא מיטיבה עם כולם, אין אנשים שנשארו בלי הטבה.
סופה לנדבר: מה זה לא פוגעת?
טלי פלוסקוב: השאלה כמה, מה הייתה הכוונה של התוספת.
<גיא הרמתי: כוונת המחוקק המרכזית הייתה לא רק להיטיב עם ניצולי השואה אלא בעיקר להשוות בין ניצולי שואה, זאת אומרת להפסיק את כל הפערים שהיו.
<גיא הרמתי: כל הפערים בהגדרה, זה אומר שאחד יקבל יותר מהשני.
<גיא הרמתי: זאת אומרת בן אדם שערב השינוי קיבל 2,199 יקבל רק שקל תוספת, בן אדם שקיבל 1,200 שקל יקבל 1,000 שקל תוספת.
<גיא הרמתי: אני מתרשם שהטענות נוגעות לפער בין הציפיות למה שקיבלו בפועל.
<גיא הרמתי: אני חושב שהציפיות היו שיקבלו תוספת של 2,200.
<גיא הרמתי: זה לא נאמר וזה לא כוונת המחוקק.
<גיא הרמתי: כוונת המחוקק היא שהמינימום האוטומטי שיינתן לכל ניצול שואה הוא 2,200 ביחס למה שהוא מקבל היום ערב השינוי, ואז אנשים שקיבלו יותר קרוב קיבלו פחות תוספת, אנשים שקיבלו יותר רחוק, זאת אומרת היו מהקבוצה שקיבלה הכי נמוך בין ניצולי השואה, הם קיבלו תוספת גדולה יותר.
סופה לנדבר: כמה כסף נשאר במשרד האוצר מהמיליארד ₪?
<גיא הרמתי: בין מינוס 19 מיליון למינוס 70,000.
סופה לנדבר: מינוס?
<גיא הרמתי: כן.
<גיא הרמתי: אני רק רוצה להגיד, בגדול, הרובד המינימלי של ניצול שואה לפני התכנית היה 1,200 שקל ללא מבחן הכנסות ו-4,000 שקל, כולל מבחן הכנסות בביטוח לאומי.
<גיא הרמתי: אחרי השינוי הם עלו ל-2,200 ללא מבחן הכנסות ו-5,300 עם מבחן הכנסות.
סופה לנדבר: והרנטה במשרד האוצר עכשיו נחשבת כהכנסה.
<גיא הרמתי: זה נכון.
<גיא הרמתי: בעצם כל שקל שלפני התכנית נחשב כשקל שניתן בהיותך ניצול שואה, וכדי להבטיח ניתן איזה שהוא רובד מינימלי לכל ניצולי השואה והחרגה של הסכום הזה, כדי ליצור, שוב פעם, חזרה אחורה, בין ניצולי שואה שיצאו מאותו גטו בסכום של כ-1,400 שקל לחודש עבור 20,000 ניצולי שואה, לעומת 70,000.
סופה לנדבר: איך אתם יכולים לחפש עכשיו צדק כשעד 2015 הם לא קיבלו גרוש?
סופה לנדבר: אתם רוצים להשוות.
סופה לנדבר: אז רטרואקטיבית תשלמו להם את כל הסכומים שהם לא קיבלו.
<גיא הרמתי: אני מסכים בהחלט שאם מתחשבים בעבר, אז כנראה בעצם מדובר פה בפיצוי על זה במשך כל השנים הם קיבלו פחות מניצולי השואה האחרים, אבל באותה נקודת זמן יהיה מצב שבו ניצול שואה אחד מקבל יותר מניצול שואה אחר.
סופה לנדבר: רבותיי, לא זו הייתה הכוונה של המחוקק.
סופה לנדבר: אני חושבת ששר האוצר לשעבר לא התכוון לכך שהרנטה מגרמניה, בן אדם שנולד במשפחה של ניצול שואה, לא התכוון שהאנשים האלה יגיעו לכנסת ויבקשו את מה שמגיע להם.
סופה לנדבר: אתם לא נתתם להם רנטה.
סופה לנדבר: הרנטה מגרמניה זה רנטה מגרמניה, מה פתאום אתם מכניסים את זה כהכנסה?
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע מביטוח לאומי, עורך דין רועי קרת.
<רועי קרת: אנחנו בעקבות הדיון הקודם זיהינו את הבעיה שהוועדה דיברה עליה ושדיבר עליה גם עורך דין עמיחי, ביישום הנושא של ההטבות הנלוות.
<רועי קרת: עמיחי דיבר על זה, אני רק רוצה לחדד את הנקודה.
<רועי קרת: אנשים שעברו מכוח התיקון החדש לחוק ההטבות מהביטוח הלאומי לרשות לטיפול בניצולי שואה הפסיקו לקבל הבטחת הכנסה, אבל לפי החוק אסור היה להפסיק להם את ההטבות ורשות מקומית או כל נותן הטבה אחרת שהפסיק את ההטבות או מישהו שעבר מפה לפה הוא עובר על החוק.
<רועי קרת: לא צריך לעשות שום תיקון חקיקה בעניין הזה.
<רועי קרת: באמת בעקבות פניות שנערכו זיהינו כמה מקומות שבהם למרות שהודענו לרשות ונתנו את השם של האיש ואמרנו 'זה איש שעבר מפה לפה, תמשיכו לתת לו את ההטבה' הייתה הפסקה של מתן ההטבה.
<רועי קרת: בדיון הקודם גם הזמנתם את מר ביבס, אני רואה שהיום הוא לא הגיע.
<רועי קרת: לנו אין סמכות לתת הוראות לרשויות המקומיות, הן לא שלנו, אבל מנכ"ל הביטוח הלאומי פנה ליושב ראש השלטון המקומי ואנחנו פנינו ליועץ המשפטי במשרד הפנים ואדוני קיבל את המכתב הזה עם ציטוט של הוראת החוק שאומרת את מה שאני אמרתי עכשיו, שההטבות צריכות להישמר ואנחנו מקווים שהם יפנימו את העניין הזה.
סופה לנדבר: אדוני, אני יושבת כאן כבר שעה שלמה ואני לא מבינה לאן נעלמו ה-2,200 ₪.
סופה לנדבר: הכוונה של המחוקק שהקבוצה הזאת תקבל תוספת למצב שהיה 2,200 ₪.
סופה לנדבר: אני רוצה להבין לאן נעלמו הכספים, איפה הכסף?
אברהם נגוסה: נשמע את חברת הכנסת טלי פלוסקוב.
טלי פלוסקוב: אדוני היושב ראש, נציגי הקבוצות, אני חייבת להגיד לכם ששמעתי את הדברים שלכם והלב שלי נקרע ואני לא חושבת שיש פה אדם שנשאר אדיש אחרי שהוא שמע את הדברים מנציגי הארגונים.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להתייחס לשני דברים ואני חושבת שהבעיה הכי גדולה כאן, שכל הזמן אומרים 'כוונת המחוקק, כוונת המחוקק' ואני טוענת שכנראה לא בדיוק הבנתם מה כוונת המחוקק.
טלי פלוסקוב: יכול להיות שהמחוקק לא הסביר את עצמו נכון בחקיקה, יכול להיות, וזה אנחנו נבדוק, אבל כוונת המחוקק הייתה בכך שהאנשים האלה צריכים לקבל את הכסף הזה מעבר למצב הקיים שלהם.
טלי פלוסקוב: שמעתי השוואה, שמעתי, אני מבינה את זה ואני שוב פעם טוענת ואומרת.
טלי פלוסקוב: הכסף, אותו מיליארד שקל שאנחנו שומעים ושמחים מאוד באמת שההחלטה הזאת עברה ותודה לכל מי שתרם לכך, הכוונה הייתה, את המיליארד שקל לתת כתוספת לאנשים האלה.
טלי פלוסקוב: אנחנו פה ישבנו יחד עם יואל והגענו למסקנה שמדובר בתוספת של כ-8 מיליון שקל מתקציב המדינה כדי שהאנשים האלה יקבלו את כל הכסף והעניין של זה שיכול להיות שמישהו אחר גם יבקש את הכסף הזה, אני חושבת ואנחנו צריכים להבין, אנחנו מדברים על ניצולי שואה, אין עוד קבוצה במדינה שלנו שיכולה להשתוות לקבוצה הזאת, גם מצד מה שהאנשים האלה עברו בחיים ומה אנחנו כמדינה חייבים לתת להם.
טלי פלוסקוב: לכן אני טוענת ואנחנו נדבר על זה ונעבוד על זה, שום דבר אחר לא צריך לעמוד מול עינינו.
טלי פלוסקוב: הבטחנו להם 2,200 שקל, הם צריכים לקבל את זה בלי שום קשר להבטחת ההכנסה שהם היו מקבלים.
טלי פלוסקוב: אנחנו כנראה צריכים להגדיל, הם צריכים לקבל גם הבטחת הכנסה וגם את התוספת הזו ללא פגיעה בשום זכויות הטבות שהמדינה נתנה להם.
טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לכם גם ששוחחתי עם יושב ראש מרכז השלטון המקומי, אני עומדת בראש השדולה למען השלטון המקומי, ודיברנו על כך ואנחנו נוציא מכתב לכל הרשויות.
טלי פלוסקוב: אני בכוונה רציתי לשמוע אתכם האם זה נכון, אנחנו נוציא מכתב לכל הרשויות והערים שאתם גרים בהן כדי להפנות את תשומת ליבם שהם עוברים על החוק בכך שלא נותנים לכם פטור מארנונה.
טלי פלוסקוב: אתם צריכים לקבל פטור מארנונה, חד משמעית.
טלי פלוסקוב: מי שלא קיבל יזכו אותו בחזרה רטרואקטיבית חד משמעית, כי זו הייתה עבירה על החוק.
טלי פלוסקוב: כל הזכויות האחרות, אותו דבר.
טלי פלוסקוב: אני שמחה מאוד, באמת, אני מאוד רציתי לשמוע את זה ואני מודה לך מאוד על זה שהדגשת כאן שכוונת המחוקק הייתה כאן לשמור על כל הזכויות וההטבות שקיבלתם לפני, גם בתוספת של 2,200 שקל שאתם מקבלים היום.
טלי פלוסקוב: שני דברים צריכים לצאת מכאן, אדוני היושב ראש.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שגם אנחנו, כוועדת הקליטה, אחרי הדיון הזה, להוציא מכתב לכל ראשי הרשויות, בשם הוועדה.
טלי פלוסקוב: שתיים, להוציא מכתב גם לאוצר, עפרה לא נמצאת היום, אבל בכל אופן, ואני אדבר עם שר האוצר ואני בטוחה שלשר האוצר אין כוונה לפגוע באנשים האלה וכל מה שהוחלט אז זה לתת לאנשים האלה תוספת והחקיקה הזאת על כך ש-2,200 זה לא תוספת הכנסה אלא פיצוי ולא להתייחס לזה כהכנסה נוספת, זה מה שצריך ללוות אותנו להחלטה שאותם 8 מיליון שקל, שזה כלום למדינת ישראל, לתת לאנשים האלה כי מגיע להם.
טלי פלוסקוב: מכאן זה המקום להגיד לכם תודה, תודה על זה שאתם היום כאן להילחם על כל האנשים שלכם.
סופה לנדבר: אדוני היושב ראש, הסיפור הוא לא כל כך פשוט.
סופה לנדבר: אני אתמול נאמתי בכנסת.
סופה לנדבר: ממשרד האוצר הגיע ונתן תשובה סגן השר.
סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו צריכים לדרוש בהוראת שעה ששר האוצר הנוכחי יקבל החלטה וימחק את הדברים שקרו כאן וה-2,200 ₪ צריכים להיות תוספת.
סופה לנדבר: 2,200 ₪ זה תוספת.
סופה לנדבר: מה שהתכוון המחוקק והפירוש של הדברים שהתקבל באוצר זה דבר לא נכון, הם צריכים לקבל את זה מיד ורטרואקטיבית מיד לקבל את כל הכספים שמגיעים להם.
סופה לנדבר: מיד.
אברהם נגוסה: אני רוצה שוב להבהיר את העניין הזה.
אברהם נגוסה: מספרית, מה שאני חושב שפה הבעיה, כי לאנשים אחרי התיקון היו ציפיות, למשל זוג קשישים שמקבלים השלמת הכנסה, נניח היו מקבלים 4,000 שקל לחודש, אחרי התיקון הם חשבו שיקבלו 6,200, תוספת של 2,200 שקל.
אברהם נגוסה: הם לא קיבלו את זה, הם קיבלו פחות, ולכן זאת הבעיה.
אברהם נגוסה: איך אנחנו עכשיו מתקנים את הדבר הזה.
<מרב תורג'מן: זה דורש תיקון חקיקה.
סופה לנדבר: לא צריכים תיקון חקיקה, צריכים לקבל הוראת שעה, הוא צריך להתייעץ.
סופה לנדבר: החוק קבע שהם יקבלו תוספת, הם פרסמו את התוספת, בעיתונות היה כתוב מינימום 2,200 ₪ תוספת.
אברהם נגוסה: אז פה יש בעיה של החוק.
יואל רזבוזוב: אני אמשיך בדברים שלכם.
יואל רזבוזוב: הקבוצה שנפגעה זו קבוצה של ניצולי שואה אחרי שנת 53' שמקבלים הבטחת הכנסה.
יואל רזבוזוב: זאת הקבוצה שנפגעה.
יואל רזבוזוב: מה זאת אומרת נפגעה?
יואל רזבוזוב: לא קיבלו פחות ממה שהם מקבלים, אבל לא קיבלו את מה שהם ציפו, מה שהם קראו בתקשורת, מה שהם הבינו מהחוק ומה שהתכוון המחוקק, שיהיה מינימום 2,200.
יואל רזבוזוב: לקחו את המינימום 2,200 ונתנו לכל אחד לפי מה שקיבל, מי שקיבל 1,800 אז קיבל תוספת 400 ₪ ומי שקיבל 400 קיבל 1,800 ₪ תוספת.
יואל רזבוזוב: מה שאני פחות או יותר עשיתי חישוב בראש זה 1,000 ₪ ממוצע לבן אדם, 5,500 זה 5.5 מיליון, אמרתי 8 מיליון עם כל מיני תוספות.
יואל רזבוזוב: זה מה שעולה.
יואל רזבוזוב: רק המטרה שלנו כאן, של הוועדה, ואתם צריכים לעזור לנו, אנשי המקצוע, האם זה דורש תיקון חקיקה.
יואל רזבוזוב: השאלה איך אנחנו מחוקקים - - -
סופה לנדבר: אנחנו לא נסכים, תיקון חקיקה זה עוד שנתיים.
יואל רזבוזוב: תיקון חקיקה, אנחנו יוצאים לפגרה,עד שנניח את החוק וזה ואין לנו הנחת פטור - - -
אברהם נגוסה: אולי ללכת על הוראת שעה?
<מרב תורג'מן: הוראת שעה גם חייבת להיות בתיקון חקיקה, רק שאולי אתם תוכלו לפנות לשר האוצר אז תהיה פה הצעת חוק ממשלתית והתהליך יכול להיות מעט יותר קצר ביחס להצעת חוק שאתם תציעו.
יואל רזבוזוב: אז זו צריכה להיות הצעת חוק ממשלתית של שר האוצר.
<מרב תורג'מן: אבל הסעיף קובע במפורש שהתגמול לא יפחת מ-2,200 שקלים חדשים.
<מרב תורג'מן: לא נאמר בחוק שתהיה תוספת של 2,200 שקלים חדשים.
<מרב תורג'מן: גם הסעיף של ההטבות הנלוות קבוע כאן במפורש, כפי ש - - -
יואל רזבוזוב: אז אנחנו צריכים רק להוריד את העניין של הבטחת הכנסה, שזה לא ייחשב כהכנסה ולמה לא יהיו לזה השלכות רוחב.
סופה לנדבר: להחזיר את החוק של יורי שטרן וה-4,700 - - - הם צריכים לקבל רנטה מגרמניה כפיצוי ולא כהכנסה ו-2,200 ₪ תוספת למה שהם מקבלים.
יואל רזבוזוב: אז יש לי הצעה, אדוני היושב ראש.
<מרב תורג'מן: הצעת החוק שאתם הגשתם מדברת רק על קרן סעיף 2, שהיא לא תיחשב כהכנסה, שלא ייקחו אותה בחשבון.
יואל רזבוזוב: מה שאני מציע, אדוני היושב ראש, לפנות לשר האוצר, הצעת חוק ממשלתית מיידית, שתכלול גם את הרנטה שאנחנו הגשנו, אני וחברת הכנסת סופה לנדבר, וגם את הבטחת ההכנסה.
יואל רזבוזוב: את שני הסעיפים האלה להכניס להצעת חוק ממשלתית של שר האוצר.
יואל רזבוזוב: זה הפתרון המהיר שאנחנו יכולים לעשות.
אברהם נגוסה: בואו נשמע את עורך דין אביבה סילברמן.
<אביבה סילברמן: אני מנכ"לית עמותת אביב לניצולי השואה.
<אביבה סילברמן: אני כבר 20 שנה בתחום הזה ואני רוצה לספר משהו.
<אביבה סילברמן: אני מכירה המון ניצולי שואה שמקבלים מקרן סעיף 2, ששנים רבות חיכו להשוואת הזכויות הזו, מה שנעשה שנה שעברה בקיץ האחרון.
<אביבה סילברמן: דיברו על זה המון שנים, שצריך להיות השוואת זכויות, שלא ייתכן שמי שעלה לפני 53' מקבל את כל הזכויות הנוספות לפי חוק נכי רדיפות הנאצים ומי שעלה אחרי 53' ומוכר במסגרת קרן סעיף 2 של ועידת התביעות לא יקבל ההטבה הזאת.
<אביבה סילברמן: במסגרת השוואת הזכויות באמת נעשה פה צעד חשוב עבור האוכלוסייה הזאת, אבל יש לי תחושה שהם לא מספיק מבינים מה הזכויות הנוספות שאכן ניתנו להם ולכן אני רוצה להסביר משהו.
<אביבה סילברמן: לדעתי זה לא נכון לחזור לביטוח לאומי לקבל הבטחת הכנסה פלוס הרנטה הבסיסית, שזה רק 320 יורו, אני חייבת לציין, קרן סעיף 2 שולם פעם בשלושה חודשים, 3 כפול 320 יורו, ההשלמה שנעשתה היא השלמה שנעשתה עד 2,200 שקל, כלומר כ-700 שקל תוספת, זה מה שהחוק קבע ובעצם עוד הטבות נוספות, כשההטבות האלה מאפשרות להם סוף סוף להגיש בקשות להחמרה, בקשות להכרה במחלות רבות - - -
סופה לנדבר: אבל אנחנו שמענו את זה, אנחנו עכשיו רק בגלל הבעיה שהבטיחו להם 2,200 - - -
<אביבה סילברמן: אני רוצה להסביר משהו.
סופה לנדבר: את עושה עכשיו עוול לניצולי השואה - - -
<אביבה סילברמן: אז אני רוצה להסביר.
סופה לנדבר: את עושה להם עוול, אני אגיד לך למה.
סופה לנדבר: בגלל שאם לעשות השוואה אמיתית אז לקחת את כל השנים, משנת 53' עד עכשיו, עד שהתקבלה ההחלטה הנוכחית, ולהחזיר להם את הכספים האלה.
סופה לנדבר: זו השוואה.
<אביבה סילברמן: זה יהיה מצוין, אבל אני רוצה - - -
סופה לנדבר: בגלל שהשוואה יכולה להיות רק בעתיד, הרנטה מגרמניה היא לא הכנסה ואנחנו מתעקשים על כך, האנשים האלה צריכים לקבל את כל ההטבות שמגיעות להם, שאנחנו בנינו, להחזיר להם 4,700 שהחוק של יורי נותן ואז יכול להיות שתהיה השוואה בעתיד.
סופה לנדבר: אבל במצב הנוכחי ההשוואה לא יכולה להיות.
סופה לנדבר: אם לעשות השוואה אמיתית, לקחת את כל השנים ואת הכסף לשלם להם.
<אביבה סילברמן: אני מסכימה, אבל אני רוצה פשוט לתת הצעה מעשית.
<אביבה סילברמן: כל הנושא הזה של התגמול המוגדל לפי הכנסה בנוי ברשות לפי מדרגות.
<אביבה סילברמן: מי שיש לו 25% עד 39% מקבל השלמה עד 5,300 שקל, מי שיש לו 40% עד 49% מקבל השלמה של עד 5,800 שקל, ותקשיבו טוב, מי שיש לו 50% ומעלה מקבל השלמת הכנסה עד 8,812 שקלים, שזה לא קיים ולא נברא בביטוח לאומי.
<אביבה סילברמן: לכן הצעה מעשית, יש לי הצעה מעשית ובגלל זה רציתי לדבר.
<אביבה סילברמן: הצעתי המעשית, והצעתי אותה בזמנו ליועצת שר האוצר שהיינו איתה בקשר, שבאמת הרשות תיתן אוטומטית הכרה ב-40% לפחות לאותם ניצולי שואה, שכולם מעגל ראשון, ברגע שיש הכרה של 40% בלי ועדות רפואיות, כמו שאדון מוזר הציע, יש הכרה כבר של השלמה עד 5,800 שקל ופה באמת ניטיב עם ניצולי השואה וניתנת להם אכן תוספת שהיא משמעותית שהיא גם יכולה להסתדר עם החוק.
<אביבה סילברמן: ואני שוב אומרת, מי שמגיע ל-50% ומעלה זה אנשים שסובלים מדמנציה, אוסטיאופורוזיס וכו'.
<אביבה סילברמן: זה הכול מוכר היום.
<אביבה סילברמן: להגיש בקשות להחמרה, יש לי המון ניסיון של אנשים שהגיעו ל-50% ומעלה והיום הם מקבלים השלמה עד 8,812 שקלים בחודש ואז חיים באמת במצב כלכלי הרבה יותר טוב מאשר מה שהיה קודם במסגרת הבטחת הכנסה.
<אביבה סילברמן: זה מה שרציתי להגיד ולהציע כצעד מעשי.
<אביבה סילברמן: תודה רבה.
<ראובן מוזר: צריך גם להעלות את התקרות כבר, הגיע הזמן.
יואל רזבוזוב: אדוני היושב ראש, רק תיקון לפרוטוקול, מה שעשיתי חישוב, 5,500 כפול 1,000 ₪ זה 1,000 ₪ בחודש, לא בשנה, אז זה כפול 12, אנחנו מגיעים פלוס מינוס ל-80 מיליון ₪, לא 8 מיליון ₪, זה מספר אחר, אבל עדיין כשדיברנו על מיליארד ₪ אז אני חושב ש-80 מיליון זה כסף ניתן למצוא, במיוחד כשאנחנו מדברים על ניצולי שואה.
סופה לנדבר: בישיבה הקודמת אנחנו דרשנו ממשרד האוצר - -
סופה לנדבר: אנחנו דרשנו ממשרד האוצר לתרגם את החוברת לרוסית ולשלוח לכל ניצולי השואה.
סופה לנדבר: אני שואלת ברשות איפה התרגום ואיפה החוברת ברוסית?
סופה לנדבר: מאיפה הם צריכים לדעת שמגיעה להם חופשה בים המלח ואתם מחזירים להם את הכסף?
<עמיחי פישמן: טוב, קודם כל זה פרסום לא מדויק, כי זה רק מחלות מסוימות.
סופה לנדבר: בסדר, אז תפרסמו את זה.
סופה לנדבר: תשלחו להם מכתבים, שהם יידעו.
<עמיחי פישמן: קודם כל כשהחוק הורחב כולם קיבלו חוברת.
<עמיחי פישמן: נכון, היא בעברית.
<עמיחי פישמן: לאור הפנייה, כבר עפרה הודיעה על זה בפעם שעברה וזה קורה, זה כבר עבר לתרגום.
יואל רזבוזוב: אבל הפנייה הייתה עוד לפני שנה בוועדה.
יואל רזבוזוב: יש פרוטוקול של ועדה מלפני שנה, שנה וחצי, ועדיין לא תורגם שום דבר.
יואל רזבוזוב: אם שנה וחצי לא קרה כלום למה שנאמין שזה יקרה עכשיו?
<קריאה: כמה זמן צריך לחכות?
<קריאה: זה לא כסף, זה רק חוברת.
<עמיחי פישמן: זה בעבודה ונמסר לי שתוך חודש וחצי, חודשיים מקסימום, החוברת אמורה להיות מוכנה.
<עמיחי פישמן: זה נשלח לתרגום, בדיקות משפטיות וכו' וזה יהיה מוכן.
<עמיחי פישמן: אני רק רוצה להגיד שבמרכז המידע של הרשות מחויב להיות בכל רגע נתון נציג שירות דובר רוסית שפת אם שיכול לענות בטלפון ולהסביר להם במענה.
<עמיחי פישמן: זה קיים כבר - - -
סופה לנדבר: אתה יודע, אני אישית התקשרתי, אני לא צריכה לעשות עכשיו פרסומת איך הם עובדים, בסדר?
טלי פלוסקוב: אדוני היושב ראש, אני מאוד אבקש לתת עוד פעם למנכ"ל העמותה כמה מילים להגיד, כי לאור כל מה שהוא שמע מאוד חשוב לי לשמוע מה דעתו.
<רומן ברמניק: אנחנו הופתענו מההצדקות ששמענו מנציג משרד האוצר.
<רומן ברמניק: אני בספק שהם בכלל הבינו משהו פה, משום שהם מאשימים אותנו בכך שאנחנו לא יודעים לספור.
<רומן ברמניק: אני בספק שמשהו יקרה אחרי הישיבה הזאת ואחרי הנאומים האלה.
<רומן ברמניק: סופה, אני אשתדל לענות על שאלתך, לאן הלכו מיליארד שקל, הם הלכו להעלאת תשלומים לאלה שהגיעו ארצה לפני שנת 53', הם קיבלו תוספת עד 2,200 ואנחנו קיבלנו פחות.
<רומן ברמניק: על ההטבות, איזה הטבות יש לנו?
<רומן ברמניק: יש הטבות לאלה שהגיעו לפני 1953.
סופה לנדבר: זה מה שאמרתי, צריך לעשות את זה רטרואקטיבית.
<רומן ברמניק: באמת, דוח דורנר אומר שהמדינה חייבת לאסירי הגטאות עד 2-3 מיליון שקל משום שאנחנו בכלל לא נחשבנו לאסירי גטאות ומחנות ריכוז.
<רומן ברמניק: לכן אני שואל, מדוע קבוצה אחת מקבלת 2,440 וקבוצה אחרת 3,760 שקל?
<רומן ברמניק: ההבדל הוא 761 שקל.
<רומן ברמניק: אתה לא יודע לספור, אדם צעיר, לא אני.
<לאון צימרמן: הרושם הוא עצוב ביותר.
<לאון צימרמן: אני בן 90 היום, כמה זמן אתה מציע שאני אחכה?
<לאון צימרמן: תודה רבה שאני רואה את הפנים שלכם עכשיו בגילי, שאני מסוגל לראות.
<לאון צימרמן: אני עברתי גטו, אני לוחם ווטרן ויש לי המון מדליות על תרומתי לניצחון וגם רוב חברינו הם במצב כזה.
<לאון צימרמן: ואתם מציעים לנו להשתמש בכלל במונח לחכות?
<לאון צימרמן: אני חייב להגיד שכאן יושבים אנשים שהם כולם בעלי השכלה גבוהה וצריך לדבר איתנו בשפה מובנת ומקצועית.
<לאון צימרמן: אנחנו לא רוצים שייקחו משהו ממישהו ואנחנו נקבל את זה.
<לאון צימרמן: אנחנו לא רוצים לקבל יותר ממישהו אחר, אנחנו רוצים לקבל את מה שמגיע לנו ממדינת ישראל האהובה עלינו, אבל זה תלוי באנשים חיים, זה תלוי בכם.
<לאון צימרמן: אני חושב שצריך להתחיל לעשות את זה כבר מחר, או היום.
<לאון צימרמן: אתם לוקחים מאיתנו בריאות ממש.
<לאון צימרמן: הוא אומר לי, אתה בן אדם חולה, יש לי כליה אחת רק, אבל צריך לבוא לישיבה ואני בא.
<לאון צימרמן: צריך לעשות משהו בצורה נורמלית.
<לאון צימרמן: הספירה המתמטית הזאת, אנחנו הוספנו לסוג הזה יותר והורדנו מכאן.
<לאון צימרמן: יש חוק, רציתם לתת לנו 2,200, אתם חושבים שאנחנו מקבלים משהו מיותר?
<לאון צימרמן: אז אל תיתנו לנו.
<לאון צימרמן: תנו לנו מה שמגיע לנו, אבל אל תיגעו ברנטה.
<לאון צימרמן: זה לא משהו מקומי.
<לאון צימרמן: גרמניה, יימח שמה, משלמת לנו את זה.
<אהרון מולוטקובסקי: מאיפה הגיע הסכום הזה, 5,316 שקלים?
<אהרון מולוטקובסקי: למה אין מידע מוסדר?
<אהרון מולוטקובסקי: אנחנו כולנו בעלי השכלה, אנחנו מסוגלים להבין ואל תנסו לבלבל אותנו.
<אהרון מולוטקובסקי: חברים יקרים, מאיפה התקרה של 5,316 שקלים?
<אהרון מולוטקובסקי: יש המון בלבול, אין לנו מידע ביד.
<אהרון מולוטקובסקי: ברור שיש חוק, התקבל חוק בכנסת, ברור שמשרד האוצר מיישם את החוק, אז העבודה או החובה חלה על משרד האוצר לפרש נכון את החוק שהתקבל בכנסת.
<אהרון מולוטקובסקי: אנחנו קראנו בחוק ואנחנו קראנו את זה לא רק ברוסית, אלא גם בעברית.
<אהרון מולוטקובסקי: מגיע לנו 2,200 שקלים, אל תיגעו בזה.
<אהרון מולוטקובסקי: מי אתם?
<אהרון מולוטקובסקי: למה אתם משנים את החוק שהתקבל בכנסת?
<אהרון מולוטקובסקי: תודה וסליחה.
<לאון צימרמן: בלי האנשים האלה לאן אנחנו היינו צריכים לפנות, לשמים?
אברהם נגוסה: אני חושב שנשמע עכשיו מהלשכה לסיוע משפטי ממשרד המשפטים, ענבר.
<ענבר קצב-ניסנבוים: אני עורכת דין ענבר וזו עורכת דין לבקה, אנחנו מהלשכה לסיוע משפטי במשרד המשפטים.
<ענבר קצב-ניסנבוים: אנחנו עוסקים בין היתר במתן סיוע לניצולי שואה ואנחנו רוצים לדבר על איזה שהיא פגיעה בהכנסה שלא דובר עליה עדיין, בעקבות תיקון החוק.
<ענבר קצב-ניסנבוים: מדובר על סוגיה של שלילת הזכאות לתגמול לפי הכנסה בשל העלאת הסכום של התגמול החודשי.
<ענבר קצב-ניסנבוים: אני לא מדברת על ביטוח לאומי, אלא העלאת התגמול החודשי ל-2,200 במקום 1,825, מבלי לשנות את התקרה של התגמול לפי הכנסה.
<ענבר קצב-ניסנבוים: אנחנו נתקלנו במקרה של ניצול שואה, אלמן, מהמעגל הראשון, שאנחנו גם פנינו בעקבות זה לערכאות המשפטיות שדחו אותנו, נדחינו בוועדת הערר, כי היא אמרה שזו לא מסמכותה להחליט ומדובר בעניין חקיקתי.