GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ג'יל טייב: אנחנו בשוק, הרגו את אילן עלימי, הרגו בטולוז, הרגו בהיפר כשר, הרגו בשרלי אבדו וזה ימשיך.
<ג'יל טייב: ביולי היו הפגנות ברחובות בצרפת ואמרו: יהודי צרפת, זה לא שלכם.
<ג'יל טייב: שמענו וראינו את זה וגם הנשיא שמע וראה את זה.
<ג'יל טייב: אחרי זה כראש הממשלה הוא אמר את הדבר הזה.
<ג'יל טייב: אני גאה להיות תושב צרפת.
<ג'יל טייב: אבל יש הבדל בין מה שקרה בין הממשלה ומה שקורה בתוך העם.
<ג'יל טייב: בתוך העם יש בעיה, יש בעיה גדולה.
<ג'יל טייב: דיבר פה שגריר בלגיה.
<ג'יל טייב: יש את ז'דונה ויש כמה אנשים כאלה שפתחו את הדלת להיות אנטי ציונים, אנטישמיים ואנטי ישראל.
<ג'יל טייב: הכול פתוח.
<ג'יל טייב: הפה הפתוח נותן כוח להרבה אנשים מהקהל הצרפתי שעכשיו הם חושבים שהם בדרך להיות אנטי ציונים.
<ג'יל טייב: אנחנו שומעים הרבה דברים נגד אנטישמיות.
<ג'יל טייב: אנחנו יודעים עד כמה העולם לא רוצה שתהיה אנטישמיות אבל אני רוצה להגיד לכם כתושב אירופה, כתושב עולם פתוח, אני אוהב את החופש ואת הדמוקרטיה.
<ג'יל טייב: עכשיו הגיע הזמן שכל העולם צריך גם לתת כבוד לשואה וליהודים שהלכו לעולמם, אבל צריך גם כבוד ליהודים שהם חיים.
<ג'יל טייב: יש להם מדינה והם מגינים על העתיד שלהם.
<ג'יל טייב: זה הדבר שאנחנו צריכים להגיד, לא רק למתים אלא גם לחיים וזה מה שאנחנו רוצים.
<ג'יל טייב: אנחנו כיהודים, תושבים בעולם, אנחנו עובדים, אנחנו כל הזמן ובכל המלחמות אנחנו נגד הקיצוניים.
<ג'יל טייב: אנחנו לא אוהבים את הגזענות, לא אוהבים הומופוביה, אבל הבעיה היא שצריך לראות גם את הבעיות שלנו.
<ג'יל טייב: לא יכולים להיות נגד הכול וכולם נגדנו כשאנחנו אומרים שאנחנו אוהבים את ישראל, אוהבים את צה"ל ואוהבים את המדינה הזאת.
<ג'יל טייב: אם היינו היום בשנת 1947 והיינו הולכים לאו"ם בבקשה להקים את מדינת ישראל, היום לא היו נותנים לנו להקים את מדינת היהודים.
<ג'יל טייב: צריך לחשוב על זה.
<ג'יל טייב: בגלל זה אנחנו גאים בישראל, גאים להיות שגרירים של ישראל בצרפת ובכל העולם.
<ג'יל טייב: אנחנו גאים בחיילי צה"ל וגאים להיות יהודים.
<ג'יל טייב: אתם השגרירים, צריכים לדעת שיש לכם שותפות עם הקהילות היהודיות.
<ג'יל טייב: היהודים בכל העולם הם אזרחי מדינות והם אוהבים את המדינות בהן הן גרים, אבל המדינות צריכות לאהוב את היהודים וגם את המדינה של היהודים.
<ג'יל טייב: תודה.
אברהם נגוסה: אני מבקש לקצר.
אברהם נגוסה: אני מזמין את סגן שגריר צרפת, ג'יל פיקסו.
<ג'יל פיקסו: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום לעברית.
<ג'יל פיקסו: ) תודה אדוני היושב ראש.
<ג'יל פיקסו: ברצוני להתחיל ולומר שאנחנו גאים להיות המדינה עם הקהילה היהודית השלישית בגודלה בעולם, אחרי ישראל וארצות הברית ואחת מהעתיקות.
<ג'יל פיקסו: אי-אפשר להבין את הזהות הלאומית שלנו וההיסטוריה שלנו בלי לקחת בחשבון את המצב הזה.
<ג'יל פיקסו: לכן האנטישמיות היא איום על כל ערכי הבסיס של צרפת ולכן אני מודה לכם על ההזדמנות שניתנה לי להיות פה.
<ג'יל פיקסו: קודם כל לנתונים.
<ג'יל פיקסו: בשנת 2014 היו 851 פעולות אלימות ואיומים שדווחו, בהשוואה ל-433 בשנת 2013.
<ג'יל פיקסו: התקריות האלימות עלו ב-120%.
<ג'יל פיקסו: המספרים האלה התקבלו הן מכוחות הביטחון שלנו והן מנציגי הקהילות היהודיות שעובדים ביחד במשך שנים כדי לקבל נתונים מהימנים בנושא הספציפי הזה.
<ג'יל פיקסו: כמה תקריות אנטישמיות אינן מקבלות תשומת לב תקשורתית ואחרות מאוד ידועות, אך חשוב שכולן ייחשבו כמה שהן.
<ג'יל פיקסו: עיתונאי, שוטר, 3 צרפתים וטוניסאי נהרגו בפריז בחודש ינואר על-ידי טרוריסטים בגלל שהם יהודים.
<ג'יל פיקסו: כעת הם נחים על משכבם לא רחוק מאיפה שאנחנו נמצאים.
<ג'יל פיקסו: המאבק כנגד מעשי אנטישמיות היה ויהיה בעדיפות לטיפול על-ידי השלטונות.
<ג'יל פיקסו: הביטחון של הקהילה היהודית נשארת בעדיפות על ידי ממשלת צרפת.
<ג'יל פיקסו: יהודי צרפת צריכים להרגיש בטוחים, כי רוב רובם רוצים להישאר בצרפת ולגדל את ילדיהם בצרפת.
<ג'יל פיקסו: אלפי חיילים שלנו פרוסים כעת כדי להגן על בתי ספר ובתי כנסת בכל רחבי הארץ.
<ג'יל פיקסו: אני מבין שהמצב הזה אינו מצב אופטימלי.
<ג'יל פיקסו: ההגנה הזאת תישאר כל עוד יהיה צורך בה.
<ג'יל פיקסו: אנחנו נלחמים גם בטרוריזם, ג'יהאדיזם ובאיסלם הרדיקאלי.
<ג'יל פיקסו: בצרפת אלפי צעירים נהיים קיצוניים דרך האינטרנט חולמים על ג'יהאד בעירק ובסוריה וזאת בזמן שאלפים מחיילינו נלחמים היום באל קעידה.
<ג'יל פיקסו: זה משהו שאני מבקש מכם לא לשכוח.
<ג'יל פיקסו: בעוד שאנטישמיות מובילה הרבה פעמים לטרוריזם לפעמים יש לה צורות נוספות הדורשות התייחסות מעבר לתפקוד כוחות הביטחון.
<ג'יל פיקסו: לכן אימצנו תכנית פעולה לאומית נגד גזענות ואנטישמיות באפריל 2015.
<ג'יל פיקסו: התכנית כוללת כמה פרקים ו-40 צעדים שמכסים את נושא החינוך, צדק ואינטרנט.
<ג'יל פיקסו: 100 מיליון אירו הושקעו כדי לנקוט אמצעים ברמה הלאומית והמקומית עד שנת 2017.
<ג'יל פיקסו: אני רוצה להדגיש עד כמה חשובה הפעילות באינטרנט.
<ג'יל פיקסו: אנו עושים מאמץ גדול מאוד כדי להילחם בדיבור שגורם לשנאה באינטרנט.
<ג'יל פיקסו: האינטרנט הוא מקום של דמוקרטיה אבל יש בו גם סיכונים.
<ג'יל פיקסו: לסיכום, ברצוני להתייחס למה שיושב ראש הכנסת, מר יולי אדלשטיין, כינה כפרדוקס.
<ג'יל פיקסו: זה באמת פרדוקס שבו נתקלות כל הדמוקרטיות.
<ג'יל פיקסו: אלה שמפיצים מסרים אנטישמיים יש להם אינטרס להבעיר את האזור ולבדוק את גבולות החברה הדמוקרטית שלנו.
<ג'יל פיקסו: אנחנו נתנגד להם על-ידי זה שנמשיך ונעשה אבחנה בין אלה שמעבירים ביקורת מדיניות של ישראל, כמו שזה לגיטימי מצד ישראל להעביר אספקטים של הדיפלומטיה שלנו ושל המדיניות שלנו.
<ג'יל פיקסו: אלה שרוצים לנצל זאת על-מנת להפיץ אנטישמיות, אנטישמיות היא לא דעה, היא פשע.
<ג'יל פיקסו: לישראל יש זכות בסיסית למדינה משלה וצריך להילחם באלה שמתכחשים לזכות זאת.
<ג'יל פיקסו: באשר לחרם על ישראל, שר החוץ שלנו הביע עמדה נחרצת המתנגדת לכל סוג של חרם על ישראל.
<ג'יל פיקסו: אנחנו רואים את ישראל כחברה וכשותפה.
אברהם נגוסה: מר גדעון בכר, מנהל המחלקה למאבק באנטישמיות, משרד החוץ.
<גדעון בכר: תודה רבה אדוני היושב ראש, תודה רבה לחברי הכנסת, שגרירים, סגל דיפלומטים וחברים מקהילות יהודיות.
<גדעון בכר: השנה האחרונה היתה שנה עצובה במיוחד.
<גדעון בכר: שנה קטלנית, שנה שבה נהרגו 9 יהודים בגלל שהם יהודים על אדמת אירופה.
<גדעון בכר: בקופנהגן, בפתחו של בית הכנסת.
<גדעון בכר: בפריז 4 יהודים ליד היפר כשר.
<גדעון בכר: בבריסל במוזיאון היהודי.
<גדעון בכר: אני לא סופר גם את ההתקפה נגד היהודים בטולוז ב-2012 שגם שם נהרגו ארבעה יהודים.
<גדעון בכר: רבותיי, המצב חמור ועל-פי ההערכה שלנו המצב רק יחמיר.
<גדעון בכר: זה מה שצריך לדעת, זאת המציאות היום.
<גדעון בכר: רוב האנטישמיות לצערנו הרב נמצאת דווקא במדינות הדמוקרטיות ביותר בעולם, באיחוד האירופאי.
<גדעון בכר: זאת תופעה שאנחנו ככלל לא יכולים לקבל אותה.
<גדעון בכר: הדברים האלה הם דברים שאנחנו לא יכולים להסכים להם ולא יכולים לקבל אותם יותר.
<גדעון בכר: אנחנו שמענו גם פה הצהרות של השגרירים, שאנחנו מעריכים ומכבדים אותם מאוד, בדבר הצורך והנחישות להילחם באנטישמיות.
<גדעון בכר: אני יכול להגיד לכם.
<גדעון בכר: ההצהרות האלה הן חשובות מאוד ושמענו אותן גם קודם לכן.
<גדעון בכר: אבל אם ההצהרות האלה לא ילוו בפעילות מצד ממשלות אירופה והאיחוד האירופאי, המצב רק ילך וידרדר.
<גדעון בכר: אנחנו נמצאים ברגע קריטי לעתידו של העם היהודי במדינות אירופה.
<גדעון בכר: אתם היהודים שמגיעים משם, אתם יודעים את המצב.
<גדעון בכר: צריך להגיד את הדברים האלה פה על השולחן חד משמעית.
<גדעון בכר: נדרשת פעולה והפעולה צריכה לבוא מצד ממשלות אירופה ומצד האיחוד האירופאי.
<גדעון בכר: היהודים של צרפת הם אזרחים של צרפת.
<גדעון בכר: היהודים של גרמניה הם אזרחים של גרמניה.
<גדעון בכר: היהודים של בריטניה הם אזרחים של בריטניה.
<גדעון בכר: הם אלה שצריכים להגן על הקהילות היהודיות שלהם כל הזמן.
<גדעון בכר: אנחנו מאוד מודים ומעריכים את כל ההגנה הפיזית והביטחונית ששמים על הקהילות היהודיות באירופה.
<גדעון בכר: אם היא לא היתה, בוודאי שמספר התקריות והנפגעים היה גבוה הרבה יותר.
<גדעון בכר: אבל אני רוצה לשאול: האם זאת המציאות שאנחנו צריכים לקבל אותה לאורך זמן באירופה?
<גדעון בכר: האם קהילה יהודית, השלישית בגודלה בעולם – אני באמת מודה לממשלת צרפת – האם היא צריכה להמשיך לחיות אחרי חומות הגנה של 10,000 חיילים ברחובות?
<גדעון בכר: האם יהודים צריכים לפחד ללכת ברחובות אירופה בתור יהודים שניתן לזהות אותם?
<גדעון בכר: רבותיי, המאבק באנטישמיות הוא לא מאבק יהודי, המאבק באנטישמיות הוא מאבק בינלאומי, הוא מאבק עבור הדמוקרטיה, הוא מאבק עבור הערכים האירופאים, הוא מאבק עבור כולנו.
<גדעון בכר: הגענו לשעת האמת.
<גדעון בכר: אני דיפלומט ובדרך כלל אני לא נוהג לדבר בצורה כזאת מלאה רגש, אבל אין מה לעשות, אלו הדברים.
<גדעון בכר: אם אנחנו היום לא נדבר ברגש ולא נשים את הדברים על השולחן, המצב רק ילך ויחמיר.
<גדעון בכר: יש פה אחריות קולקטיבית, של כולנו, שלנו כמדינת ישראל, של האיחוד האירופי, של מדינות אירופה, של מוסדות כמו הארגון לביטחון ושיתוף פעולה של אירופה.
<גדעון בכר: לבוא בתכניות מעשיות וליישם אותם בהיקפים גדולים, כי נפח האנטישמיות נמצא רק במגמת עלייה.
<גדעון בכר: מספר התקריות רק הולך וגדל ורוב היהודים שחווים אנטישמיות מפחדים היום להתלונן.
<גדעון בכר: המספרים מוטים כלפי מטה, אנחנו יודעים את זה.
<גדעון בכר: היהודים וקהילות יהודיות מאבדות חלק גדול מהאמון שיש להם במדינות ובממשלות האירופאיות.
<גדעון בכר: האם זה המצב שאנחנו רוצים להמשיך לחיות בו?
<גדעון בכר: זה המצב שאנחנו רוצים להמשיך לקבל אותו?
<גדעון בכר: אלה דברים לא מקובלים.
<גדעון בכר: אנחנו חייבים היום להעביר את הדיון לדיון של מצב של פעילות.
<גדעון בכר: לקחת פעילות, לקבל אחריות, לפעול ולנקוט נגד האנטישמיות.
<גדעון בכר: אני אומר אנחנו כי כולנו שותפות, מדינות אירופה, האיחוד האירופי, הקהילות היהודיות, מדינת ישראל, ארצות הברית וקנדה שתומכות במאבק הזה.
<גדעון בכר: כולנו צריכים היום לבוא ולהתקדם ולהיאבק בתופעה הזאת בממדים הרבה יותר גדולים ממה שעשינו.
<גדעון בכר: אם הדבר הזה לא יקרה, המצב ילך ויחמיר, לצערי הרב.
אברהם נגוסה: איתי הבלסקי מגרמניה.
<איתי הבלסקי: אדוני היושב ראש, אורחים נכבדים.
<איתי הבלסקי: היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לגרמניה חוגגים עכשיו 50 שנה.
<איתי הבלסקי: נשיא הבונדסטאג הגיע לביקור בישראל.
<איתי הבלסקי: זה מראה את מערכת היחסים בין ישראל לגרמניה.
<איתי הבלסקי: בנימה אישית, הסבים שלי באים ממזרח אירופה, מבודפשט הונגריה.
<איתי הבלסקי: הם באו לגרמניה מייד אחרי השואה.
<איתי הבלסקי: אבי נולד במחנה פליטים של יהודים שנפתח על-ידי בנות הברית.
<איתי הבלסקי: כך אני נוצרתי כגרמני יהודי.
<איתי הבלסקי: זה פרדוקס מעניין אבל הוא קיים.
<איתי הבלסקי: אני גרמני ויהודי.
<איתי הבלסקי: אולי אנשים לא מצפים לכך, אבל ככה זה.
<איתי הבלסקי: גרמניה היא ארץ שבה היהודים גרים די בביטחון, בעיקר בגלל התמיכה של הממשלה, אמצעי הביטחון שננקטים, בתי הכנסת שקיימים ועוד.
<איתי הבלסקי: אפשר לומר יש הרבה מאוד פעילות מצד פקידי ממשלה למען המטרה הזאת.
<איתי הבלסקי: רבים מדברים על הפער בין הדעה הרשמית של הממשלה לבין הדעה ברחוב.
<איתי הבלסקי: ראינו בדוח של הליגה נגד השמצה, ש-27% מהחברה הגרמנית מחזיקה בדעות אנטישמיות.
<איתי הבלסקי: זה די מדהים לשמוע ולקרוא דבר כזה.
<איתי הבלסקי: אני מרגיש זאת גם כשאני מדבר עם אנשים.
<איתי הבלסקי: אנשים מאמינים שיש 400 או 500 מיליון יהודים בכל העולם זה בגלל חוסר ידע בעיקר, אבל זאת עובדה.
<איתי הבלסקי: בסופו של יום, כשאנחנו רואים ברחובות אנשים שקוראים ליהודים לחזור חזרה לתאי הגזים, זאת הרגשה נוראית למישהו שגר בגרמניה, עבור מישהו שחושב שהוא אזרח רגיל במדינה.
<איתי הבלסקי: אם הייתי מספר את זה לסבי, שהוא ניצול אושוויץ, זה משהו שאי-אפשר להקשיב לו.
<איתי הבלסקי: אני מרגיש זר במדינה שלי.
<איתי הבלסקי: אולי זה רק מיעוט אבל זאת הרגשה שנשארת.
<איתי הבלסקי: בסופו של יום זה קורה בגלל חוסר ידע והבנה, אולי חוסר במידע ובתקשורת.
<איתי הבלסקי: אנחנו הקהילה היהודית בגרמניה מנסים לעשות משהו אבל מה אנחנו יכולים לעשות?
<איתי הבלסקי: אנחנו מחזקים את בני הקהילה שלנו כדי שירגישו גאים ביהדות ובזהות שלהם.
<איתי הבלסקי: עם ישראל ובלי ישראל, קודם כל אנחנו מחזקים אותם כיהודים.
<איתי הבלסקי: בדרך-כלל ישראל ויהדות לא נפרדים ובכל מקרה הם מתייחסים להכל כמקשה אחת.
<איתי הבלסקי: בסופו של דבר, אכן האיחוד האירופי והממשלות האירופית צריכות לאכוף את החוק, צריכות לחנך, לפעול וצריכות לאכוף את החוק ולפעול.
<איתי הבלסקי: הייתי רוצה שממשלת ישראל תשלחו אנשים ישראלים שדוברים את השפה המקומית, שיוכלו להשתתף בתכניות התקשורת, להיות נוכחים במדיה וקצת להוריד מאיתנו את העומס לייצג את ישראל.
<איתי הבלסקי: אנחנו רוצים לעשות זאת אבל לפעמים זה קצת יותר מידי.
<איתי הבלסקי: אנחנו צריכים שתהיו יותר אקטיביים.
<איתי הבלסקי: כפי שאמר חבר הכנסת ילין, הוא צודק לחלוטין.
<איתי הבלסקי: זה מה שחסר ואנחנו מרגישים.
<איתי הבלסקי: רק שיתוף פעולה כזה יאפשר לאנשים להבין את המציאות ואת האמתי ולקבל תמונה ברורה של המצב.
<איתי הבלסקי: תודה רבה על ההקשבה.
אברהם נגוסה: סגנית שגריר גרמניה, גברת מוניקה לוורסן.
<מוניקה לוורסן: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום לעברית.
<מוניקה לוורסן: ) תודה אדוני היושב ראש, ותודה לכל המשתתפים בדיון.
<מוניקה לוורסן: אני שמחה מאוד שהוזמנו כדי להקשיב לכם, להקשיב לנציגי הקהילות ולעמיתנו האירופים.
<מוניקה לוורסן: אני מסכימה למה שנאמר כרגע על-ידי הנציג הקהילה הגרמנית.
<מוניקה לוורסן: אם אתם תסתכלו על המספרים של 2013 ושל 2014 תוכלו לראות שתקריות ופעילויות אנטישמיות גדלו ב-25%.
<מוניקה לוורסן: עבורנו, כמדינה שיש לה אחריות היסטורית כלפי ישראל וכלפי העם היהודי עקב השואה, עקב הדברים הנוראיים שבוצעו על-ידי הגרמנים, עבורנו זה לא רק לא מתקבל על הדעת אלא גם כואב.
<מוניקה לוורסן: כל מי שהוא דמוקרטיה ומודע למה שקרה בעבר, משוכנע שהאנטישמיות והפעולות האנטישמיות אסור שיקרו שוב לעולם, אבל לצערי הם חזרו.
<מוניקה לוורסן: מה לעשות?
<מוניקה לוורסן: אחד הצעדים הראשונים זה לנצל את כל האפשרויות שהחוק מעמיד לרשותנו כדי להילחם בכל מי שמבצע פשע אנטישמי מכל סוג שהוא והדבר הזה נעשה.
<מוניקה לוורסן: כוחות הביטחון והמשטרה אכן רגישים מאוד אצלנו לעבירות מהסוג הזה.
<מוניקה לוורסן: מה שעוד הוזכר פה זה הגנה על המוסדות היהודים, בתי ספר, בתי כנסת, גני ילדים.
<מוניקה לוורסן: כמה שהדבר הזה מביש שזה עדיין נחוץ, כמה עשורים אחרי מה שקרה, זה עדיין נחוץ כי ללא ההגנה הזאת אני חושבת שהדברים גרועים יותר היו קורים.
<מוניקה לוורסן: אנחנו יודעים שיש שיתוף פעולה הדוק מאוד ברמה המקומית בין הקהילות ןבין המשטרה, שתמיד מוכנים לשמוע את הדאגות והאיומים שמקבלות הקהילות היהודיות וגם המשטרה מעבירה מידע לקהילות.
<מוניקה לוורסן: זה קורה גם ברמה המקומית וגם ברמה הפדרלית, כל פעם שיש איזה איום שנחשב לאיום בכל רחבי המדינה.
<מוניקה לוורסן: סוגיה נוספת היא סוגיית המניעה, כיצד אנחנו יכולים למנוע מעשים כאלה.
<מוניקה לוורסן: יש כאן נושא חשוב אחד.
<מוניקה לוורסן: אנשים צעירים, בתי ספר, כיצד אנחנו מלמדים על השואה?
<מוניקה לוורסן: כיצד אנחנו מלמדים על האנטישמיות ואיך אנחנו מלמדים בבתי הספר מתן כבוד לאנשים אחרים, לא משנה מה המוצא האתני שלו.
<מוניקה לוורסן: זה אתגר חשוב מאוד עבורנו.
<מוניקה לוורסן: אנחנו שמחים מאוד שהמדינות הפדרליות שלנו משתפות פעולה עם יד ושם, לדוגמה, להבין כיצד המורים יוכלו ללמוד את הנושאים האלה בבתי הספר.
<מוניקה לוורסן: נושא נוסף שלפעמים לא שמים אליו לב, יש ארגוני בחברה האזרחית שמתנגדים לא רק לאנטישמיות אלא לכל סוג של שנאת זרים, גזענות או אפליה.
<מוניקה לוורסן: כשיש לצערי הפגנות של נאצים בגרמניה, יש הפגנות נגד של אנשים שאומרים שזה לא בסדר.
<מוניקה לוורסן: אז יש גם מעורבות של החברה האזרחית.
<מוניקה לוורסן: אין חושבת שאין ספק במידת המחויבות של הממשלה הגרמנית המונהגת על ידי הקנצלרית מרקל לדאוג לביטחונם של היהודים בגרמניה וגם לביטחונה של מדינת ישראל ולקיומה.
<מוניקה לוורסן: המחויבות הזאת היא חזקה והיא תישאר כך.
<מוניקה לוורסן: בנוגע לאוכלוסייה, כל חברה צריכה ללמוד להיות מעורבות ואחריות בחיי היום יום ולעמוד נגד כל תופעה של אנטישמיות בכל מקום שהיא מופיעה.
<מוניקה לוורסן: רק כך אפשר לומר שלמדנו את לקח העבר.
<מוניקה לוורסן: אז זה הוא האתגר שמנחה אותנו ואנחנו כממשלה נוקטים בו.
<מוניקה לוורסן: תודה רבה.
אברהם נגוסה: סגן שגריר ארצות הברית, מר ביל גרנט.
<ביל גרנט: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום לעברית.
<ביל גרנט: ) תודה אדוני היושב ראש ותודה על שארגנת את הדיון.
<ביל גרנט: אני רוצה להעיר כמה הערות מבחינת המבט של ממשלת ארצות הברית בבעיה הגלובלית של אנטישמיות.
<ביל גרנט: הנקודה הראשונה היא שאנחנו לא חסינים בארצות הברית.
<ביל גרנט: אברהם פוקסמן אמר קודם שהבעיה גוברת בכמה קמפוסים בנוגע לנאומי שנאה.
<ביל גרנט: ארה"ב, כמו ישראל וכמו רוב הנמצאות כאן מסביב לשולחן, מכבדים את הזכות של אזרחינו לדבר, להתכנס, להפגין ולהיות בחברה סובלנית ופתוחה.
<ביל גרנט: אנחנו נאבקים מה לעשות בימים כאשר הנאומים האלה הופכים להיות נאומי שנאה שיכולים להביא לאלימות.
<ביל גרנט: אנחנו מנסים להתמודד עם זה.
<ביל גרנט: ב-2013 יותר ממחצית פשעי השנאה בארצות הברית, שהיו קשורים לדת, בניגוד לגזע או זהות אתנית או מגדר, יותר ממחצית מהם היו נגד יהודים אמריקאים, זה בזמן שסקרים תמיד מראים שיהדות זאת הדת שנראית באופן הכי חיובי על-ידי רוב אזרחי ארצות הברית.
<ביל גרנט: אנחנו לא חסינים בפני אירועים קשים.
<ביל גרנט: באפריל שעבר, אדם שהזדהה כניאו נאצי תקף מרכז של קהילה יהודית ומרכז לקשישים בשם "שלום ויליג'" בקנזס.
<ביל גרנט: ההתקף הזה הסתיים במותם של שני אנשים.
<ביל גרנט: כעת הוא עומד לדין.
<ביל גרנט: הדבר השני, שאנחנו רואים באופן ברור שיש הבדל בין לבקר מדיניות של מדינת ישראל או של ממשלת ישראל לבין אנטישמיות.
<ביל גרנט: זה גם מאבק, איך להגדיר זאת כראוי.
<ביל גרנט: אנחנו ניסינו במדיניות שלנו להשתמש בשלושת אותיות ה-די, כפי שאמר אייב פוקסמן.
<ביל גרנט: כשביקורת הופכת להיות לדה-לגיטימציה או להוצאת דיבה או ניסיונות להפעיל נגד ישראל סטנדרטים שונים מאשר שאר העולם, זאת אנטישמיות ולכן אנחנו מתנגדים בחוזקה לכל ניסיונות ה-BDS בכך העולם.
<ביל גרנט: אני רוצה לתת לכם כמה דוגמאות של צעדים מוחשיים שארצות הברית נוקטת בהם כדי להילחם באנטישמיות.
<ביל גרנט: קודם כל, שירותי הביון, גם בארצות וגם בחו"ל תמיד קשובים לאיומים ומגיבים לאירועים.
<ביל גרנט: גם רשויות החוק כולל ה-FBI מחפשים כל פשע שנאה, כולל אנטישמיות או איומים כדי שנוכל להגיב להם ולעצור אותם.
<ביל גרנט: ממשלת ארצות הברית מממנת עמותות ללא רווח, שסובלות מבעיות אבטחה גדולות במטרה לעזור להם להגביר את הביטחון שלהם.
<ביל גרנט: למשל, 12 מיליון דולר בשנה שעברה ניתנו לארגונים יהודים ובעשור האחרון נתנו 150 מיליון דולר ל-NGO.
<ביל גרנט: בזירה הבינלאומית עשינו כמה צעדים.
<ביל גרנט: עבדנו עם ישראל לארגן את הישיבה הראשונה באו"ם שהתמקדה בבעיית האנטישמיות.
<ביל גרנט: בדוחות על זכויות האדם וחופש הדת שהכנו על כל המדינות בעולם, אנחנו תמיד מדווחים על אנטישמיות.
<ביל גרנט: אלה מסמכים שנותנים הדרכה למדיניות החוץ של ארצות הברית וגם נותנים השראה לפועלים למען זכויות אדם בכל העולם.
<ביל גרנט: דוגמה שלישית שיש לה קשר אישי אלי.
<ביל גרנט: אנחנו לוחצים את ממשלת ארגנטינה שימצאו פתרון לפשעים נגד שגרירויות ישראל מלפני 20 שנה.
<ביל גרנט: אני הייתי דיפלומט בשגרירות האמריקאית בבואנוס איירס במרץ 1992, כאשר השגרירות הופצצה.
<ביל גרנט: אני זוכר היטב את הקול הזה של פיצוץ שנפל בשעות אחר הצהריים במרחק של כמה רחובות ממני.
<ביל גרנט: הגישה שלנו לפשעים כאלה היא גישה פשוטה מאוד.
<ביל גרנט: לא יכולה להיות כל התיישנות באשר לחקירות של פשעים טרוריסטיים כאלה.
<ביל גרנט: הדבר האחרון, אדוני היושב ראש, אני רוצה להזכיר את העבודה החשובה מאוד שנעשית על-ידי מוסדות של הארגון האזרחי בארצות הברית, כמו הליגה נגד השמצה.
<ביל גרנט: שמחתי לראות פה את פוקסמן בדיון, הקהילה האמריקאית ומרכז שמעון ויזנטל.
<ביל גרנט: המאמצים של הארגונים האלה במשך שנים כדי להבטיח שלא נשכח מה שהיה, שלא נשכח שזאת בעיה שעדיין לא נפתרה לא בארצות הברית ולא במדינות אחרות בעולם, הן קריטיות.
<ביל גרנט: זה משאיר אותנו בפוקוס כדי לנסות לפתור את הבעיה הזאת בעולם כולו.
<ביל גרנט: הלקח מהניסיון רב השנים של אייב פוקסמן הוא שהבעיה הזאת קיימת עשרות שנים.
<ביל גרנט: אני רוצה לסיים עם הערה אופטימית ומעודדת שנשמעה היום והיא היתה מאייב פוקסמן כשהוא אמר שהוא עדיין אופטימי כמו שהיה לפני 50 שנה.
<ביל גרנט: המאמץ הזה שווה ואנחנו יכולים לפתור את הבעיה הזאת.
<ביל גרנט: תודה אדוני היושב ראש.
אברהם נגוסה: סגן שגריר בריטניה, ד"ר רוב דיקסון.
<רוב דיקסון: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום לעברית.
<רוב דיקסון: ) תודה אדוני היושב ראש, על ההזמנה ועל האפשרות לדבר.
<רוב דיקסון: תודה גם לכל המשתתפים הנכבדים שדיברו היום וחלקו את נקודת מבטם.
<רוב דיקסון: אני רוצה להעיר בשני נושאים: נושא האנטישמיות ונושא שהוא אקטואלי לבריטניה בימים האחרונים וזה חרם ה-BDS.
<רוב דיקסון: בהקשר לאנטישמיות.
<רוב דיקסון: מספר המקרים האנטישמיים שראינו במהלך השנתיים האחרונות מדאיגים מאוד.
<רוב דיקסון: אנחנו ראינו מספר מקרים מדאיגים, במיוחד בשנה שעברה במהלך הקונפליקט של שנה שעברה.
<רוב דיקסון: הממשל הבריטי נחוש לעשות כל שביכולתו לתקוף את האיום של האנטישמיות.
<רוב דיקסון: הקהילה הבריטית היהודית היא קטנה אבל מאוד פעילה ומאוד מחוברת והיא חלק בלתי נפרד מהחברה הבריטית.
<רוב דיקסון: כמו בכל חברה, אנחנו יודעים שהחברה היהודית הבריטית חייבת לחיות בבטחה וחופשיים מכל פחד מכל התקפות וורבליות או פיזיות.
<רוב דיקסון: בכל מדד בריטניה היא המדינה שבה יש הכי פחות תופעות אנטישמיות באירופה המערבית.
<רוב דיקסון: אין אצלנו מקום לסובלנות בעניין זה.
<רוב דיקסון: כמו שאמר שר החוץ שלנו בשנה שעברה, שהגישה שלנו היא פשוטה, אפס סובלנות, אין יוצאים מן הכלל, אין תירוצים, שום חילוקי דעות בנושאים פוליטיים או בנושאים של מדיניות לא יוכלו להצדיק גזענות, דעות קדומות או קיצוניות בחברה שלנו.
<רוב דיקסון: אנחנו חוקקים 800 שנה למגנה כרטה, שהיא הבסיס לשיטה הדמוקרטית הבריטית.
<רוב דיקסון: פי שראש ממשלתנו אמר בשנה שעברה, יש לנו אפס סובלנות ואין מקום לדעות קדומות ולאפליה.
<רוב דיקסון: השנה אנחנו חוגגים 800 שנה למגנה כרטה.
<רוב דיקסון: אנחנו יכולים להגיד שדורות אנחנו בונים חברה דמוקרטית רב דתית ולא ניתן לאנטישמיות להרוס את זה.
<רוב דיקסון: אז מה אנחנו עושים?
<רוב דיקסון: אנחנו פועלים בשלוש זירות.
<רוב דיקסון: קודם כל, מנהיגות בריטית היתה ברורה מאוד בעמדתה שהאנטישמיות לא מקובלת ועד כמה צריך להילחם בה.
<רוב דיקסון: שנית, העברנו חקיקה קשה ביותר נגד דיבור שנאתי, אלימות שנאתית ואנחנו מבצעים ואוכפים את החקיקה החדשה הזאת.
<רוב דיקסון: דבר שלישי, אנחנו כבר בונים ובנינו שותפות מאוד פורה עם המשטרה, קבוצות חברתיות, כל מוסדות הממשלה, הפרלמנט ובמיוחד עם כל הארגונים החשובים בקהילה היהודית בבריטניה.
<רוב דיקסון: אנחנו משקיעים בכך ואנחנו משקיעים בכך.
<רוב דיקסון: בשנה שעברה ממשלת בריטניה השקיעה 13 מיליון פאונד במטרה לספק ביטחון, גדרות, מצלמות מעקב וכדומה, שמירה וכדומה במוסדות של הקהילה היהודית, בבתי כנסת, בתי ספר יהודים פרטיים וציבוריים.
<רוב דיקסון: את זה עשינו בשיתוף עם הקהילה היהודית.
<רוב דיקסון: דבר אחרון, אנחנו עובדים בצורה מאוד ברורה לגבי החשיבות של החינוך על השואה.
<רוב דיקסון: זה דבר מאוד חשוב לממשלה הזאת.
<רוב דיקסון: זה הכרחי לכל ילד בן 14 ללמוד על השואה.
<רוב דיקסון: זאת חובה לכל כיתה לשלוח לפחות 2 ילדים לאושוויץ.
<רוב דיקסון: אנחנו משקיעים 50 מיליון פאונד בבניית מוסד חינוכי חדש על זיכרון השואה כדי שיהיה לגמרי ברור שאנחנו לא מרשים שדור חדש של בריטים יגדלו ללא הלקוחים של השואה.
<רוב דיקסון: מאוד בקצרה אני רוצה לדבר על עניין ה-BDS.
<רוב דיקסון: לנו מאוד ברור בממשלת בריטניה שאנחנו עומדים במאה אחוז נגד התנועה הזאת.
<רוב דיקסון: כפי שראש הממשלה אמר בכנסת במרץ האחרון, כל דה-לגיטימציה נגד ישראל היא אסורה וצריך למנוע אותה.
<רוב דיקסון: אנחנו מאוד ברורים בעניין.
<רוב דיקסון: אבל צריך גם לגעת במציאות, כי יש לפעמים בלבול, במיוחד בנושא של BDS.
<רוב דיקסון: בבריטניה אין חרם.
<רוב דיקסון: יש ניסיונות אבל אין חרם.
<רוב דיקסון: אין חרם באוניברסיטאות הבריטיות וחשוב לזכור זאת.
<רוב דיקסון: אכן יש יחסים בילטראליים בין ישראל ובריטניה.
<רוב דיקסון: יחסי המסחר גדלו ב-13% בשנה שעברה, 10% בשנה שעברה, ועם השקעות גבוהות ישראליות בבורסה בלונדון.
<רוב דיקסון: יש שיתופי פעולה בין האוניברסיטאות בנושאים מדעיים.
<רוב דיקסון: אלה יחסים שעומדים מול פרצופם של כל אלה שקוראים לחרם.
<רוב דיקסון: אנחנו נחושים להגדיל ולהעמיק את היחסים.
<רוב דיקסון: אבל יש נקודה אחת שברצוני להדגיש בנושא ה-BDS ואני חושב שזאת נקודה רגישה אבל חשוב שחשוב להוסיף אותה לדיון בוועדה.
<רוב דיקסון: זה גם משהו שהעלינו בימים האחרונים.
<רוב דיקסון: לישראל, לישראלים ולכולנו יש זכות לדאוג מתופעת ה-BDS.
<רוב דיקסון: זה לא נכון, זה גורם לדה-לגיטימציה של ישראל ואנחנו צריכים להילחם בזה.
<רוב דיקסון: יחד עם זאת, זה לא BDS שמטריד אותנו אלא הירידה בתמיכה בישראל והסימפטיה לישראל על-ידי רבים שנמצאים במרכז הפוליטיקה הבריטית.
<רוב דיקסון: אפשר היה לראות זאת בהצבעה הבריטית על הכרה במדינה פלסטינית.
<רוב דיקסון: ראינו אנשים שהיה להם רקורד ארוך של תמיכה בישראל ושאמרו שבעבר הם היו ציונים וכעת ישראל מאבדת את תמיכתם.
<רוב דיקסון: אני חושב שצריך להכיר שזה האתגר העיקרי, אולי יותר מה-BDS, במיוחד לאלה מאיתנו שמאמינים ביחסים חזקים בין הקהילה הבינלאומית וישראל.
<רוב דיקסון: זה גם נובע מתסכול מדאגה מחוסר התקדמות לקראת שלום וגם דאגה בקשר למדיניות שמונעת השגת פתרון לשתי מדינות.
<רוב דיקסון: זה מדאיג אותנו.
<רוב דיקסון: כמדינה שמושקעת בישראל ותומכת בישראל ובכל מה שהיא מייצגת, לראות את זה, מדאיג אותנו מאוד.
<רוב דיקסון: ישנה גם נקודה טובה.
<רוב דיקסון: ראשית, הממשל הבריטי מחויב באופן מוחלט להילחם בכל תופעה של אנטישמיות וזאת דרך שותפות, במימון ועל-ידי חקיקה.
<רוב דיקסון: יש לכם גם תמיכה חזקה בהתנגדות לחרם ולאלה שקוראים לדה-לגיטימציה של ישראל.
<רוב דיקסון: יש לנו גם התחייבות לחזק את היחסים.
<רוב דיקסון: אם נשים לרגע את ה-BDS בשוליים, צריך לדאוג לכך שהמרכז הפוליטי בבריטניה יחזור ויתמוך שוב בישראל ובכל מה שהיא מייצגת.
<רוב דיקסון: תודה רבה.
אברהם נגוסה: אלון פרידמן, מנכ"ל ארגון הלל.
<אלון פרידמן: תודה רבה אדוני הישיבה.
<אלון פרידמן: הילל הוא ארגון הסטודנטים הגדול ביותר בעולם.
<אלון פרידמן: הוא פועל ב-550 קמפוסים, ב-15 מדינות ברחבי העולם.
<אלון פרידמן: רוב הפעילות וגם המטה העולמי של הארגון נמצא בוושינגטון.
<אלון פרידמן: מאחר והנושא של העיסוק בקמפוסים מופיע בכותרת של הדיון הזה, הייתי שמח להקדיש את הדברים שלי למתרחש בקמפוסים.
<אלון פרידמן: אני מסכים עם הרבה מהדברים שנאמרו בנוגע לעובדה שהמאבק ב-BDS והמאבק באנטישמיות הוא מאבק על עתידה של מדינת ישראל.
<אלון פרידמן: אני כן הייתי רוצה, ברשותכם, להדגיש את העובדה שאני חושב שהמאבק מתנהל בהחלט על מהותו של הדור הבא של יהדות ארצות הברית, של אלה שנמצאים היום בקמפוסים.
<אלון פרידמן: יותר מכך, ועל עיצוב תדמיתה של ישראל בעיניי הדור הזה.
<אלון פרידמן: אני כן מבקש דווקא להדגיש את נושא הסטודנטים היהודים בקהילה היהודית ובעיקר בארצות הברית.
<אלון פרידמן: אני חושב שהנחת המוצא ששותפים לה כולם בחדר ושותפים לה גם בשיח הישראלי באופן כללי ובטח שותפים לה כל השגרירים המכובדים והסגל הדיפלומטי שמייצג את המדינות.
<אלון פרידמן: זאת הנחה שאומרת שיש זכות לגיטימית למדינת ישראל להתקיים.
<אלון פרידמן: אני מרשה לעצמי גם להוסיף: יש זכות לגיטימית למדינת ישראל להתקיים כמדינה יהודית במקום שבו היא נמצאת היום, עם כמה קילומטרים לפה או לשם בגבולות ולא ניכנס לזה עכשיו.