GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מאיר חביב: ומה שאני אומר לכם, הייתי אצל ראש הממשלה במוצאי שבת, ראינו את משחק הכדורגל ביחד וגם ישבנו שלוש שעות ביחד.
<מאיר חביב: ואמרתי לו: לצערי, אתם לקחתם החלטת ממשלה מאוד חשובה.
<מאיר חביב: אני דחפתי אותו.
<מאיר חביב: הוא לקח את זה בכל הכוח.
<מאיר חביב: הוא קרא למר הראל לוקר.
<מאיר חביב: הוא עם השרה אז, שנמצאת פה, על ידי, והתקדמנו, אבל זה לא מספיק.
<מאיר חביב: לצערי, עד עכשיו אני מקבל מאות פניות מכל החברים פה, שהצרפתים שהם פה, עד עכשיו – מי שאין פה היום הכרה בתעודות.
<מאיר חביב: אנחנו הולכים לספטמבר – זה עוד שלושה חודשים.
<מאיר חביב: אני מקבל כחבר פרלמנט צרפתי, זה לא תפקידי.
<מאיר חביב: אני לא פה אחראי על העלייה.
<מאיר חביב: אני אחראי שהם כשהם פה.
<מאיר חביב: אני אחראי על שמונה מדינות, מתוכן 150 אלף צרפתים.
<מאיר חביב: מי שרופא, מי שרופא שיניים, בינתיים, בגלל הוועדות המקצועיות – ככה אני מבין.
<מאיר חביב: אני לא אכנס לפרטים – לא יכול.
<מאיר חביב: אין עוד יישום, בקיצור, של החוק הזה.
<מאיר חביב: צריך מאוד מהר.
<מאיר חביב: ראש הממשלה רשם את זה.
<מאיר חביב: קבענו ישיבה מיוחדת עם חבר הכנסת הרב יעקב ליצמן, סגן שר הבריאות, בגלל שזה מאוד חשוב; עם השר זאב אלקין; וכנראה עם יושב ראש הוועדה; ולעשות מאוד מהר שיהיו תוצאות.
<מאיר חביב: בינתיים, לצערי, יש רק דיבורים ומילים ואין תוצאות.
<מאיר חביב: ואני רוצה שכל האנשים שפונים, אבל אתם אומרים שיש הכרה בדיפלומות, אבל בפועל אין כזה דבר.
<מאיר חביב: אז אני לא אכנס לפרטים, אבל זה מאוד מסובך.
<מאיר חביב: אז אני אבקש.
<מאיר חביב: זאת אומרת, אם מחר, אתם צריכים להבין, אתם רוצים לקדם את העלייה?
אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד לך שאנחנו נקיים בקרוב דיון ספציפי בנושא הזה.
<מאיר חביב: אני רוצה שזה יהיה, ברשות
<מאיר חביב: כם בנוכחות ראש הממשלה.
<מאיר חביב: זה יהיה, הוא אמר לי, זה יהיה בנוכחותו.
<מאיר חביב: אוקיי?
<מאיר חביב: זה מאוד חשוב - - -
רוברט אילטוב: אנחנו יותר מנשמח שהוא יגיע.
<מאיר חביב: הוא יהיה פה.
<מאיר חביב: הוא יהיה פה בגלל שזה מאוד חשוב לו.
<מאיר חביב: אבל הבעיה, כשאתה בסוף הפירמידה, אז הוא אומר לי: תן לי להרכיב את הממשלה הזאת.
<מאיר חביב: הרכבנו ממשלה.
<מאיר חביב: יש ממשלה.
<מאיר חביב: לא מספיק אולי גדולה, אבל צריך עכשיו ליישם.
<מאיר חביב: אני רוצה שבספטמבר, אנשים שרוצים לעלות יוכלו לעשות את זה.
<מאיר חביב: צריך להכניס בוועדות אנשים צרפתים, מקצוענים, שמכירים בכל נושאי - - - אין אפשרות אחרת.
<מאיר חביב: צריך להכניס לתוך הוועדות אנשים שמבינים.
<מאיר חביב: שמכירים.
<מאיר חביב: אם נעשה את זה אנחנו נצליח: נביא יהודים, הם יכולים לעבוד פה.
<מאיר חביב: דרך אגב, גם לצרפתים, אני אומר לכולם, אבל כחבר פרלמנט צרפתי מאוד חשוב לי: יש פה אנשים מאוד קרובים, מאוד מכירים.
<מאיר חביב: אני מאוד רוצה, בינתיים יש רק דיבורים, ועדות, אבל בפועל, לצערי הרב.
<מאיר חביב: אתם צריכים להיות במצב, אדוני היושב-ראש, של משפחה שרוצה או סטודנט שרוצה לעלות או מישהו שגמר – מה הוא עושה?
<מאיר חביב: הזמן מתקתק.
<מאיר חביב: בדרך כלל, הכניסה זה ספטמבר.
<מאיר חביב: ספטמבר-אוקטובר.
<מאיר חביב: זה הכניסה של הפקולטות, זה הכניסה של הילדים, זו העלייה.
<מאיר חביב: עכשיו אנחנו ביוני.
<מאיר חביב: מה אני אומר להם?
<מאיר חביב: מה אתם תעשו בספטמבר?
<מאיר חביב: אנחנו באים?
<מאיר חביב: לא באים?
<מאיר חביב: זה פשוט.
<מאיר חביב: וצריך לעשות מהר.
<מאיר חביב: הייתה החלטת ממשלה, 14 דפים.
<מאיר חביב: קראתי את ההחלטה.
<מאיר חביב: עשינו מסיבת עיתונאים מיוחדת עם השרה, עם ראש הממשלה נוכח, מול המצלמות, אבל בפועל – אני אומר את זה בפורום עם אחים ואחיות – שום דבר לא השתנה, לצערי.
<מאיר חביב: יש שיפורים קטנים ומהותיים.
<מאיר חביב: זה לא מספיק.
<מאיר חביב: הציבור מסתכל עלינו, ואני באמת חושב שכל אחד צריך.
<מאיר חביב: זה המון עבודה.
<מאיר חביב: זה לא דבר את זה בככה, בדקה.
<מאיר חביב: כל מקצוע זה מקצוע בעצמו.
<מאיר חביב: צריך מאוד להיזהר על התעודות: מה הוא עשה, מה הוא לא עשה.
<מאיר חביב: האיגודים המקצועיים מאוד קשים – לא רוצים אולי להכניס לפה אלפים של רופאי שיניים.
<מאיר חביב: אבל צריך בולדוזר פה לשנות את הדברים.
<מאיר חביב: אתם צריכים להבין מה המצב בצרפת: יש לי ילדה קטנה בת שמונה.
<מאיר חביב: כשהיא הולכת לבית הספר בבוקר – אמרתי את זה אתמול בטלוויזיה אצל גאולה אבן – זה מחנה צבאי כשנכנסים.
<מאיר חביב: לצערי.
<מאיר חביב: אני מאוד אוהב את צרפת.
<מאיר חביב: זו הארץ שלי.
<מאיר חביב: אבל עובדה: היה לנו טולוז, היה לנו היפר כשר.
<מאיר חביב: כמעט היו בכנסייה.
<מאיר חביב: וזה לא מספיק.
<מאיר חביב: אנשים מאוד רוצים לעלות, אבל צריכים לדאוג לפחות לנושא ההכרה - - -.
<מאיר חביב: יש עוד הרבה מאוד נושאים אחרים.
<מאיר חביב: אני לא רוצה להיות ארוך מדי.
<מאיר חביב: אני שמחתי מאוד.
<מאיר חביב: אני מצטער שהייתי קצת מהיר ולעניין, ואני אחזור בפעם הבאה עם הרבה יותר זמן.
<הדסה ממו: סליחה.
<הדסה ממו: יש אפשרות רק לענות?
<הדסה ממו: רציתי רק להציג את עצמי, רק כדי להסביר לך.
<הדסה ממו: שמי הדסה ממו.
<הדסה ממו: לפני חודש התחלתי לעבוד באגף במשרד החינוך עם הגברת מאיה שריר.
<הדסה ממו: עדיין לא הכרתי אותך.
<הדסה ממו: אני מורה מדריכה למורים עולים מצרפת, והתפקיד להקל בהחלט בתהליך הזה.
<הדסה ממו: אז ממש כבר חודש רואים תוצאות.
<הדסה ממו: אז אחר כך אני יכולה לפרט, אבל אין – המטרה הראשונה זה ממש להקל.
<מאיר חביב: אז הכול פיקס?
<מאיר חביב: הכול בסדר?
<מאיר חביב: הכול פתור?
<הדסה ממו: לא.
<הדסה ממו: עוד לא.
<הדסה ממו: בסדר?
<מאיר חביב: אז אני אומר שלא בפועל.
<הדסה ממו: אבל כמו שלא בנינו את פריז ביום אחד, אבל הנה, יש שיפור.
אברהם נגוסה: חשוב מאוד להגיד לך, בהמשך למה שאמרת:
אברהם נגוסה: בשבוע הבא אנחנו מקיימים דיון בעניין האנטישמיות, ונשמח מאוד שתבואו - - -
<מאיר חביב: באיזה תאריך זה?
אברהם נגוסה: ביום שני.
<מאיר חביב: באיזה תאריך?
<דנה גורדון שושני: יום שני, ה-15 לחודש, תשע בבוקר.
<מאיר חביב: אם אני אוכל אני אגיע.
<יוסף בנסיה: אני יכול, סליחה, כבוד היושב-ראש, להוסיף משהו בנוגע?
אברהם נגוסה: כי אנחנו עצרנו באמצע את הגברת מאיה שריר.
אברהם נגוסה: אלא אם כן קשור אליו.
<יוסף בנסיה: קשור.
<יוסף בנסיה: מאוד קשור.
אברהם נגוסה: אוקיי.
אברהם נגוסה: אם קשור אליו – בסדר.
<יוסף בנסיה: שמי יוסי בנסיה ואני רואה חשבון, ואני מתעסק ביזמות, ואני נתקל עם העולים בדיוק במקום הזה.
<יוסף בנסיה: ואני כבר לא מדבר על עולים שהם רופאים ורופאי שיניים, אני מדבר אפילו ברמות יותר נמוכות: אם זה שיפוצניקים, חשמלאים.
<יוסף בנסיה: או ברמות טיפה יותר גבוהות: כירופרקטים, שאני מנסה גם לקדם.
<יוסף בנסיה: להוציא להם תעודות, שיוכלו לעבוד בארץ.
<יוסף בנסיה: ואין איזשהו גורם מרכז שמרכז את כל הנושא.
<יוסף בנסיה: צריך לפנות למשרד הכלכלה, לחשמלאים, והם לא יודעים בדיוק על מה אני מדבר.
<יוסף בנסיה: אז צריך לבוא עם האישורים ותרגומים נוטריוניים, ובלגן שלם.
<יוסף בנסיה: אתמול פניתי למשרד הבריאות לגבי כירופרקטים.
<יוסף בנסיה: תיכנסו לאתר – אין פתרון לכירופרקטים.
<יוסף בנסיה: יש - - -
<יהודה שרף: כל הפרה-רפואי.
<יהודה שרף: עזוב, זה כל הפרה-רפואי.
<יוסף בנסיה: לא, לחלק יש.
<יוסף בנסיה: יש.
<יוסף בנסיה: מר יהודה שרף, לחלק יש.
<יוסף בנסיה: כירופרקטים – אין להם תשובות כי הם צריכים לחזור אליי.
<יוסף בנסיה: מתי יחזרו?
<יוסף בנסיה: אני מוכן - - -
יואל רזבוזוב: לא יהיה.
<יוסף בנסיה: - - - כבוד יושב הראש, מתי חזרו אליי.
<יוסף בנסיה: עכשיו, זה אנשים, רובם גם דיברו על ההשכלה: המון יזמים ובעלי מקצועות חופשיים, כאלה ואחרים, שרוצים כבר להקים עסק ולעבוד.
<יוסף בנסיה: ואני עוד לא נוגע לנושא התקציבים שבשביל זה באתי, אבל הנושא הזה – מאוד חשוב לקדם את כל התעודות - - - שיוכלו לעבוד כמו שצריך.
<יוסף בנסיה: להוציא ביטוח עם צד ג' או אחריות מקצועית, ולא לעבוד כמו חאפרים ולגרום לנזקים.
<יוסף בנסיה: חשוב מאוד.
אברהם נגוסה: כמו שאמרתי קודם, אנחנו הולכים לדון בהמשך בנושאים הספציפיים האלו - - -
רוברט אילטוב: רק בסוגיה הזאת: אנחנו סיכמנו, יש לי חוק, עם חבריי, חברי הכנסת מסיעתנו, בנושא פרה-רפואיים.
סופה לנדבר: וקלינאי תקשורת.
רוברט אילטוב: אנחנו סיכמנו שאנחנו נקבל דין רציפות.
רוברט אילטוב: הוא עבר בכנסת הקודמת בקריאה ראשונה.
רוברט אילטוב: אנחנו נקדם אותו מהר מאוד.
רוברט אילטוב: לצערנו, חלק גדול מהדברים חייב חקיקה והכנסת רק התחילה לעבוד, לכן הדברים נתקעו.
רוברט אילטוב: לא בגלל ש-.
רוברט אילטוב: אבל יש נכונות ואנחנו מתקדמים: גם במישור של החקיקה הפרטית, גם במישור של החקיקה הממשלתית.
<מאיר חביב: תודה רבה.
אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך, הגברת מאיה שריר.
<מאיה שריר: כמובן שהחלטת הממשלה מדברת על עולים שיגיעו החל מה-1 למארס 2015, וקצת קשה לקבל צפי, אז זה הצפי שהתקבל ממשרד העלייה והקליטה.
<מאיה שריר: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם משרד העלייה והקליטה ועם הסוכנות היהודית.
<מאיה שריר: צפויים להגיע כ-3,000 ילדים מגיל שלוש ועד 18.
<מאיה שריר: אבל כדי שיהיה לנו מושג על מה מדובר הלכנו לבדוק אחורה: כמה הגיעו מה-1 לינואר 2014, ומפה להשליך כמה יגיעו בעתיד.
<מאיה שריר: אז אנחנו רואים שמאוקראינה, מעל 1,000 מאוקראינה.
<מאיה שריר: המספר עולה כל יום ויום.
<מאיה שריר: מצרפת גם – כ-1,200.
<מאיה שריר: בלגיה – 75 עולים.
<מאיה שריר: לפי ישובים אנחנו רואים - - -
רוברט אילטוב: רק שנייה.
רוברט אילטוב: אני רואה פה שלוש מדינות, - -
<מאיה שריר: כי אנחנו מדברים על החלטה.
רוברט אילטוב: - - אבל יש קבוצה גדולה מאוד שמגיעה מחבר העמים, שזה כמה אלפים נוספים.
יואל רזבוזוב: זו הקצבה פר תלמיד?
יואל רזבוזוב: איך אתם - - -?
רוברט אילטוב: האם אתם נותנים להם אותן התשובות או שזה רק - - -?
סופה לנדבר: לא, לא, לא, לא, לא.
סופה לנדבר: זה - - -
<מאיה שריר: החלטת הממשלה - - -
יואל רזבוזוב: אם יש עולה מרוסיה, מה?
יואל רזבוזוב: איזה תנאים הוא מקבל?
יואל רזבוזוב: זה סל מסוים?
יואל רזבוזוב: עולה מרוסיה, הוא לא נכנס לתכנית?
<מאיה שריר: אני אגיד.
<מאיה שריר: אני מבינה שהחלטת הממשלה הזאת הייתה החלטה תוספתית.
<מאיה שריר: נאמר - - -
סופה לנדבר: זה פיילוט פרויקט ועם דרישה להפוך את זה לפרויקט לאומי.
סופה לנדבר: ואני מאמינה שעם היושב ראש בוועדה הזאת נעשה הכול כדי שהפרויקט הזה של קליטת עולים במדינת ישראל יהיה שווה גם לעולים שמגיעים מצרפת ומאוקראינה ומכל המדינות.
סופה לנדבר: זה צריך להיות על השולחן - - -
יואל רזבוזוב: השאלה מה ההבדל עכשיו בין - - -?
<מאיה שריר: תראו, אני בדקתי אתמול.
<מאיה שריר: מה-1 לינואר 2014 הגיעו 5,940 תלמידם עולים.
<מאיה שריר: תלמידים.
<מאיה שריר: הם הגיעו מ-131 מדינות.
<מאיה שריר: ברור שזה לא משלוש מדינות.
<מאיה שריר: אבל כאן התייחסנו בדיון להחלטת הממשלה לשלוש המדינות הספציפיות, והתבקשנו שזה יהיה תוספתי ולא השוטף.
יואל רזבוזוב: מה האקסטרה - - -?
<מאיה שריר: תיכף אני אראה.
סופה לנדבר: הגברת מאיה שריר, כמה פר שעות מקבל תלמיד?
<מאיה שריר: תלמיד עולה, זה תלוי באיזו שכבת גיל.
<מאיה שריר: אם הוא הגיע לבית ספר יסודי והוא תלמיד אחד בבית הספר, הוא מקבל שש שעות בשבוע לימוד השפה.
<מאיה שריר: זה לא מספיק - - -
סופה לנדבר: אבל איך אתם עוקבים אחרי זה?
סופה לנדבר: אם הוא תלמיד אחד בבית הספר, איך אתם עוקבים על זה שהוא כן מקבל את השעות האלו?
סופה לנדבר: איך מוציאים אותו משיעורים?
<מאיה שריר: יש לנו מדריכים בכל הארץ: גם בממלכתי, בממלכתי דתי ובחרדי, והם עושים את עבודת השטח.
<מאיה שריר: מעבר לזה, אנחנו - - -
אברהם נגוסה: בכל בית ספר יש לכם מדריך?
<מאיה שריר: בכל מחוז.
<מאיה שריר: הם עוברים בין בתי הספר.
<מאיה שריר: ומעבר לזה יש לנו, המעבר הראשון, הנתון הראשון שאנחנו מקבלים זה מבדקי מדף בעברית.
<מאיה שריר: כל ילד צריך לעבור איזשהו מבחן ידע שהוא יכול להתחיל להשתלב בכל מקצועות הלימוד בכיתות, וזה המידע הראשון שאנחנו אוספים.
<מאיה שריר: אחר כך, כמובן, יש מיצ"ב ויש בגרות.
<מאיה שריר: יש את כל הנתונים שאותם אנחנו אוספים לראות את המצב של העולים.
<מאיה שריר: אנחנו רואים פה באמת שנתניה הוא היישוב שקולט הכי הרבה עולים.
<מאיה שריר: המטרה הראשונה מתייחסת, אנחנו מתייחסים כאן לתלמידים עולים.
<מאיה שריר: יש לנו מגוון מודלים.
<מאיה שריר: אני קיימתי ישיבות בהרבה מאוד רשויות.
<מאיה שריר: מחר אני גם במרכז השלטון המקומי עם מנהלי רשויות קליטה.
<מאיה שריר: אנחנו מציעים להם ככה: משפחות מגיעות לרשות לרשום את הילדים.
<מאיה שריר: אם אתם תסמנו מספר בתי ספר ותאפשרו ריכוז, נאמר של עשרה תלמידים עולים בבית ספר, נוכל להגדיר את בית הספר כמומחה ויהיה איגום משאבים: במקום שש שעות לילד נוכל לתת לקבוצה כזאת 20 שעות בשבוע לפחות, נוכל להקצות מורה חיילת, מגשר, וזה יאפשר עבודה יותר אינטנסיבית.
יואל רזבוזוב: השאלה אם בקבוצה הזאת של עשרה ילדים, האם יכולים להיכלל, נגיד, ילד שעלה מרוסיה ולא מאוקראינה?
<מאיה שריר: מבחינתנו, כן.
<מאיה שריר: מבחינתנו, בוודאי שכן.
יואל רזבוזוב: התקצוב הוא פר ילד או פר קבוצה?
<מאיה שריר: פר קבוצה.
<מאיה שריר: יש טבלה שהיא אחד עד שלושה ילדים – שש שעות; מארבעה ילדים ומעלה – עשר שעות.
<מאיה שריר: יש קבוצה מדורגת שפרוגרסיבי - - -
סופה לנדבר: אתם יכולים לשלוח לנו את זה?
<מאיה שריר: בוודאי.
<מאיה שריר: והכול פתוח באינטרנט.
<מאיה שריר: ברצון.
<מאיה שריר: נמשיך הלאה.
<מאיה שריר: העקרונות המנחים הם, באמת, כפי שאמרתי: מענה מותאם לכל ישוב.
<מאיה שריר: יש ישוב שיוכל להגדיר בית ספר מומחה כזה – שניים, ארבעה בתי ספר.
<מאיה שריר: יש ישוב שהילדים הם מעטים: ילד אחד בבית הספר או שניים, ואז אנחנו מחפשים מענה בהמשך יום הלימודים.
יואל רזבוזוב: הגברת מאיה שריר, עוד שאלה: אז נתקלנו, בכנסת הקודמת, בבעיה, שנותנים את השעות האלה לשנה.
יואל רזבוזוב: מקסימום שנתיים.
יואל רזבוזוב: והילד בשנה-שנתיים לא לומד עברית.
<מאיה שריר: זה נכון.
יואל רזבוזוב: והשאלה אם החלטת הממשלה הזאת עוזרת ואנחנו מגדילים את טווח השנים או שזה נשאר עדיין בגדר של שנה-שנתיים?
<מאיה שריר: השעות הן מעטות.
<מאיה שריר: הן בטווח קצר מדי של זמן.
<מאיה שריר: מה שאנחנו נותנים בהמשך זה תכניות: כמו תכנית סלע בחינוך היסודי, שהיא שש שעות בשבוע אחרי שעות הלימודים.
<מאיה שריר: אנחנו מחפשים את מגוון המענים על ידי באמת - - -
יואל רזבוזוב: אני מציע ליושב ראש להזמין את שר החינוך, את ראש הממשלה, ולנסות להגדיל את הכמות הזאת.
<מאיה שריר: התכניות, כפי שאמרתי, פועלות לפי עיקרון של מחנכים מסביב לשעון.
<מאיה שריר: אנחנו רואים חשיבות ברצף מהבוקר ועד הערב.
<מאיה שריר: זאת אומרת, גם אחר הצהריים, כאשר תלמידים עולים חדשים לא יכולים ללכת הביתה ולהיעזר בהורים להכנת שיעורים, אנחנו מנסים לתת פה את הלמידה שהיא גם - - - לקראת מחר – הכנת שיעורים וגם לקראת הלימודים הבאים.
<מאיה שריר: והתכניות ברצף: מהגיל הרך, יסודי, על יסודי.
<מאיה שריר: גם הנחיית הורים וצוותי חינוך.
<מאיה שריר: מסגרות להארכת יום הלימודים, הן עונות על צרכים, גם לימודיים, גם חברתיים, שילוב חברתי ורגשי בשעות אחר הצהריים.
<מאיה שריר: יש להן דמיון, כיוון שאנחנו כאן עוסקים בצרפת, ובצרפת נהוג ללמוד עד השעה 17:00, 18:00, אנחנו ראינו את החשיבות של באמת בהמשך ליום הלימודים, גם לאפשר להורים להיות פנויים ללימודי השפה, להסתדר בארץ, למצוא מקום עבודה, וראיית הילד לאורך היום כולו, הגברת המעטפת הניתנת תוך שיתוף פעולה עם ההורים.
<מאיה שריר: אנחנו אף פעם לא מוותרים על ההורים.
יואל רזבוזוב: ואיך זה מיושם – יום הלימודים הארוך?
<מאיה שריר: זה התכנון לשנה הבאה במסגרת תכנית.
יואל רזבוזוב: זה התכנון לשנה הבאה.
יואל רזבוזוב: אנחנו עוד לא יודעים - - -
<מאיה שריר: הגשנו למשרד העלייה והקליטה.
<מאיה שריר: ברגע שנקבל אישור אנחנו נפעיל.
<מאיה שריר: מסגרות כמו מיל"ת - - -
רוברט אילטוב: רגע.
רוברט אילטוב: זה גם לעולי צרפת וגם לאוקראינה?
<מאיה שריר: צרפת, אוקראינה ובלגיה.
<מאיה שריר: המטרה השנייה היא שילוב והכשרת מורים עולים.
<מאיה שריר: מורים עולים ישולבו במוסדות החינוך ויוכשרו להוראה.
<מאיה שריר: קיום מערך חונכות הכולל תמיכה במורים עולים.
<מאיה שריר: ברור לנו שמערכת החינוך בישראל שונה ממערכות החינוך שם.
<מאיה שריר: אולי ההבדל הגדול ביותר זה הדיסטנס שבין תלמידים, השקט שבכיתות, שהיה נהוג יותר בחוץ לארץ ופחות בארץ.
<מאיה שריר: וצריכים ליווי – כל מורה.
<מאיה שריר: גם אם הוא נולד בישראל הוא זקוק לליווי בתחילת עבודתו.
<מאיה שריר: יש לנו פיתוח מודל ותפיסת תפקיד לחונכים של המורים, ועקרונות – איך לסייע למורים העולים באמצעות כישורי הנחייה והדרכה.
<מאיה שריר: טיפוח דיאלוג מקצועי בין מורה עולה לבין צוות בבית הספר ודרכי הערכה של החונכות.
<מאיה שריר: אמורים העולים המשתלבים במוסדות החינוך בארץ לאחר השלמת לימודים לתואר אקדמי או לתעודת הוראה.
<מאיה שריר: אנחנו רואים שמורים שעולים מצרפת, יש באמת שונות בין התעודה שמוכרת בצרפת לבין הארץ.
<מאיה שריר: ברור שנדרשת כאן איזושהי השלמה, לפחות בשפה העברית.
סופה לנדבר: הגברת מאיה שריר, את יכולה להגיד על תהליך ההמתנה לאולפן – עכשיו הוא יותר קצר?
<מאיה שריר: האולפנים - - -?
סופה לנדבר: בגלל שאנחנו יודעים שבזמן האחרון ההמתנה לתחילת האולפן היא ארוכה מדי.
סופה לנדבר: קיצרתם את זה?
סופה לנדבר: אני חושבת שאפילו בנתניה או – אני לא זוכרת - - -
<מאיה שריר: אז חבל שלי באמת שהגברת מגי קורן לא נמצאת כאן.
<מאיה שריר: היא אחראית על אגף חינוך מבוגרים, על האולפנים.
<מאיה שריר: אני יודעת שיש מקומות שקשה יותר לאסוף קבוצה, לא יפתחו בשביל ילד אחד, ולכן היה דיון על האפשרויות האלטרנטיביות כמו הוואוצ'רים, השוברים, ללימוד, וזה בתכנון.
<יהודה שרף: במבוגרים יש גמישות יפיפייה של משרד העלייה והקליטה עוד בזמנך, גברתי, ושל משרד החינוך.
<יהודה שרף: אנחנו פותחים גם כיתות יותר קטנות, רק כדי שכולם יוכלו לקבל את השירות.
<מאיה שריר: העקרונות - - - לגבי הכשרת מורים עולים ונמשיך למטרה גימ"ל.
<מאיה שריר: אז זה באמת האולפנים, שדרוג והרחבת עבודת האולפנים.
<מאיה שריר: כאן אנחנו מתייחסים לאולפנים של המבוגרים, גידול בהיקפי הלומדים, שדרוג האולפנים, התאמתם ללומדים.
<מאיה שריר: ואמרנו שמכיוון ששם לומדים ההורים של התלמידים שלנו, בסדנאות, באולפני המבוגרים נקיים גם איזושהי היכרות עם מערכת החינוך בארץ, הכנה, מה נדרש לקראת הגיוס לצבא, החיבור להווי החיים בישראל.
<יוסף בנסיה: מה עוד?
<יוסף בנסיה: באולפנים, חוץ ממה שאמרת, איזה תכנים הם מקבלים עוד?
<מאיה שריר: קודם כל, רכישת השפה העברית.
<יוסף בנסיה: לא.
<יוסף בנסיה: בסדר, זה ברור.
<מאיה שריר: מעבר?
<מאיה שריר: זהות יהודית - - -
<יוסף בנסיה: לימודי מורשת?
<יוסף בנסיה: - - -
<מאיה שריר: יש מורשת.
<מאיה שריר: יש טיולים.
קסניה סבטלובה: האם יש משהו – אזרחות, חינוך לדמוקרטיה?
<יוסף בנסיה: קצת כלכלה?
<יוסף בנסיה: קצת - - -
<יהודה שרף: זה ילדים.
<יהודה שרף: היא מדברת על ילדים.
<יוסף בנסיה: לא, לא, לא - - -
<מאיה שריר: לא, כרגע הם שאלו על מבוגרים.
<יהודה שרף: מבוגרים מקבלים טיול.
<מאיה שריר: מקבלים טיול.
<יהודה שרף: מבוגרים מקבלים בין סיור לשניים בארץ.
<יהודה שרף: אוקיי?
<יהודה שרף: ומקבלים, מה שנקרא, מור"ק – מורשת קרב.
<יוסף בנסיה: וכלים - - -
<קריאה: כלכליים - - -
<יהודה שרף: מטרת האולפן היא להביא אותם כמה שיותר מהר לשלוט בשפה העברית.
<יהודה שרף: זו מטרת העל של האולפן.
אברהם נגוסה: הגברת מאיה שריר, סיימת?
<מאיה שריר: תודה רבה.
<יואל חדד: אפשר להעיר?
אברהם נגוסה: בנושא הזה?
<יואל חדד: כן, ברצון.
<יואל חדד: אני יואל חדד, מנהל המחלקה לעלייה וקליטה בעיריית טבריה.
<יואל חדד: תודה על המצגת, אבל הקשר הוא מקרי.
<יואל חדד: אין שום קשר למה שקורה בשטח.
<יואל חדד: שש שעות שבועיות את נותנת לילד עולה?
<יואל חדד: את היית בבתי ספר?
<יואל חדד: את מתמודדת עם המנהלים?
<יואל חדד: אני כמנהל מחלקה מתגבר אותם בשעות.
<יואל חדד: המצגת הזאת כל כך יפה.
<יואל חדד: ילד עולה יושב שם ולא יודע מימינו ומשמאלו.
<יואל חדד: אבל הוא מקבל ספרים, והוא לומד מתימטיקה ועברית וחשבון ומה שאת רוצה.
<יואל חדד: אני מתפלא עליכם.
<יואל חדד: איזו מצגת יוצאת מן הכלל?
<יואל חדד: ילדים במערכת החינוך מאוקראינה ומרוסיה, ואני מזמין אותך לטבריה לראות את זה, שלא יודעים שום דבר, ואני כמנהל מחלקה צריך לתגבר אותם, ולקחת ממני מדריכה, דוברת רוסית, ולקחת אותם לתוך בית הספר, ולתגבר אחר הצהריים.
<יואל חדד: אני לא מבין, אתם משרד שעושה 20 אלף רפורמות, אבל לא השכלתם לעשות רפורמה אצל נערים עולים.
<יואל חדד: איזה משרד זה?
<יואל חדד: שש שעות שבועיות – תחשבי, קחי את עצמך במקומם.
<יואל חדד: מה היה קורה לך אם לא היית יודעת שפה והיית יושבת שם?
<יואל חדד: אני שומע את הדברים האלה ונדהם מהמצגות היפות האלו.
<יואל חדד: תבואי לבתי ספר ותראי מה שקורה שם.
<יואל חדד: זה לא יתכן.
<יואל חדד: ואני חושב שהשרה לשעבר, חברת הכנסת סופה לנדבר, יודעת על מה אני מדבר.
<יואל חדד: והיא דחפה כל הזמן, והיא כל הזמן דיברה על הדברים האלו.
<יואל חדד: אז משרד החינוך יואיל בטובו לעשות רפורמה גם בנושא של תלמידים עולים.
<יואל חדד: שש שעות שבועיות – זו בושה וחרפה.
<יואל חדד: לנו.
<יואל חדד: כמדינה.
<יואל חדד: יושב ילד, ואני רוצה להגיד לכם, מתחילת הלימודים, מתחילת השנה ועד הסוף והוא לא יודע עברית.
<יואל חדד: מדברים פה על - - - חבר הכנסת יואל רזבוזוב, דיברת על שנתיים פה.
<יואל חדד: אני רוצה להגיד לך: בקצב הזה גם חמש שנים הוא למד עברית.
<יואל חדד: אני מתגבר אותו אחרי הצהריים ואני משקיע בזה הרבה מאוד.
<יואל חדד: מהתקציב שלי.
<יואל חדד: אבל זה לא יתכן.
<יואל חדד: איפה משרד החינוך פה?
<יואל חדד: מה, אתם לא שייכים לקליטת העלייה?
<יואל חדד: להביא לי מצגות זה הכול טוב ויפה, וזה נורא מכעיס.
<יואל חדד: מחר את מופיעה בפורום שלנו ואני אשמח שתבואי באמת, אולי אפילו עם תשובות, אם יש לך.
<יואל חדד: אבל זה מדהים שהמדינה מאפשרת שש שעות.
<יואל חדד: ועוד הערה, ברשותך: ההסתדרות הציונית.
<יואל חדד: אני רוצה להגיד לך, אדוני, אני לא מכיר את שמך, אבל אני במשך הרבה מאוד שנים מסייר בעולם ואני כל הזמן רואה את הסוכנות היהודית לצידי.
<יואל חדד: איפה ההסתדרות הציונית?
<יואל חדד: היא קיימת?
<יואל חדד: מה זה בכלל?
<יואל חדד: צר לי שאני אומר לך את זה, אבל כל הזמן אני פוגש רק את הסוכנות היהודית, וכמובן את משרד העלייה והקליטה כשמגיעים לארץ.
<יואל חדד: אבל ההסתדרות הציונית – פעם ראשונה שאני שומע - - - ואני לא יודע על איזה עולים אתם מדברים.
<יואל חדד: פה נזרקים כל מיני דברים.
<יואל חדד: אני חושב שגם החברים שלי שנמצאים פה, מאשקלון ומראשון לציון, יגידו לך את אותו הדבר.
<יואל חדד: ההסתדרות הציונית?
<יואל חדד: - - -
<מאיה שריר: אני יכולה רגע להשיב?
אברהם נגוסה: בואו נעשה ככה סדר.
אברהם נגוסה: כי אנחנו נמשיך בעדכונים ממשרדי הממשלה ואחר כך נכנס.
אברהם נגוסה: אז תראו, היום הפגישה שלנו, הדיון שלנו, זה כללי.
אברהם נגוסה: אנחנו - - - את הנתונים.
אברהם נגוסה: ובהמשך אנחנו נדון בכל נושא ונושא לעומק העניין.
אברהם נגוסה: ולכן אני חושב שגם בנושא הזה נדון עם ההסתדרות הציונית, אם זה גם במערכת החינוך, נדון עוד פעם.
אברהם נגוסה: אבל זה קשור לזה?
אברהם נגוסה: אם לא, אז תחכי.
אברהם נגוסה: נסיים סיבוב של משרדי הממשלה ואז אנחנו נבוא.
אברהם נגוסה: בקיצור, הגברת מאיה שריר.
<מאיה שריר: כפי שהצגנו בהתחלה, התכנית הזאת היא תכנית תוספתית.
<מאיה שריר: היא תכנית של החלטת הממשלה לעידוד עלייה מצרפת, בלגיה ואוקראינה.
<מאיה שריר: התקציב פה הוא תוספתי, הוא לא השוטף.
<מאיה שריר: אני, כפי שאמרתי הרבה פעמים: תלמידים עולים מקבלים שעות.
<מאיה שריר: הם מקבלים לא הרבה מאוד שעות, אבל לבתי הספר יש מגוון מענים, יש גם הרבה שעות פרטניות, ואנחנו מנסים - - - גם על ידי השעות הפרטניות, גם על ידי תכניות.
<מאיה שריר: אני כמובן מאוד אשמח על כל רפורמה אפשרית לטובת התלמידים העולים, כי זה העניין שלי.
<מאיה שריר: אני אחראית על תלמידים עולים ועל תלמידים תושבים חוזרים.
<מאיה שריר: בהחלט - - - שראוי לתגבר אותם, ואני אשמח.
יואל רזבוזוב: כמה כסף את אוספת, הגברת מאיה שריר?
יואל רזבוזוב: כמה כסף את אוספת מההחלטה?
<מאיה שריר: מההחלטה הזאת?
יואל רזבוזוב: למשרד החינוך, ספציפית.
<מאיה שריר: אנחנו לא - - - 45 מיליון שקל.
<מאיה שריר: זה תלוי בכמה שיגיעו כמובן.
יואל רזבוזוב: חמישה מיליון שקל?
<מאיה שריר: 45 מיליון שקל.
יואל רזבוזוב: 45 מיליון שקל?
<אופיר להב: זה משרד החינוך - - -
<מאיה שריר: 45 מיליון שקל זה האופטימלי.
<מאיה שריר: זה אם יגיעו 15 אלף עולים.
<אופיר להב: כמו שהסברתי בהתחלה, בטבלה שבהחלטת הממשלה מצוין שבגין 7,000 עולים – משרד החינוך זה 21 מיליון שקל, והם מקבלים, לפי דרישה, על כל 2,000 עולים שיגיעו בפועל עוד שישה מיליון שקל.
יואל רזבוזוב: זה משרד החינוך.
<מאיה שריר: זה משרד החינוך.
יואל רזבוזוב: אז סך כל ההחלטה על סך 30 מיליון שקל, לא?
<אופיר להב: ההחלטה – 177.3 מיליון שקל.
יואל רזבוזוב: 177 מיליון שקל?
<אופיר להב: אמת.
<אופיר להב: זה 2446.
<אופיר להב: זה לא החלטה.
<אופיר להב: 30 מיליון שקל שדיברנו - - -
יואל רזבוזוב: לא, לא, אני התבלבלתי.
אברהם נגוסה: תודה, הגברת מאיה שריר.
רוברט אילטוב: אתם התייחסתם גם לתושבים חוזרים.
רוברט אילטוב: לא מופיעים לנו מספרים של תושבים חוזרים, אבל כמה תושבים חוזרים בערך יש?
רוברט אילטוב: למשרד העלייה והקליטה יש את המידע הזה?
<אופיר להב: תושבים חוזרים – סליחה?
רוברט אילטוב: מכלל העולם.
רוברט אילטוב: תושבים חוזרים.
רוברט אילטוב: יכול להיות שיש לו מידע.
<מאיה שריר: לנו יש מעל ל-1,000 תלמידים השנה.
<אופיר להב: אתה מדבר על תלמידים או על בכלל?
רוברט אילטוב: על בכלל.
רוברט אילטוב: בכלל בשנת 2014 סגרנו עם 7,124 תושבים חוזרים.
רוברט אילטוב: בנוסף לעולים.
<אופיר להב: נוסף לעולים.
<אופיר להב: ודאי.
<יהודה שרף: - - -
רוברט אילטוב: השאלה: הילדים שלו שנולדו שם, איך הם נחשבים?
אברהם נגוסה: הגברת דפני מושיוב ממשרד הרווחה והשירותים החברתיים.
<דפני מושיוב: אני רוצה לפרוטוקול לברך אותך ודרך צלחה, כמו שנאמר.
<דפני מושיוב: הצלחתך היא הצלחתנו.
<דפני מושיוב: לגבי הדיון, אני רוצה לציין שבמשותף, ובאמת עבודה מסונכרנת ומשותפת עם משרד העלייה והקליטה, קיבלנו תקציב.
<דפני מושיוב: שהוא גם כן, כמו שמר אופיר להב ציין, הוא מחולק לפי מספר העולים, כאשר זה תקציב חד פעמי שאיננו נכנס לבסיס התקציב.
<דפני מושיוב: ולאור העובדה שזה חד פעמי חשבנו שנקודת המפתח החשובה היא הכניסה למחלקות לשירותים חברתיים, ומה שנקרא - - -.
<דפני מושיוב: עבודה של - - - רגיש תרבות היא מאוד קריטית.
<דפני מושיוב: אנחנו מוצאים היום שבערך 10% אנחנו מפנים אותם, מהפונים אלינו, מפנים אותם לשירותים אחרים.
<דפני מושיוב: הם לא צריכים את שירותי הרווחה.
<דפני מושיוב: פשוט, זה היה נגיש אז הם הגיעו.
<דפני מושיוב: 25% בערך יש להם את מה שנקרא משבר ההגירה, משבר העלייה, עם המאפיינים, ואז ניתן מענה שהוא מענה קצר טווח.
<דפני מושיוב: והאוכלוסייה האחרת היא אוכלוסייה ששאר האוכלוסייה, שבעצם צריכה את שירותי הרווחה.
<דפני מושיוב: מגיעים אלינו בעיקר שלוש אוכלוסיות מרכזיות: קודם כל, זקנים.
<דפני מושיוב: זקנים שלאו דווקא שתמיד צריכים אולי איזושהי תוספת כלכלית, אבל בעיקר כל התחום של מועדוני מופת היום, שהם מהווים גם רשת ביטחון, רשת תמיכה, רשת חברתית, ואנשים שמחים להיפגש עם בני ארצם ולשוחח ולהחליף אינפורמציה ולהיות ביחד.
<דפני מושיוב: הזקנה היא הרבה פעמים, יש בה הרבה מאוד בדידות.
<דפני מושיוב: הקבוצה הנוספת היא אנשים וילדים עם צרכים מיוחדים.
<דפני מושיוב: היה תהליך מאוד יפה של באמת חלק מהילדים, חלק מהמבוגרים, היו במסגרות של אנשים עם צרכים מיוחדים.
<דפני מושיוב: המשפחה העולה לא משאירה אותם מאחור, והיא מביאה אותם.
<דפני מושיוב: וגם כאן התהליך נעשה בעבודה מאוד יפה של הרפרנטים של משרד העלייה והקליטה.
<דפני מושיוב: מאוד עוזרים בכל התהליך של התיווך.
<דפני מושיוב: ואני חושבת שמי שמכיר גם את הנושא של הזכויות במוסד לביטוח הלאומי – הוא לא פשוט.
<דפני מושיוב: אני חושבת שלמעגל הזה צריך להוסיף את המוסד לביטוח לאומי והכרה במה שמגיע לאנשים, ושיהיו שם גם דוברי שפות למיניהם.
<דפני מושיוב: האוכלוסייה השלישית היא מאפיינת באמת את כל אוכלוסיות ההגירה – זה הנוער בסיכון.
<דפני מושיוב: זה גיל קשה לשעצמו.
<דפני מושיוב: ההורמונים פועלים.
<דפני מושיוב: חוף הים מפתה.