GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוברט אילטוב: לא יכול להיות שהמחלקה לחקירות שוטרים מגישה כל כך מעט כתבי אישום, ולא רק כדי להאשים אותם אלא כדי לבחון את זה במערכת המשפטית, בתוך כותלי בית המשפט.
רוברט אילטוב: כלומר, התיקים האלה לא מגיעים בכלל לבית המשפט, לא נבחנים ברמה משפטית מול שופטים שהם שופטים, שזה המקצוע שלהם והבדיקה שלהם מכרעת בסוגיה הזאת.
רוברט אילטוב: הדברים האלה לא מגיעים לכנסת.
רוברט אילטוב: לא רק לא מגיעים לבית המשפט, הנתונים לא מגיעים לכנסת ונמנעים מחברי הכנסת הכלים לטפל ולבחון את הסוגיות.
רוברט אילטוב: אני כמעט בטוח שוועדת חקירה פרלמנטרית, הממשלה לא תיתן להעביר אותה אבל אתה, כיושב ראש הוועדה וגם כחבר קואליציה, יכול להעביר מהלכים פה ולהוביל נושאים פה ואנחנו נהיה לצדך עניינית, לא כאופוזיציה או כקואליציה.
רוברט אילטוב: , כי חשוב לנו שלום הציבור.
רוברט אילטוב: המשטרה צריכה קודם כל לשמור על שלום הציבור ולא לתקוף את הציבור.
רוברט אילטוב: במקרים האלה, במיוחד בכל הקשור לעולים החדשים מאתיופיה ומחבר העמים - המשטרה תוקפת את הציבור, ואנחנו צריכים למנוע את המתקפה הזאת.
רוברט אילטוב: יש מקרים שהמתקפה מוצדקת אבל יש מקרים שהמתקפה לא מוצדקת.
רוברט אילטוב: המשטרה צריכה למצוא פתרון איך לעשות מעצרים מבלי לתקוף את האנשים שהיא מתכוונת לעצור.
רוברט אילטוב: אנחנו יודעים שגם כשיש מעצרים ביטחוניים או מבצעים אחרים, יש כללים ויש כלים, והטיפול הוא טיפול שצריך להיות ענייני ולא חייב להיות עם אלימות יתר.
רוברט אילטוב: בטח שלא עם אלימות יתר.
רוברט אילטוב: לא יכול להיות שמ-2008, לא מח"ש ולא המשטרה, לא הציגו נתונים לכנסת ישראל, לאף אחת מהוועדות, כולל הוועדה לביקורת המדינה.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת סופה לנדבר.
סופה לנדבר: תודה אדוני.
סופה לנדבר: אדוני היושב ראש, אני רוצה להגיד לך שאנחנו, כולנו, כל חברי הכנסת, אלה שנמצאים היום בוועדה, משרדי הממשלה, משרד העלייה והקליטה, המשרד לביטחון פנים, ארגוני העולים וכל הישראלים - צפינו בתמונה הקשה ביותר, המדאיגה ביותר, כאשר חייל, יוצא אתיופיה, עולה לשעבר, קיבל מכות רצח על האדמה וכולנו, כל המדינה ראתה את זה.
סופה לנדבר: רבותי, מה עוד צריכים כדי להוכיח מה קרה שם, במקרה הזה?
סופה לנדבר: לא במקרה כל העדה, כל הצעירים של העדה, בכל הערים, יצאו להפגנות.
סופה לנדבר: זה לא היה מקרי.
סופה לנדבר: זה זועק, זה זועם, זה פשוט יוצא מהלב.
סופה לנדבר: אנחנו שנינו היינו בישיבה אצל ראש הממשלה כאשר הוא ביקש סליחה מטעם הממשלה, מטעם עצמו, מול החייל הזה, שהיה שם, בישיבה, וכל הארגונים שנמצאים כאן והרבה יותר היו בישיבה הזאת.
סופה לנדבר: אני לפחות חשבתי שהעונש לשוטרים שנתנו מכות רצח לחייל, לא בגלל שאנחנו רוצים דם אלא צדק, צדק חברתי.
סופה לנדבר: אנחנו היינו בהפגנה ביום חמישי שעבר, אני הייתי שם.
סופה לנדבר: היו לא מעט עולים והיתה בחורה דווקא ממדינות חבר העמים.
סופה לנדבר: בחורה שקיבלה מכות, בחורה שכמעט שברו לה את הראש, בחורה שאחרי זה אושפזה בבית חולים עם תפרים על הראש.
סופה לנדבר: אני ראיתי וזעמתי.
סופה לנדבר: בחורה צעירה - -
מנואל טרכטנברג: בחורה נכה.
סופה לנדבר: - - בחורה צעירה עם נכות, רזה מאד.
סופה לנדבר: אם הבחורה הזאת, צריכים לתת מכות, צריכים להתנפל עליה, אז - -
אברהם נגוסה: "פתחו" לה את הראש.
סופה לנדבר: - - כן, היא היתה אחר כך מאושפזת, ואני ראיתי תפרים על הראש.
סופה לנדבר: אני אומרת שהיו שם לא מעט עולים שבכל התקופות נפגעו ונפצעו על ידי אלימות של שוטרים.
סופה לנדבר: אני אומרת שהעולים יצאו להפגנות לא סתם.
סופה לנדבר: אנחנו, כחברי כנסת וכחברים בוועדה, לא צריכים נקמה.
סופה לנדבר: אנחנו רוצים כאן צדק, ואם העולים לא מסוגלים – אנחנו, יחד אתך, נדרוש את הצדק.
סופה לנדבר: אם זאת חקירה אז חקירה, אם זה דברים אחרים אז דברים אחרים.
סופה לנדבר: יש לנו כלים כאן, בכנסת.
סופה לנדבר: אנחנו לא נעזוב את המשרד לביטחון פנים עד שלא נבין שאלימות נגד עולים, יש מול זה גם תנאים שלנו כחברי כנסת.
אברהם נגוסה: הזמנו את הבחורה, היא מאשקלון, היא לא יכלה להגיע.
סופה לנדבר: היא מפחדת.
סופה לנדבר: היא גם בקושי הגיעה לאשקלון ולמקום המגורים שלה, אז כאשר אנחנו פנינו לשר לביטחון פנים הוא אמר שהיתה שם טעות במודיעין.
סופה לנדבר: אז אני אומרת: אני נדהמתי מהתשובה של השר.
סופה לנדבר: כן, הם חשבו שיש ברכב סמים אבל מזה שהם חשבו שיש שם סמים להתנפל על בחורה צעירה ונכה – יש פער עצום, רבותי.
סופה לנדבר: אני ראיתי את העולים בהפגנה הזאת כואבים, מאוכזבים, כועסים, ואני חושבת שהם צודקים.
סופה לנדבר: אנחנו גם ראינו וגם שמענו על מקרה ביום ראשון בקרית-מלאכי.
סופה לנדבר: אני לא כל כך מסכימה, אני לא יודעת מה קרה שם וגם לא רוצה לדעת אבל כאשר בן אדם עם אזיקים על הידיים והרגליים שוכב על הרצפה – שוקים חשמליים?
סופה לנדבר: אתם יודעים איפה עושים את זה ולמה עושים את זה.
סופה לנדבר: עכשיו, יש כמה מקרים גם בבאר-שבע בזמן האחרון - עד שמשטרה הגיעה, כמעט הרגו עולים שם.
סופה לנדבר: אנחנו דורשים ואנחנו ניתן, והעולים יכולים להיות רגועים - אנחנו לא נעזוב את משטרת ישראל.
סופה לנדבר: אנחנו עם משטרת ישראל, כאשר המשטרה מתנהגת כמו שצריך.
סופה לנדבר: וכאשר חלילה וחס משטרת ישראל לא יודעת להתנהג, ומתנהגת באגרסיביות - אנחנו לא ניתן לפגוע בעולים.
סופה לנדבר: הם יותר חלשים מכולם, לעתים קרובות אין להם שפה, ואם מגיע להם עונש – מגיע עונש.
סופה לנדבר: אבל אגרסיביות ואלימות – לא בביתנו.
סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו לא נסכים עם האלימות של משטרת ישראל, ואני רוצה להגיד לך, אדוני היושב ראש, אני ממליצה לך כמו שממליצים חברי הכנסת שיושבים יחד אתנו היום בישיבה: אנחנו שותפים שלך.
סופה לנדבר: עד שלא יהיה כאן צדק, אנחנו לא ניתן לפגוע בעולים.
סופה לנדבר: ואם העולים לא מסוגלים מול משטרת ישראל, אנחנו, כחברי כנסת, כן מסוגלים.
סופה לנדבר: אנחנו דורשים חקירה, ואנחנו דורשים תשובות ברורות.
סופה לנדבר: מה קרה אתמול עם החייל יוצא אתיופיה - אני לא מבינה את ההחלטה הזאת.
סופה לנדבר: אני גם לא מבינה איך שוטרים, שנתנו לו מכות רצח, לא קיבלו עונש.
סופה לנדבר: לא בגלל שאנחנו רוצים לראות פה דם אלא בגלל שמגיע להם.
סופה לנדבר: אני לא חושבת שלשוטרים כאלה יש מקום במשטרת ישראל, ובגלל זה אני לא מבינה למה זה קרה ואיך זה קרה.
סופה לנדבר: אני פשוט דורשת חקירה, ואנחנו כולנו נצטרף כי לא ניתן לפגוע בעולים.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת טלי פלוסקוב.
טלי פלוסקוב: אדוני היושב ראש, אני שמעתי דברים לא פשוטים של עמיתי, אבל אני רוצה להתחיל דווקא משיחת טלפון שקיבלתי אחרי דיון במליאה, כאשר שלושה חברי כנסת – אני, קסניה סבטלובה ויואל רזבוזוב העלינו שאילתה דחופה למליאה, ודיברנו על המקרה של אשקלון, על הזוג שנפצע ונפגע מהתנהגות של השוטרים.
טלי פלוסקוב: רובכם מכירים אותי קודם, אני הייתי ראש עיריית ערד ועבדתי בשיתוף פעולה יוצא מן הכלל עם המשטרה במקרים לא פשוטים יום יום.
טלי פלוסקוב: למחרת הדיון בכנסת קיבלתי טלפון ממפקד מרחב הדרום, כאשר הוא אומר לי: טלי, בגלל שראיתי את שמך בדיון, החלטתי כן להרים טלפון ולהסביר לך מה קרה שם, ואני היום יכול לספר את הכל כי הכל פתוח.
טלי פלוסקוב: הוא סיפר לי את המקרה.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שבגלל שאני העברתי ביקורת קשה על המשטרה, גם מחובתנו לשמוע את הצד השני.
טלי פלוסקוב: אז המקרה הוא כזה: נכון, הם קיבלו מודיעין על כך שהרכב שבו נכחו שני האנשים שאנחנו מכירים אותם, מעביר סמים מלוד לאשקלון.
טלי פלוסקוב: כדי לעצור את הרכב ולא לגרום לנזקים מסביב, המשטרה ייצרה פקק תנועה כך שכל הרכבים נעמדו בצד כי לא יכלו לזוז.
טלי פלוסקוב: שני אנשים מטעם המשטרה נגשו לרכב, ביקשו לפתוח את הרכב, קיבלו סירוב.
טלי פלוסקוב: קיבלו סירוב ועוד הם ניסו איך שהוא לברוח מהם.
טלי פלוסקוב: יחד עם זה, בשלב השני הם עדין נתקעו בתנועה.
טלי פלוסקוב: אני לא יודעת מי כאן נציג המשטרה ואולי אתה יודע קצת יותר, אני יודעת מה סיפרו לי - -
<אבי פרנקל: מה שאת אומרת זה נכון מאד.
רוברט אילטוב: למה שזה לא ייבדק בבית המשפט?
טלי פלוסקוב: שניה, שניה.
טלי פלוסקוב: תנו לי לספר, אני חושבת שזה נכון לספר ואחר כך, אני אגיד מה אני חושבת, בסדר?
טלי פלוסקוב: אני פשוט רוצה לשים את המקרה כי אני הייתי זאת שיזמתי דיון נגד המשטרה.
טלי פלוסקוב: ואז, ברגע שהם שוב עצרו בפקק, שוב ביקשו מהם לצאת מהרכב והם שוב סירבו.
טלי פלוסקוב: אז מה המשטרה עושה?
טלי פלוסקוב: יש להם איזה כלי מיוחד כדי לפוצץ את השמשה הקדמית של הרכב, וזה מה שהם עשו.
טלי פלוסקוב: מה לעשות?
טלי פלוסקוב: מהזכוכית שהתפוצצה הילדה הזאת, שאת מתארת אותה מסכנה - אני עוד פעם, אני מרחמת, אני לא במקום של להצדיק.
טלי פלוסקוב: אני כרגע מתארת את המצב - מהזכוכית היא נפצעה בראש, וכמובן נאלצו לתת לה טיפול רפואי.
טלי פלוסקוב: כאשר עצרו, כשהרכב נפתח, המשטרה לא מצאה שום דבר.
טלי פלוסקוב: נכון, עשו חיפוש ולא מצאו שום דבר אבל כמו שאתם יודעים, המשטרה שלנו גם יודעת לעשות את העבודה שלה - הם המשיכו כנראה במעקב אחרי, ויצא מצב שאותו בחור שישב באוטו, אחרי המקרה, יומיים אחרי המקרה, שלוש פעמים מכר סמים לשוטר.
טלי פלוסקוב: אני לא יודעת לאיזה שוטר, לשוטר.
טלי פלוסקוב: שלוש פעמים תפסו אותו על מכירת סמים.
טלי פלוסקוב: כמובן שהבחור נעצר, אני גם הבנתי שהוא קיבל הארכת מעצר, אני לא יודעת מה קורה נכון להרגע אבל זה המצב וזה מה שהוסבר לי.
טלי פלוסקוב: אז אנחנו כאן, כמובן, כדי להגן על האזרחים שלנו.
טלי פלוסקוב: זה מתפקידנו וזה נכון, ותמיד נהיה שם לצדם אבל אנחנו גם כאן כדי להגן על המשטרה שלנו.
טלי פלוסקוב: המשטרה שעושה את העבודה שלה.
טלי פלוסקוב: אף אחד מאתנו לא היה רוצה שאותו בחור ימכור את הסם הזה לילד שלי או שלכם או של מישהו אחר.
טלי פלוסקוב: ובכלל, בנושא הסמים אנחנו מכירים ויודעים מה קורה במדינה שלנו.
טלי פלוסקוב: לכן, אני אומרת שוב - -
רוברט אילטוב: הגברת מכרה גם סמים?
טלי פלוסקוב: דקה בבקשה.
טלי פלוסקוב: רוברט, אני לא הפרעתי לך - -
סופה לנדבר: זאת הגרסה של המשטרה והגרסה של הבחורה ושל מי שהיה שם, גרסה אחרת לגמרי.
טלי פלוסקוב: רבותי, אני לא הפרעתי לכם ואני לא מתכוונת להתווכח אתכם כי אני כאן לא פרקליטה של המשטרה ולא של הילדים.
טלי פלוסקוב: אני פשוט מספרת לכם מה שסיפרו לי, ואני חושבת שמחובתנו לדעת.
טלי פלוסקוב: זה הכל.
טלי פלוסקוב: יחד עם זה, ופה אני עוברת לצד השני, יכול להיות שהמשטרה פעלה נכון אבל במקרה הזה - ואנחנו שומעים על ריבוי המקרים, ופה אני מצטרפת לכל האמירות שלכם ואני אתכם לגמרי, על כך שיש סימנים של התנהלות של המשטרה שונה או יותר נכון מוגברת כלפי העולים, ולא חשוב מי העולה.
טלי פלוסקוב: אנחנו שומעים פה על יוצאי אתיופיה, אנחנו שומעים על חבר העמים.
טלי פלוסקוב: לכן, אני אומרת וגם אני שוחחתי עם השר לביטחון פנים, השר ארדן, וגם אני אמרתי לו שאני מכירה את המקרה, שמעתי מהשוטרים אבל יחד עם זאת, התופעה שקורית היום היא תופעה לא תקינה.
טלי פלוסקוב: היא תופעה שצריך איך שהוא לחשוב איך מרגיעים את הרוחות במשטרה.
טלי פלוסקוב: אני אמרתי גם לשר, ואמרתי מעל הבמה – אם השוטרים עייפים ואין להם עצבים לאנשים, שילכו לשבוע חופש ואחר כך, שיגיעו ויעשו את העבודה שלהם בסובלנות וסבלנות כי מה לעשות?
טלי פלוסקוב: זאת לא עבודה קלה, ואנחנו מבינים שהרבה פעמים, לצערי הרב, הם נתקעים דווקא עם המקרים שהם צריכים להפעיל את הכוח אבל פה צריך להיות היגיון, וצריך לדעת איפה להגביל את הכוח המופרז בינינו, שאנחנו חושבים שהיה במקרים האחרונים שאנחנו שומעים עליהם.
טלי פלוסקוב: לכן, אני אומרת שוב, אני מאד רוצה להגיד משפט: אני גאה במשטרה של מדינת ישראל, במשטרת ישראל, ואני חושבת שיש הרבה מקרים שאנחנו באמת גאים במעשים של המשטרה.
טלי פלוסקוב: יחד עם זאת, אני באמת רוצה שהאזרחים שלי תמיד ירגישו שהמשטרה לא נגדם אלא לצדם, ואם הם זקוקים לעזרתה, המשטרה תהיה לידם.
טלי פלוסקוב: כשהם צריכים לקבל על הראש, שיקבלו על הראש אבל כשאתה בטוח שאתה עושה צעד נכון ושווה.
טלי פלוסקוב: ופה אני חוזרת ואומרת: אנחנו יושבים פה בישיבה של ועדת הקליטה, ולא סתם הנושא עלה בוועדת הקליטה.
טלי פלוסקוב: ולכן, אני אומרת ומבקשת להעביר את המסר מכאן - עשינו את זה כבר אבל בכל אופן, אני לא יודעת אם ועדה פרלמנטרית תקום פה, אני לא יודעת מה יהיה ההמשך.
טלי פלוסקוב: חברת הכנסת סופה לנדבר, יש לה ניסיון גדול בתחום הזה ואולי היא אפילו תלמד אותנו מה הכלים שיש לנו, שאנחנו עוד לא יודעים.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שהמשטרה צריכה לדעת איפה הגבול.
טלי פלוסקוב: ואם היא תדע איפה הגבול, אנחנו לא נחזור לכאן לדיונים מסוג זה.
טלי פלוסקוב: תודה רבה.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת יצחק הרצוג.
יצחק הרצוג: תודה רבה אדוני היושב ראש.
יצחק הרצוג: הנושא הזה הוא נושא כאוב מאד.
יצחק הרצוג: אני עקבתי אחרי הפרשה של המכות והאלימות באשקלון יחד עם חברת הכנסת סבטלובה.
יצחק הרצוג: זה חלחל והגיע לכל הרשתות החברתיות באותו יום ותפס תאוצה, גם אם לכאורה המשטרה אומרת: פעלנו בתום לב, למרות שזו עובדה שכולם מחכים, אני מבין שהיתה טענה של טעות ואני בכלל לא מצדיק את זה.
יצחק הרצוג: העניין הוא שהתחושות של הקבוצות באוכלוסייה הן שהמשטרה נוקטת אלימות מיוחדת כלפי קבוצות מיעוט, כאילו מתייגת אותם.
יצחק הרצוג: זו תחושה מאד סובייקטיבית פסיכולוגית מוכרת - -
רוברט אילטוב: קבוצות עולים.
יצחק הרצוג: נכון, קבוצות עולים, אתה צודק אבל כביכול זה איזה מבט אוטומטי - אתה רואה אדם כהה עור, הוא עבריין מועד.
יצחק הרצוג: אתה רואה עולה חדש, הוא סוחר סמים מחבר העמים.
יצחק הרצוג: זו התחושה.
יצחק הרצוג: זה ענין של חינוך של מערכת אכיפת החוק, וזה מחייב גם יד קשה כנגד האלימים.
יצחק הרצוג: ההערות של חבר הכנסת אילטוב על מח"ש הן מאד מוצדקות בעיניי.
יצחק הרצוג: חייבות בירור עומק אבל אני אומר שבמערכת אכיפת החוק היה נכון לראות האם אין איזו שהיא נטייה מראש, בתת-מודע, לכל מה שהוא כביכול שונה ממה שנתפס בנורמה למרות שזה בכלל לא הנורמה כי כולנו מדינה של עולים בדור כזה או אחר, כל אחד מאתנו בא ממקום אחר ואנחנו חייבים להקפיד לתת לכל אזרח ואזרחית תחושה עמוקה של שוויון והסתכלות שווה בפני החוק.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת דב חנין.
דב חנין: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש, על הדיון הזה.
דב חנין: אני הקשבתי בקשב רב לדברי חברתנו, חברת הכנסת פלוסקוב, והיא צודקת.
דב חנין: ישנם מקרים שבהם באמת יש עילה לחקירת משטרה, ויכול להיות שהמשטרה בסדר.
דב חנין: אנחנו הרי לא באים, אף אחד מאתנו פה, בחדר, לא בא בטענה שאומרת שהמשטרה היא תמיד לא בסדר ולכן, טוב היא עשתה שהיא מפנה את תשומת ליבנו למצבים שבהם באמת גם אם יש טענות כלפי המשטרה, למשטרה יש תשובות טובות וצריך להאזין להן בקשב רב.
דב חנין: אבל התמונה הכללית היא בכל זאת תמונה מאד מדאיגה - ואנחנו מדברים באמת על דברים שאי אפשר להשלים אתם, עם איזה שהוא סוג של תיוג סטריאוטיפי שכנראה נמצא במשטרה, ושנפגעים ממנו אנשים לפעמים יוצאי אתיופיה ולפעמים יוצאי ארצות חבר העמים ולפעמים ערבים.
דב חנין: וכל התיוגים הסטריאוטיפים האלה הם דבר איום ונורא כי בתיוג סטריאוטיפי נפגעים אנשים שלא עשו שום דבר, וגם אם הם עשו משהו קטן, הם סופגים מכה ותגובה שלגמרי לא פרופורציונאלית לאותו דבר קטן שאולי הם עשו.
דב חנין: לכן, אדוני היושב ראש, אני חושב שטוב עושה הוועדה שהיא דנה בנושא הזה, וטוב שאנחנו, באופן קבוע, נדרוש תשובות מהמשטרה על ההתנהלות הזאת, וטוב גם שהציבור משמיע את קולו ושהוא לא משלים עם זה שתיוגים סטריאוטיפים במדינת ישראל, בשנת 2015 עדין קיימים ועדין יש להם כל כך הרבה כוח.
אברהם נגוסה: תודה רבה לחבר הכנסת חנין.
סופה לנדבר: אני רוצה להגיד: אני הקשבתי עם הרבה תשומת לב לחברת הכנסת פלוסקוב.
סופה לנדבר: אני רוצה להגיד, טלי, תשמעי: יכול להיות ששברו את הזכוכית קדימה, אבל איך היא קיבלה מכות מאחורה?
טלי פלוסקוב: סופה, אני לא מגינה על המשטרה.
טלי פלוסקוב: סיפרתי לכם מה שסיפרו לי.
סופה לנדבר: אני אומרת שכאשר אני צריכה להגיד תודה ובראבו למשטרה, אני אומרת.
סופה לנדבר: ואם תפסו את הבחור עם סמים, מצוין.
סופה לנדבר: אני נגד אלימות במשטרה ואני נגד אלימות נגד עולים, ואנחנו לא ניתן לזה יד.
סופה לנדבר: רבותי, אנחנו יכולים למחוק את הדברים ולהגיד: לא היה ולא קרה.
סופה לנדבר: כן, זה היה.
סופה לנדבר: כן, זה קורה.
סופה לנדבר: ואנחנו נגד אלימות, ואנחנו, כחברי כנסת, חייבים להגיד פה בקול רם:
סופה לנדבר: אנחנו נגד אלימות במשטרה נגד עולים ולא ניתן לזה יד.
טלי פלוסקוב: אם הבנת אחרת, אני בדיוק אתך.
סופה לנדבר: אני פשוט אומרת לך שכאשר שוברים זכוכית מקדימה, איך היא מקבלת מכות מאחורה?
אברהם נגוסה: אנחנו נתחיל במקרים – יש לנו מקרה אחד שהוא יציג.
אברהם נגוסה: המקרה השני, הם תכף ייכנסו, היו תקועים בדרך.
אברהם נגוסה: טמסגן, המשפחה שלו, אח שלו, עולה חדש שמתגורר במרכז קליטה בבאר-שבע, קיבל מכות באכזריות על ידי משטרת ההגירה.
אברהם נגוסה: עולה חדש, אזרח ישראלי, קיבל מכות באכזריות, הפעם על ידי משטרת ההגירה.
אברהם נגוסה: - -
רוברט אילטוב: גם טעות מודיעינית.
אברהם נגוסה: בואו נשמע.
אברהם נגוסה: קודם כל נשמע את המקרה.
אברהם נגוסה: את הפרטים יש לי פה, של הקורבן, אבל אנחנו נשמע מאח שלו כי הוא לא יכול היה להגיע היום מבאר-שבע.
אברהם נגוסה: טמסגן.
<טמסגן באייך: אני רציתי לדבר באמהרית.
אברהם נגוסה: אני אתרגם.
<טמסגן באייך: נושא דברים באמהרית.
אברהם נגוסה: הוא מברך אותי, מברך את חברי הוועדה.
אברהם נגוסה: מברך גם את הארגונים הפועלים וגם את משרדי הממשלה, כולל המשטרה.
אברהם נגוסה: הוא אומר שגם יש שוטרים טובים שעוזרים לנו ומגנים עלינו.
אברהם נגוסה: - - אחי עלה והתגורר במרכז קליטה "אבין", ולאחר מכן הוא רכש דירה בבאר-שבע ועבר לגור בבאר-שבע.
אברהם נגוסה: חודש לאחר שהוא התחיל להתגורר בבאר-שבע, הוא קיבל מכות.
אברהם נגוסה: השוטרים באו וקשרו את הידיים והרגליים שלו ונתנו לו מכות קשות.
אברהם נגוסה: הוא היה בדרך לעבודה - -
<קריאה: שעתיים הרביצו לו וזרקו אותו שם.
אברהם נגוסה: - - לאחר שהוא קיבל מכות קשות, הוא פשוט התעלף, ולא יכלו להכניס אותו לאוטו והשאירו אותו שם והלכו והתלוננו למשטרה שהוא תקף אותם.
אברהם נגוסה: - - זה היה ב-29.4.2015.
אברהם נגוסה: - - עדין הוא נמצא בטיפול רפואי.
אברהם נגוסה: - - יש שבעה בני משפחה שהוא מפרנס אותם, והם היום בלי שום סיוע כי הוא בטיפול רפואי.
אברהם נגוסה: פנינו למשרד עורך-דין ולגורמים שיעזרו לנו, אף אחד לא עזר לנו והוא בטיפול רפואי והמשפחה נשארה בלי מפרנס.
מנואל טרכטנברג: מתי זה קרה?
אברהם נגוסה: ב-29 באפריל, לפני חודשיים.
סופה לנדבר: למה זה קרה?
סופה לנדבר: מה קרה שם?
סופה לנדבר: מה הם אמרו?
סופה לנדבר: למה הוא אשם?
<טמסגן באייך: שאלו אותו: מי אתה?
<טמסגן באייך: סודני או - - -.
<טמסגן באייך: הוא אמר להם אני לא סודני, אני ישראלי.
<טמסגן באייך: הם תפסו אותו אחרי זה.
<טמסגן באייך: מה אני אגיד להם?
<טמסגן באייך: באמת, - - -
אברהם נגוסה: שאלתי את מר טמסגן למה הוא לא הוציא את תעודת הזהות והראה להם שהוא ישראלי.
אברהם נגוסה: הוא אומר שבכלל לא שאלו אותו.
אברהם נגוסה: מיד הגיעו ותקפו אותו בלי לבקש להזדהות.
<קריאה: באותו זמן הוא רצה להראות להם תעודת זהות, והם לא הקשיבו.
<קריאה: זה מה שאני יודע.
אברהם נגוסה: יש פה נציג של משרד הפנים?
אברהם נגוסה: - - אנחנו לא רוצים לעשות באמת הפגנה אבל לא היתה לנו ברירה.
אברהם נגוסה: כל הזמן מנצלים את זה שאנחנו שותקים, אז רואים אותנו כאילו שאנחנו לא מבינים או לא מרגישים את הכאב.
אברהם נגוסה: לכן, היום לדוגמה, אותה משפחה נשארת בלי שום סיוע, בלי שום תמיכה כי ראש המשפחה בטיפול רפואי.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים פתרון אחד ולתמיד, ואי אפשר להמשיך בצורה כזאת שתוקפים אותנו, וזה מה שהוא אומר.
אברהם נגוסה: - - כשבאים ומתלוננים, הם לא שומעים אותנו ולא מקבלים אותנו.
אברהם נגוסה: איך דבר כזה קורה?
אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עוד מקרה, הם הגיעו, המשפחה.
אברהם נגוסה: אולי נשמע באמת את נציג משרד הפנים, משטרת ההגירה - מר מוטי ברקוביץ, מנהל האכיפה וזרים ברשות האוכלוסין.
<מוטי ברקוביץ: שלום לכולם.
<מוטי ברקוביץ: אדוני היושב ראש, חברים, ראשית, אני אגיד שהמקרה שבו מדובר הועבר למשטרה, הפרקליטות והמשטרה, כך שאנחנו מנועים, אנחנו ממש לא יודעים מה תוצאות החקירה המשטרתית.
<מוטי ברקוביץ: אני אומר שהמקרה נחקר עכשיו על ידי המשטרה, נמצא עכשיו בהחלטה.
<מוטי ברקוביץ: לא יודעים מה ההחלטה, עדין אין החלטה לגבי המקרה עצמו.
אברהם נגוסה: תשאיר את ההחלטה לגורמים המתאימים.
אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע ממך.
<מוטי ברקוביץ: אנחנו מדברים על מקרה שאירע ב-29.4.2015, על ידי צוות אכיפה שפעל בבאר-שבע.
<מוטי ברקוביץ: צוות אכיפה של מינהל אכיפה וזרים ברשות האוכלוסין.
<מוטי ברקוביץ: תפקידו לאתר שוהים בלתי-חוקיים.
<מוטי ברקוביץ: במסגרת תפקידו, במסגרת סיור שגרתי שהוא ביצע, הוא זיהה שניים שעמדו ביחד ונראו לו כשוהים שלא כחוק.
<מוטי ברקוביץ: הצוות ניגש לשניים האלה, כשהוא מזוהה היטב – חלקם לבושים במדים של פקחים ואחרים, מי שלא היה במדים, היה מזוהה באמצעות כובע זיהוי.
<מוטי ברקוביץ: הציגו את עצמם בפני השניים.
<מוטי ברקוביץ: בקשו מהשניים להזדהות, דברו אתם בעברית ובאנגלית ובקשו מהם להזדהות.
<מוטי ברקוביץ: הראשון הוציא מסמכים והזדהה כנתין זר סודני, ששוהה בישראל כחוק ושוחרר מיד.
<מוטי ברקוביץ: השני סירב לשתף פעולה.
<מוטי ברקוביץ: - -
סופה לנדבר: סליחה, אתה יודע אנגלית?
<מוטי ברקוביץ: שניה, תני לי להמשיך.
אברהם נגוסה: זה לא הקורבן, זה אח שלו.
אברהם נגוסה: הקורבן לא יכול היה להגיע.
<מוטי ברקוביץ: - - כשהצוות התרשם שיכול להיות שהאדם שמולם אינו דובר את השפה ולא מבין מה הם רוצים, הרימו טלפון לפקח אחר שלא היה אתם וביקשו ממנו לבקש מהבחור באמהרית ובטיגרית להזדהות.
<מוטי ברקוביץ: הצוות נתקל בהתנגדות מצד האדם, הוא סירב להזדהות, החל להשתולל, סירב לשתף פעולה.
<מוטי ברקוביץ: הצוות לא כל כך הצליח לתקשר אתו כי הוא כל הזמן היה במין לחץ כזה, במגמת השתוללות.
<מוטי ברקוביץ: הצוות אכן אזק את האדם, אזק כחלק מהליך שגרתי - כשמבקשים מאדם להזדהות והאדם שמבקשים ממנו להזדהות משתולל ומתנגד התנגדות אקטיבית לפעולה - אזק אותו ותוך כדי הצליח להגיע לארנק שהיה אצלו, הוציא את הארנק, איתר תעודת זהות, זיהה שמדובר בישראלי ומיד שחרר אותו.
אברהם נגוסה: מיד שחרר אותו?
אברהם נגוסה: אחרי שנתנו לו הרבה מכות.
אברהם נגוסה: אני גם שמעתי במקרה באותו יום, שהמעסיק שלו מתאר, והוא אמר שהוא אמר להם שהוא מכיר אותו, הוא היה עובד שלו.
אברהם נגוסה: המעסיק שלו לשעבר, הוא סיפר את זה ברדיו.
<מוטי ברקוביץ: ברשותך, אני אספר את זה מהזווית של הפקחים: שוב, האדם נאזק, זאת עובדה.
<מוטי ברקוביץ: במהלך האזוק, סביר להניח שהופעל כנגדו כוח.
<מוטי ברקוביץ: לא נתנו לו מכות, אנחנו לא נותנים מכות.
<מוטי ברקוביץ: אנחנו לא מכירים מה זה לתת מכות.
<מוטי ברקוביץ: סביר להניח שבמהלך פעולת האזוק הופעל כוח - -
<רוני אקלה: אז הוא סתם הלך לבית חולים?
<מוטי ברקוביץ: שניה.
<מוטי ברקוביץ: אני אסיים: שחרר אותו האדם ונמלט מהמקום תוך שהוא משאיר בכלל את הארנק שלו אצל הפקחים.
<מוטי ברקוביץ: הפקחים נגשו לתחנת המשטרה, הגישו תלונה כנגד האדם על הפרעה לעובד ציבור במילוי תפקידו.
<מוטי ברקוביץ: בו בזמן האדם הזה, הבחור, היה גם הוא בתחנת המשטרה והגיש תלונה הדדית כנגד הפקחים.
<מוטי ברקוביץ: כל הגורמים נחקרו על ידי המשטרה.
<מוטי ברקוביץ: נכון להיום, פעולת המשטרה עדין לא הסתיימה אז אין לנו מסקנות.
מנואל טרכטנברג: מוטי, אתה אחראי על היחידה הזאת, שתחתיה עובדים הפקחים האלה?
<מוטי ברקוביץ: לא, אני סגן המנהל של היחידה.
מנואל טרכטנברג: תראה, אני מאד נזהר שלא להוציא דיבה ולשפוט, בטח לא שוטר ולא כל בן אדם אחר.
מנואל טרכטנברג: שמעת אותי בהתחלה, שהייתי מאד זהיר בעניין המכות של החייל, שהסרטון שלו גרם למחאה.
מנואל טרכטנברג: אבל אני רוצה באמת לשאול אותך ברצינות, אני גם מבין את הקושי שאתה נמצא בו: אתה מספר פה גרסה, אתה לא היית שם, אתה שמעת את הגרסה הזאת.
מנואל טרכטנברג: מה ההסבר שלך להתנהגות של אותו בחור?
מנואל טרכטנברג: הרי לפי התיאור הזה, הבן אדם הזה, ותסלחו לי, צריך להיות פסיכי מוחלט.
מנואל טרכטנברג: הרי אתה יודע, באים שני פקחים, מבקשים להזדהות, יש לו תעודת זהות בכיס, אוקי?
מנואל טרכטנברג: יכול להיות שהוא באמת פסיכופת או צריך להיות פה משהו כל כך לא סביר מבחינת ההתנהגות של הבן אדם, הוא פגע בעצמו.
מנואל טרכטנברג: אם באה המשטרה אלי ומכל סיבה מבקשת שאני אזדהה, יכול להיות שאני אכעס.
מנואל טרכטנברג: אתה יודע מה?
מנואל טרכטנברג: זה קורה לי לפעמים בבדיקות בנתב"ג, שאני כועס על כל מיני שאלות.
מנואל טרכטנברג: בסדר, אבל בסוף אתה מבין את הסיטואציה.
מנואל טרכטנברג: אתה מוציא תעודת זהות, יש לך תעודת זהות - -
רוברט אילטוב: לא מרביצים לך בנתב"ג.
מנואל טרכטנברג: - - יש מידת הסבירות של הגרסה, שפשוט לא מתיישבת עם השכל הישר אבל על ההתחלה אתה מבין?
מנואל טרכטנברג: אתה חייב לתת לעצמך דין וחשבון על השאלות האלה.
מנואל טרכטנברג: מה אני אומר?
מנואל טרכטנברג: אני לא הייתי שם, אתה לא היית שם.
מנואל טרכטנברג: אנחנו יודעים בוודאות של 99 אחוז מהנתונים שלו, שהמקרה הזה לא יגיע למיצוי.
מנואל טרכטנברג: לא יגיע.
מנואל טרכטנברג: 99 אחוז.
מנואל טרכטנברג: יש אחוז אחד – לא יגיע למיצוי.
מנואל טרכטנברג: הרי מה הולך לקרות?
מנואל טרכטנברג: היועץ המשפטי לממשלה, עומד בפניו חומר.
מנואל טרכטנברג: יש את הגרסה כתובה בעברית רהוטה, לפי כללים של הפקחים.
מנואל טרכטנברג: מולם יש אדם ששמעת את האח שלו מדבר אמהרית.
מנואל טרכטנברג: מה הוא יגיד?
מנואל טרכטנברג: אני לא השתוללתי?
מנואל טרכטנברג: סליחה על הטון.
מנואל טרכטנברג: מה אתה חושב בסיטואציה הכל כך לא סימטרית הזאת?
מנואל טרכטנברג: האם אתה חושד באמת, עם כל הכוונות הטובות ואני לא מטיל כרגע ספק, ועם כל הלב אני אומר את זה.
מנואל טרכטנברג: אני לא מטיל ספק לרגע על היושרה שלך ועל הכוונות הטובות שלך ושל אלה שעובדים אתך ושל מי שיושב לידך, קצין בכיר במשטרה.
מנואל טרכטנברג: באמת, יש לי את כל הכבוד, אמתי, אבל זה לא יכול לקרות.
מנואל טרכטנברג: אין מצב שבסיטואציה הקיימת הצדק יכול לצאת לאור.
מנואל טרכטנברג: אין מצב כזה, עם כל הכוונות הטובות.
מנואל טרכטנברג: כמו כן, מלכתחילה, התיאור לא סביר בעליל.
מנואל טרכטנברג: אני הייתי מבקש ממך, תגיד לי בעצמך, האם אתה חושב: מה ההסבר הפסיכולוגי שלך?
מנואל טרכטנברג: הסיטואציה של הסמים זו סיטואציה אחרת כי שם, באמת, אני יכול להבין שאם הבחור עוסק בסמים אז הוא לא רצה לצאת מהאוטו וכולי וכולי.
מנואל טרכטנברג: צריך להיזהר.
מנואל טרכטנברג: אבל בסיטואציה הזאת, שאתה מתאר, האם אתה יכול להסביר את זה?
<קריאה: הבחור רק שנתיים בארץ, הוא לא דובר את השפה, הוא לא - - -
סופה לנדבר: הוא לא דובר עברית, הוא לא דובר אנגלית.
רוברט אילטוב: דרך אגב, דרך אגב, מהיום הראשון העולים החדשים - - - אז אם הפקח ניגש אליו - -
סופה לנדבר: מוטי, אתה ואני בסיטואציה הזאת: אתה יוצא אתיופיה, הבחור שהזיהוי היה לא נכון, ואני ניגשת אליך כשוטרת ואומרת לך: תוציא תעודת זהות, אם יש לך.
סופה לנדבר: ואתה מתחיל להסתובב, לצעוק, הרי אני מרגישה שגם אתה מרגיש לא נוח, ואתה בדיוק יודע.
סופה לנדבר: במקרה הזה, כמו בהמון מקרים, אנחנו מרגישים לא נוח.
סופה לנדבר: אני חושבת כאזרח, אתה פשוט יודע שמה שקרה שם - הרי כאשר פונים לבן אדם, ואני לא סתם שאלתי את אח שלו אם הוא דובר אנגלית?
סופה לנדבר: אח שלו דובר אנגלית?
סופה לנדבר: לא דובר אנגלית.
סופה לנדבר: הוא מבין עברית?
סופה לנדבר: לא מבין עברית.
סופה לנדבר: אז פנו אליו ולא נתנו לו תרגום אלמנטרי.
<מוטי ברקוביץ: תראו, רבותי, אני מזכיר שבסיטואציה שם היו שניים, היו שני אנשים: הראשון הזדהה ושוחרר מיד.
<מוטי ברקוביץ: אני מבין מה שאתה אומר אבל - -
<קריאה: אולי הוא מדבר אנגלית.
סופה לנדבר: השני פשוט לא מבין.
<מוטי ברקוביץ: הראשון זוהה ושוחרר מיד.
<מוטי ברקוביץ: הראשון היה נתין זר - - -
<טמסגן באייך: זה לא נכון.
<מוטי ברקוביץ: רגע.
<מוטי ברקוביץ: חבר הכנסת שאל שאלה, תן לי לענות.
<מוטי ברקוביץ: מאחר ואדוני אמר נכון, לא אני הייתי שם ולא אתה היית שם, יש לנו את הגרסה הכתובה של הפקחים, אני מאמין במה שהם כתבו.
<מוטי ברקוביץ: אני יודע, אני מכיר את העובדים ואת שיטות העבודה, אני יודע שהעובדים לא מפעילים אלימות, לא כנגד זרים ולא כנגד - -
מנואל טרכטנברג: אני שאלתי אותך שאלה אחרת, לא שאלתי אותך אם אתה מאמין או לא.
מנואל טרכטנברג: אני בטוח שאתה מאמין בכנות אבל שאלתי שאלה אחרת - על הסבירות של הגרסה במובן של מה ההסבר - -
<מוטי ברקוביץ: אדוני, אם האדם הראשון זוהה ושוחרר, אני מניח שאם האדם השני היה מזדהה - -
מנואל טרכטנברג: אבל מה ההסבר להתנהגות שלו?