GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, אני פונה אליך להמשיך ולהוביל את היוזמה שאתה העלית על שולחננו הקולקטיבי בכנסת, והצטרפו גם חברי כנסת ממפלגות שונות, אני יודע שהמחנה הציוני ואולי גם מפלגות נוספות הצטרפו ליוזמה הזאת שאתה העלית, של ועדת חקירה פרלמנטרית שתבחן את כל מכלול ההתייחסות ותופעות הגזענות – אני אומר את זה בכאב גדול אבל אין מנוס אלא להזכיר את המילה הקשה הזו – שמהן סובלים יוצאי אתיופיה במדינת ישראל.
דב חנין: זה צריך להיות שולחן פתוח.
דב חנין: אני יודע שראש הממשלה הקים גם צוות משרדי, ואני מברך על כל צוות שמוקם אם הוא יעשה עבודה, אבל זה צריך להיות פורום ציבורי פתוח לדיון, שהפעילים יוכלו לבוא ולהשמיע את עמדותיהם בבמה ציבורית פתוחה, שתהיה פתוחה לתקשורת, פתוחה לביקורת, שנדע מה קורה ומה לא קורה, שתעבוד באופן שיטתי ועקבי על מכלול הבעיות העצום שעומד בפנינו.
דב חנין: אני מקווה מאוד שאנחנו בכנסת נדע בסוגיה הזאת להתאחד כולנו, קואליציה ואופוזיציה, כי אין פה שום מטרה לנגח מישהו.
יואל רזבוזוב: אין פה נציגי קואליציה, אם לא שמת לב.
יואל רזבוזוב: כולם פה חברי כנסת מן האופוזיציה.
דב חנין: פרט ליושב-ראש.
דב חנין: היושב-ראש מייצג את הקואליציה.
דב חנין: אני מאחל לעצמי ולעצמנו שבסוגיה הזאת נדע להתאחד, קואליציה ואופוזיציה, כדי להקים את ועדת החקירה הפרלמנטרית הזו, שהיא מהלך דרוש, חיוני, חשוב להתמודדות עם הנושא וחשוב גם לכבודה של הכנסת שמתייחסת לנושא כזה ברצינות כפי שמתאים לה להתייחס אליו.
דב חנין: תודה רבה.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.
מיכל רוזין: שלום לכולם, תודה.
מיכל רוזין: אני מברכת את חבר הכנסת נגוסה על היבחרו לראשות הוועדה.
מיכל רוזין: אני חושבת שזה חשוב ביותר ואין לי ספק שבתפקידך תפעל לשיפור המצב.
מיכל רוזין: אני רוצה לשתף אתכם באיזו תחושת תסכול.
מיכל רוזין: אני כמובן מצטרפת לכל מה שאמר חברי חבר הכנסת חנין.
מיכל רוזין: בוודאי גם מתסכלת אותי קודם כול העובדה שאנחנו צריכים לדון בנושא בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
מיכל רוזין: מדובר פה על ישראלים ולא כאלה שצריכים לעבור תהליך עלייה או תהליך קליטה.
מיכל רוזין: הם כבר נקלטו.
מיכל רוזין: הם רק נקלטו רע מאוד.
מיכל רוזין: אני רוצה לשתף אתכם בתסכול.
מיכל רוזין: עוד בתחילת שנות האלפיים הייתי חלק מפרויקט בתוך האגודה הישראלית ליוצאי אתיופיה ונלחמנו אז, גם הפגנו בעירי, לצערי הרב, מול עיריית פתח תקווה כנגד הפרדה בחינוך בין תלמידים ועוד ועוד תופעות קשות, גם ברווחה.
מיכל רוזין: גם הייתי שותפה לחברתי חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה בכנסת הקודמת במאבקים בנושא הרווחה מול עובדים סוציאליים.
מיכל רוזין: לצערי הרב בעצם הנושאים נשארו אותם נושאים, שום דבר לא השתנה, שום דבר לא השתפר.
מיכל רוזין: פשוט עצמו עיניים, אטמו אוזניים וסירבו לראות את הבעיות.
מיכל רוזין: הצפנו את הבעיות, צעקנו את המצוקות ואת העוולות והדברים לצערי הרב לא טופלו, פשוט התעלמו מהם.
מיכל רוזין: לפני כשבוע ביקרתי עם חברי כנסת נוספים בכלא "אופק", כלא הנוער היחיד במדינת ישראל, ושם, על-פי הנתונים, מתוך הצעירים הכלואים והעצורים כ-50% מקרב היהודים הם ישראלים יוצאי הקהילה האתיופית.
מיכל רוזין: מושקעים באמת תקציבים רבים בכלא ומצליחים לשקם חלק מן הנערים, וחלקם אפילו התגייסו לצבא והצליחו לשקם את עתידם.
מיכל רוזין: אני חושבת שאם היה מושקע שמינית מן הסכום שמושקע בלכלוא אותם ולעצור אותם לכל התהליכים בדרך, אם היה מושקע בחינוך, אם היה מושקע ברווחה, אם היו משקיעים בקהילה במקומות שצריך – הם לא היו מגיעים לשם.
מיכל רוזין: גם היום יש מצוקה גדולה של נציגי הכלא.
מיכל רוזין: הם אומרים: אנחנו מטפחים אותם, אנחנו מקדמים אותם, גם בחינוך, חלקם משלימים שם תעודת בגרות, הם יוצאים החוצה חזרה ואין שום שירותים בקהילה ואין אף אחד שבעצם מרים, מחזיק ומקדם.
מיכל רוזין: לצערי הרב התעוררנו באיחור, אבל תמיד טוב להתעורר.
מיכל רוזין: אני חושבת שהממשלה חייבת להתנער פה מהגישה של להתייחס אליהם באמת כאיזו קבוצה שצריך ליצור לה מאפיינים ייחודיים במערכת החינוך או במערכת הרווחה או בבריאות.
מיכל רוזין: צריך להתייחס אליהם כאל כלל הציבור הישראלי, ואם כבר ליצור אבחנה – זו אבחנה מתקנת, זו אפליה מתקנת, ואפליה מתקנת משמעותה כסף, תקציבים.
מיכל רוזין: צריך להשקיע הרבה מאוד כסף בחינוך, ברווחה, במקומות שבהם צריך להשקיע.
מיכל רוזין: אין לי ספק שזה יקדם את כולנו, את כל החברה הישראלית.
אברהם נגוסה: פרופ' מנואל טרכטנברג, בבקשה.
מנואל טרכטנברג: שלום לכולכם.
מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, אני מברך אותך על כהונתך שנפתחת היום עם הנושא החשוב הזה.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד כמה מילים קצרות ומחודדות.
מנואל טרכטנברג: רבותי, אין דבר כזה בעיה של בני העדה האתיופית בישראל.
מנואל טרכטנברג: יש בעיה של מדינת ישראל, של החברה הישראלית, של מערכת החינוך הישראלית וכולי, בנוגע, בין היתר, לבני העדה האתיופית.
מנואל טרכטנברג: מוטב שנבין זאת מכיוון שאתם עושים טובה בכך שפותחים צוהר לעבר האזורים והמחוזות האפלים של החברה הישראלית, שמרשה לעצמה לנהוג בצורה כזאת כלפי בנים מבניה בתוך החברה הישראלית.
מנואל טרכטנברג: אז קודם כול עלינו להבין את זה.
מנואל טרכטנברג: אין בעיה של בני העדה האתיופית.
מנואל טרכטנברג: יש בעיה שלנו כולנו, של המדינה, של החברה בישראל.
מנואל טרכטנברג: שנית, אמרנו גם אתמול, אנחנו מחויבים להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית, וזאת לא מן הטעם של אהבת ועדות אלא מכיוון שזה מסר על עוול, על החשיבות שכנסת ישראל מייחסת לנושא וכן, כפי שאמר דב חנין, זה עניין מערכתי ועל כן לא יעזור טיפול נקודתי כאן או שם אלא צריך את הראייה הכוללת.
מנואל טרכטנברג: דבר שלישי, אני רוצה להגיד, סיעת המחנה הציוני על 24 חבריה בכנסת מחויבת כסיעה לסוגיה הזאת.
מנואל טרכטנברג: אני חבר כנסת חדש אבל לא חדש בעולם הפוליטיקה.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד לכם שזו הפעם הראשונה שאני רואה את התופעה הזאת של סיעה בסדר גודל כזה שמחויבת כולה לנושא מסוים.
מנואל טרכטנברג: אז הסיעה מחויבת, ואני אישית מחויב לזה, וכבר התחלתי בפעילות בעניין הזה.
מנואל טרכטנברג: אני מציע להתמקד, מתוך ים הסוגיות שעומדות לפנינו, בחמש סוגיות מרכזיות: חינוך, תעסוקה, דיור, משטרה או מערכת המשפט וצה"ל.
מנואל טרכטנברג: אלה חמש המערכות המרכזיות שלכל אזרח יש מגע איתן ושהן מערכות מעצבות בחיים של כל אחד מאתנו.
מנואל טרכטנברג: בכל אחת מן המערכות הללו אנחנו רואים פעם אחר פעם בהקשר של בני העדה האתיופית, אבל לא רק, אבל במיוחד כלפיהם, הדרה, הבדלה, בידול, תיוג, טיפול מיוחד שכרוך בעצם באפליה, בין אם רוצים ובין אם לא רוצים.
מנואל טרכטנברג: על כן על סדר היום כלפי כל הסוגיות האלה קודם כול להפסיק עם התיוג.
מנואל טרכטנברג: אתם אזרחים כמוני וכמו כל אחד אחר שיושב כאן ולא בעלי תג כזה או אחר.
מנואל טרכטנברג: שוב, אני קורא להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית.
מנואל טרכטנברג: המחויבות שלנו כסיעה ושלי אישית היא מלאה.
מנואל טרכטנברג: תודה.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.
זהבה גלאון: ברכות על התפקיד שלך.
זהבה גלאון: אמנם חברת הכנסת רוזין ואני לא חברות ועדה אבל חשבנו שיהיה נכון לבוא לכאן היום.
זהבה גלאון: אני רוצה לברך את כל המשתתפים בחדר ולהגיד שתי הערות.
זהבה גלאון: ראשית, אני מבקשת להצטרף ליוזמה להקמת ועדת חקירה.
זהבה גלאון: אני חושבת שזו יוזמה נכונה וכל חברי הכנסת של מרצ יתמכו בה.
זהבה גלאון: אני רוצה להעיר שתי הערות.
זהבה גלאון: ההערה הראשונה מתייחסת לכך שהכול קשור.
זהבה גלאון: אמר את זה בצורה מאוד-מאוד ברורה ובהירה חבר הכנסת דב חנין.
זהבה גלאון: הכול קשור, אבל הכול נובע מאותו מקום.
זהבה גלאון: קוראים לזה דעות קדומות, גזענות, סטריאוטיפים.
זהבה גלאון: כיוון שצריך להתנהל מול כל המערכות, וכל המערכות שמדירות ומפלות מתנהלות בגזענות, אני רוצה לדבר רק על מערכת אחת, ברשותך.
זהבה גלאון: הכול קשה, ואני בטוחה שיתייחסו לכול, אבל אני רוצה לדבר רק על מערכת אחת, מערכת אכיפת החוק, או ליתר דיוק המשטרה.
זהבה גלאון: אני רוצה בדברים שלי להתייחס למשטרה.
זהבה גלאון: המשטרה צריכה לעבור – אני לא אוהבת את הביטוי הזה אבל בהקשר הזה אגיד אותו – "חינוך מחדש".
זהבה גלאון: האלימות, הגזענות, המכות, המפגש היומיומי של צעירים וצעירות, ולא רק צעירים וצעירות, עם המשטרה הוא מפגש טראומטי.
זהבה גלאון: פגשנו קבוצה גדולה מאוד של אנשים צעירים.
זהבה גלאון: במקרה הכול התפוצץ, לפעמים צריך דבר אחד שיצית את התבערה, הכול התפוצץ כאשר היה הסיפור של החייל וראו את השוטרים המכים.
זהבה גלאון: אני לא באה להכתים את כל משטרת ישראל ולהגיד שכל השוטרים אלימים, אבל המפגש של יוצאי אתיופיה עם משטרת ישראל הוא מפגש אלים והמשטרה מתנהלת באלימות.
זהבה גלאון: הדבר הזה צריך להיאמר בצורה ברורה מאוד וכאשר תהיה ועדת חקירה אני מצפה שהנושא הזה יעלה לסדר היום.
זהבה גלאון: נכון, אנחנו רוצים שתהיה משטרה שעושה את עבודתה נאמנה.
זהבה גלאון: אני מצטערת, אני לא רוצה לפגוע באנשי המשטרה שיושבים כאן ומייצגים את שלטון החוק, אבל כל המפגשים שעליהם שמעתי היו מפגשים קשים.
זהבה גלאון: זה לא יכול להיות.
זהבה גלאון: אז משהו קורה כאן.
זהבה גלאון: זה לא משהו נקודתי, זה משהו הרבה יותר מערכתי, זה משהו שמייצג תפיסה גזענית, דעות קדומות.
זהבה גלאון: אני חושבת שהדבר הזה צריך לעלות לדיון ביתר שאת.
זהבה גלאון: צריך לשנות ולהוריד את הנושא הזה מסדר היום.
זהבה גלאון: לא יכול להיות שזה יהיה המפגש בין המשטרה לאזרחים.
זהבה גלאון: כשחברת הכנסת רוזין מספרת לנו שהיא היתה במתקן הכליאה "אופק" ופגשה אנשים צעירים, אלה אנשים שלא היו צריכים להגיע לשם בכלל מלכתחילה כי המערכת מייצרת להם סוג של מפגש אלים כזה.
זהבה גלאון: זה הנושא שרציתי לשים עליו דגש.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת שרון גל, בבקשה.
שרון גל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת והאורחים.
שרון גל: קודם כול אני מברך אותך כמובן על תפקידך כיושב-ראש הוועדה.
שרון גל: אני בטוח שתעשה עבודה מצוינת.
שרון גל: אני חייב לומר שבאתי בעיקר לשמוע ופחות להשמיע בשלב הזה.
שרון גל: אני רק רוצה לומר לכולנו כאן
שרון גל: שכאחים ואחיות אנחנו צריכים, על אף כל הבעיות – ויש המון בעיות, אני שומע את זה גם בוועדות אחרות, גם אתמול בוועדה לענייני ביקורת המדינה שם דנו בנושא יוצאי אתיופיה – שלא לשפוך את התינוק עם המים.
שרון גל: עכשיו כשהאבק קצת שקע והרוחות נרגעו, ננסה לשמור על מסגרת השיח הזאת כי בסוף באמת כולנו כאן ביחד.
שרון גל: אנחנו רוצים לפתור דברים ולתקן כשלים שנעשו בשנים עברו – וזה לא קשור לממשלה כזאת או אחרת.
שרון גל: אני רק חושב שחשוב וכדאי לומר גם את הדבר הזה.
שרון גל: בהחלט באתי לשמוע ואשתדל להתעמק.
שרון גל: אני גם מנסה קצת לבדוק מה היה בשנים הקודמות בוועדה הזו ובוועדות אחרות.
שרון גל: בסופו של דבר התפקיד של הוועדות לרדת לפרטים הקטנים.
שרון גל: לא באתי למסור הצהרה בפתח הדיון הזה, באמת לא.
שרון גל: אני באמת רוצה ללמוד ולנסות להבין איך אפשר לשפר בכל התחומים, כפי שאמרו כאן חבריי.
שרון גל: אני מקווה מאוד שנצליח באמת לגעת במקומות האלה שכואבים לכולנו.
שרון גל: אני רוצה לומר עוד דבר אחד, אפרופו דברים ששמעתי כאן.
שרון גל: אנחנו צריכים מאוד לדעת לבודד תופעות חריגות, קיצוניות ומאוד לא נעימות בחברה שלנו, וגם בעניין הזה לא להכתים את החברה כולה.
שרון גל: בסך הכול ישראל היא מדינה סובלנית שיש בה אהבת אחים.
שרון גל: בסופו של יום כולנו ביחד בשמחות ובקשיים.
שרון גל: זה ממש לא אומר שאין בעיות וממש לא אומר שלא צריך לגנות באופן תקיף כל גילוי של פגיעה באדם על רקע מוצאו.
שרון גל: אני רק אומר לכם שכאשר סבא וסבתא שלי עלו מטריפולי ונשלחו לקורדני למאהל, למעברות, אז היו פחות או יותר אותם קשיים.
שרון גל: אני לא אומר את הדברים האלה חלילה כדי להקטין את הבעיה.
שרון גל: אני אומר את הדברים האלה כדי שנקבל קצת פרופורציה.
<מהרטה ברוך רון: היום באנו לדבר על הבעיות.
שרון גל: אני יודע וגם ידעתי שזה יגרור תגובה.
<מהרטה ברוך רון: גם הבעיות של פעם עדיין פה.
שרון גל: אני יודע.
שרון גל: אנחנו עדיין מדינה בהקמה ואנחנו צריכים לפתור את הדברים מתוך אהבת אחים.
שרון גל: זה מה שרציתי לומר.
שרון גל: אני מקווה שנצליח בדרך כזו או אחרת לפתור את כל הבעיות שמעיקות אבל הדברים האלה גם צריכים להיאמר בפורום הזה.
<ליאור אבבה: לא נלמד הלקח.
שרון גל: נכון, לא נלמד הלקח, לכול אני מסכים.
שרון גל: תודה.
אברהם נגוסה: אני מבקש לתת לכל אחד להביע את דעתו, להשמיע את דבריו.
אברהם נגוסה: נכבד כל אדם שמדבר.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה.
קסניה סבטלובה: תודה.
קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, האורחים הנכבדים שבאו לכאן.
קסניה סבטלובה: אשתדל לקצר בדבריי כי חברי הרבים פה שהתבטאו אמרו כל מה שעל לבנו, אני חושבת, את מה שכולנו מרגישים.
קסניה סבטלובה: רציתי להדגיש רק דבר אחד חשוב מאוד לכולנו, והוא העניין שבמדינה שלנו יש מספיק גורמים מפלגים.
קסניה סבטלובה: יש לנו מספיק פילוג בעם, יש לנו מספיק בעיות כאשר עולים נושאים עדתיים ויש מספיק אנשים שכל פעם אומרים: בסדר, רק אלה, ורק אלה, ורק מאבקים כאלה.
קסניה סבטלובה: אני מקווה מאוד שהוועדה הזאת, ואתה אברהם נגוסה, תהיו החלק במדינה שלנו ובכנסת שלנו של הכוחות המאחדים, במושג שחשוב מאוד להזכיר לכולנו, מושג שנפוץ מאוד בסוציולוגיה ואני חושבת שבאמת צריך להעלות אותו לסדר היום – איחוד המאבקים.
קסניה סבטלובה: איחוד המאבקים הוא נושא בסיסי.
קסניה סבטלובה: יש לנו את אותן הבעיות.
קסניה סבטלובה: נכון שלכל קהילה יש את הייחוד שלה ולכל עלייה יש את הייחוד שלה, לא נתעלם מן הדברים האלה, אך יחד עם זאת אנחנו שואפים לאותה מטרה.
קסניה סבטלובה: חברת הכנסת רוזין אמרה שלא צריכה להיות פה קליטה.
קסניה סבטלובה: בעיניי צריכה להיות פה קליטה.
קסניה סבטלובה: לא נקלטו טוב אז צריך להמשיך לקלוט בצורה טובה.
קסניה סבטלובה: צריך לשפר את התהליכים של הקליטה.
קסניה סבטלובה: אני מכירה את זה מהקהילה שלי, אתה מכיר את זה מהקהילה שלך ובסך הכול אנחנו מכירים את זה גם מהסיפור של הקהילה של יוצאי מדינות המזרח, מן המדינות הערביות והמוסלמיות.
<צגה מלקו: הם לא ייקלטו עד שיבינו שהבעיה היא בחברה.
<צגה מלקו: לא צריך קליטה.
<צגה מלקו: שיקלטו בני אדם.
<צגה מלקו: אני צריכה קליטה?
קסניה סבטלובה: אני מבטאת את עמדתי.
קסניה סבטלובה: אני חושבת שאנחנו כן צריכים כמדינת ישראל ליצור תהליכים שיעזרו לאנשים שזקוקים באופן נואש.
קסניה סבטלובה: מידי יום אני מקבלת מאות פניות במיילים מאנשים שאומרים לי שהם זקוקים לעזרה של המדינה, להתערבות של המדינה.
קסניה סבטלובה: במקום לדבר על הפילוג בינינו, על השנאה בינינו, על שנאת אחים, שהיא שנאת חינם בסך הכול, חשוב לנו באמת להדגיש שיש פה נושאים שנוגעים לכל הקהילות, לכל העליות, וחשוב מאוד שניאבק כולנו, גם במה שנוגע לאלימות המשטרתית שמופנית כלפי כל העדות, על-פי הסטטיסטיקה יותר כלפי העדה האתיופית, אבל אין עדה שלא נפגעת.
<צגה מלקו: אבל אסור לנו להשלים עם זה.
קסניה סבטלובה: אין עדה שלא נפגעת, לא העדה הרוסית ולא עדות אחרות, לא המזרחיים ולא הלהט"ב ולא קהילות אחרות שנפגעות על-ידי המשטרה.
<מהרטה ברוך רון: כדאי שנתמקד בבעיה, במציאת פתרונות לבעיה שאנחנו מדברים עליה.
קסניה סבטלובה: אנחנו מאחלים לחבר הכנסת נגוסה, יושב-ראש הוועדה, הצלחה בלכידות שאנחנו צריכים לייצר אותה בין הקהילות השונות שגרות כאן, כדי שלא נהיה שבטים שונים במדינת ישראל אלא נהיה עם אחד בסופו של דבר.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.
רויטל סויד: גם אני אצטרף לברכות לחברי חבר הכנסת אברהם נגוסה על היבחרו לתפקיד יושב-ראש הוועדה.
רויטל סויד: אני מברכת את כל האורחים ואני מברכת גם על הדיון החשוב מאוד הזה.
רויטל סויד: האפליה של יהודי אתיופיה- -
<יאסו זללו: זו לא אפליה.
<יאסו זללו: זו גזענות.
רויטל סויד: - -וגזענות בארץ, אינם דבר שהתחיל עם תחילת המחאה.
רויטל סויד: זה דבר שקיים זמן רב מאוד.
רויטל סויד: בני העדה ניסו להשמיע את קולם ולצערנו, עד שלא היה סרטון אחד שהמחיש באופן ברור מאוד את האלימות המשטרתית של שוטר ומתנדב כנגד חייל צה"ל במדים – אני חושבת שאם הוא לא היה במדים זה לא היה עושה את ההד שהיה לזה, לצערי הרב – עד שלא היה משהו שהמחיש לציבור איפה אנחנו עומדים אז דברים שחלק מן הציבור ידע – אני מתפקידי הקודם מודעת לאפליה ולגזענות ומכירה אותה – אי אפשר היה להרים את קול הזעקה שבהחלט פרצה ובקעה באופן כל-כך משמעותי.
רויטל סויד: יש לברך על כך שגם אתם, בני העדה, הבעתם את המחאה באופן שקיבל הד ציבורי ושגם בבית הזה ההד הזה נקלט.
רויטל סויד: אנחנו ביחד נוביל לתיקון המצב הקיים.
רויטל סויד: במחנה הציוני הקמנו ועדה מיוחדת.
רויטל סויד: נמצא פה יושב-ראש האופוזיציה, יושב-ראש המחנה הציוני יצחק הרצוג שהחליט על הקמת ועדה מיוחדת, שחברים בה פרופסור מנואל טרכטנברג, חבר הכנסת עמר בר-לב ואני.
רויטל סויד: נפגשנו גם עם חלק מן האנשים שנמצאים פה ושמענו על הבעיות, והבעיות רבות.
רויטל סויד: הן נחלקות לשני חלקים.
רויטל סויד: חלק אחד – פתרון ארוך טווח שצריך לעשות אותו.
רויטל סויד: החלק השני הוא פתרון צר טווח, שיכול כבר עכשיו להראות את התוצאות.
רויטל סויד: על הפתרונות ארוכי הטווח דיברו פה, חבר הכנסת מנואל טרכטנברג דיבר על 5 מוקדים שצריך לעסוק בהם ולא אחזור על הדברים.
רויטל סויד: אבל צריך לעקור את הגזענות הזו ואת האפליה מן השורש.
רויטל סויד: אני באתי לדבר דווקא על הפתרונות קצרי הטווח מכיוון שבהם אנחנו יכולים לקבל החלטות פה וליישם אותן ולקרוא לגופים המתאימים להידרש אליהן.
רויטל סויד: אנחנו עוסקים בכמה נושאים.
רויטל סויד: קודם כול, התיוג.
רויטל סויד: התיוג מתחיל בכך שיהודי אתיופיה, גם אלה שנולדו פה בארץ, עדיין שייכים למשרד העלייה והקליטה.
רויטל סויד: אנחנו עדיין מקיימים את הישיבה הזאת בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
רויטל סויד: אנחנו עדיין מתייחסים לאנשים האלה כאל עולים חדשים.
רויטל סויד: את התיוג הזה אפשר מייד להסיר.
רויטל סויד: זה לא פתרון ארוך טווח, זה פתרון מיידי.
רויטל סויד: הנושא השני הוא הטמעה.
רויטל סויד: חבר'ה, היה לנו יום זיכרון לנספים בדרך.
רויטל סויד: היתה המלצה של משרד החינוך, המלצה שקיימת מ-2003.
רויטל סויד: אין לנו הוראה ללמד את זה בבתי-הספר, יש המלצה להזכיר את היום הזה.
רויטל סויד: למה הילדים שלי שלומדים בבית-ספר יסודי, ושני הבנים הגדולים שלי, שאחד מהם מתגייס עוד מעט והשני השתחרר מצה"ל, למה לא היו להם עד היום ימי זיכרון ושיעורי חברה בנושא הזה?
פנינה תמנו: למה חברי הכנסת לא מגיעים לטקס הממלכתי?
פנינה תמנו: זו גם שאלה טובה.
רויטל סויד: את צודקת לחלוטין.
רויטל סויד: באותו יום שכולנו תכננו להגיע, לפחות אני, והודעתי לחברי, היתה לנו ישיבה אחרת בדימונה.
רויטל סויד: את צודקת, אני מקבלת את הדברים.
<יאסו זללו: אולי צריך לחוקק חוק ולחייב אתכם.
רויטל סויד: לא, אתה לא רוצה את זה.
רויטל סויד: אתה רוצה שנבוא מתוך רצון, אתה רוצה שנבוא מתוך אהבה, אתה רוצה שנבוא כי אנחנו מרגישים שייכים.
רויטל סויד: אני רוצה להמשיך.
רויטל סויד: עד שלא יהיה שיעור חברה ועד שלא יהיה בבתי-הספר לימוד ההיסטוריה של יהדות אתיופיה, עם כל התלאות שעברו בדרך, עד שהילדים שלנו לא ילמדו את הדברים האלה לא יבינו את ההבדל בתרבות ואת העושר שלה ואת חירוף הנפש, את הכמיהה לציון, את הכמיהה לירושלים.
רויטל סויד: זה דבר שחייבים ללמוד אותו.
רויטל סויד: זה עכשיו, זה לא פתרון ארוך טווח.
רויטל סויד: זה החלטה שמשרד החינוך צריך לקבל עכשיו.
רויטל סויד: את העובדה שצריך לציין את יום הנספים – צריך לציין אותו עכשיו.
רויטל סויד: יכול להיות שאם יום הנספים "נופל" על יום ירושלים ויש כאן משהו שמתנגש אז צריך להחליט על עוד יום שייוחד ליהדות אתיופיה.
<אורי רדה: זה בכוונה באותו יום ולא נתפשר על זה.
רויטל סויד: אני יודעת, אבל זה נופל בין הכיסאות.
רויטל סויד: אני יודעת, שמעתי גם על המשמעות, והיא מיוחדת, וגם על החסידה (שְמֵלָה) ועל הכול, אבל צריך שזה יחלחל.
אברהם נגוסה: חברת הכנסת רויטל סויד, נא לסכם.
רויטל סויד: אני מסיימת בדבר, אולי לא הכי חשוב אבל יש בו חשיבות.
רויטל סויד: יש דבר שהוא כעת מכת מדינה.
רויטל סויד: אנחנו מכירים את זה גם במשטרה, גם בפרקליטות וגם בבתי-המשפט.
רויטל סויד: גזענות ואלימות כלפי יהודים יוצאי אתיופיה זה דבר שנחשב מכת מדינה.
רויטל סויד: כשהוא מכת מדינה עכשיו צריך להעביר מסר להחמרה בענישה כנגד אלימות כלפי יוצאי אתיופיה, שיעבור מסר לשוטרים מתוך המשטרה להפסיק את האלימות הזו, שתהיה להם תודעה, ולבתי-המשפט להחמיר בענישה, ולפרקליטות לקרוא להחמרה בענישה.
רויטל סויד: אלה דברים מיידיים, לא צריך בשביל זה תהליכים ארוכי טווח.
רויטל סויד: אני קוראת לוועדה הזאת לקרוא לכל הגורמים האלה עכשיו לקבל את ההחלטה.
רויטל סויד: תודה.
אברהם נגוסה: אני מבקש מן האנשים שמדברים לקצר בדבריהם כי יש רבים שרוצים לדבר ולהביע.
אברהם נגוסה: אנא תתחשבו בזמן שעומד לרשותנו.
אברהם נגוסה: מצבה של הקהילה – זה כישלון של כל ממשלות ישראל לדורותיהן, לא של ממשלה מסוימת.
אברהם נגוסה: של כל ממשלות ישראל לדורותיהן.
אברהם נגוסה: היום יש מצב חדש, שפועלת ועדת השרים בראשותו של ראש הממשלה.
אברהם נגוסה: למיטב ידיעתי, לא היתה הזדמנות כזו – לפחות 30 שנים אני נמצא בארץ – בנושא של העדה.
יצחק הרצוג: כשנראה, נאמין.
<יאסו זללו: צריך ועדת חקירה ממלכתית עכשיו.
אברהם נגוסה: הוועדה הוקמה וקיימה כבר שתי פגישות.
אברהם נגוסה: אנחנו מתגייסים לעזור על מנת לקדם את שילובה של הקהילה.
אברהם נגוסה: אנחנו מעלים פה סוגיות חשובות שאנחנו יכולים לקדם אותן ולהעבירן אל ועדת השרים, וכן כל חברי הכנסת שמתגייסים יכולים לקדם את הנושאים האלה.
<צגה מלקו: אדוני היושב-ראש, אני מכירה את הנושא שלושים שנים.
<צגה מלקו: חברי הכנסת מתחלפים אבל הבעיות תופחות.
<צגה מלקו: כבר שלושים שנים אני באה לוועדה ואני יודעת את זה.
<צגה מלקו: זה לא נכון.
אברהם נגוסה: אתן לך לדבר בהמשך.
אברהם נגוסה: הדרישה היא להשתלבות של הקהילה, לקבל שוויון זכויות.
אברהם נגוסה: זו המטרה שלנו ולזה כולנו צריכים להמשיך לפעול בשילוב ידיים.
אברהם נגוסה: רשות הדיבור לחבר הכנסת רועי פולקמן, בבקשה.
רועי פולקמן: אגיד ממש בקצרה.
רועי פולקמן: לפני כ-3 שנים ליוויתי, בסבב הקודם של ההפגנות – בואו נזכור שהעניין לא התחיל הפעם.
רועי פולקמן: היה סבב של הפגנות מול בית ראש הממשלה, היו כאן אוהלי מחאה, חבר'ה צעירים ואידיאליסטים שנלחמו אז על הזכויות ונגד הגזענות הישראלית.
רועי פולקמן: אני זוכר את הימים האלה, התעסקתי בזה מטעמו של ראש עיריית ירושלים.
רועי פולקמן: אחר-כך בתקופה של 3 השנים האחרונות יצא לי לעבוד עם חלק מארגוני הקהילה וגם קצת ללוות, בכלים כאלה או אחרים, את התוכנית "דרך חדשה".
רועי פולקמן: קודם כול אני רוצה להתחיל מן העניין הזה.
רועי פולקמן: חברים, לא צריך ועדות, לא חקירה, לא פרלמנטריות ולא אחרות.
רועי פולקמן: לא צריך ועדות שרים.
רועי פולקמן: אני מאמין קטן מאוד בדבר הזה.
רועי פולקמן: ולא צריך עוד צוותי חשיבה.
רועי פולקמן: חברים, יש דוח מבקר המדינה שעסק בתוכנית החומש ודיבר על כישלונה.
<ליאור אבבה: היא נכשלה מאוד.
רועי פולקמן: ברור שהיא נכשלה.
רועי פולקמן: אבל מה הסיבות לכישלון?
רועי פולקמן: הבעיה היא לא בניתוח המצב והבנת הצרכים אלא ביישום.
רועי פולקמן: זה דבר אחד.
רועי פולקמן: ולכן, חברים, חבל על הזמן, לא צריך ועדות.
פנינה תמנו: חשוב לי מאוד לשמוע את הדעה שלך והעמדה שלך לגבי "דרך חדשה".
רועי פולקמן: מייד אגיד.
רועי פולקמן: הבעיה המהותית היא ביישום.
רועי פולקמן: בסוף יש כאן שתי רמות שצריך לטפל בהן.
רועי פולקמן: רמה אחת – פנינה תמנו-שטה אמרה את זה ואחרים אמרו את זה כאן – היא סוגיית הגזענות בחברה הישראלית, זה תיקון של החברה הישראלית.
רועי פולקמן: זה לא תיקון של קהילת יוצאי אתיופיה אלא תיקון של החברה הישראלית.
<קריאה: זה לא החברה.
<קריאה: זה המוסדות.
רועי פולקמן: לא, המוסדות הם ראי של החברה, ידידי היקר.
<יאסו זללו: לדוגמה, רבנות ישראל.
<יאסו זללו: היא הכי גזענית.
רועי פולקמן: עכשיו יצאנו מדיון על הרבנות.
רועי פולקמן: אני לא מציע לתקוף אף מוסד.
רועי פולקמן: בסוף זה אנשים, זה החברה הישראלית.
אברהם נגוסה: אני מבקש לתת לחבר הכנסת להתבטא.
מיכל רוזין: זה שילוב של אפליה מוסדית עם תפיסות חברתיות מוטעות.
רועי פולקמן: בתיקון של החברה הישראלית בנושא הגזענות שקיימת בחברה הישראלית אנחנו יודעים לסמן את המוקדים, בעיקר בחינוך, במשטרה ובצבא.
רועי פולקמן: אלה אכן סוגיות שצריך לטפל בהן.
רועי פולקמן: הדבר השני, אני מקווה שפנינה תמנו-שטה תסכים אתי בעניין הזה וגם צגה מלקו ואחרים פה, התיקון יקרה באמצעות המנהיגות של הקהילה.
רועי פולקמן: יש מנהיגות בקהילה- - -
<מהרטה ברוך רון: התיקון של הגזענות?
רועי פולקמן: לא, התיקון של האפליה ושל המצב.
רועי פולקמן: אמרתי שיש בתהליך שני צדדים.
רועי פולקמן: צד אחד הוא הטיפול בגזענות בחברה הישראלית, אבל הצד השני הוא האתגרים שעומדים בפני הקהילה, כאשר האתגר הוא ההובלה של הקהילה של הדברים האלה: בנושאי חינוך, בנושאי דיור, בנושאי השכלה ובנושאים אחרים.
רועי פולקמן: פה יש תוכניות.
רועי פולקמן: גם התוכנית "דרך חדשה", שנכתבה גם בתמיכה של פנינה תמנו-שטה ברמה כזאת או אחרת ויש בה הרבה מאוד דברים.
רועי פולקמן: לא צריך לכתוב הכול מחדש.
רועי פולקמן: מה שצריך, אני לא מאמין במודל של ועדת שרים.
רועי פולקמן: אני חושב שהתקבלה החלטה מבורכת, העניין הזה יצא ממשרד העלייה והקליטה ועבר למשרד ראש הממשלה.
רועי פולקמן: צריך להקים שם, במודל שאיימן סייף עושה, רשות למעקב.
רועי פולקמן: המטרה שלה היא לא ביצוע אלא מעקב, כי הבעיה לא בתוכניות אלא ביישום.
רועי פולקמן: ראשית, צריך להקים רשות למעקב אחרי התוכניות, כי צריכה להיות מאושרת בתקציב הקרוב תוכנית חומש חדשה.
רועי פולקמן: הדבר השני שצריך בנושאים המרכזיים, יש עבודה נפלאה ותוכניות שהגיעו מהקהילה וצריך לעקוב אחרי הביצוע שלהן: בצבא, במשטרה, במערכת החינוך, בנושאי דת ומדינה.
רועי פולקמן: צריך להקים צוותי מעקב במשרד ראש הממשלה, לפרק אותן לתוכניות אופרטיביות.
רועי פולקמן: אני אומר לכם, 50%, 60%, 70% מזה כבר יש, אבל שזה ייעשה במשותף.
רועי פולקמן: זה האתגר.
רועי פולקמן: זה לא המדינה עכשיו בונה תוכניות לקהילות אלא הקהילה שותפה או מובילה אפילו בתיקון הזה.
רועי פולקמן: המדינה צריכה לתת את המשאבים אבל השותפות צריכה לקרות.
<מברטו מששה: זה התפקיד של המדינה.
<מברטו מששה: בשביל זה יש את משרד החינוך.
רועי פולקמן: בזה סיימתי.
רועי פולקמן: אלה שתי המשימות.
רועי פולקמן: לא צריך לא ועדת שרים ולא ועדת חקירה פרלמנטרית אלא להתחיל לעשות.
אברהם נגוסה: חבר הכנסת יצחק הרצוג, בבקשה.
יצחק הרצוג: מכובדי היושב-ראש, קודם כול, שיהיה לך בהצלחה, זה חשוב מאוד.
יצחק הרצוג: אני שמח לראות את חברתי פנינה תמנו-שטה ואת חברי שמעון סולומון, אני שמח ששניכם באים להיות אתנו כאן.
יצחק הרצוג: הצטרפתי לוועדה הזאת כאמירה ערכית, חברתית ופוליטית, שהנושא של העלייה והקליטה מוזנח.
יצחק הרצוג: כל מי שעלה תמיד נחשב עולה, כל החיים הוא עולה.
יצחק הרצוג: שאלתי פעם את אמא שלי, היא עלתה ממצרים בשנת 1947, אם היא נחשבת עולה ממצרים.
יצחק הרצוג: אבל הנה, עולים.
יצחק הרצוג: כל אדם שהוא דור שלישי – יש פה דור שלישי לעולי אתיופיה – נחשב עולה.
יצחק הרצוג: אנחנו חייבים לשבור את הסטיגמות הללו ואת ההסללה שעולה מכל עבר.
יצחק הרצוג: אני מברך את המפגינים ואת מי שיזמו את המחאה.
יצחק הרצוג: המחאה הזאת עשתה שינוי עצום בתודעה הלאומית הישראלית, עצום.
יצחק הרצוג: החבר'ה הצעירים הללו, שהופיעו תחת כל מסך ואמרו מה שיש להם לומר, אמרו אמת.
יצחק הרצוג: צריך להצדיע להם ועכשיו לראות איך לוקחים את המחאה הזאת והופכים אותה לתרגום אופרטיבי.
יצחק הרצוג: אני שמח גם שהקייסים פה.
יצחק הרצוג: אני רק חייב לומר למי שהעיר בעניין הרבנות, יש פסק-דין של הרב עובדיה יוסף, פסק הלכה, שבו הוא מפנה לרב הרצוג, שפסק כבר בשנות הארבעים שיהודי אתיופיה יהודים הם.
יצחק הרצוג: אז אין יותר טעם לחלוק.
יצחק הרצוג: אם יש רבנים שמפרים זאת הרי הם באמת גזענים.
<צגה מלקו: אבל כולם יודעים שמפלים.
<צגה מלקו: מה נעשה?
<צגה מלקו: זו השאלה.
יצחק הרצוג: לסיום, ברמה האופרטיבית יש שורה של נושאים.
יצחק הרצוג: אנחנו, סיעת המחנה הציוני, לוקחים את הנושא הזה ברצינות.
יצחק הרצוג: פרופסור טרכטנברג מוביל ועדה אמיתית ורצינית שלוקחת אירועים נקודתיים והופכת אותם לתרגום, מה הוא שורש הבעיה, כמו פרשת סלמסה, כמו פרשות אחרות, מה הסיפור.
יצחק הרצוג: האם זה העובדה ששמים אותך בגטו של דיור בשכונת קריית משה כזו או אחרת, האם יש חסם בגלל צבע העבודה, הרווחה והבריאות, האם יש חסם במערכת החינוך או במערכת האוניברסיטאית או במערכות אחרות, האם יש חסם בקבלה לעבודה, ועוד ועוד ועוד.