GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ליזה ניקולאיצ'וק: השיפוטיות ודברים שהיא חוותה היו ברמה שהיום, כשאחותה במצוקה ואנחנו עושים שמיניות באוויר כדי לשכנע אותה לברוח למקלט, כי יש שם מערכת בעייתית, שושקה תוסיף, האישה הזאת אומרת לאחותה 'אל תלכי לשם, נסבול בשקט, שם לא מבינים אותנו'.
<ליזה ניקולאיצ'וק: אני הוספתי משהו או שאני מדויקת?
<ליזה ניקולאיצ'וק: תחשבו, היא חיה בפחד בקונכייה שלה, היא לא כל כך אוהבת שנכנסים לה לחיים, היא סובלת מאלימות, הפוגע שלה מסתובב בסביבה ואני לא בטוחה שהרצח הבא הוא לא הכתובת שלנו על הקיר.
<קריאה: חס וחלילה.
<ליזה ניקולאיצ'וק: חס וחלילה, אבל, שוש, את יודעת על איזה מקרה אני מדברת.
<ליזה ניקולאיצ'וק: הייתה לנו אישה אתיופית מדהימה שליווינו, ג'וליצקה, עוד לפני שאת היית מנהלת מקלט, אישה מדהימה, שליווינו אותה במסל"ן.
<ליזה ניקולאיצ'וק: היא הייתה במקלט של באר שבע, כל ההתקדמות שלה הייתה כמו אדמה שהיא צמאה למים, כל מה שאתה נותן, גאונית ביכולות שלה, הייתה מתקדמת, יפהפייה, מהממת, מדהימה, התאהבנו בה כולנו וכשהיא סיימה את המקלט היא יצאה מהמקלט, המשכנו ללוות אותה והבנו שיש לחץ מאוד מאוד מאוד חד של המשפחה שלה ושל הילדים לחזור לבעלה.
<קריאה: היא גם אמרה שהיא רוצה שלילדים יהיה אבא ושהם לא יגדלו כמוה.
<ליזה ניקולאיצ'וק: זה משפט שהיום אנחנו שומעים מ-א'.
<ליזה ניקולאיצ'וק: מה את אומרת לי וחוזרת?
<ליזה ניקולאיצ'וק: אני רק רוצה שלילד שלי יהיה אבא?
<ליזה ניקולאיצ'וק: עכשיו אבא יכול להיות גם רוצח, מותק שלי וזה הקטע.
<ליזה ניקולאיצ'וק: אז במקרה הזה, שגם את שומעת את זה בפעם הראשונה, אבל תשמעי טוב טוב, כי מה שאנחנו מנסות זה לשכנע אותך שיש גם אנשים שבאים כדי לעזור לך ולא ליפול.
<ליזה ניקולאיצ'וק: אז אחרי שהיא יצאה למקלט והתקדמה והתחילה ללמוד, הילדים שלה אמרו לה שהם רוצים את אבא.
<ליזה ניקולאיצ'וק: היא עשתה תהליך, יש את המקלט שמשקיעים שם את הנשמה, הרווחה, כל המערכת הייתה סביבה והוא נשכח.
<ליזה ניקולאיצ'וק: אם הם בקונפליקט היו במקום כזה, היא הייתה פה והוא פה, אחרי המקלט היא קפצה כאן והוא נשאר כאן, אם לא יותר נמוך.
<ליזה ניקולאיצ'וק: אף אחד לא ליווה אותו, אף אחד לא נתן לו טיפול וכשהיא חזרה אליו שבוע אחרי היא נרצחה.
<ליזה ניקולאיצ'וק: אנחנו היינו כאן - - - עד היום זה בלתי נסבל לחשוב.
<ליזה ניקולאיצ'וק: ברגע שאני רואה ילדונת אתיופית שחוזרת למקלט אני בטוחה, חמש דקות שכנוע היא חוזרת לפוגע.
<ליזה ניקולאיצ'וק: זו דוגמה.
<ליזה ניקולאיצ'וק: הילדה הזאת לא מוכנה להיפרד ואני כבר עם היכולת שלי לדעת על הפוגע שלה - - - סליחה, הוא פוגע מותק, הוא לא בן זוג.
<ליזה ניקולאיצ'וק: אני יודעת עליו אינפורמציה שלהתאבד.
<ליזה ניקולאיצ'וק: והיא כל הזמן חוזרת, כי היא יתומה, כי אמא שלה נרצחה, אבא שלה נרצח, היא יתומה, הקהילה לא כל כך לידה, כי היא לא הפאר של הקהילה, מצטערת, גם אתם צריכים להתגייס אחרת לשם, הילדה הזאת מחפשת אהבה - - -
<ברן מלדה: קודם כל - - - בגלל שאנחנו מאותה קהילה.
<ליזה ניקולאיצ'וק: לא, בגלל שאני פניתי אליך, בגלל זה אני פונה עוד פעם.
<ברן מלדה: - - - אנחנו מנסים לעזור, בלי שום הפרדה, בגלל שהיא אתיופית אז אני - - -
<ליזה ניקולאיצ'וק: לא, בגלל שאתה מבין את הניואנסים.
<ברן מלדה: לא, אני מייצג פה את המשרד, את כולם.
<ליזה ניקולאיצ'וק: אותך אני מגייסת, מכיוון שאתה מכיר אותה היכרות אישית.
<ליזה ניקולאיצ'וק: אני מצפה ממך מעבר למשרד הקליטה.
<ברן מלדה: בעיקרון אנחנו כמשרד, אל"ף, הלשכה שלנו פה בבאר שבע היא - - -
<ליזה ניקולאיצ'וק: מאוד.
<ליזה ניקולאיצ'וק: טניה עובדת סוציאלית יומיומית.
יואל רזבוזוב: רגע, אבל יש מוקד קליטה של העדה האתיופית.
<ברן מלדה: יש מוקד קליטה שהוא לא רחוק מפה, מעבר ל - - -
<ליזה ניקולאיצ'וק: אנחנו עובדים איתם.
<ברן מלדה: זה אחת.
<ברן מלדה: שתיים, אנחנו משקיעים מ-2004 פה בתחום האלימות לא מעט כסף לדוברי שפות, אם זה אמהרית, אם זה ברוסית, או שפות אחרות שמגיעים כבודדים.
<ברן מלדה: אנחנו עושים את המקסימום.
<ברן מלדה: גבר כזה שהאישה נמצאת ב - - - הייתה צריכה להיות פנייה.
<ליזה ניקולאיצ'וק: לא, אני אגיד לך איפה הבעיה.
<ברן מלדה: במרכז, כדי שיקבל איזה שהוא טיפול.
<ליזה ניקולאיצ'וק: לא, כאן מבוי סתום.
<ליזה ניקולאיצ'וק: המבוי הסתום הוא כזה, אתה יודע על מה אני מדברת, שהמערכת בנויה ככה שמשקיעים בכיבוי שריפות.
<ליזה ניקולאיצ'וק: כשיש מקרה משקיעים, אבל הגבר הזה, הוא צריך ליווי צמוד, שהוא יעלה, שהוא יעבור תהליך.
<ליזה ניקולאיצ'וק: הבעיה שאם הוא לא רוצה או לא יוזם, בכוח אי אפשר.
<ליזה ניקולאיצ'וק: יש איזה שהיא מחשבה ש - - -
יואל רזבוזוב: יש לך הרבה מקרים כאלה?
יואל רזבוזוב: אני מקווה שלא יהיו - - -
<ליזה ניקולאיצ'וק: יש הרבה.
יואל רזבוזוב: אבל עדיין יש מוקד קליטה שמתוקצב, יש שם חבר'ה מדהימים - - -
<ליזה ניקולאיצ'וק: ברור, אנחנו עובדים איתם.
יואל רזבוזוב: שהם אקדמאים, הם יכולים לבוא.
יואל רזבוזוב: פשוט צריך להצמיד מישהו מהמוקד לאותו המקרה שילווה.
<ליזה ניקולאיצ'וק: יש בעיה אחת, הקליטה זה לאנשים עד 10 שנים בארץ.
יואל רזבוזוב: אבל המוקדים זה ליוצאי אתיופיה כולם.
יואל רזבוזוב: יש מוקד שעוזר לעשות אינטגרציה לחברה והכול.
יואל רזבוזוב: יש שם חבר'ה מדהימים, לפחות אני מכיר, הם היו אצלי אתמול, היה לנו דיון.
יואל רזבוזוב: פשוט להצמיד, שהם ילוו.
<ליזה ניקולאיצ'וק: אנחנו מלווים, העניין הוא אחר.
<ליזה ניקולאיצ'וק: שוש, אולי את תסבירי קצת?
יואל רזבוזוב: איפה שאתם נתקלים בבעיה של השפה - - -
<ליזה ניקולאיצ'וק: לא, זה כוח של משרד הקליטה, איתם אנחנו עובדים צמוד.
<ליזה ניקולאיצ'וק: העובדת הסוציאלית משם, טניה, אין יום יומיים שאנחנו לא מדברים בטלפון.
<ליזה ניקולאיצ'וק: זה משהו אחר, זה קצת מעבר ליכולת של משרד הקליטה.
<ליזה ניקולאיצ'וק: ההתערבות יותר מורכבת - - -
יואל רזבוזוב: לא משרד הקליטה, זה מוקד הקליטה.
<ברן מלדה: מוקד הקליטה שייך לרשות.
<ברן מלדה: הוא מתוקצב על ידי המשרד והוא שייך לרשות.
<ליזה ניקולאיצ'וק: אני יודעת את זה.
<ברן מלדה: במקרה שלכם הוא לא רחוק, הוא מעבר לקניון שם.
יואל רזבוזוב: עוד פעם, אני פה אומר שזאת עזרה שצריכים לנצל.
יואל רזבוזוב: אי אפשר עכשיו, את רוצה שמחר אנחנו נדאג לתקצב 100 תקנים בכל הארץ, הרי זה לא - - - יש היום תקנים שמתוקצבים שהם יכולים לעשות את העבודה הזאת.
יואל רזבוזוב: אלה חבר'ה מאוד מאוד רגישים ואם את רואה שמשהו במוקד לא מסתדר ואנשים מזלזלים וזה, אז את צריכה לבוא ולפנות - - -
<ליזה ניקולאיצ'וק: לא, שם זה לא עניין של זלזול, דווקא יש שיתופי פעולה מאוד טובים, שם העניין של היכולת.
<ליזה ניקולאיצ'וק: אבל יכול להיות שאנחנו נגלה משהו.
<ליזה ניקולאיצ'וק: שוש, תבקשי עזרה.
<שושנה ליבוביץ: טוב, אני רוצה להגיד קצת, אני מלווה את א' מטעם - - - האוניברסיטה, ליווי אמהות צעירות וקיבלתי את א' ובגלל המצב שא' נמצאת בו אני לא יכולה מטעמם לצאת איתה ואני חזרתי למסל"ן והתנדבתי פה שנים.
<שושנה ליבוביץ: לא' נולד ילד מבחור בדואי, שבהריון הוא נטש אותה ועובדת סוציאלית דאגה, היא קיבלה דירת עמידר, כי היא בודדה, היא גמרה תיכון, היא גמרה צבא והיא כאילו חיילת משוחררת ואז הוא פתאום גילה איפה היא נמצאת והוא הגיע.
<שושנה ליבוביץ: הוא לא זז מהבית, להיפך, הוא מביא חבר'ה, פעם יותר, כשהיא מבקשת פחות.
<שושנה ליבוביץ: הוא לא תורם אגורה אחת הביתה, אין לה ממה לחיות בכלל.
<שושנה ליבוביץ: אם לא אחותה שמביאה לה אינג'רה, שבערבים אני לוקחת את אחותה אליה להביא לה משהו לאכול אין כלום.
<שושנה ליבוביץ: הוא יוצא עם החבר'ה, הוא אוכל, הוא זה, הוא עוד לא קנה, אני חושבת, לתינוק חולצה.
<שושנה ליבוביץ: כלום.
<שושנה ליבוביץ: שום דבר.
<שושנה ליבוביץ: הוא כאילו אוהב את התינוק, הוא אבא, אבל שום דבר.
<ליזה ניקולאיצ'וק: שוש, אני יכולה להוסיף רק קצת?
<ליזה ניקולאיצ'וק: זו תופעה שאני לא יודעת איך להתמודד עם זה, אנחנו צריכים לחשוב, התופעה של השתלטות של צעירים בדואים - - - אני דיברתי עם שייח'ים, יש לי תקשורת טובה עם שייח'ים, עם כמות לא מבוטלת של שייח'ים, יש במקומות מסוימים שייח'ים שאין להם כבר השפעה על משפחות מסוימות.
<ליזה ניקולאיצ'וק: הוא שייך למשפחה די עבריינית, סליחה, מאמי, הם מתעסקים גם עם סמים וכל מיני דברים, הוא מתנחל, אין לה כוח להזיז אותו ובלי תלונה שלה אי אפשר להעיף אותו.
<ליזה ניקולאיצ'וק: יש משהו שאנחנו אובדי עצות וזו תופעה, זה לא מקרה.
יואל רזבוזוב: אתם יכולים להגיש תלונה בשם?
<שושנה ליבוביץ: לא.
<ליזה ניקולאיצ'וק: יש כאן נציגת משטרה.
<חגית בן שאנן: בעבירות של אלימות במשפחה מספיק שיש לנו מידע אנחנו יכולים לבוא ולטפל.
<חגית בן שאנן: מבחינתנו מספיק ששכן יתקשר ויגיד שהייתה שם אלימות זה מספיק כדי לפתוח תיק ולעצור אותו ולפעול.
<חגית בן שאנן: כן צריך את העדות של האישה בסופו של יום כדי להגיע לכתב אישום, אבל כל המסביב יכול להשפיע.
יואל רזבוזוב: ואם יש עדות מגוף שהוא - - -
<חגית בן שאנן: כן, רק שהם מחויבים לסודיות, יש בעיה.
<חגית בן שאנן: אלא אם כן יש איזה שהיא פגיעה בילד.
<שושנה ליבוביץ: אני רוצה להסביר לך.
יואל רזבוזוב: כי דווקא הייתי חושב שלא יהיה - - - שאנחנ נותנים סמכות לגוף המטפל לטפל.
יואל רזבוזוב: כי, עוד פעם - - -
<ג'ולי קייט: זה תקדים נורא בעייתי, כי אם יידעו שהגוף המטפל בא ומדווח למשטרה, הנשים שלא ירצו להגיע, נשים לא ירצו - - -
<ברן מלדה: חבר הכנסת, יש - - -
<שושנה ליבוביץ: אבל אתה נכנס פה ללופ, כי מה קורה?
<שושנה ליבוביץ: אם מתחילים כאילו להגיע אליו ולא יודעת מה, להאשים אותו, דברים כאלה, הסכנה שלה גוברת.
<חגית בן שאנן: לא בהכרח, כי ברגע שאנחנו יודעים שיש סכנה הוא לא חוזר הביתה עד שאנחנו לא ממצים את כל האפשרויות.
<שושנה ליבוביץ: מה, הוא במעצר?
<חגית בן שאנן: ודאי.
<חגית בן שאנן: אם יש סכנה הוא במעצר.
<חגית בן שאנן: הוא יורחק על ידי ערבים, הכול.
<חגית בן שאנן: לא יהיה מצב כזה.
<חגית בן שאנן: במגזר הבדואי, שיש לנו בעיה מאוד מאוד קשה, שאין שם נושא של הגשת תלונה, אנחנו לוקחים את האישה בכוח לבית משפט ומרחיקים אותה מהמשפחה.
<חגית בן שאנן: גם אם היא לא הגישה את התלונה.
<ברן מלדה: צריך לדאוג לה להגנה.
<ברן מלדה: לפני שעושים מהלכים כאלה צריך לדאוג לה להגנה.
<חגית בן שאנן: גם יש מחקרים שמוכיחים שברגע שהמשטרה - - - הוא יושב לילה במעצר, הוא כבר מבין שהוא כבר לא מה שנקרא - - -
<שושנה ליבוביץ: אבל, תראי, קודם כל יש לו בן ממנה.
<שושנה ליבוביץ: הוא בחור שממש מכניס אותנו ל - - - זה בעיה.
<ליאת ארמרמן: אני ליאת, מהשירות לנוער, צעירות וצעירים במשרד הרווחה.
<ליאת ארמרמן: אני חייבת להגיד שלא קל לי עם הדיון הזה.
<ליאת ארמרמן: יש פה הרבה מאוד אנשים בחדר, יושבת פה אישה שאיננה חסרת ישע, כפי שציינתם, אנחנו מנהלים דיון בשפה כזאת ואחרת מעל הראש שלה.
<ליאת ארמרמן: לא מכובד, לא מכבד, בעיניי.
<ליאת ארמרמן: אני חושבת שבהחלט יש מקום לפנות לאדוני חבר הכנסת, ברמה של עזרה פרטנית, אני בטוחה שאתה גם תרצה לסייע, ברמה פרטנית.
<ליאת ארמרמן: אני יושבת פה ולא נוח לי עם השיח - - -
<קריאה: סיוע פרטני?
<ליאת ארמרמן: כן, כי יושבת פה הגברת, אנחנו מדברים מעל ראשה, בשפה מקצועית, זה לא לעניין.
<ליאת ארמרמן: אני רוצה דווקא לחזק את הכוחות שלה, אם את רוצה לדבר בעצמך.
<ליאת ארמרמן: אם לא, אני רואה אותך יושבת, אני חושבת שזה לא לעניין, אני מבקשת שנוציא את הדיון מהרמה הפרטנית.
<ליאת ארמרמן: דיון ברמה הפרטנית יהיה איתך בנפרד, ונעבור לדיון - - -
<שושנה ליבוביץ: שנייה, רגע, אם - - -
<מיכל מזרחי: שוש, רגע.
<מיכל מזרחי: אני מקבלת את זה ואני רוצה לענות כי ברמה המדינית, לי יש חלום אחד קטן, שהוא באמת דורש שינוי חקיקה והסתכלות שונה לגמרי של המערכת.
<מיכל מזרחי: יש מדינה אחת בעולם, שבדיה, שאת הגברים האלימים עוצרים קודם.
<מיכל מזרחי: זה הרבה יותר למדינה, מאשר לקחת אישה עם הילדים מהמקום שלה, מהבית שלה ולשלב אותה ב - - - זה לא מעצר כמו בשפה של חגית, משטרתי בבית מעצר.
<מיכל מזרחי: יש משהו דומה אצלנו, בית נוער לגברים אלימים, אבל מקום שקודם כל שמים - - - כמו שאם אתה נתפס על 180 על הכביש, מיד שוללים לך את הרישיון ואחרי זה יש דיון.
<מיכל מזרחי: מיד להכניס אותו למקום כזה ואחרי זה לקיים את הדיונים ואת הכול.
<מיכל מזרחי: שלא תהיה מסוכנות בימים עד שההליך הפלילי מתנהל כמו שהוא ראוי להתנהל בצורה דמוקרטית במדינה דמוקרטית.
יואל רזבוזוב: הוא במעצר, מהזווית שאת מכירה, את יכולה לנסח לי את זה, שאני אוכל לבחון את זה?
<מיכל מזרחי: נגיש לך משהו.
<מיכל מזרחי: כן.
<ליזה ניקולאיצ'וק: מצוין, כן, זה רעיון מדהים.
<דנה גורדון שושני: יש לכם את המייל שלנו בוועדה.
<ליזה ניקולאיצ'וק: יש לנו.
יואל רזבוזוב: תעבירו לי, אני - - -
<ליזה ניקולאיצ'וק: אתי, שנייה, דבר מעשי לגבי הילדה שלי.
יואל רזבוזוב: רגע, משהו פרטני.
יואל רזבוזוב: תעבירו לי דף עם כל מה שצריך.
יואל רזבוזוב: מקרים פרטניים, אנחנו נטפל בהם, בסדר?
<ליזה ניקולאיצ'וק: אני אתן לך בכתב, בסדר.
<אתי כהן: שלום לכולם, שמי אתי כהן.
<אתי כהן: קודם כל ברוכים הבאים, ועדת הקליטה בכנסת, חבר הכנסת יואל - - -
<ליזה ניקולאיצ'וק: ניקולאיצ'וק זה יותר מסובך, היא כבר למדה להגיד, אז רזבוזוב - - -
<אתי כהן: אני חושבת שבאמת הבחירה שלכם להגיע למסל"ן היא בחירה טובה ונכונה ואני רואה את מהמפגש הזה מבחינתי כנציגת העירייה הוא מפגש מאוד מאוד חשוב.
<אתי כהן: מסל"ן הוא ארגון לנפגעי תקיפה מינית מאוד משמעותי בעיר הזאת ובעקבות זה ולאור זאת יש שיתוף פעולה מאוד הדוק בין עיריית באר שבע לבין מסל"ן, ארגון בלתי פורמלי, יש לנו את המרכז למניעת אלימות שלנו, יש את המקלט לנשים מוכות, יש את המקלטים בארץ, יש את משרד הרווחה, שליאת מייצגת אותם, יש המשטרה שנמצאת פה ומסל"ן כארגון בלתי פורמלי יודע וערוך ונכון להשתמש בכל המשאבים העירוניים הקיימים כדי לסייע לנשים בצורה בלתי פורמלית.
<אתי כהן: הצורה הבלתי פורמלית היא מאוד מאוד חשובה.
<אתי כהן: אתם יודעים שלהגיע לכאן, דווקא בעילום שם ושאף אחד לא יודע וזה לא נכתב באף מערכת ממוחשבת ובשום מקום, יש לזה משמעות מאוד מאוד גדולה.
<אתי כהן: יחד עם זאת, עם היכולות המקצועיות והאנושיות שלכם, שזה פשוט אתם שמים את זה במפגש עם האנשים, וכאן ראינו הרבה מאוד דוגמאות, זה פשוט מחמם את הלב ומרגש.
<אתי כהן: אני עובדת עם מסל"ן הרבה מאוד שנים, אני עובדת עם הרבה מאוד ארגונים בעיר, אבל באמת למסל"ן יש מקום מיוחד ברמה המקצועית, הטיפולית, האנושית, פה בעיר.
<אתי כהן: ואני לא רק אומרת את - - - לא אומרים את שבחם של האנשים בפניהם, אבל יש כאן מקום באמת לשבח את העבודה וההישרדות הארגונית שלכם לאורך השנים.
<אתי כהן: יש כאן מבחינתי שתי מטרות.
<אתי כהן: אל"ף, להעלות למודעות את מה שקורה כאן במסל"ן ואת השירות, ובי"ת, להציף את זה למעלה.
<אתי כהן: איך את אומרת?
<אתי כהן: ברגע שאנחנו נוגעים בלב מן הסתם זה עושה את זה וזה אמצעי מאוד מאוד טוב לחזק ולהעלות את זה למעלה, ואין טוב ממראה עיניים, ממשמע אוזניים.
<אתי כהן: יחד עם זאת צריך לשמור על אתיקה, על מקצועיות, על סודיות, על צנעת הפרט.
<אתי כהן: ובאמת הדיונים יכולים להיות בחדרים יותר סגורים, בצורה יותר אינטימית ויותר אישית, עם כל הרצון שלנו לעזור.
<אתי כהן: לפעמים אנחנו כל כך רוצים לעזור שאולי נצליח עכשיו במפגש הזה להשיג עוד משהו בשביל האישה, אבל באמת צריך לשמור על הפרטיות, על הכבוד של האנשים ואני בהחלט מצטרפת לכל מילה.
<אתי כהן: אני חושבת שעדיין השירות הזה לא מתוקצב משמעותית במשרדי הממשלה.
<אתי כהן: אי אפשר שארגון כל הזמן יינוק את הקיום שלו מתרומות ו'תעשה לי טובה' ואולי זה חשוב.
<אתי כהן: אני חושבת שצריך לתקצב את זה - - -
יואל רזבוזוב: זה שליש רווחה ושני שליש - - -
<ליזה ניקולאיצ'וק: שני שליש גיוס כספים.
<ליאת ארמרמן: משרד הרווחה והשירותים החברתיים מתקצב בתמיכות, כ-1,300,000 בשנה.
<ליזה ניקולאיצ'וק: זה כבר היקף פעילות.
<ליאת ארמרמן: וגם זה המרכז נדרש להוכיח פעילות בהתאם ל - - - וזהו, אין יותר כספי - - -
<ליזה ניקולאיצ'וק: התקציב שלנו הוא 3,600,000 - - -
<סמדר יוגב: כמעט 4.
<ליזה ניקולאיצ'וק: כמעט 4 שסמדר אומרת, זה שווה ערך של 250 מתנדבות ועורכי דין שעושים בחינם, ושווה ערך תרומות וכל מיני.
<ליזה ניקולאיצ'וק: עוד פעם, לפעמים אני מרגישה - - - פעם בכנסת לפני כמה שנים היה כתב מ'הארץ' שכתב כתבה פסיכולוגית במרכז סיוע, 'מנהלת מוכרת נעליים ברחוב'.
<ליזה ניקולאיצ'וק: זה לא היה בצחוק, אני נעלבתי בהתחלה, אחר כך אמרתי להם 'אתם תתביישו, אנחנו מגייסים תרומות מחנויות, מוכרים כדי לממן'.
<ליזה ניקולאיצ'וק: הרי כל סיוע, נסיעות מכל הנגב, סיוע, את השעות ואת הכול, זה בחינם לכל אישה, בנוסף לזה שאנחנו תורמים לה ומגייסים דברים.
<אתי כהן: אני רוצה לסגור בשני משפטים.
<אתי כהן: ליזה תמיד מביאה את עצמה ותמיד עם דמעות בעיניים ואת הסיפורים של הנשים וזה הדבר המרכזי שנמצא פה במרכז הזה, זה לפתוח את הדלתות, להיות נגישים לאנשים.
<אתי כהן: הנושא של רב תרבותיות, אתם מודעים לו, בטח ועדת הקליטה בכנסת בנושא של השוני התרבותי.
<אתי כהן: אני אף פעם לא אומרת פער, תמיד אני אומרת שוני תרבותי.
<אתי כהן: כל הנושא של המאפיינים התרבותיים של כל קהילה, איך אתה מתחבר אליה, ובמקרה הזה יש לנו הרבה נשים עולות ברית המועצות ובראשם ליזה, שבאמת מחבקות ומקבלות את הנשים מהמקום שלהן, עם המאפיינים התרבותיים שלהן, עם כל הסטיגמות.
<אתי כהן: מאוד קשה לי לשמוע את המשפטים שאת אומרת, שהם ככה מסתובבים ברחובות בפי כל, אבל יחד עם זאת גם אתם וגם הנשים צריכות להתמודד עם הדברים האלה.
<אתי כהן: אני מחזקת את ידי מסל"ן, אני חושבת שצריך להעביר את המסר הלאה.
<אתי כהן: היום מסל"ן מקבל ישירות את התקציב, לאו דווקא דרך העירייה.
<אתי כהן: העירייה מוסיפה, איך אני אומרת?
<אתי כהן: פירורים למסל"ן.
<ליזה ניקולאיצ'וק: זה קניית שירותים.
<ליזה ניקולאיצ'וק: רוביק דואג כל שנה, אבל זה בסכומים מאוד קטנים.
<אתי כהן: אני חושבת שיש כאן תמיכה מאוד גדולה של ראש העיר במסל"ן.
<אתי כהן: אילולא זה היה, סליחה שאני אומרת את זה, אני לא חושבת שמסל"ן היו במקום הזה.
<אתי כהן: אבל יחד עם זה אני חושבת ובטוחה שיש צורך בתקציבים ממשלתיים מסודרים והקצפות יהיו התרומות, כל אחד עם הרצון שלו לתרום לתחום הזה.
<אתי כהן: לפני שבועיים היה לנו ביקור של יום - - -
יואל רזבוזוב: משרד הרווחה - - -
<אתי כהן: יכול להיות שמשרד הקליטה ומשרד החינוך - - -
<ליאת ארמרמן: מה שמייחד מאוד את המקום הזה זה דווקא הדלת הפתוחה שלו לכל סוגי האוכלוסיות.
<ליאת ארמרמן: אתה רואה פה מדגם סטטיסטי מקרי את השפות, את ה - - - אני חושבת שגם משרד הקליטה יכול להצטרף למקום הזה.
<אתי כהן: ליאת, אני מצטרפת למה שאתן אומרות ואני חושבת שאחת המשימות, ליזה, זה לצרף משרדי ממשלה נוספים וברגע שמשרד החינוך, אפרופו אנחנו מגיעים לבתי ספר ועושים מניעה ועושים הסברה, ומה שיקרה פחות, כמו שמיכל אומרת, זה פחות עולה כסף למנוע מאשר לטפל, ואני חושבת שהעניין הזה, שברגע שמשרד החינוך ישים את התשומות שלו והתקציבים שלו, ולאו דווקא שיהיו הגבוהים ביותר, זאת אמירה.
<אתי כהן: משרד הקליטה, משרד הרווחה, צריך לבנות קואליציה של משרדי ממשלה, כמו שקיים בתחומים אחרים, בתחום של נפגעי תקיפה מינית, גם של משרד החינוך, גם של משרד הבריאות, גם של משרד הרווחה ולדעתי גם של משרד הקליטה, רק אז תהיה לך מספיק לגיטימציה גם לנגוע - - -
יואל רזבוזוב: עליזה נפגשה עם החברים פה?
<ליזה ניקולאיצ'וק: היא הייתה כאן.
יואל רזבוזוב: היא עשתה משהו?
<ליזה ניקולאיצ'וק: היא הייתה עכשיו אצלנו באירוע.
<ליזה ניקולאיצ'וק: תראה, הבעיה קצת יותר מורכבת ממרכזי סיוע אחרים.
<ליזה ניקולאיצ'וק: התקשורת עם רווחה אצלנו היא יוצאת מן הכלל ובמרכזים אחרים זה קצת אחרת, הרבה יותר קשה.
<ליזה ניקולאיצ'וק: אצלנו זה ברמה של המפקחת שלנו, וליאת, וכולן יודעות את המקום, אנחנו מרימות טלפונים, רבקה תבל שלנו חברת בית, היא מפקחת כביכול על משרד הרווחה.
<ליזה ניקולאיצ'וק: הרווחה שלנו, אתי, את כל האירועים אנחנו עושים יחד.
<ליזה ניקולאיצ'וק: זה משהו לא אופייני לכל מרכזי הסיוע, זה לטובתנו, אבל בגלובליות יש בעיה בתקצוב.
<ליזה ניקולאיצ'וק: מאיר כהן היום שינה את זה הרבה, הוסיף, התקצוב היה עוד פחות טוב, אבל ליאת אמרה משהו מאוד נכון, זה לא צריך להיות רק רווחה.
<ליזה ניקולאיצ'וק: לנו בעייתי לקחת ממשרד אחד תקצוב כזה להשתיק אותנו.
<ליזה ניקולאיצ'וק: זה שליטה.
<ליזה ניקולאיצ'וק: כי ברגע שמשרד הרווחה מממן אותנו אנחנו הופכים להיות אוכלים מהצלחת, אז אני לא אוכל להיות חוצפנית, כי אתה משלם לי את ה - - -
יואל רזבוזוב: אבל המשרדים - - -
<אתי כהן: אין לך בעיה להיות חוצפנית.
<אתי כהן: לא חוצפנית, אלא להגיד את האמירה שלך.
יואל רזבוזוב: יש פה נציגת משטרה, כי אנחנו ממש - - -
<ליזה ניקולאיצ'וק: כן, חגית, זה מאוד חשוב.
<חגית בן שאנן: אני אחראית על התיקים של - - - מאילת ועד אשדוד מבחינת ליווי, פיקוח, מתן מענה לאירועים חריגים וכו'.
<חגית בן שאנן: יש לי קשר צמוד עם מיכל, שהיא רכזת הליווי, ולמעשה בסופו של יום, למרות שמשטרת ישראל עברה מהפך בשנים האחרונות והסיפור כפי שסיפרה פה הבחורה בקלטת, על איזה שהוא שוטר ככה נורא גדול, זה משהו שאנחנו מאוד משתדלים כן לשים את האנשים היותר נכונים, היותר רגישים, היות מתאימים בתפקידים האלה, אבל יחד עם זאת אנחנו מבינים שבסופו של דבר חוקר הוא חוקר.
<חגית בן שאנן: חוקר צריך להשיג ראיות, ולא תמיד הוא יודע לשבת ולהסביר לאותה אישה מה זה ההליך הפלילי, מה זה דורש, להיות באמת רגיש במקומות האלה ולכאן נכנסות לתמונה אותן מלוות מרכזי סיוע שעוד לפני שנכנסים לחוקר המלווה יושבת עם הנפגעת, מסבירה לה לקראת מה היא הולכת, מה זה ההליך הפלילי, מכינה אותה לזה שיכול מאוד להיות שהשוטר יהיה קצת חוצפן וישאל שאלות, אבל זה כדי באמת לעשות את עבודתו ולא מתוך מקום שהוא רוצה לחדור לכך ושהתפקיד שלה בחקירה זה באמת לשבת לידה ולנגב לה את הדמעות.
<חגית בן שאנן: בסופו של יום אנחנו באמת מרגישים שכל מי שהגיעה מלווה עם מרכז הסיוע, היא גם הגיעה הרבה יותר חזקה, גם יום למחרת היא לא חזרה הביתה ואז חזרה בה מהודאתה ואמרה 'סתם שיקרתי' וכל התיק הזה נפל, אלא באמת הצלחנו למצות את הדין עם אותו אדם, כי היה ליווי אחרי זה.
<חגית בן שאנן: מה שקורה זה שכשאישה מגיעה לתחנה ומגישה תלונה, אחרי זה אין ליווי מטעמנו.
<חגית בן שאנן: אנחנו אחראים יותר על החשוד.
<חגית בן שאנן: כשיש את הליווי של אותה אישה, אחרי שעברה את אותו קושי בתחנת המשטרה, שמלווים אותה ומעדכנים אותה ומיכל משגעת אותי, עשרות טלפונים ביום, מה קורה עם התיק הזה, זה שוחרר, זה נעצר, ומה עם זה ולמה זה ויש להם גם את הסיי בפרקליטות לגבי תיקים שהולכים להסדר.
<חגית בן שאנן: אני לא מתביישת להגיד כקצינת משטרה, להם יש הרבה יותר סיי בפרקליטות על תיקים שהם ככה נורא מתעקשים עליהם.
<חגית בן שאנן: לכן באמת יש הרבה מאוד חשיבות ומשמעות למקום הזה, מעבר לזה שיש גם את חוק זכויות נפגעי עבירה, שנפגעת עבירה זכאית לליווי בהליך הפלילי, שהמתנדבות שלהם זה סוג של גורם נייטרלי, הוא לא מטעם המשפחה, הוא לא לוקח צד, הוא לא שופט אותן, הוא נטו להיות שם בשבילן ובאמת יש פה הרבה מאוד חשיבות לעבודה ולשיתוף הפעולה בינינו, במיוחד באירועים האלה של אלימות ועבירות מין, בגלל כל המאפיינים ובגלל הרגישות.
יואל רזבוזוב: טוב, אני מסכם.
<סמדר יוגב: משפט.
<סמדר יוגב: אני סמדר, אני רכזת פיתוח משאבים של העמותה.
<סמדר יוגב: לגבי המעורבות של משרד הקליטה, היכולת שלנו לתת מענה רב תרבותי, אי אפשר לנתק אותה מעלויות.
<סמדר יוגב: ההכשרה של נותנות סיוע, מעניקות סיוע בשמונה שפות, זו הכשרה יסודית, הכשרה של מנחות חינוך בשמונה שפות זה תוספת שאי אפשר להתעלם ממנה ולכן אנחנו רואים את הקשר.
יואל רזבוזוב: אני רוצה שתרכזו בכתב את כל הבקשות, אני אעבור אחת אחת, אדבר עם המשרדים.
יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי, גם בנושא של הרב תרבותיות, המדינה מתקצבת, משרד הקליטה מתקצבים, יש מוקדי קליטה וחשוב שתיעזרו בהם.
יואל רזבוזוב: אולי תמצאו עוד מתנדב.
יואל רזבוזוב: יש חבר'ה טובים, חשוב שתפגשו אותם, שתדעו, ודווקא שם הייתי רוצה לראות כי אנחנו ועדה שמבקרת על מה הכסף הציבורי הולך.
יואל רזבוזוב: אם אנחנו נראה שזה באמת לא עובד, או שהם לא נותנים שירות מספיק טוב - - -
<ליזה ניקולאיצ'וק: בשיתופי פעולה זה מעולה, בכסף לא.
<ליזה ניקולאיצ'וק: אנחנו המון משתפים פעולה, אחרת אי אפשר, מוקדי הקליטה - - -
יואל רזבוזוב: אז חשוב לי להבין.
יואל רזבוזוב: אני גם אבדוק אצל השר, גם דיברתי עכשיו בנסיעה עם מנכ"ל משרד הרווחה, יוסי סילמן, אז אני אבדוק בדיוק לראות מה אפשר מבחינת - - - אמרת שהשר מאיר כהן העלה את התקצוב, לראות איפה אנחנו יכולים לעזור עוד.
יואל רזבוזוב: התכוננתי למפגש קשה, אבל האמת זה קשה - - -
<ליזה ניקולאיצ'וק: אבל שרדת את זה, אני רוצה להגיד לך תודה.
יואל רזבוזוב: מה שבפנים עובר זה לא פשוט, אבל קודם כל ברמה הפרטנית אנחנו נשמח לעזור.
יואל רזבוזוב: כל מקרה, מבחינתי אנחנו נתקשר למנכ"ל עמידר, אתמול התקשרתי וצעקתי עליו וזאת הייתה שיחה ראשונה שלי איתו בכלל אי פעם, אבל בנושא אחר, אז - - -
<ליזה ניקולאיצ'וק: אנחנו נבקש עוד כמה צעקות בשבילנו.
יואל רזבוזוב: אין לי בעיה להתקשר ולצעוק ואם צריך לזמן דיונים בוועדה.
יואל רזבוזוב: אין בעיה, אנחנו נוכל לעשות את זה.
יואל רזבוזוב: בינתיים אלה הכיוונים שאני רואה, ואנחנו נראה איפה נוכל לעזור.
יואל רזבוזוב: במה שאני אוכל לעזור אני בטוח - - - אני גם חושב שמבחינת תרומות, כל מיני אנשים פרטיים וזה, בהחלט מקרים קשים, אני בטוח שיש הרבה אנשים שעוזרים, צריך באמת לרתום את המשרדים כמה שיותר.
יואל רזבוזוב: אין לי תמונה, אני פעם ראשונה כאן ואני שומע ויש דברים שאני לא הכרתי, גם מבחינת חקיקה, אז כמו שאמרתי, זה רגיש, ואני רואה שזה נכון לעזור למקום.
יואל רזבוזוב: מבחינת המדינה, יש הרבה תהליכים שאני לא מסכים, אני חושב שאם אנחנו נשקיע יותר בספורט עכשיו ונשים את הילדים שלנו במסגרות ספורטיביות והם יהיו במסגרות, אז יהיו פחות מקרים כאלה, מקרי רווחה.
יואל רזבוזוב: בעתיד זה הכיוון ואנחנו משקיעים המון כסף.
יואל רזבוזוב: נשקיע קצת יותר ובאמת יחסית לתקציב המדינה זה כלום כסף ופשוט יגדלו לנו אזרחים טובים יותר, שלא יעשו את הדברים האלה.
<ליזה ניקולאיצ'וק: אז אם בשביל הילדים האלה הספורט יהיה בחינם זה יהיה אפשרי.
<ליזה ניקולאיצ'וק: אם בכסף אז לא.
<ליזה ניקולאיצ'וק: אין להם אפשרות.
יואל רזבוזוב: יש כל כך הרבה דברים שהמדינה לא מסתכלת לטווח רחוק, כמו שאמרת, כיבוי שריפות.
יואל רזבוזוב: רוב הדברים שאנחנו נתקלים בהם זה כיבוי שריפות.
יואל רזבוזוב: זו בעיה.
יואל רזבוזוב: הבעיה שיש לך עוגה ולא תמיד חושבים איך - - - יש באמת אילוצים.
יואל רזבוזוב: אבל לא נכניס אתכם לתוך זה.
יואל רזבוזוב: אני לא יכול להגיד שהיה לי נחמד, האירוח שלכם היה נחמד, תודה על השולחן המכובד, כמו שאמרתי, זה נכנס, רצית שזה ייכנס אז זה נכנס, המטרה שלך הושגה, עכשיו אני אראה איך אני יכול לעזור.
<ליזה ניקולאיצ'וק: תודה, ממש תודה.
יואל רזבוזוב: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות מקיימת היום ישיבה בנושא מצבות מקברי יהודים משמשות לבנייה בעיר ברסט בבלארוס.
יואל רזבוזוב: לאחרונה היו מספר כתבות בתקשורת שמתעדות בנייה בעיר ברסט מלבנים שעשויות משרידי מצבות של יהודים.
יואל רזבוזוב: אנחנו כאן זימנו דיון דחוף בנושא ואני מברך את שגריר בלארוס שנמצא כאן איתנו, כבודו, מר ולדימיר סקרובצוב.
יואל רזבוזוב: כמובן אני גם מברך את גב' דברה ברונר, מנהלת ארגון The Together Plan שתציג בפנינו סרטון קצר וכן נקיים במהלך הישיבה שיחה בסקייפ עם ארתור ליפשיץ ורגינה סימוננקו ממנהיגי הקהילה היהודית בעיר ברסט ונשמע את דבריהם.
יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו נתחיל בסרטון, במילות פתיחה של דברה, אחרי זה השיחה בסקייפ וניתן לשגריר להתייחס לנושא.
יואל רזבוזוב: בבקשה, דברה.
<דברה ברונר: (אומרת דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי) תודה רבה, אני שמחה להיות כאן.
<דברה ברונר: אני מארגון "The Together Plan" בלונדון.
<דברה ברונר: אני עוסקת בהרבה עבודות פיתוח עם הקהילות בבלארוס, בעיקר היהודיות, אבל גם עם אחרות.
<דברה ברונר: בחודש מאי השנה, הייתי בבלארוס ויכולתי לראות את היקף כמות המצבות שהתגלו מבית קברות זה, שלדעתי נהרס בשנת 1950.
<דברה ברונר: זה היה סיפור מרתק ורציתי שכל העולם ידע עליו.
<דברה ברונר: באוגוסט, חזרתי עם שני שגרירי הנוער שלנו, שאחד מהם הוא במאי הסרטון הקצר הזה שעשינו.
<דברה ברונר: אכן היתה לנו ההרגשה שמדובר בפיסת היסטוריה חשובה מאוד.
<דברה ברונר: יש הרבה מאוד היסטוריה יהודית בברסט, מקום הולדתו של מנחם בגין שם הוא גם הלך לבית הספר, יש שם היסטוריה יהודית מאוד מעניינת.