GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טלי פלוסקוב: אבל יכול להיות שלא.
<ישעיהו יחיאלי: במכרז שלנו אין משמעות לניסיון.
טלי פלוסקוב: האם יש לנו זכות לשים איקס על משהו כל כך טוב?
טלי פלוסקוב: אין כל כך הרבה דברים שאנחנו יכולים להיות גאים במה שקורה במדינה שלנו.
טלי פלוסקוב: זה פרויקט שאנחנו כמדינה צריכים להיות גאים במה שקורה שם.
טלי פלוסקוב: להרוס אותו?
טלי פלוסקוב: למה לחפש משהו טוב?
טלי פלוסקוב: לנסות אולי?
טלי פלוסקוב: ה"אולי" הזה הוא תמיד כן או לא.
טלי פלוסקוב: לגבי השנה הקרובה, אין לנו זמן.
טלי פלוסקוב: אני מציעה לתת להם להמשיך לעבוד.
טלי פלוסקוב: זה שהייתה טעות בלוח הזמנים – לא שמעתי את כל הדברים לפניי, נכנסתי באמצע הדיון – יש לכם סיבה מספיק טובה לבטל את המכרז, כי אף אחד לא יעמוד בזמנים לשנת הלימודים הקרובה.
טלי פלוסקוב: אסור לנו לפגוע בשנה הקרובה.
טלי פלוסקוב: דבר שני, אני לגמרי מצטרפת לדברים של חבר הכנסת יוגב בעניין שני הפתרונות הקיימים.
טלי פלוסקוב: האחד מהם זה לחשוב האם בכלל הפרויקט הזה צריך לעבור מכרז.
טלי פלוסקוב: יש פה משהו מאוד יציב, של הרבה שנים.
טלי פלוסקוב: צריך לצרף אותו לאחד ממשרדי הממשלה, שימשיך לעשות את העבודה שלו בצורה הטובה שהוא יודע לעשות.
טלי פלוסקוב: השני, אם לא נצליח, ואני מבינה שזה תהליך ארוך מאוד, ללכת לכיוון פטור, ספק יחיד.
טלי פלוסקוב: בעיני הוא באמת ספק יחיד, ולא צריך להסתכל על מי שאומר: אני גם יודע וגם יש לי מקום שהילדים ילונו.
טלי פלוסקוב: זה לא הכול.
טלי פלוסקוב: יש פה הרבה מעבר לסתם מתחם איפה ללון.
טלי פלוסקוב: יש פה משהו מאוד ייחודי, ואין היום במדינה שלנו מישהו אחר שיודע לתת את זה.
טלי פלוסקוב: לכן יש פה לגיטימציה מלאה לתת לעמותה הזאת מעמד של ספק יחיד ולתת להם אפשרות להמשיך להפעיל את הפרויקט הזה.
טלי פלוסקוב: יישר כוח.
טלי פלוסקוב: אירחתי פה בכנסת שתי קבוצות של נעל"ה.
טלי פלוסקוב: ראיתי אנשים מקסימים, ילדים עם חזון.
טלי פלוסקוב: הם יודעים מה הם רוצים לעשות.
טלי פלוסקוב: זה פשוט מדהים.
טלי פלוסקוב: ולכן, אדוני היושב-ראש, זאת ההצעה שלי, ואני מקווה מאוד שאנחנו כוועדה, בתמיכה כמובן של היועצים המשפטיים, נסדיר את העניין.
טלי פלוסקוב: כי אני מבינה שהנושא של המכרז זה לא פשוט, אבל אני מאמינה שאפשר לצאת מזה ולקבל תמיכה גם של האוצר.
טלי פלוסקוב: אני לא יודעת כמה הכרתם, אבל אחרי ששמעתם פה את ההתרשמות על הפרויקט הזה, בואו תהיו קצת לא אוצר, תהיו קצת אנחנו.
מרדכי יוגב: מדברת אתכם ראש עיריית ערד לשעבר, שקלטה קבוצות נעל"ה, ואם לא קבוצות נעל"ה לערד אין היום משפחות ישראליות שמגיעות לערד.
מרדכי יוגב: ממש כך.
טלי פלוסקוב: נכון.
טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, אני חייבת לרוץ לנשיאות.
טלי פלוסקוב: אני מקווה שנצליח.
אברהם נגוסה: נשמע עכשיו את דוד מהרט, מנהל מרכז ההיגוי של עולי אתיופיה, בבקשה.
<דוד מהרט: תודה רבה.
<דוד מהרט: אדוני היושב-ראש, חלק מהדברים שאגיד הם חופפים, אז אשתדל לצמצם את שטח החפיפה.
<דוד מהרט: אבל בכל זאת יהיו כנראה דברים שאדגיש אותם.
<דוד מהרט: ראשית, מרכז ההיגוי הוקם על-פי החלטת שר החינוך, פרופ' רובינשטיין, והוא והמנכ"ל שלו שמשון שושני החליטו שמרכז ההיגוי יופעל מחוץ למשרד החינוך, כגוף חינוכי, כדי לאפשר לו גמישות וכדי לאפשר לו עצמאות וכדי שיוכל ליזום, לפתח וכו'.
<דוד מהרט: רובינשטיין אמר: אני רוצה שבני הקהילה יהיו עצמאים ושלא יהיו כפופים ליחידה או למחלקה בתוך משרד החינוך, אלא שזה יהיה בעצם אותו הדבר.
<דוד מהרט: הוא רצה גוף שיהיה עצמאי, עם יכולת ליזום, לפתח, אבל במסגרת חינוכית.
<דוד מהרט: כך מרכז ההיגוי הוקם וכך הוא פעל עד שנת 2000.
<דוד מהרט: בשנת 2000 התחלנו את עידן המכרזים.
<דוד מהרט: עברנו שלושה מכרזים.
<דוד מהרט: אבל ראינו את המגמה, שממכרז למכרז תפקידו, סמכויותיו ומשאביו של מרכז ההיגוי הלכו והצטמצמו, עד שבמכרז האחרון מה שנשאר למרכז ההיגוי הוא הפעלת מגשרים דוברי אמהרית.
<דוד מהרט: מיד אומר על איזה מכרז אני מדבר.
<דוד מהרט: לאחרונה מדברים על נבדלות וכיוצא בזה.
<דוד מהרט: עבודת מרכז ההיגוי, הן התוכניות החינוכיות שלו, הן צוות המגשרים שיושבים כאן, העבודה שלנו היא העמקת אינטגרציה, העמקת מעורבות של בני הקהילה, העמקת מעורבות של ההורים בחיי בית-הספר, השתתפותם בוועדות ההורים והשתלבותם המלאה של ההורים בחיי בית-הספר.
<דוד מהרט: אנחנו תומכי אינטגרציה.
<דוד מהרט: הפעילות שלנו לא מבדלת, אלא משלבת.
<דוד מהרט: כל הפעילות בנושא מורשת, זהות וכו' שנעשות בבתי-הספר נעשות לכלל התלמידים, כדי שיכירו את מורשתה של הקהילה.
<דוד מהרט: בראשית הדרך, כשעיקר משאביו של מרכז ההיגוי היו לטובת תוכניות חינוכיות, פיתחנו ויזמנו המון תוכניות.
<דוד מהרט: כשמרכז ההיגוי הוקם, אחוז זכאי הבגרות בקרב בני הקהילה היה 5%.
<דוד מהרט: עד השלב שהנושאים האלה עברו לגופים האחרים, ליווינו אותו עד קרוב ל-40%.
<דוד מהרט: יזמנו מגוון גדול של תוכניות, שאני כרגע לא אמנה אותן, אבל תוכניות רבות לגיל הרך, בקידום נוער.
<דוד מהרט: עובדי קידום נוער, שהם היום עובדים בכל הרשויות, בתחילת הדרך המימון שלהם היה מתקציב פעולות מרכז ההיגוי, עד שבשלב כלשהו הם הוטמעו לתוך משרד החינוך ושמחנו על התהליך הזה.
<דוד מהרט: אבל כך כל עובדי קידום נוער, בני הקהילה, השתלבו בתוך המערכת.
<דוד מהרט: כשהתחלנו לעבוד, אחוז הנשירה בקרב בני הקהילה היה בסביבות 7%-6%.
<דוד מהרט: היום, לפחות בבתי-ספר שהמגשרים שלנו עובדים, הנשירה היא אפסית.
<דוד מהרט: אגב, בזכות זה בכלל הנשירה היום בקרב בני הקהילה, לפחות הגלויה, היא הנמוכה ביותר.
<דוד מהרט: למרות שפעם היה לנו אחוז הנשירה הגבוה ביותר.
<דוד מהרט: הזכירו את נושא מחקר ראמ"ה.
<דוד מהרט: לא אנחנו הזמנו, משרד החינוך הזמין את המחקר, והוא משבח את העבודה המקצועית שנעשית במרכז ההיגוי.
<דוד מהרט: אגב, הוא גם אומר שלטווח ארוך צריך לשלב את עובדי מרכז ההיגוי בתוך משרד החינוך.
<דוד מהרט: כיום במרכז ההיגוי עובדים 70 אנשים.
<דוד מהרט: צוות המגשרים שלנו, שמונה כ-55 אנשים, מלווה כ-11,000 ילדים יוצאי אתיופיה.
<דוד מהרט: זהו מספר אדיר של ילדים שלומדים ב-160 בתי-ספר ברחבי הארץ, מהצפון בקריית-שמונה ועד ערד בדרום.
<דוד מהרט: בהיעדר מורים ומחנכים מקרב בני הקהילה, הם הפכו להיות גם המודל בעבור צעירים וצעירות רבים.
<דוד מהרט: כאשר גורם מגיע לבית-ספר, הוא מרגיש שיש אוזן קשבת, שאם צריך לדבר בשפתו יש מישהו שיכול לדבר בשפתו.
<דוד מהרט: אדוני היושב-ראש, אנחנו לא עוזרים לכל בני הקהילה.
<דוד מהרט: לא כל בני הקהילה צריכים את העזרה שלנו.
<דוד מהרט: את ההורים החזקים המגשרים הופכים לגורם מסייע בבתי-הספר, משלבים אותם בוועדי ההורים.
<דוד מהרט: מי שלא צריך את עבודת המגשר לא מקבל, והמגשר לא רואה כל ילד בן הקהילה ואומר לו: אני אסייע לך.
<דוד מהרט: אלא עושים מיפוי של הצרכים, רואים מי הם הילדים שהביקור הסדיר שלהם אולי לא כל כך עובד, אולי ההישגים הלימודיים שלהם לא טובים, יש להם ציונים שליליים.
<דוד מהרט: ממפים את הילדים האלה ומנפים את המשפחות שלהם, ואתם הם עובדים.
<דוד מהרט: אנשים שמסתדרים באופן עצמאי, אנחנו לא מפתחים תלות של האנשים האלה בעבודת מרכז ההיגוי.
<דוד מהרט: לפני כמה שנים ביקשנו חוות דעת מאנשים שהם אובייקטיביים במידה רבה, בטח לא תלויים במרכז ההיגוי, אנשים כמו פרופ' אמנון רובינשטיין, ד"ר גדי בן עזר וד"ר חיים פרי, אנשי חינוך, והם הוציאו מכתב שבעיקר עומד על המשמעות של פיתוח הקשר בין מגשר למשפחה שלו.
<דוד מהרט: כמה זמן לוקח למגשר עד שהוא יוצר את האמון עם המשפחה, עד שהמשפחה נפתחת, עד שהמשפחה מוכנה לשתף בקשיים שלה.
<דוד מהרט: זה דבר שלוקח זמן.
<דוד מהרט: אני לא צריך להסביר לך, אתה מכיר.
<דוד מהרט: אני אומר לוועדה.
אברהם נגוסה: אני חושב שאין ויכוח על הצורך, על הפעילות, ולכן נא לסכם.
<דוד מהרט: אני אתקדם לכיוון הסיכום.
<דוד מהרט: אני חושב שזה מהלך שאי-אפשר לחשוב עליו כדבר שצריך לעשות אותו באמצעות מכרזים, כל ארבע שנים.
<דוד מהרט: עובדתית האגודה זכתה בכל המכרזים, אבל תיאורטית לפחות כל ארבע שנים יכולים להתחלף ולבוא אנשים אחרים.
<דוד מהרט: היועצת המשפטית דיברה על יעילות ועל חיסכון.
<מרב תורג'מן: זה מה שכתוב בתקנות.
<דוד מהרט: אני לא מתווכח עם החוק.
<דוד מהרט: אני רוצה להגיד שכ-96% מהתקציב של מרכז ההיגוי זה שכר, כפי שמשרד החינוך הגדיר אותו.
<דוד מהרט: כך שאם מישהו יחשוב על חיסכון, אז יהיה חיסכון רק בפגיעה בתנאים של העובדים, כי אין מקום אחר לחסוך בכסף.
<דוד מהרט: ביעילות ברור שהיום החלפה של כמות כזאת של עובדים – פגיעתה בקרב בני הקהילה היא גדולה.
<דוד מהרט: כיום אין בארץ גוף כמרכז ההיגוי בהיקף ובגודל ובאורך השנים שהוא פועל בנושא של המכרז.
<דוד מהרט: היום אנחנו נמצאים ב-22 לחודש יוני.
<דוד מהרט: חלק מהילדים שהמגשרים עובדים אתם כבר יצאו ביום שישי לחופשה.
<דוד מהרט: 70 עובדים, שאני המנהל שלהם, בעלי משפחה, בעלי ילדים, עומדים בסיטואציה שהם לא יודעים מה יהיה אתם ב-1 בספטמבר.
<דוד מהרט: אני שומע על דיבור שאולי צריך לרענן, פעם שמעתי שאולי צריך לתת הזדמנויות לכל מיני גופים.
<דוד מהרט: למרות שמה שנאמר, אנחנו רואים באגודה כבית חינוכי.
<דוד מהרט: אבל בסופו של דבר בעיני משרד החינוך אנחנו עובדי קבלן.
<דוד מהרט: עובדי קבלן הם אנשים שקופים.
<דוד מהרט: רק על עובדי קבלן אתה יכול להגיד שאתה רוצה לעשות ריענון.
<דוד מהרט: אתה יכול להגיד שאתה רוצה לתת ניסיון.
<דוד מהרט: האם מישהו מעובדי האוצר ועובדי משרד החינוך היה מוכן לפנות את הכיסא שלו ולהגיד: אני רוצה שהמערכת תתרענן?
<דוד מהרט: אולי צריך לתת ניסיון לאנשים אחרים?
<דוד מהרט: לכן הדיבור הזה, לתת הזדמנויות לגופים אחרים או לרענן, הוא ביטוי למעמדנו כעובדים שעל-פי החוק מוגדרים כעובדי קבלן.
<דוד מהרט: ב-2013 הייתה פגישה עם שר החינוך.
<דוד מהרט: הוא אמר, ויש מכתב:
<דוד מהרט: אנחנו רוצים לקלוט את עובדי מרכז ההיגוי במערכת החינוך.
<דוד מהרט: שמחנו מאוד.
<דוד מהרט: שבוע לאחר מכן המכרז התפרסם.
<דוד מהרט: המכרז, שהיו בו מגרעות רבות, עמד באוויר כמעט שנה שלמה, וב-2014 הוא בוטל בסופו של דבר.
<דוד מהרט: עמדנו במצב של אי ודאות, כי היו בו הרבה מגרעות.
<דוד מהרט: והנימוקים לפטור ממכרז היו, כפי שמופיעים גם במשרד האוצר ובכל המקומות, שמדינת ישראל החליטה על דרך חדשה.
<דוד מהרט: לכן הכול נבחן ועוצרים את הכול.
<דוד מהרט: אתה מכיר את התהליך לא פחות טוב ממני.
<דוד מהרט: הממשלה התפרקה, התהליך הזה לא הסתיים.
<דוד מהרט: רק אתמול היינו בשולחנות עגולים במשרד החינוך, התהליך של הדרך החדשה נבחן היום בוועדת השרים שאדוני ראש הממשלה עומד בראשה.
<דוד מהרט: אותם נימוקים שהביאו לפטור ממכרז עדיין תקפים גם היום, לדעתי.
<דוד מהרט: אפשר להשתמש בנימוק הזה, לראות מה ועדת השרים תחליט, מה ממשלת ישראל תחליט, לאיזה כיוונים היא הולכת, ואחרי זה אפשר לבחון.
<דוד מהרט: מכל הסיבות, גם העיתוי וגם לוח הזמנים הבלתי אפשרי.
<דוד מהרט: עובדי קבלן הם אולי שקופים, אבל אני לא חושב שיש מנדט לאף אחד להתעלל בהם.
<דוד מהרט: אני כמנהל שלהם לא ארשה.
<דוד מהרט: ניאבק בכל הכוח, אם נצטרך, כי אני לא יכול לראות מצב שאגיד להם: לכו לחופשה, לכו לבתים שלכם.
<דוד מהרט: כפי שאיתן אמר, בסוף יולי אם לא יהיה פתרון גם יקבלו מכתבי פיטורין, ויגידו להם שהכול יהיה בסדר.
<דוד מהרט: לא יהיה בסדר.
<דוד מהרט: לכן אני מבקש את ההתערבות שלך.
<דוד מהרט: אני חושב שצריך לבחון את כל האפשרויות, כולל הצעת החוק שאתם מדברים עליה.
<דוד מהרט: אבל זה יכול לקרות אם נלך להבטיח את מצבם לשנה הקרובה.
<דוד מהרט: זה מכרז שלא התפרסם, עדיין אפשר לעצור אותו, ויפה שעה אחת קודם.
אברהם נגוסה: הגברת מאיה שריר, מנהלת אגף קליטת תלמידים עולים במשרד החינוך.
<מאיה שריר: אנחנו אכן ביקשנו את ההשהיה, את החשיבה מחדש של הדיון אצלנו, בגלל התהליך של הדרך החדשה, שכולנו היינו שותפים לו ואנחנו עדיין שותפים.
<מאיה שריר: נבחנו חלופות, בחנו כמה אפשרויות.
<מאיה שריר: המסקנה הסופית הייתה שאין מנוס אלא להוציא מכרז לפי חוק חובת המכרזים, וגם בהתאם לתוכנית של הדרך החדשה.
<מאיה שריר: אנחנו באמצע הליך מכרזי.
<מאיה שריר: לכן ביקשתי שהייעוץ המשפטי ידייק פה את הדברים, כי פרסמנו RFI, קול קורא.
<מאיה שריר: קיבלנו תשובות של מספר יפה של גופים.
<מאיה שריר: בעצמנו הופתענו שהיו כל כך הרבה תגובות.
<מאיה שריר: תגובות ראויות בהחלט.
<מאיה שריר: אני חושבת ש-RFI זה אמצע תהליך של מכרוז.
<מריה מרים יצחק: אני יכולה להגיד משהו?
אברהם נגוסה: לא, אני מצטער, כי אני חייב לצאת.
אברהם נגוסה: מר אליעזר תרן, בבקשה.
<אליעזר תרן: אני עובד במנהלת נעל"ה.
<אליעזר תרן: אני אחראי על חבר המדינות.
<אליעזר תרן: עובד מ-97'.
<אליעזר תרן: אני איש קיבוץ, אני איש אידיאולוגי.
<אליעזר תרן: גדלתי בבית סוציאליסטי, עם הרבה אידיאולוגיה, ואני יותר מבוגר מישעיהו.
<אליעזר תרן: לכן אדבר קצת אידיאולוגיה.
<אליעזר תרן: אנחנו עובדים בחבר העמים עם גוף שנקרא הסוכנות היהודית, שלפי מיטב הבנתי הוא לא נוכח פה היום, למרות שהוזמן.
<אליעזר תרן: אבל מניסיון, ועליזה שהייתה אתי ראתה את זה, שום אימא לא תשלח ילדה בת 14 למרחק של 4,000 ק"מ לבד למדינה זרה אם היא לא מכירה מקרוב את מי שעומד מולה.
<אליעזר תרן: ו"עומד מולה" זה נציג נעל"ה, זה מנהל בית-ספר, זה איש חינוך, זה מערכת שלמה שמתפקדת בארץ.
<אליעזר תרן: היום אנחנו מדברים עם דור הורים צעיר, ששולח את הילדים שלהם, ובמחזור שהגיע השנה יש שישה ילדים שהתקבלו לנעל"ה שהוריהם בוגרי נעל"ה שחזרו לשם.
<אליעזר תרן: אין דבר יותר מדבר על התוכנית ועל הצלחתה ועל הצוות שלה מהעובדה ששולחים לנו כבר את הנכדים.
<אליעזר תרן: אני רוצה להגיד לכם שאין היום סוכנות יהודית בחבר העמים.
<אליעזר תרן: תפקודה מאוד מסובך, מצומצם.
<אליעזר תרן: אני לא רוצה להיכנס לזה.
<אליעזר תרן: את מי שהם מכירים, זה אותנו.
<אליעזר תרן: חזרתי עכשיו מקזחסטן, מאוקראינה.
<אליעזר תרן: אני רוצה לראות גוף חדש נכנס היום לאוקראינה, במצבה היום, ועוזר בחילוץ ילדים ממקומות של מלחמה.
<אליעזר תרן: אני לא יודע אם אתם יודעים, אבל לפי המספרים הרשמיים נהרגו עד היום באוקראינה 35,000 אנשים.
<אליעזר תרן: לא רשמית מדברים על למעלה מ-100,000.
<אליעזר תרן: תגידו לי איזה גוף שייכנס ב-1 בספטמבר יתעמת שם עם המצב הזה בירוקרטית, חינוכית, שלא לדבר על ציונית.
<אליעזר תרן: אני מכיר את מדינת ישראל 67 שנים.
<אליעזר תרן: היא ידעה להתגייס, בניגוד לכל החוקים והבירוקרטיות, כדי לחלץ יהודים מכל מיני מקומות בעולם, כולל אלה שיושבים סביבנו.
<אליעזר תרן: מאות ילדים מחכים היום באוקראינה וברוסיה, כי גם שם המצב מסובך, להגיע לכאן יחד עם הוריהם.
<אליעזר תרן: אבל ההורים רוצים קודם לשלוח את הילדים בתוכנית נעל"ה.
<אליעזר תרן: מי יעשה את זה, מכרז?
<אליעזר תרן: בירוקרטיה של החשב הכללי?
<אליעזר תרן: אני לא מכיר דברים כאלה.
<אליעזר תרן: אני אומר לכם, זו שעת רצון.
<אליעזר תרן: אני פונה אליך, היושב-ראש, זו שעת רצון מכל הבחינות.
<אליעזר תרן: תשאירו אותנו במקומנו.
<אליעזר תרן: כי מי שהם מכירים זה אותנו, ורק אתנו הם ישלחו את הילדים, ורק בנו הם מאמינים.
<אליעזר תרן: תנו לנו סוף-סוף לעבוד בשקט ותסמכו עלינו שאנחנו יודעים לעשות את העבודה.
<אליעזר תרן: עזבו אותנו בשקט, אני אומר לכם דוגרי.
<אליעזר תרן: תנו לנו לעבוד.
<אליעזר תרן: כל שנה שואלים אותי: מה אתכם שנה הבאה?
<אליעזר תרן: אני 17 שנה ב-31 באוגוסט מקבל מכתב פיטורים.
<אליעזר תרן: אז אני אומר: יהיה טוב.
<אליעזר תרן: תודה רבה.
אברהם נגוסה: אני חושב שנסכם את הדיון.
אברהם נגוסה: דוד יאסו, בבקשה.
<דוד יאסו: השר דיבר, אחריו ישבנו פה והקשבנו.
אברהם נגוסה: אנחנו מודים לך.
אברהם נגוסה: אני מבקש לסכם את הדיון.
<ימבלנש סמדר יוסף: אבל אולי חשוב שגם אותנו ישמעו.
<ימבלנש סמדר יוסף: כואב לי לשמוע שהנוער שלנו – אין מישהו אחראי עליו.
<ימבלנש סמדר יוסף: תנו לנו בשקט להוביל את הקהילה שלנו להצלחה ולשילוב.
<ימבלנש סמדר יוסף: זה מה שאנחנו מבקשים.
<ימבלנש סמדר יוסף: ב-1 בספטמבר אני לא יודעת מה יהיה אתי, מה אני עושה, אבל תעזבו את המשכורת שלי, אני מדברת על הנוער.
<ימבלנש סמדר יוסף: אני לא יודעת מה אני הולכת להגיד להם, האם שנה הבאה תראו אותי, לא תראו אותי?
<ימבלנש סמדר יוסף: תנו לאנשים לעבוד.
<ימבלנש סמדר יוסף: אתם כל פעם עושים תקציבים, נופלים פרויקטים שלא מצליחים, מממנים אותם שנה אחרי שנה.
<ימבלנש סמדר יוסף: אבל פרויקטים שדווקא מצליחים אתם מקצצים כל ארבע שנים.
<ימבלנש סמדר יוסף: ריבון העולמים, לכו תראו את הנוער בקריית-מלאכי, בשדרות, בבאר-שבע.
<ימבלנש סמדר יוסף: תגידו לנו מה אנחנו עושים, אוספים אותם או משלבים אותם?
<ימבלנש סמדר יוסף: התקציב הכי גרוע שיהיה למדינת ישראל – אותם ילדים שלא יתגייסו לצבא ושתמצאו אותם ברחובות, שהם דוקרים אחד את השני.
<ימבלנש סמדר יוסף: זה מה שאנחנו מנסים למנוע.
<ימבלנש סמדר יוסף: משרד החינוך אמור להיות חינוך, לא פרויקט שמה שמעניין אותו זה הכסף.
<ימבלנש סמדר יוסף: תנו לנו להוביל את הקהילה שלנו.
<ימבלנש סמדר יוסף: 15 שנה אנחנו מובילים.
<ימבלנש סמדר יוסף: לכו תראו את הנערים שלנו, בצבא.
<ימבלנש סמדר יוסף: ילדים שלא באו לבית-הספר, אני גוררת אותם כל בוקר שילמדו.
<ימבלנש סמדר יוסף: כי הם מיואשים כבר מהחיים האלה.
<ימבלנש סמדר יוסף: בשביל זה אנחנו שם, להוביל אותם, להוציא אותם מהייאוש הזה.
<ימבלנש סמדר יוסף: לא סתם התפוצצה עכשיו ההפגנה ברחובות עכשיו.
<ימבלנש סמדר יוסף: זה מה שאנחנו מנסים, להוביל להצלחה.
<ימבלנש סמדר יוסף: סליחה על ההתפרצות, זה פשוט כואב לי.
אברהם נגוסה: דוד הסביר את הכול.
<רחל סמעון: חשוב שתשמע את הגורמים מהשטח.
<אלסה הדס טרו גרמאי: אתם נמצאים פה בצל, אתם לא יודעים מה קורה בתוך הבית.
אברהם נגוסה: אני רוצה לקרוא את הסיכום.
<ימבלנש סמדר יוסף: לקח לי חמש שנים בשביל שיבנו בי אמון.
אברהם נגוסה: אנחנו שומעים כאן על התנהלות בעייתית.
אברהם נגוסה: ענייננו הוא החשש מפגיעה בתוכנית בתלמידים שאמורים להגיע.
אברהם נגוסה: אני אומר את הסיכום, גם בהסכמה של חבריי שהיו פה.
אברהם נגוסה: העיכוב בפרסום המכרז לא ברור.
אברהם נגוסה: לא שמענו נסיבות שמצדיקות את עיכוב הפרסום.
אברהם נגוסה: נוכח כך, אנו דורשים שיימצא פתרון שיאפשר לתוכנית לפעול באותו אופן לפחות בשנת הלימודים הקרובה, ובינתיים שהמשרדים הרלוונטיים – חינוך, עלייה וקליטה והאוצר – יתכנסו כדי להחליט איך למנוע מהדיונים האלה לחזור על עצמם בכל שנה, וליצור ודאות הן לתלמידים העולים הפוטנציאליים והן למפעילי התוכנית.
אברהם נגוסה: החלטות הוועדה בנושא עיכוב מכרוז התוכניות החינוכיות שעניינן תלמידים עולים, בסמיכות לפתיחת שנת הלימודים.
אברהם נגוסה: בשם ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בראשותי, אני קורא לשרי האוצר, החינוך וקליטת העלייה להנחות את עובדיהם: 1.
אברהם נגוסה: לבחון את התהליך הזה, שבעיתוי הנוכחי עלול להיות הרסני, הן במנהלת נעל"ה והן במרכז ההיגוי לתלמידים יוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: שניהם באגודה לקידום החינוך.
אברהם נגוסה: 2.
אברהם נגוסה: הוועדה דורשת שהפעילות בשנת הלימודים הקרובה לא תיפגע בשום דרך.
אברהם נגוסה: כך נבטיח שכל ההכנות לשנת הלימודים יימשכו כסדרן וכנדרש, וזו תיפתח כראוי ותתנהל במקצועות ששני הגופים מורגלים בה לאורך השנים.
אברהם נגוסה: 3.
אברהם נגוסה: להבא, אם וכאשר יזדקקו לתהליך מכרוז בתוכניות חינוכיות בכלל, ובאילו הנוגעות לתלמידים העולים בפרט, יעשו זאת מבעוד מועד, מבלי לפגוע בשנת הלימודים בה יתנהל המכרז ובזו שאחריה.
אברהם נגוסה: לכן, כמו שהגדרתי בהתחלה, לא נכנסנו למהות העניין של חובת המכרזים, ולא נכנסנו לוויכוח העניין הזה.
אברהם נגוסה: יש הצעת חוק, אני מצטרף אליה, וכן חברי כנסת אחרים.
אברהם נגוסה: אנחנו נוביל את זה להביא מסגרת חוקתית.
אברהם נגוסה: לכן עכשיו, כיוון ששנת הלימודים או-טו-טו נפתחת, אנחנו לא רוצים לפגוע הן בתוכניות והן בתלמידים, ולכן מבקשים לעכב ולדחות את המכרזים.
אברהם נגוסה: בוקר טוב לכל המשתתפים בישיבה.
אברהם נגוסה: התכנסנו היום לדון בנושא הגדלת הקצאת הדיור הציבורי למשרד העלייה והקליטה עבור העולים.
אברהם נגוסה: הדיון הוא ביוזמתו של חבר הכנסת יואל רזבוזוב.
אברהם נגוסה: נמצא אתנו שר העלייה והקליטה, זאב אלקין.
אברהם נגוסה: אנחנו מודים לך שהגעת, אדוני השר.
אברהם נגוסה: נוכחותך חשובה לנו.
אברהם נגוסה: חוסר בדיור ציבורי לעולים ידוע לכל מי שמכיר את נושא מצוקת הדיור לעולים בכללם, ולעולים הקשישים ולמשפחות חד-הוריות שבראשן עולים בפרט.
אברהם נגוסה: לחלוטין לא ברורה לי הקצבה של 65% מהדירות הרגילות בשיכון הציבורי לזכאי משרד הבינוי, כאשר תור הממתינים עומד נכון לנובמבר 2014 על כ-3,000 איש.
אברהם נגוסה: ועוד, שרק 35% מהדירות בדיור הציבורי מוקצות לזכאי משרד העלייה והקליטה, המונים כיום כ-27,000, רובם עולים קשישים ומשפחות חד-הוריות.
אברהם נגוסה: אני קורא לשר השיכון, יואב גלנט, ובטוח ששר העלייה והקליטה זאב אלקין מצטרף לקריאתי, לבחון מחדש את הקצאת הדירות בדיור הציבורי בין המשרדים, לבדוק כיצד ניתן לזרז את כניסתם של הזכאים לדירות ולקבוע סטנדרטים גבוהים יותר לשקיפות תור הזכאים.
אברהם נגוסה: לאחרונה נודע לי מהתקשורת כי אחת הסיבות למחסור בדיור ציבורי בישראל לנזקקים היא שאלפי דירות ממאגר הדיור הציבורי הועברו לידי ארגונים שונים, במקום למטרה שלשמה נועדו, והיא מגוריהם של זכאי הדיור הציבורי, שחלקם מחכים לדירה במשך שנים ארוכות.
אברהם נגוסה: אבקש לשמוע את הגורמים ולערוך חשיבה מערכתית איך לפעול כדי להגדיל את הקצאת הדיור הציבורי לעולם.
אברהם נגוסה: כבוד השר יאמר לנו מה עמדתו בעניין זה, מה עמדת משרדו.
אברהם נגוסה: לאחר מכן ניתן את זכות הדיבור ליוזם הדיון, חבר הכנסת יואב רזבוזוב.
אברהם נגוסה: בבקשה, אדוני השר.
זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת.
זאב אלקין: אני אדבר על התפיסה העקרונית, כי נמצא פה אתי מנכ"ל משרדנו, חביב קצב, והוא יישאר אחר כך בדיון.
זאב אלקין: אין מומחה כמוהו לנושא הזה של דיור לעולים.
זאב אלקין: אני חושב שאי-אפשר למצוא היום במדינת ישראל מישהו שמבין בזה יותר מחביב, והוא בטח יוכל לתת את כל הפרטים ואת המספרים ולהיכנס לעובי הקורה.
זאב אלקין: הוא ילווה את הדיון מטעמנו.
זאב אלקין: אני אדבר על התפיסה העקרונית.
זאב אלקין: אני שותף לתפיסתך כבר שנים רבות.
זאב אלקין: אני חושב שהחלוקה היא בעייתית בנוסחה הזאת, 65%-35%.
זאב אלקין: החלוקה צריכה להיות לפחות שווה בשווה, אולי אפילו מעבר לזה, כי התור של משרד השיכון קצר בהרבה מהתור של משרד הקליטה.
זאב אלקין: הזכרת את המספר 27,000.
זאב אלקין: נמצאים פה נציגי משרד השיכון, הם בוודאי יעדכנו מה התור, אבל לפי מיטב זכרוני הוא נע בין 2,000 ל-3,000 איש ברוב השנים האלה.
זאב אלקין: אני לא חושב שהוא חרג מ-3,000.
זאב אלקין: ברור שהפער הוא פי עשרה.
זאב אלקין: אומנם זה נכון שחלק מהפער נובע מקריטריונים שונים.
זאב אלקין: ישנן קבוצות אוכלוסייה שלגביהן הקריטריונים של משרד השיכון הוא יותר קפדני מהקריטריונים של משרד הקליטה.
זאב אלקין: אבל עדיין אני לא חושב שהפער הזה לגבי קריטריונים, לגבי רק חלק מקבוצות האוכלוסייה, הוא מצדיק פער כל כך משמעותי בחלוקה של המשאב של הדיור הציבורי.
זאב אלקין: לכן אני באופן אישי תמיד תמכתי, ומשרד הקליטה תמך לפחות בשש השנים האחרונות בחזרה לנוסחה של 50%-50%.
זאב אלקין: אגב, פעם זאת הייתה הנוסחה.
זאב אלקין: אני חושב שנמשיך לפעול לכיוון הזה.
זאב אלקין: זאת גם הזדמנות לדבר על כך שבכלל כל הסיפור של דיור ציבורי דורש דחיפה גדולה, כי לצערי התפיסה השלטת במדינה, ובעיקר במשרד האוצר, במשך הרבה שנים, הייתה בכל מחיר להקטין את המאגר של הדיור הציבורי במדינת ישראל בכל מיני דרכים.
זאב אלקין: הדירות נמכרו, וחדשות לא נקנו בכמות מספקת.
זאב אלקין: לכן מלאי הדיור הציבורי מצטמצם משנה לשנה בקצב מבהיל, בהתחשב באופי שלנו כמדינה, עם ציבורים שונים שצריכים את הדיור הציבורי.
זאב אלקין: בוודאי בהתחשב באופי שלנו בהקשר של הוועדה הזאת כמדינה קולטת עלייה שצריכה את המלאי הזה של הדיור הציבורי.
זאב אלקין: תמיד ראיתי בדאגה גדולה את המדיניות הזאת של משרד האוצר.
זאב אלקין: לגבי ציבור הקשישים, בעיקר עולים קשישים אבל לא רק, נמצאו פתרונות אלטרנטיביים, כגון מקצבי דיור והוסטלים.
זאב אלקין: הייתה דחיפה משמעותית מאוד בשנים האחרונות.
זאב אלקין: יושבת כאן שרת הקליטה לשעבר, ואני חושב שחייבים לשבח אותה על כך שהיא ומשרד הקליטה דחפו לתוכנית ממשלתית חדשה.
זאב אלקין: הם קיבלו עזרה בעניין הזה מראש הממשלה וממנכ"ל משרדו, לתוכנית של בנייה על קרקע חומה, של 4,000 יחידות דיור.
זאב אלקין: לגבי התוכנית הזאת, אני מניח שאתם יודעים שכמעט 1,800 יחידות דיור כבר נמצאים בתהליך, ובעניין עוד 2,200 אנחנו נערכים למכרז.
זאב אלקין: אנחנו צריכים לסיים את התהליך של האישורים מול משרד האוצר בשנה הזאת, שהיא שנה בלי תקציב, שקצת קשה לקבל תקציבים לפרויקטים חדשים.
זאב אלקין: אבל זה מעין פרויקט ממשיך במסגרת החלטת ממשלה, ואני מקווה שנוכל להזיז בעתיד הקרוב גם את 2,200 יחידות הדיור.
זאב אלקין: בהמשך חביב ייתן עדכון יותר מדויק.
זאב אלקין: ברגע שהתוכנית הזאת, שסופה יזמה, תיבנה ותיכנס, זה יביא כמובן להקלה משמעותית על המצב הקיים.
זאב אלקין: 4,000 יחידות דיור זה הישג גדול מאוד, וגם השרה וגם הצוות ראויים כאן לכל שבח.
זאב אלקין: אני מתכוון קודם כל להקפיד שכל מה שסוכם יבוצע, ולנסות לדחוף להמשך התוכנית הזאת.
זאב אלקין: חשוב לעדכן את הוועדה שבמהלך המשא-ומתן הקואליציוני הנושא הזה עלה במלוא עוצמתו.
זאב אלקין: גם באופן כללי, בעיית הדיור הציבורי, וגם השאלה של החלוקה בין משרד הקליטה למשרד השיכון.
זאב אלקין: היו לא מעט ויכוחים עם פקידי משרד האוצר תוך כדי משא-ומתן קואליציוני בנושא הזה.
זאב אלקין: בסופו של דבר סוכם כאיזשהו רף מינימום – אני מקווה שלא יסתפקו בזה, אבל לפחות יש כאן שינוי מגמה – שכל שנה יתוקצבו בנייה של כ-700 דירות חדשות לדיור ציבורי, או ברכישה או בנייה חדשה של אחוזים שהמדינה תקבל בתמורה להנחה על הקרקע לקבלנים.
זאב אלקין: זאת הפעם הראשונה שיש הרחבה ברמת אמירה של מאגר הדיור הציבורי, ולא רק פתרונות אד-הוק, לשכור פה או לשכור שם.
זאב אלקין: זה שינוי מגמה חשוב מאוד, שנשבר פה איזשהו מחסום של משרד האוצר.
זאב אלקין: נדונה גם נוסחת החלוקה בסוגיה הזאת.
זאב אלקין: אני דחפתי מאוד לחלוקה שוויונית בזמן המשא-ומתן הקואליציוני.
זאב אלקין: בסוף זה הסתכם בנוסחה היצירתית של פשרה שאומרת כך: 500 הדירות הראשונות יחולקו עדיין בנוסחה הישנה, 65%-35%, ו-200 דירות נוספות יחולקו בנוסחה של 50%-50%.
זאב אלקין: חישוב קל מראה שזה אומר שאנחנו נגיע לסדר גודל של קצת פחות מ-300 דירות מתוך המאגר הזה של 700 שצריכות להגיע למשרד הקליטה כתוצאה מההסכם הקואליציוני.
זאב אלקין: אנחנו קיימנו דיון במשרד ושקלנו שברגע שזה יעבור לפסים מעשיים אנחנו נבדוק עם משרד האוצר להפוך 300 למספר יותר גדול באמצעות דירות יותר קטנות.
זאב אלקין: רוב המחכים בתור של משרד הקליטה לא צריכים דירות גדולות, הם צריכים דירות קטנות, לכן אם יסכימו להעריך 300 לפי השווי ולא לפי מספר הדירות, אולי נצליח אפילו להגדיל את המספר הזה ואולי להגיע בפועל לאותה כמות דירות שתלך למשרד השיכון.
זאב אלקין: על זה אני עדיין לא יודע סופית לעדכן אתכם, כי זה כרוך במשא-ומתן מול משרד השיכון, מול משרד האוצר.
זאב אלקין: זה תלוי מה תהיה הנוסחה.
זאב אלקין: אם זה רכישה זה יותר קל, אם זה אחוזים בתוך פרויקטים קיימים זה קצת יותר קשה, כי יש תכנון של הפרויקט כולו ואני לא יודע עד כמה יהיו שם דירות קטנות.
זאב אלקין: זה משהו שהוא בעבודה, ואלה הגיגים ורעיונות של הכיוונים שאליהם אנחנו רוצים לפעול.
זאב אלקין: זאת על קצה המזלג עמדתי העקרונית והעמדה של המשרד והתוכניות שלנו לעתיד הקרוב.
זאב אלקין: כמובן, אני רואה פה רף מינימום, וכמובן משימות להמשך.
זאב אלקין: רף מינימום זה קודם כל לדאוג שהתוכנית שסופה יזמה תבוצע כמה שיותר מהר.
זאב אלקין: וגם שההסכם הקואליציוני יבוצע כמה שיותר מהר.
זאב אלקין: וכמובן אני אנסה לפעול בכל הכוח כדי להביא להחלטות חדשות מול משרד השיכון ומול משרד האוצר ומול משרד ראש הממשלה, כדי לנסות כמה שיותר להרחיב את המאגר של הדיור הציבורי לעולים, כי אנחנו צריכים את זה.
זאב אלקין: בתקופה שהעלייה הולכת וגדלה, אז עוד יותר ברור הצורך ודחוף הצורך.
זאב אלקין: אני חייב להתנצל שלא אוכל להישאר בכל הדיון.
זאב אלקין: המנכ"ל והצוות שלנו ייצגו אותנו כאן.
זאב אלקין: היו לי תכנונים אחרים לזמן הזה.
זאב אלקין: קיבלתי מכם זימון, וכמו שאתה יודע אני מכבד מאוד את הוועדה ומעריך את תמיכתכם.
זאב אלקין: זה גם חשוב לי ועוזר לי.
זאב אלקין: לכן, כמו במקרה נעל"ה, ביטלתי משהו בשביל לבוא לכאן לפחות לתחילת הדיון ולהיות שותף עם הוועדה בתהליך החשוב הזה.