GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד ביטן: אני מכיר אותו שנים רבות בתוך הפעילות בליכוד.
דוד ביטן: הוא אדם שחי את העניין, רוצה לפעול למען פתרון הבעיה.
דוד ביטן: אני מבטיח לכם כנציג סיעת הליכוד פה, ואני מאמין שגם נציג סיעת כולנו מצטרף, נעשה הכול על מנת שהדברים יתועלו לכיוונים הנכונים ויימצא פתרון לבעיות שנוצרו.
דוד ביטן: תודה רבה.
אברהם נגוסה: גברת מהרטה ברוך, סגנית ראש עיריית תל-אביב, בבקשה.
<מהרטה ברוך רון: שלום לכולם.
<מהרטה ברוך רון: ד"ר נגוסה, ברכות על התפקיד.
<מהרטה ברוך רון: אין ספק שאתה מהווה כעת מודל לצעירים רבים שלא היתה להם תקווה.
<מהרטה ברוך רון: התפקיד שלך הוא תפקיד משמעותי, שבעיני משנה תפיסה.
<מהרטה ברוך רון: אני רוצה להמשיך להיות אופטימית במקצת ולדבר דווקא על כך שלדעתי המחאה הזאת היא הזדמנות אדירה לשינוי אמיתי.
<מהרטה ברוך רון: אני חושבת שהמחאה הזאת, שהובילו אותה צעירי העדה, שברובם הם בכלל ילידי הארץ, היא מחאה חשובה.
<מהרטה ברוך רון: המחאה הזאת מחלחלת גם אל תוך הקהילה וגם בתוך הקהילה קורים דברים נפלאים לדעתי.
<מהרטה ברוך רון: החברה הישראלית עד כה לא כל-כך הבינה את גודל הבעיות.
<מהרטה ברוך רון: מה שאני חווה זה את הפתעת הישראלים על כך שיש אפליה.
<מהרטה ברוך רון: "מה, לא מכניסים אתכם למועדון?
<מהרטה ברוך רון: " כן, יש אפליה וההכרה בבעיה היא צעד משמעותי לקראת הפתרון.
<מהרטה ברוך רון: חברתי צגה מלקו שיושבת לידי אמרה: "אני שלושים שנים יושבת בוועדה הזאת, סוקרת אותה, הבעיות ידועות אבל רק חברי הכנסת מתחלפים".
<מהרטה ברוך רון: זה עצוב, אבל היא צודקת מאוד.
<מהרטה ברוך רון: מצד שני, יש תקופות בהן כן נעשו דברים.
<מהרטה ברוך רון: כשיאיר צבן החליט לתת משכנתה נדיבה ליוצאי אתיופיה הוא נתן אותה; כשאמנון רובינשטיין פתח את הדלתות להשכלה הגבוהה בשבילנו, בשביל הדור שלי, הוא פתח.
<מהרטה ברוך רון: אז מי שרוצה לעשות יכול לעשות.
<מהרטה ברוך רון: צריך להתמקד בעשייה.
<מהרטה ברוך רון: זה גם המקום להדגיש שהפתרון של הבעיה שאנחנו מציפים כאן היום הוא לא פתרון של "זבנג וגמרנו".
<מהרטה ברוך רון: זה תהליך ארוך טווח.
<מהרטה ברוך רון: הבעיה נוגעת בכל המערכות.
<מהרטה ברוך רון: מצד שני, יש בעיות ספציפיות שאפשר לתת להן מענה מיידי.
<מהרטה ברוך רון: לדעתי לא נעשה מספיק בחודש-חודשיים האחרונים כדי להגיד: אנחנו מבינים את הבעיה ואנחנו פועלים מהר.
<מהרטה ברוך רון: במשטרת ישראל קורה תהליך יפה מאוד, בשיתוף הקהילה, של למידת הבעיות וניסיון באמת למצוא פתרונות.
<מהרטה ברוך רון: התהליך הזה נמשך ועודנו קיים ואני מאוד מעריכה את זה.
<מהרטה ברוך רון: יש בעיות בצבא.
<מהרטה ברוך רון: יש בעיה במרחב הציבורי.
<מהרטה ברוך רון: אני לא מוכנה לסבול מצב שבו הבן שלי ייצא לבלות במועדון ולא יתנו לו להיכנס.
<מהרטה ברוך רון: איך החברה הישראלית מכילה את הדבר הזה בשתיקה?
<מהרטה ברוך רון: אני חושבת שהבעיה היא גם של החברה הישראלית.
<מהרטה ברוך רון: עצם העובדה שלא יוצאים בלייני המועדונים ואומרים: "לא נאפשר מצב שבו יש קבוצה גדולה של האוכלוסייה שלא נכנסת לבלות" אז המצב חמור.
<מהרטה ברוך רון: יש לנו עבודה רבה.
<מהרטה ברוך רון: אני קוראת לראש הממשלה באמת לבנות תוכנית פעולה עם יעדים, עם לוח זמנים.
<מהרטה ברוך רון: שלושים שנים אנחנו צועקים והבעיות ידועות.
<מהרטה ברוך רון: הפעם לדעתי זה דבר אמיתי ואם לא יינתן פתרון אמיתי אנחנו לא נשתוק, אנחנו נצא לרחובות ונפגין עד שיהיה מענה אמיתי לבעיות שלנו.
אברהם נגוסה: נא לקצר בדברים כי אנחנו גם צריכים לשמוע את נציגי משרדי הממשלה, זה חשוב מאוד.
אברהם נגוסה: רוני אקלה, מנכ"ל הפרויקט הלאומי לקהילה האתיופית בישראל, בבקשה.
<רוני אקלה: תודה, אברהם נגוסה.
<רוני אקלה: אני מברך אותך, אני מצטרף לברכות של חברי.
<רוני אקלה: אני חושב שנאמרים פה הרבה מאוד דברים.
<רוני אקלה: זה לא חדש, כך זה קורה.
<רוני אקלה: מה שמפליא, שיש הרבה מאוד החלטות אבל הן לא מבוצעות.
<רוני אקלה: זה מצער אותי.
<רוני אקלה: יש הרבה מאוד דיונים, הרבה מאוד דיבורים, הרבה מאוד אמירות, הרבה מאוד סיסמאות שנזרקות לחלל האוויר.
<רוני אקלה: אומרים: נעשה כך, ונעשה כך, ונעשה כך.
<רוני אקלה: בסופו של תהליך הדברים לא נעשים.
<רוני אקלה: זה עצוב.
<רוני אקלה: אם היו מדברים בשנות השמונים כפי שמדברים עכשיו הייתי מאמין.
<רוני אקלה: היות שבאתי לכאן בשנות השמונים ואני יודע בדיוק מה קרה במהלך השנים הללו, עכשיו קשה מאוד להאמין.
<רוני אקלה: כלומר, סיסמאות ודיבורים לא יקדמו אותנו לשום מקום.
<רוני אקלה: היום יש בתוך הקהילה שלנו בעלי מקצוע שיכולים להוביל, שיכולים לקבל אחריות, שיכולים ליישם מדיניות ואין סיבה שלא נוכל להוביל את הדברים האלה בשיתוף עם כולם.
<קריאה: מי זה "אנחנו"?
<רוני אקלה: אני, אתה וכולנו.
<רוני אקלה: אם אתה לא אתי אז יש לך בעיה.
אברהם נגוסה: אני מבקש לא להתערב.
אברהם נגוסה: כפי שאתה לא רוצה שייכנסו בדבריך, אל תיכנסו בבקשה בדבריו של אחר.
אברהם נגוסה: יהיה לנו זמן להתווכח כאשר ניכנס לכל נושא ונושא.
אברהם נגוסה: כרגע תנו לאנשים להביע את דעותיהם.
<רוני אקלה: תוכניות יש למכביר.
<רוני אקלה: לא צריך לתכנן תוכניות.
<רוני אקלה: יש זריקת אחריות מאחד לשני וזה לא טוב.
<רוני אקלה: לפני שנתיים הייתי בתקווה גדולה מאוד אך למרות הכול הדברים לא התממשו.
<רוני אקלה: עכשיו אני שומע שאם היה כך היינו יכולים לעשות כך.
<רוני אקלה: כאשר אנחנו בעמדות מפתח עלינו לעשות.
<רוני אקלה: אחרי שאפרוש מן התפקיד שלי אני לא רוצה לומר "חבל שלא עשיתי את זה".
<שמעון סלומון: עכשיו אתה עובד בשטח.
<שמעון סלומון: אתם צריכים להביא את השינוי.
<רוני אקלה: הבאתי את השינוי.
<רוני אקלה: אתה מכיר אותי, אני לא מדבר בסיסמאות.
<רוני אקלה: האמן לי, גם מספרית, אם היו שואלים אותי לגבי הקהילה, אני יכול לתת דין וחשבון מאל"ף ועד ת"ו.
<רוני אקלה: לכן בתחום אחריותי אני מאוד שמח שהבאתי אותם ילדים לבגרות משמעותית שמשתווה לבגרות בממוצע הארצי.
<רוני אקלה: לא רק אני אומר את זה, כולם יודעים.
<שמעון סלומון: אז המצב בסדר?
פנינה תמנו: חשוב שהתוכניות יהפכו להיות משולבות, שיתאימו את עצמן.
<רוני אקלה: אני מבקש, אני מכבד אתכם, כשדיברתם לא התערבתי ולא הפרעתי.
<רוני אקלה: לדעתי אנחנו צריכים לעסוק בעבודה משותפת, לא של בני הקהילה בלבד.
<רוני אקלה: יש לנו הרבה מאוד אנשי מקצוע ממשרדי הממשלה ומגופים אחרים.
<רוני אקלה: צריך לשלב ידיים כי הבעיות שלנו – אפשר לפתור אותן.
<רוני אקלה: אין סיבה שנצטרך להגיד: הנה יש כל-כך הרבה בעיות, כל-כך הרבה צרות.
<רוני אקלה: אני אומר לכם, הקהילה שלנו היא קהילה קטנה מאוד ואם נעשה פילוח אנחנו יכולים להגיע לאותם אנשים שזקוקים לעזרה.
<רוני אקלה: אני חושב שרבים מן היושבים פה לא צריכים עזרה.
<רוני אקלה: יש אנשים שצריכים עזרה באמת ואנחנו צריכים לעזור להם.
<לב ברדני: משנת 1984 ועד היום מקהילת יוצאי אתיופיה בסביבות 52% או 54% עדיין נמצאים בתרבות אזרחית ניהולית של אגף הרווחה.
<לב ברדני: על מה אנחנו מדברים?
<רוני אקלה: אגיד לך על מה אנחנו מדברים.
<רוני אקלה: אתה, כמי שמייצג את הרווחה, יש לי תשובה עבורך.
אברהם נגוסה: אני מבקש, אנחנו לא מנהלים דיאלוג.
<רוני אקלה: אני לא נכנס כרגע לשאלה מה הן הסיבות ולמה.
<רוני אקלה: אתה יודע את זה טוב ממני.
<רוני אקלה: הגיע הזמן שלא רק אנשים שיושבים כאן, יש הרבה מאוד אנשים שנמצאים מחוץ למסגרת הזאת שיכולים לשבת ביחד ולפתור את הבעיה של הקהילה האתיופית.
<רוני אקלה: תודה רבה.
אברהם נגוסה: ד"ר נגיסט מנגשה, מנהלת אגף החינוך בעיריית ראש העין, בבקשה.
<נגיסט מנגשה: תודה רבה.
<נגיסט מנגשה: אני באתי בעיקר לברך את חבר הכנסת ד"ר נגוסה, מסיבה אחת עיקרית.
<נגיסט מנגשה: אני כבר עשרים שנים מתמידה פה בוועדות, בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, בוועדת החינוך והתרבות, כל הזמן באתי והתייצבתי.
<נגיסט מנגשה: לפעמים ראיתי בזה מקום לוונטילציה, שאוכל להשתחרר, שמעתי את החברים שלי משתחררים.
<נגיסט מנגשה: תמיד אנחנו מציינים שיש בעיות ומקשיבים לנו, יוצאת הודעה לעיתונות ובזה נגמר.
<נגיסט מנגשה: היום גם אמרתי שאבוא, למרות שאני כבר 3 שנים לא עוסקת בעבודה עם הקהילה, אני עוסקת בדברים ברמה העירונית ביישוב שבו אני נמצאת.
<נגיסט מנגשה: התלוננו אנשים: למה היתה הפגנה אלימה.
<נגיסט מנגשה: גם בתוך הקהילה וגם מחוץ לקהילה אנשים התלוננו על האלימות של בני הנוער שיצאו להפגנה.
<נגיסט מנגשה: מה בני הנוער האלה ביקשו בסך הכול?
<נגיסט מנגשה: להיות שווים בחברה הישראלית, שיהיה להם דיור, שיהיו להם מקומות עבודה, שילמדו באמת בכבוד בארץ הזאת, שיש בה כל-כך הרבה חובות כלפינו.
<נגיסט מנגשה: זה דבר אחד.
<נגיסט מנגשה: דבר שני, לגבי ועדת השרים, באמצע שנות התשעים הוקמה ועדת שרים וועדת מנכ"לים.
<נגיסט מנגשה: הייתי נציגת הקהילה.
<נגיסט מנגשה: הבעיות שעלו כאן עלו גם שם.
<נגיסט מנגשה: התקבלו החלטות.
<נגיסט מנגשה: אני נשארתי עם הפרוטוקולים.
<נגיסט מנגשה: עדיין הפרוטוקולים הם אותם פרוטוקולים על אותן בעיות שלגביהן התקבלו החלטות, אנחנו עדיין דנים, ועכשיו עוד פעם קמה ועדת שרים.
<נגיסט מנגשה: אני חושבת שצריך לחשוב קצת אחרת.
<נגיסט מנגשה: ועדת חקירה פרלמנטרית היא טובה לכותרת בעיתונים, נקודה.
<נגיסט מנגשה: הייתי חברת ועדה פרלמנטרית בתקופה של סוף שנת 1999 ותחילת שנת 2000, ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא פערים חברתיים.
<נגיסט מנגשה: מה נעשה?
<נגיסט מנגשה: יש לי את הדוח במגרה.
<נגיסט מנגשה: אם אנחנו רוצים לעכב עניינים מקימים ועדות: "שב ותמתין עד שהוועדה תלמד".
<נגיסט מנגשה: אני לא בעד ועדת חקירה.
<נגיסט מנגשה: אני גם לא יודעת מה אנחנו יוצאי אתיופיה רוצים.
<נגיסט מנגשה: מה אנחנו רוצים שיהיה?
<נגיסט מנגשה: אנחנו גם צריכים לדעת מה אנחנו רוצים.
<נגיסט מנגשה: רוב הפתרון נמצא בידיים שלנו, חברים.
<נגיסט מנגשה: חשוב שאנחנו גם כן נעשה משהו, גם עם עצמנו, ונסייע גם לאותם צעירים שהיום מסתובבים עם כאב רב במקומות שונים ללא תעסוקה, ללא מקומות עבודה ראויים.
<נגיסט מנגשה: עלו הרבה מאוד בעיות.
<נגיסט מנגשה: חברי הכנסת באו ולמדו את הבעיות האלה.
<נגיסט מנגשה: שמענו את חבר הכנסת חנין.
<נגיסט מנגשה: אני מודה לך על ההתייעצות, היא באמת רצינית.
<נגיסט מנגשה: אפילו לא היה לי מה להגיד.
<נגיסט מנגשה: אנחנו פה יוצאי אתיופיה, אתם מתמחים בבעיות שלנו, אתם יודעים את הבעיות שלנו.
<נגיסט מנגשה: אני כל-כך רגועה.
<נגיסט מנגשה: אבל ב"תכלס" מי שצריך לשנות זה אתם.
<נגיסט מנגשה: הכנתי רשימה של החלטות ממשלה ושל פרויקטים שונים בהחלטות הממשלה.
<נגיסט מנגשה: המדינה מקבלת החלטות אבל אין בהן תקציבים.
<נגיסט מנגשה: יש החלטה אבל במרביתה ללא תקציבים.
<נגיסט מנגשה: יחד עם זאת, אני לא מסכימה לשפוך את התינוק עם המים.
<נגיסט מנגשה: אני רוצה לשמור את התינוק, לגדל אותו, לטפח אותו בתוך החברה הישראלית.
<נגיסט מנגשה: אבל אני רוצה לזרוק את המים המזוהמים.
<נגיסט מנגשה: יש הרבה דברים שעושים.
<נגיסט מנגשה: העשייה הזאת צריכה להימשך.
<נגיסט מנגשה: ההשקעה שהמדינה עושה צריכה להימשך, אבל ללא הקמה של שולחנות חדשים השולחנות האלה עוד לא נגמרים.
<נגיסט מנגשה: אני חושבת שגם הבעיות של הנכדים שלי יעמדו לדיון בשולחנות עגולים.
<נגיסט מנגשה: אני רוצה להגיד לחברים שלי יוצאי אתיופיה, המקום הזה הוא מקום לוונטילציה, לנשום, לדבר על הבעיות, אבל הפתרון במרביתו נמצא בידיים שלנו.
<נגיסט מנגשה: ניקח את עצמנו בידיים ונוביל.
<נגיסט מנגשה: אגיד לכם למה.
<נגיסט מנגשה: אל תתפתו לוועדות האלה.
<נגיסט מנגשה: היום כמו מגפה אנחנו יצאנו להפגנה, הנושא שלנו עלה על סדר היום הציבורי.
<נגיסט מנגשה: בעוד 3 שבועות הנושא הזה לא יהיה על סדר היום.
<נגיסט מנגשה: אם אנחנו לא ממשיכים- - -
<צגה מלקו: אז יקימו עוד פרויקטים.
<נגיסט מנגשה: לא באתי לכאן לייצג אף פרויקט.
<נגיסט מנגשה: תנו לי רגע לסכם.
<נגיסט מנגשה: אנחנו צריכים לקחת את עצמנו בידיים.
<נגיסט מנגשה: אני היום מנהלת אגף החינוך והנוער ביישוב.
<נגיסט מנגשה: הנגיעה שלי בקליטה של עולי אתיופיה רק מינימלית, אבל הילדים שלי סובלים מאותה בעיה, לכן אהיה שותפה בהמשך.
<נגיסט מנגשה: תודה.
אברהם נגוסה: צגה מלקו מרשות השידור, בבקשה.
<צגה מלקו: קודם כול אני מברכת את חבר הכנסת אברהם נגוסה.
<צגה מלקו: באמת אתה מודל, וכבר בירכתי אותך בטלפון.
<צגה מלקו: כבר שנים רבות אני מגיעה לפה ומסקרת מתוקף תפקידי כעובדת רשות השידור.
<צגה מלקו: את רוב חברי הכנסת אני מכירה.
<צגה מלקו: כפי שאמרתי בהתחלה, הבעיות תופחות ורק חברי הכנסת מתחלפים.
<צגה מלקו: לאחרונה הם מתחלפים בתדירות גבוהה יותר, כל שנה-שנתיים, ושום דבר לא נעשה.
<צגה מלקו: אתם הצעירים חושבים שנושא האתיופים עלה עכשיו בגלל הפגנה?
<צגה מלקו: גם ב-2012 זה עלה בעקבות הפגנה.
<קריאה: ב-1988.
<צגה מלקו: וגם ב-1996 בפרשת הדם.
<צגה מלקו: לא היתה הפגנה גדולה יותר מן ההגנה בעקבות פרשת הדם.
<צגה מלקו: באנו, שמענו, הקימו ועדה בראשות הנשיא לשעבר יצחק נבון.
<צגה מלקו: שום דבר לא יצא מזה.
<צגה מלקו: אגיד לכם מה הבעיה.
<צגה מלקו: לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לגבי שנת 2014 יש בישראל 137,000 יוצאי אתיופיה, מתוכם 51,000 נולדו פה, כלומר יותר משליש.
<צגה מלקו: אבל אלה שנולדו בארץ גם הם נחשבים לעולים חדשים, כביכול צריך לקלוט אותם, משרד העלייה והקליטה צריך לטפל בהם וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות צריכה לדון בהם, כפי שחבר הכנסת דב חנין אמר.
<צגה מלקו: למה כך צריך להיות?
<צגה מלקו: בסך הכול אנחנו מכירים את הבעיות שיש לנו.
<צגה מלקו: אפשר לפתור אותן במערכות הקיימות.
<צגה מלקו: במקום זה, את הקהילה הפריטו, הקימו מיליוני פרויקטים, מיליוני ארגונים וגופים.
<צגה מלקו: למה צריך את זה?
<צגה מלקו: למה אנחנו צריכים פרויקטים?
<צגה מלקו: למה אנחנו צריכים גופים?
<צגה מלקו: מוקדי הקליטה, מי שהקים אותם היא שרת העלייה והקליטה דאז יולי תמיר ורשויות מקומיות מפעילות אותם.
<צגה מלקו: עובדי מוקד קליטה, אקדמאים, עובדים ברשות מקומית.
<צגה מלקו: בשביל מה?
<צגה מלקו: רק בשביל שיוצאי אתיופיה ידברו עם אנשים באמהרית ויחזרו הביתה.
<צגה מלקו: אין להם שום תפקיד.
<צגה מלקו: אלה אקדמאים שמועסקים על-ידי קבלנים, לא על-ידי משרד העלייה והקליטה ולא על-ידי הרשות המקומית.
<צגה מלקו: האנשים האלה מועסקים יותר מ-10 שנים והשכר שלהם לא עולה, נשאר אותו דבר.
<צגה מלקו: זו אפילו עבירה פלילית, על-פי החוק מגיע להם.
<צגה מלקו: אין להם קידום, האנשים האלה נשארים ומתבגרים.
<צגה מלקו: מוזר, לא מזמן קיבלו גם מכתב פיטורים.
<צגה מלקו: מרכז ההיגוי – הנה ידידי דוד מהרט מנהל המרכז יושב פה – פועל יותר מ-20 שנים.
<צגה מלקו: משרד החינוך לא יכול להקים בתוכו את הדבר הזה ולקלוט את העובדים?
<צגה מלקו: נוח לו שקם פרויקט לאומי.
<צגה מלקו: אז מה קרה?
<ראובן אדג'ואיצאו: אבל מי גרם לזה?
<ראובן אדג'ואיצאו: בני העדה.
<צגה מלקו: לא.
<צגה מלקו: הממסד.
<ראובן אדג'ואיצאו: - - -
<שמעון סלומון: כבוד הקייס, אני מציע שתהיה דוגמה אישית ותן לנו לנהל פה את השיחה כפי שצריך.
<ראובן אדג'ואיצאו: תרבות דיבור – זה מה שאנחנו למדנו.
<צגה מלקו: עובדי מרכז ההיגוי עושים את עבודתם.
<צגה מלקו: למה זה צריך להיות בנפרד?
<צגה מלקו: למה משרד החינוך לא יכול לקלוט אותם?
<צגה מלקו: זה דבר אחד.
<צגה מלקו: אנחנו בקהילה הפכנו להיות פרויקטים.
<צגה מלקו: למה ילידי הארץ, כש-51,000 נולדו פה, למה הם צריכים פרויקטים בנפרד?
<צגה מלקו: אם זה במשטרה ובכל מקום, כל מי שנמצא צריך לשלב אותו.
<צגה מלקו: מי שצריך תגבור יקבל סיוע בתוך המערכת.
<צגה מלקו: אתם יודעים, צבע העור שלנו כל-כך יפה ביהדות התפוצות כדי לגייס כסף, זה כל-כך טוב.
<צגה מלקו: אתם יודעים כמה כסף מגייסים בזכותנו?
<צגה מלקו: אבל כשזה מגיע לפה מה אנחנו רואים?
<צגה מלקו: אין את זה.
<צגה מלקו: במשרד ראש הממשלה היתה תוכנית חומש.
<צגה מלקו: רק אדם אחד קנה דירה.
<צגה מלקו: נכון?
<צגה מלקו: התוכנית כבר נכשלה.
<צגה מלקו: עכשיו הביאו לנו את התוכנית "דרך חדשה", מחר יביאו לנו "דרך צהובה" או "דרך אדומה", רק יחליפו את השם.
פנינה תמנו: תקראי קודם כול את "הדרך החדשה".
פנינה תמנו: היא מדברת בדיוק על מה שאת אומרת.
פנינה תמנו: "הדרך החדשה" אומרת להפסיק את הבידול.
פנינה תמנו: זו החלטת ממשלה שקובעת שהפרויקטים שמבדלים את בני הקהילה חייבים להיפסק.
פנינה תמנו: כפי שנאמר, בצדק, הפתרונות אצלנו.
פנינה תמנו: לא לתקוף החלטות ממשלה שקובעות להפסיק עם הבידול.
פנינה תמנו: אנחנו מדברים בדיוק על אותו דבר, רק צריך לדעת איך ליישם.
<מברטו מששה: בואו נבטל את הגזענות בחברה.
<מברטו מששה: זה אותו דבר.
<צגה מלקו: כל תוכנית וכל עניין שמבדלים אותנו לא צריך לקבל אותם.
<מהרטה ברוך רון: ואם יש עולים חדשים?
<מהרטה ברוך רון: לא לשלול מהם את הזכות לקבל סיוע אישי ספציפי.
פנינה תמנו: זו "הדרך החדשה".
<צגה מלקו: יש עולה חדש עם הכשרה מסוימת, משרד העלייה והקליטה צריך לטפל בו, אין ספק, כמו בכל עולה.
פנינה תמנו: תקראי את התוכנית.
פנינה תמנו: זה חשוב מאוד כדי לא לשפוך את התינוק עם המים.
פנינה תמנו: קראת אותה?
פנינה תמנו: עם כל הכבוד, אי אפשר לעשות דמגוגיה.
פנינה תמנו: אם רוצים להפסיק את הבידול צריך החלטת ממשלה.
<צגה מלקו: כבור כל עולה חדש עד שנה מסוימת – יש את משרד העלייה והקליטה.
<צגה מלקו: אבל הוותיקים או ילידי הארץ לא צריכים להיות מטופלים במשרד העלייה והקליטה.
<צגה מלקו: מי שהקים את "הדרך החדשה" זה משרד העלייה והקליטה.
<צגה מלקו: סליחה, פנינה תמנו-שטה, לפני שנתיים משרד העלייה והקליטה הקים את הדבר הזה.
<מברטו מששה: "הדרך החדשה" לא מדברת על עולים.
<מברטו מששה: העולים לא היו שם.
פנינה תמנו: הצלחנו להעביר החלטה להעביר את המנגנון למשרד ראש הממשלה.
<קריאה: ולהקים מינהלת מיוחדת לאתיופים.
<צגה מלקו: אני מסכמת בזה.
<צגה מלקו: כל דבר שלא משלב אותנו אני חושבת שאין בו צורך.
<צגה מלקו: אם יש עולה חדש עד שנה מסוימת, על-פי חוק, על-פי כללים, עד 15 שנים – משרד העלייה והקליטה יטפל בו.
<צגה מלקו: מי שמעבר לזה יקבל את הטיפול בגופים ברשויות הקיימות, יקבל תגבור.
אברהם נגוסה: גברת שרה אלמו מן המאבק להעלאת יהודי אתיופיה.
<שרה אלמו: אשתדל לדבר בקצרה אז פשוט אקרא מן הדף כדי לא לבזבז את זמנכם ובאמת להתעסק בעיקר.
<שרה אלמו: קוראים לי שרה אלמו, סטודנטית למשפטים באוניברסיטה העברית ואני לוקחת חלק במאבק להעלאת שארית יהודי אתיופיה לישראל.
<שרה אלמו: מי שייסד את מטה המאבק הוא סטודנט, חבר שלי, ששמו אורי פרדרינק.
<שרה אלמו: מטה המאבק קם על מנת לסיים את העלייה בצורה מכובדת, נאותה, אחראית והגונה ולהביא לאיחוד בני משפחות המופרדות במשך שנים רבות.
<שרה אלמו: הוא מורכב מפעילים מכל קצוות הקשת הפוליטית והאזרחית.
<שרה אלמו: אתחיל בציטוט.
<שרה אלמו: "כל בר דעת מבין שהפרדה בין בני משפחות, שחלקם נשארו באתיופיה וחלקם עלו ארצה, היא לא אנושית ויש בה משום פשע והתאכזרות" – במילים קשות אלה הגדיר נשיא בית-המשפט העליון לשעבר מאיר שמגר את מצבם של כ-5,000 מיהודי אתיופיה שנשארו מאחור, הופרדו ממשפחותיהם ולכולם קרובי משפחה מדרגה ראשונה החיים בישראל.
<שרה אלמו: אנחנו כבר לא מדברים על הפן המשפטי ועל יישום מפלה של חוק השבות כשזה נוגע לקהילת יהודי אתיופיה.
<שרה אלמו: אנחנו מדברים על הפן האנושי, על החובה המוסרית שיש לכולנו, למדינה ולנו כאזרחים כלפי המשפחות שכבר עלו וכלפי היהודים שנשארו שם, יהודים הסובלים ממצוקות שונות במחנות הפליטים באדיס אבבה ובגונדר.
<שרה אלמו: אין שום הסבר מתקבל על הדעת לכך שילד יגדל שלא בחיק אמו, שאח לא יכיר את אחיו או אחיותיו, שסבתא לעולם לא תזכה לראות את נכדיה.
<שרה אלמו: קהילת יהודי אתיופיה בישראל סובלת מיחס מפלה של החברה הישראלית והמוסדות הציבוריים בה.
<שרה אלמו: חלקים גדולים מבני העדה מרגישים מושפלים ומופלים לעומת אוכלוסיות אחרות.
<שרה אלמו: שאלת עלייתם של שארית יהודי אתיופיה יכולה לשמש כאבן בוחן עבורנו, העולים הוותיקים מאתיופיה, בשאלה האם קיבלה אותנו החברה הישראלית כיהודים שווי-ערך, והיא עשויה בתנאים מסוימים להפוך לנושא מרכזי למחאה.
<שרה אלמו: חשוב לציין שההחלטה שלא להביאם ארצה היתה החלטה פקידותית ולא משפטית או ממלכתית.
<שרה אלמו: מאז נמצא הנושא בדיונים חוזרים ונשנים על-ידי ועדות ממשלתיות וציבוריות, שבינתיים אף אחד מהם לא נשא פרי.
<שרה אלמו: הטענה כי שארית יהודי אתיופיה לא מועלית בגלל חוק השבות גם היא בעייתית, משום שממנה נובעת המסקנה שבעיני המדינה אנחנו יהודים מסוג אחר.
<שרה אלמו: מדינת ישראל לעולם לא תוכל להחזיר לילד שהופרד מאמו את אותן שנים אבודות, שנים בהן התייתם באופן מלאכותי באמצעות מדיניות מפלה של הממשלה, אך יש באפשרותה ובאפשרותכם שלכם לשנות זאת.
<שרה אלמו: לסיפור הזה עדיין יכול להיות סוף אחר.
<שרה אלמו: חברי וחברות הכנסת, יש לכם את הכוח לשנות זאת.
<שרה אלמו: לאחרונה אושרה עליית בני משפחתם של שניים מלוחמי מבצע "צוק איתן" בעקבות הפרסומים בתקשורת, אבל חשוב לומר שבלי קשר לשאלה האם הם לחמו במבצע כזה או אחר, בלי קשר לשאלה בכמה כתבות הם הופיעו בטלוויזיה וברדיו, בלי קשר לשאלה כמה לייקים הם קיבלו בפייסבוק, יש לנו חובה מוסרית להעלות את כולם.
<שרה אלמו: אני פונה אליכם שוב, כולנו פונים אליכם, חברי וחברות הכנסת, עשו את הדבר הנכון, את המעשה המוסרי, תפעילו לחץ על מי שצריך, ובעיקר על שר הפנים הנכנס, והביאו לאיחוד המשפחות.
<יהודה שרף: הם לא עולים.
<יהודה שרף: הם באים בתחום ההומניטרי.
<יהודה שרף: זה הבדל גדול.
<שרה אלמו: מדובר במשפחות מפורקות, משפחות שבהן האם נמצאת בישראל והילדה נמצאת באתיופיה.
<שרה אלמו: את זה חייבים לשנות כי אין שום הצדקה פרוצדורלית, אין שום הסבר רציונלי לעניין הזה.
<שרה אלמו: באמת חייבים להפסיק את הטרגדיה הזאת.
<שרה אלמו: תודה.
אברהם נגוסה: נציג משרד ראש הממשלה נמצא פה.
אברהם נגוסה: אתן לעוד שני אנשים לדבר ולאחר מכן הוא יתייחס ואז נחזור לדיון.
אברהם נגוסה: לא נשחרר אותו.
אברהם נגוסה: אורי רדה, אתה ברשימה, תחכה.
<אורי רדה: אני ברשימה, אבל יש יתומים, אלמנים ואלמנות מ"מבצע משה" ואף אחד לא מדבר על זה.
<אורי רדה: אברהם נגוסה, אתה "מסנן" אותי שעתיים.
אברהם נגוסה: אני אומר לך, אתה רשום.
אברהם נגוסה: דוד מהרט, בבקשה.
<דוד מהרט: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
<דוד מהרט: אני מצטרף לכל הברכות.
<דוד מהרט: חברי כנסת כבר היו לנו אבל יושב-ראש ועדה עוד לא היה לנו, אז מבחינתנו שברת תקרה אחת.
<דוד מהרט: יש עוד תקרה ובעזרת-השם בסבב הבא אני מקווה גם שיהיו לנו שרים ושרות מבני הקהילה.
פנינה תמנו: ראשי ממשלה ונשיאים.
אברהם נגוסה: חסר לנו זמן ואני מבקש, כדי שאחרים גם ידברו אל תיכנסו באמצע דבריו.
אברהם נגוסה: תסכם בקיצור.
<דוד מהרט: לעצם העניין, אני מוותיקי בני הקהילה שמסתובבים בוועדות ואני שומע ויודע את הדיבור רב השנים שנמשך לפחות בעשרים ומשהו השנים שאני מסתובב במשכן וגם בפורומים אחרים.
<דוד מהרט: התסכול, מבחינתי לפחות, התחושה שלי היא שלרבים מן הצרכים של בני הקהילה הפתרונות ידועים, רק תמיד הבעיות הן בביצוע וביישום של אותם פתרונות.
<דוד מהרט: אני מייצג גוף שנקרא "מרכז ההיגוי", שעובדים בו כ-70 אנשים.
<דוד מהרט: צגה מלקו הזכירה אותו קודם.
<דוד מהרט: זה גוף שכאשר בזמנו היה לו מנדט לעשות דברים הוא עשה.
<דוד מהרט: מאז חוק המכרזים כל פעם צומצמה פעילותו וכרגע עובדי מרכז ההיגוי עומדים בסימן שאלה ועתידו של המרכז לוט בערפל, בעוד קצת יותר מחודש הם כנראה יפוטרו.
<דוד מהרט: היום הדרישה של עובדי מרכז ההיגוי, כפי שצגה מלקו אומרת, היא להשתלב בתוך מערכת החינוך, בתוך משרד החינוך ולהפסיק להיות עובדי קבלן.
<דוד מהרט: זו הדרישה שעובדי מרכז ההיגוי מציגים.
<צגה מלקו: גם מוקד הקליטה.
<צגה מלקו: אני מוסיפה.
<דוד מהרט: אני חושב שבמקומות רבים יש רבים מבני הקהילה שמועסקים על-ידי קבלני משנה: מוקדי קליטה, עובדי סוכנות יהודית, עובדי פרויקטים רבים.
<דוד מהרט: הגיע הזמן לשלב אותם בתוך המערכת הממלכתית, גם כדי שיוכלו לשרת לא רק את בני קהילתם אלא את כלל הציבור.
<דוד מהרט: נקודה חשובה בעיני היא שיש דבר שנקרא תופעת הגזענות.
<דוד מהרט: תופעת הגזענות, אחת הדרכים לצמצם אותה היא המגע, היא המפגש.
<דוד מהרט: העובדה שהיום יש ציבורים גדולים שלא רואים מחנכים בני הקהילה, שלא רואים גננות בנות הקהילה, שלא רואים מורים בני הקהילה וגדלים כאילו שבני הקהילה לא קיימים – זו בעיה שצריך להתמודד איתה.
<דוד מהרט: הנקודה השנייה היא, אני בדקתי וחקרתי, גזענות מתחילה בגיל הרך והיא מתגבשת כבר בגיל 7.
<דוד מהרט: צריך להתחיל חינוך לקבלת השונה והאחר עוד בגיל הרך.
<דוד מהרט: בעניין הזה, אגב, הגשנו גם תוכנית למשרד החינוך, מה לדעתנו צריך לעשות.
<דוד מהרט: דבר נוסף שאני רוצה להגיד, אדוני היושב-ראש, אתה יודע, כולם יודעים, יש לפחות שני דברים שקשה להתווכח איתם.
<דוד מהרט: יש פערים בהישגים הלימודיים בין בני הקהילה ובין החברה הישראלית למרות שיש צמצום בתחומים מסוימים וצריך לברך על כך, ויש פערים בתחום הכלכלי.
<דוד מהרט: הפער בהכנסה בין משפחה יוצאת אתיופיה למשפחה ממוצעת בחברה הישראלית הוא של 5,000 שקל בחודש, לא בשנה, פער של 60,000 שקל בשנה.
<דוד מהרט: צריך לטפל בזה.
<דוד מהרט: לגבי החינוך, אני חושב שהדיבור של רבים היום הוא שצריך לצאת מן המסגרות המבדלות.
<דוד מהרט: אני מסכים בעניין הזה.
<דוד מהרט: בארצות-הברית פועלים בגישת הוואוצ'רים, השוברים.
<דוד מהרט: בן אדם שצריך משהו והוא בעל יכולת או שיש לו צורך לעזרה לימודית מקבל שובר ומקבל פתרון אינדיבידואלי.
<דוד מהרט: כפי שעושה הורה בעל אמצעים במדינת ישראל שהילד שלו מתקשה במתמטיקה, הוא מביא מורה פרטי והילד מקבל את מה שהוא צריך.
<דוד מהרט: לא צריך לכנס קבוצת דומים לו כדי לתת לו סיוע.
<דוד מהרט: אם יפעלו בצורה של וואוצ'רים, שוברים, חונכויות וכולי, אם הבת שלי מתקשה במשהו אני אקבל מורה שיבוא לבית שלי וייתן לבת שלי עזרה בתחום שהיא צריכה ולא כאיזו קבוצת אתיופים שצריכים עזרה.
<דוד מהרט: חוג העשרה, למשל, הוא נושא חשוב מאוד.
<דוד מהרט: משפחה שאין לה כסף לשלם הילד שלה לא יכול להשתתף, אבל אם תגיד לילד: "לך למתנ"ס בעיר המגורים שלך, תבחר את המקצוע שאתה רוצה.
<דוד מהרט: להורים שלך יש בעיה כלכלית?
<דוד מהרט: אנחנו ניתן להם שובר ואתה תקבל את מה שאתה רוצה.
<דוד מהרט: " לא צריך ליצור מסגרות הומוגניות.
<דוד מהרט: לסיכום, אני תומך בשיטת השוברים.
<דוד מהרט: ודבר אחרון, דיברו פה חברי הכנסת על אפליה מתקנת.
<דוד מהרט: חברים, אפליה מתקנת היא פתרון זמני.
<דוד מהרט: בשביל לתת פתרון ארוך טווח היום צריך ליצור הזדמנויות שוות, שלא ניתנות כעת לבני הקהילה בגלל סביבת המגורים שלהם, בגלל המצב הסוציו-אקונומי של ההורים שלהם.
<דוד מהרט: הריכוזים הגדולים של בני הקהילה, שכונות המצוקה של בני הקהילה, אתה יודע איך נוצרו?
<דוד מהרט: הןנוצרו כאשר לסוכנות היהודית היו בשנות השמונים מרכזי קליטה מתקפלים.
<דוד מהרט: שכונת שמשון באשקלון, שכונת שאול המלך, ואני יכול למנות עוד שכונות רבות, אלה מקומות שהיו מרכזי קליטה.
<דוד מהרט: בסוכנות היהודית קראו לזה מרכז קליטה מתקפל.
<דוד מהרט: מה זה מרכז קליטה מתקפל?
<דוד מהרט: אומרים לעולים: "זה היה מרכז קליטה אך מעכשיו זה הדיור שלכם, אנחנו סוגרים את המשרד ולוקחים את הכיסאות ומשאירים אתכם כך".
<דוד מהרט: כך נוצרו השכונות הראשונות עם מאה אחוז של בני הקהילה.
<דוד מהרט: בהחלט נעשו טעויות וצריך לתקן אותן, וצריך גם ללמוד מן הטעויות האלה כדי לא לחזור עליהן פעם נוספת.
אברהם נגוסה: נתן מלסה, נציג הצעירים, בבקשה.
<נתן מלסה: מזל טוב על התפקיד.
<נתן מלסה: אני רוצה לערער כמה תפיסות שקיימות באולם הזה.
<נתן מלסה: אנחנו לא קהילה.
<נתן מלסה: אנחנו בסך הכול חולקים צבע עור.
<קריאה: אנחנו כן קהילה.
<נתן מלסה: זה אומר שאף אחד לא יכול לייצג ולדבר בשמי, זה כל הסיפור.
<נתן מלסה: אנחנו חשופים אולי למקרי גזענות משותפים, אבל יותר מזה – אנחנו חיים במקומות אחרים, אין לנו מנהיגים, יש לנו פה רב וקייסים.
<נתן מלסה: זאת אומרת, אנחנו פשוט אינדיבידואלים בתוך קהילה שחולקת צבע עור.
<נתן מלסה: זה קודם כול.
<נתן מלסה: אם נתמקד בשאלה מה הבעיה – אף אחד לא מנסה לאבחן מה הבעיה פה.
<נתן מלסה: כולם מדברים פה על תקציבים, על פרויקטים, על תוכניות.
<נתן מלסה: אף אחד לא הגדיר מה הבעיה.
<נתן מלסה: אני וחברי אומרים שהבעיה היא הגזענות הממוסדת, התוכניות המחריגות, האגפים המיוחדים, הם הבעיה.
<נתן מלסה: הם יוצרים את השוּלִיוּת ובגלל זה אנחנו נמצאים בשוליים, רק בגלל הדברים האלה.
<נתן מלסה: זאת אומרת, גם ועדת ההיגוי במשרד החינוך, גם הפרויקטים: פרויקט לאומי, נציגות הארגונים, כל הדברים האלה צריכים להיסגר באופן מיידי.
<נתן מלסה: אנחנו צריכים להיות אזרחים כמו כולם.
<נתן מלסה: ממשלת ישראל צריכה לקבל על-פי כל משרד וממסד אחריות עלינו, בלי שום אגפים מיוחדים, בלי שום דבר.