GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אילה סויסה: אנחנו מרגישים שהמחלקה פחות עמוסה, יש לנו יותר את האנשים שבאים לפה לקבל שירות במחלקת אשרות.
<אילה סויסה: האפיונים של העולים מצרפת זה שהם לא נשארים פה הרבה בארץ, כמו שעמוס אמר.
<אילה סויסה: הם מגיעים לפעמים היישר, הם נוחתים בנתב"ג והם מגיעים לפה לקבל את התעודה - - - הם חושבים שהם מקבלים ישר את תעודת הזהות, יש לנו גם מקרים כאלה, הם לא קיבלו הסבר כנראה שם שהם קודם כל צריכים להגיש את הבקשה ורק לאחר מכן לקבל את התעודה.
יואל רזבוזוב: כלומר הרבה רוצים דרכון.
יואל רזבוזוב: אני יודע, בגלל העולם הגלובלי.
<אילה סויסה: כל הקבלה של תעודת הזהות של העולים שעדיין אנחנו אמורים לתת להם את התעודה, אם זה יהיה אפשרי לתת לכולם בגלובל, שאנחנו כבר נכין אותם מראש ויזמנו אותם לרחוב סולומון.
אברהם מיכאלי: גלובל יכול לעשות את זה?
<אריאל די-פורטו: זה לא הגלובל, הגלובל הוא בעצם כמו call center, זה אצלנו ביחידה לעלייה, בדסק הצרפתי.
<אריאל די-פורטו: אנחנו כן עושים את כל זה, אבל בעצם פעם בשבוע ברחוב סולומון מחלקים להם.
<אריאל די-פורטו: זה כבר פעם שלישית שזה קורה.
<אילה סויסה: כן וזה מצוין.
<סיגלית בר: התייחסות לבקשות ישנות שממתינות כאן לפני תחילת הגלובל.
<אריאל די-פורטו: אז אמרתי שאני מוכנה שהכול יגיע - - -
<סיגלית בר: הם קצת מרגישים מקופחים שהם ממתינים.
<סיגלית בר: כדאי באמת לתת את הדעת על זה.
<אילה סויסה: ועורכי הדין, מה שהם עושים לנו.
<אילה סויסה: אתה לא מבין מה הם עושים לנו פה.
<עמוס ארבל: שתי דקות קפה ומאפה ואחרי זה נעשה סיור בלשכה.
<עמוס ארבל: (סיור בלשכה)
יואל רזבוזוב: הצטרף אלינו חבר הכנסת ליטינצקי.
<אריאל די-פורטו: של ישראל ביתנו?
<אריאל די-פורטו: כדי להגיד להם.
<אריאל די-פורטו: (מדברת בצרפתית).
יואל רזבוזוב: יש עתיד, ש"ס וישראל ביתנו.
לאון ליטינצקי: אבל לפי התפיסה תגידי קודם כל ישראל ביתנו, כי ישראל היא ביתנו ותגידי שבישראל יש עתיד ואם הם רוצים להיות בשלום עם עצמם ועם העולם אז הם חייבים להיות ש"ס.
לאון ליטינצקי: זה מה שתגידי להם.
<קריאה: זה כל התמונה הכוללת של ישראל.
<אריאל די-פורטו: (מדברת בצרפתית – מציגה את הנוכחים).
<אריאל די-פורטו: הם כולם היו פה ביום שלישי.
<אריאל די-פורטו: עקרונית הם היו אמורים לקבל ביום שלישי הבא ואנחנו הבאנו אותם במיוחד בזכות משרד הפנים שעשה את זה תוך יומיים כדי לחלק את זה ושאתם תחלקו להם.
לאון ליטינצקי: אז תגידי לה שאני מתנצל שאני בלי עניבה.
<אריאל די-פורטו: היא אמרה שאתה יפה בכל מקרה.
לאון ליטינצקי: קודם כל תודה, אבל אם הייתי יודע שאני מחלק תעודת זהות לא הייתי מעז לבוא בלי עניבה.
לאון ליטינצקי: ותגידי לה שכשאני קיבלתי תעודת זהות אני זוכר את היום עד היום, זה היה לפני 25 שנה, ולא חשבתי שאני אי פעם אחלק למישהו תעודת זהות, ובטח לא מישהי שבאה מצרפת.
לאון ליטינצקי: הכול זה בזכות ועדת העלייה והקליטה כמובן, שבראשה חבר הכנסת רזבוזוב וחברי מיכאלי.
יואל רזבוזוב: אז אנחנו מעניקים תעודת זהות לתפארת מדינת ישראל.
יואל רזבוזוב: ברוכה הבאה למדינת ישראל, רק שתיהני כאן.
<אריאל די-פורטו: היא ממש מתרגשת.
<אריאל די-פורטו: (חברי הכנסת מחלקים תעודות זהוּת לעולים).
יואל רזבוזוב: חברים, אני חושב שאלה הרגעים המרגשים, במיוחד שכולנו חווינו עלייה וגם אנחנו קיבלנו תעודות כאלה, אז אנחנו עכשיו במעמד שאנחנו מעניקים וזה ממש ממש מרגש ושיהיה באמת הרבה הרבה הצלחה במדינת ישראל, שתשתקעו ותיקלטו והאינטגרציה תהיה טובה.
יואל רזבוזוב: אנחנו שמחים שאנחנו גם יודעים להגשים חלומות לחברי כנסת.
יואל רזבוזוב: שיהיה רק טוב, תודה.
יואל רזבוזוב: וכמובן תודה לכל הנציגים של משרד הפנים ושל הסוכנות היהודית שבלעדיהם כל זה לא היה קורה.
יואל רזבוזוב: זה שאנחנו יושבים בכנסת וזה שאתם כאן, בלעדיכם זה לא היה קורה, הם עובדים וזאת עבודה מאוד קשה ויש פה המון ניירת, המון מסמכים ועל כל דף צריך לעבור וללמוד, אז באמת יישר כוח ותודה לכם.
אברהם מיכאלי: שהם יבינו שהם מקבלים פה שירות וי.
אברהם מיכאלי: איי.
אברהם מיכאלי: פי.
יואל רזבוזוב: בהצלחה ויישר כוח לכם.
יואל רזבוזוב: אני פותח ישיבה חשובה זו בנושא תלמידים עולים - שיעור ההצלחה בבחינות הבגרות, היקף הנשירה והתמודדויות נוספות.
יואל רזבוזוב: אנחנו מכירים הרבה קשיים, אני כל היום מסתובב בשטח ואני שומע על קשיים, יש לי כאן המון נתונים, גרפים, סטטיסטיקות, ואנחנו ניתן לכל גוף להציג את מה שרלוונטי לגביו.
יואל רזבוזוב: המטרה של הדיון הזה, עוד פעם, כרגיל, לחשוף את הבעיות שאנחנו לא מכירים, בעיות שנובעות מהשטח ולפתור את הבעיות הללו.
יואל רזבוזוב: יש לנו כאן את נציגת משרד החינוך, מאיה שריר, הדיון מופנה אלייך ויעבור הלאה לשר החינוך.
יואל רזבוזוב: אני מקווה שיהיו לנו כאן כמה מסקנות ונוכל להעביר ולפעול.
יואל רזבוזוב: אני שומע באמת על לא מעט בעיות, גם על השנה הזאת, שנותנים שנה עברית וזה לא מספיק, גם על חישוב של בגרויות לממוצע של העיר, בגרויות של העולים, גם על כך שמעתי לא מעט תלונות.
יואל רזבוזוב: אנחנו עכשיו נחשוף ואני מאמין שיעלו כאן הרבה בעיות.
יואל רזבוזוב: אני אדלג על הנתונים ואנחנו ניתן לאגף קליטת תלמידים עולים ממשרד החינוך, הגב' מאיה שריר, תציגי בבקשה בפנינו את הנתונים העדכניים שיש לך.
<מאיה שריר: תודה, בוקר טוב.
<מאיה שריר: אני רוצה לפתוח ולומר שאנחנו רואים באמת הגעה של הרבה עולים חדשים, בעיקר מאוקראינה ומצרפת, ואנחנו שמחים ומברכים כמובן על כל עולה וכל תושב חוזר שמגיע לישראל.
<מאיה שריר: בימים האחרונים פורסם חוזר מנכ"ל חדש שמדבר על תנאי היבחנות של תלמידים עולים ותלמידים תושבים חוזרים שהוא יותר ידידותי, יותר מקל, הוא לוקח בחשבון את השנים שהתלמידים לא למדו במערכת החינוך בישראל והוא מאפשר שלוש רמות של התאמה, רמה א', ב' ו-ג'.
<מאיה שריר: ג' , החדשים ביותר שמגיעים לאחר גיל 15, וכמובן מאוד קשה מיד להיכנס לבחינות הבגרות, אפילו יכולים להיבחן בשפת אם ובעל פה.
<מאיה שריר: החוזר החדש, באמת קיבלנו תגובות ומשובים מאוד טובים ממנהלי בתי הספר, הוא מאוד מקל, הוא מאוד ידידותי ואנחנו שמחים להכניס אותו למערכת.
יואל רזבוזוב: ממתי הוא נכנס?
יואל רזבוזוב: מעכשיו?
<מאיה שריר: כן, הוא פורסם - - -
יואל רזבוזוב: את יכולה להרחיב קצת על חוזר המנכ"ל החדש?
יואל רזבוזוב: קצת יותר פרטים.
<מאיה שריר: בעבר הייתה הסתכלות על עולים ותיקים לעומת עולים חדשים ותושבים חוזרים הוגדרו כעולים והייתה אי בהירות, הגיעו הרבה מאוד שאלות, הרבה מאוד פניות ממנהלי בתי ספר, מתלמידים, ממשפחות.
<מאיה שריר: אנחנו מקווים שהחוזר החדש כתוב באופן הרבה יותר ברור ומובן וכך באמת התשובות של מנהלי בתי הספר שקראו אותו, הם אומרים 'אנחנו קוראים ואנחנו מבינים אותו והוא חוזר טוב וידידותי'.
<מאיה שריר: הוא מסתכל על כמה שנים תלמיד לא למד במערכת החינוך בישראל, אם הוא לא למד כאן ארבע או שש שנים, כמובן שהוא הפסיד את רוב שנות הלימודים במערכת החינוך בישראל, הוא למד דברים אחרים, הוא למד בצורה שונה, הוא למד עם הדגשים שונים ולכן הוא זכאי להתאמות בבחינות הבגרות.
יואל רזבוזוב: אנחנו בוועדה נשמח לקבל גם את זה.
<מאיה שריר: אני אשמח.
<מאיה שריר: יש לי כאן, אני אשאיר לך את החוזר.
שמעון סולומון: מאיה, אם את שמה על כל השינוי הזה אצבע, מה הדבר הכי חשוב והכי מהותי בהשוואה לעבר?
שמעון סולומון: כל מה שנעשה עד היום, מה הדבר הכי חשוב שיכול לקדם.
שמעון סולומון: אם את שמה ככה בנקודה את כל החוזר מנכ"ל.
<מאיה שריר: אני חושבת שהשינוי אולי לגבי תושבים חוזרים, אבל גם לגבי עולים.
<מאיה שריר: הוא מסתכל יותר על התקופה שלא נמצאו במערכת החינוך ופחות על באיזה שלב מגיעים וזה השינוי המשמעותי.
שמעון סולומון: לתושבים חוזרים, בעיקר.
<מאיה שריר: אבל גם עולים.
<מאיה שריר: הוא מקל.
<מאיה שריר: הכוונה הייתה להיטיב עם העולים ולהקל עליהם ולא להיפך, ואנחנו רואים גם בתוצאות הבגרות שיש שיפור.
<מאיה שריר: יש שיפור באחוזי הזכאות של תלמידים עולים בבחינות הבגרות.
<מאיה שריר: מתשע"ב לתשע"ג יש עלייה מ-55.8% ל-58%.
יואל רזבוזוב: אצל כלל העולים?
<מאיה שריר: כן.
<קריאה: וכמה לכלל האוכלוסייה?
<מאיה שריר: אין לי את הנתון.
<מאיה שריר: יש לי נתון של למשל עולים דוברי רוסית, זה 62.01%.
<מאיה שריר: לפי הנתון הזה העולים דוברי רוסית הם ב-62.01%, עולים יוצאי אתיופיה גם יש עוד שיפור של 2% עם 49.24%.
יואל רזבוזוב: יש איזה שהוא נתון כמה כלל עולים במערכת החינוך?
<מאיה שריר: כן, אמרתי, 58%.
יואל רזבוזוב: ואלה שניגשים לבגרות?
יואל רזבוזוב: אמרנו 55%?
<מאיה שריר: לא, זה אחוז הזכאים מכל הלומדים.
<מאיה שריר: אחוז הניגשים מהלומדים זה 87.8%.
יואל רזבוזוב: ואין לנו כאן ביחס לאוכלוסייה.
<מאיה שריר: אני חושבת שביחס לאוכלוסייה צריך להזמין אולי את מנהל אגף הבחינות, כי יש חיתוכים שונים, השאלה איך מסתכלים על האוכלוסייה ובאיזה מגזרים.
יואל רזבוזוב: יש לך עוד נתונים להציג לנו, או שאת רוצה שישאלו אותך שאלות?
<מאיה שריר: אני אשמח לשמוע.
<אלכס שמידט: אני אלכס שמידט, מנהל אגף החינוך, אחראי על קליטת עולים ובני עולים.
<אלכס שמידט: בעיריית רמת גן מתייחסים גם לבני עולים ועובדים הרבה עם מאיה.
<אלכס שמידט: אז באמת חלק מהעניין, אנחנו רואים שהפער הוא 10% בין העולים לכלל התושבים שהם לא עולים, ועכשיו חלק מהנתונים לא משמחים אותנו, כי אם אנחנו מסתכלים על עולים ברמת גן רוב העולים הם ממוצא רוסי, דוברי רוסית, לכל הורה כמעט יש תואר ואנחנו רואים שלפי כל הכללים גם לילדים היה צריך להיות בגרות ואנחנו רואים ירידה, כמעט לכל ילד שני אין בגרות.
<אלכס שמידט: אז פה באמת צריך גם להסתכל על ההשוואה הזאת, למה להורים יש השכלה גבוהה, הם הגיעו לארץ, לא השתלבו ובתוצאה של זה גם לילדים אין עדיין השכלה.
<אלכס שמידט: בעצם המשפחה מאוד חזקה, עם השכלה, אבל לילדים אין השכלה.
יואל רזבוזוב: יש לכם מיפוי?
יואל רזבוזוב: כמה אמרת?
יואל רזבוזוב: כל ילד שני, זאת אומרת ל-50% אין בגרות?
<אלכס שמידט: אנחנו מדברים על זה ש-52% ילדים זכאים לבגרות בקרב העולים, זה אומר ש- - -
<מאיה שריר: לא, בקרב דוברי רוסית 62%.
<אלכס שמידט: אז ילד אחד וחצי, בוא נגיד ככה, אבל אנחנו מדברים פה על משפחות מאוד חזקות שבאו כל אחד כמעט עם תואר ראשון, ולפי האמא אפשר להחליט או לנבא באמת האם תהיה השכלה גבוהה.
<אלכס שמידט: מסתכלים, אם לאמא יש השכלה גם לילד תהיה השכלה גבוהה.
<אלכס שמידט: אנחנו רואים שלרוב המשפחות יש השכלה גבוהה ולילדים יש ירידה מאוד משמעותית בלימודים.
<אלכס שמידט: פה צריך להסתכל על הפער הזה.
ישראל חסון: לפי פילוח של כמה שנים בארץ?
<אלכס שמידט: אנחנו מסתכלים גם על עולים וגם על בני עולים.
<אלכס שמידט: לנו יש נתונים משנת 89', אנחנו מסתכלים על נתח של 3,000 תלמידים, מה שיש ברמת גן, כשמתוכם 1,000 הם תלמידים עולים ו-2,000 הם תלמידים בני עולים.
ישראל חסון: אני לא מצליח להבין את הבעיה כדי לעזור.
<אלכס שמידט: אז אני אנסה להסביר לך.
<אלכס שמידט: בשנות ה-90 הגיעה לפה אוכלוסייה מאוד גדולה מברית המועצות לשעבר, כשהזכאות של ההורים לתואר הייתה מעל 64%, זאת אומרת כמעט כל הורה שהגיע הייתה לו השכלה גבוהה.
<אלכס שמידט: לפי הנתונים האלה - - -
יואל רזבוזוב: רגע, יש נתונים יותר מדויקים?
יואל רזבוזוב: מעל 64%?
<אלכס שמידט: 64%.
יואל רזבוזוב: זה אקדמאים שעלו לארץ?
<אלכס שמידט: אקדמאים.
<אלכס שמידט: ואם אתה שואל אותי כמה היו זכאים באותו זמן בארץ 24%, ובארצות הברית 14%, והרוסים שנשארו ברוסיה, בעצם לא קשורים ליהדות, 10%.
<אלכס שמידט: אנחנו מדברים פה על אוכלוסייה מאוד חזקה שיצאה מברית המועצות לשעבר ולכל אחד כמעט היה תואר.
יואל רזבוזוב: אני רוצה להבין עוד פעם, אם אנחנו כבר מתמקדים באוכלוסייה הרוסית.
יואל רזבוזוב: אלה שעלו בשנת ה-90, 64% מהם הגיעו אקדמאים?
יואל רזבוזוב: זה הנתון?
יואל רזבוזוב: לא יותר, לא פחות?
ישראל חסון: מכל מדינות חבר העמים.
יואל רזבוזוב: אז היום אנחנו נמצאים פלוס מינוס באותו נתון.
יואל רזבוזוב: היום אנחנו 62%.
<אלכס שמידט: היום אנחנו נמצאים בנתון של 34%.
יואל רזבוזוב: לא, 62%.
<אלכס שמידט: לא, אני מדבר על תואר אקדמאי להורים.
<אלכס שמידט: חשוב פה לציין נקודה מאוד חשובה.
<אלכס שמידט: אם לאמא יש תואר ראשון, מעל 90% צריך להיות גם לילד תואר ראשון, או לפחות תעודת בגרות.
ישראל חסון: יש זיקה.
<אלכס שמידט: זה זיקה ודאית.
ישראל חסון: מובהקות.
<אלכס שמידט: ואנחנו רואים להיפך.
ישראל חסון: לא, מה אתה רואה להיפך?
ישראל חסון: מה האחוז שאתה אומר בני עולים ועולים?
ישראל חסון: זאת אומרת עולים שעלו בשנות ה-90 לא רלוונטי לדיון שלנו, נכון?
יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים על הילדים שלהם היום.
<דנה גורדון שושני: אבל במשרד החינוך מוגדרים עולים עשר שנים בארץ, זאת אומרת שעולי שנות ה-90 כבר לא מוגדרים עולים.
יואל רזבוזוב: הם גם כבר לא לומדים, הם לא במערכת החינוך.
ישראל חסון: יש לנו פה שאלה אחת שרווחת, צריך כבר להגדיר את ההגדרה של מתי מתחיל עולה, מתי מסתיים עולה ומתי בן עולה.
ישראל חסון: צריכה להיות הגדרה אחידה בשביל למדוד את הדברים, כי אז אפשר לשחק במספרים.
יואל רזבוזוב: אנחנו חוזרים לזה שאין הגדרה, אבל זה עניין תקציבי.
יואל רזבוזוב: אם כמו שהם מכירים ברווחה ככה נכיר במשרד החינוך יהיו לזה עלויות אחרות לגמרי.
יואל רזבוזוב: בגלל זה אנחנו בעצמנו מתבלבלים כל הזמן כי כל משרד מחשיב את העולים איך שהוא רוצה ואיך שהוא רואה לנכון.
יואל רזבוזוב: אבל ננסה למקד.
יואל רזבוזוב: מה שאתה אומר, 64% אקדמאים, אני רוצה לקצר, עלו לכאן, מתוכם 32% מהילדים שלהם הופכים להיות אקדמאים.
יואל רזבוזוב: בבגרות אנחנו רואים פלוס מינוס אותו מספר.
<אלכס שמידט: ממש לא, אנחנו היינו צריכים לראות היום אחוז זכאות בקרב העולים קרוב בערך ל-80%-90%, זה העניין.
<אלכס שמידט: אתם צריכים להבין, אם להורה יש השכלה גבוהה, לצורך העניין, הסטטיסטיקה מראה בכל הנתונים - - -
ישראל חסון: אתה יודע לשים את האצבע איפה הבעיה?
<אלי זרחין: כן.
<אלכס שמידט: איפה הבעיה?
<אלכס שמידט: אני אגיד לך.
<אלכס שמידט: אנחנו פיתחנו שיטה - - -
ישראל חסון: דרך אגב, המדידה שלך היא רק רמת גן?
<אלכס שמידט: רק רמת גן, אני לא יכול לדבר על מקום אחר.
<אלכס שמידט: אני בטוח שיש פה אנשים שיוכלו להתייחס לדברים אחרים.
<אלכס שמידט: אנחנו מסתכלים מהגיל הרך, ההצלחה בבגרויות היא תוצאה טובה בטיפול בילדים בגיל הרך.
<אלכס שמידט: לצערי אין שום תכנית לילדים עולים בגיל הרך.
<אלכס שמידט: המיתוס הזה שאומר שהילד בגיל הרך, כשהוא נכנס לגן הילדים הוא סופג כמו ספוג, זה מיתוס שלא קיים מבחינה מדעית, האקדמאים שלנו בארץ הוכיחו את זה שזה לא נכון.
<אלכס שמידט: ילד שהגיע בגיל הרך ונמצא כעולה חדש בגן ילדים, הוא חייב לקבל תמיכה.
<אלכס שמידט: אין תכניות בקדם יסודי שמטפלות בילדים בגיל הרך.
ישראל חסון: שם הבעיה?
<אלכס שמידט: אנחנו מתחילים מלמטה.
יואל רזבוזוב: זאת הסיבה שלא ניגשים לבגרות?
יואל רזבוזוב: זה נראה לי קצת רחוק.
<אלכס שמידט: קצת רחוק?
<אלכס שמידט: אבל בוא נדבר על זה שילד רוכש מהר מאוד שפה בגיל הרך וכולם אומרים 'טוב, יש לו שפה עכשיו, הוא מדבר', אבל זו לא שפה אקדמית שעוזרת לו להתמודד עם חומר לימודי.
<אלכס שמידט: אחרי שהוא נכנס לבית ספר יסודי וגם שם אנחנו רואים שילד אחרי שנה, שנתיים, כבר לא מקבל תמיכה ממשרד החינוך, כשהוא נכנס לכיתות נמוכות, ובעצם אנחנו רואים שאף אחד לא נותן לו תמיכה.
יואל רזבוזוב: הילד הזה הוא כביכול לא במשבצת של עולה.
יואל רזבוזוב: הוא כבר ילד של כיתה ז'-ח'.
יואל רזבוזוב: דווקא מה ששמעתי ברמת גן, כשהיינו בסיור שלכם, אני מקבל את התמונה היותר רחבה, שהורים שעלו לכאן כמהנדסים והילדים שלהם רואים שמי שמהנדסת עובדת לדוגמה כקופאית, אז לילד לא תהיה מוטיבציה.
יואל רזבוזוב: זה נתון שהייתי יכול לקבל.
<אלכס שמידט: גם זה.
יואל רזבוזוב: אנחנו נמשיך ואחרי זה נפתח את הדיון.
שמעון סולומון: בנושא של בגרויות בכלל, הנושא שאנחנו מתכנסים אליו, היום הבגרות האיכותית הרבה יותר רלוונטית בגלל ההחלטה החדשה של הכניסה לאוניברסיטאות, לכן הדיון הזה חשוב פי מאה ממה שהיה עד היום.
שמעון סולומון: מפני שהיום זה לא חשוב איזה בגרות יש לך, אתה עושה מכינה וכל מיני תכניות טובות שהיו, היום אחד הקריטריונים להיכנס לאוניברסיטה זה בגרות איכותית.
שמעון סולומון: היום השאלה הזו, במיוחד במיוחד עבור יוצאי אתיופיה, היא הרבה יותר רלוונטית וחשובה ונצטרך לעשות דיון בנפרד, כי אמנם אני תומך מאוד בבגרות ולהוריד את הפסיכומטרי, אבל במקרה הזה, בנקודת הזמן שאנחנו נמצאים בה, היא קריטית וחשובה ואנחנו צריכים לקיים דיון בהזדמנות אחרת.
שמעון סולומון: אני אשמח מאוד שתגישו, האגודה הישראלית, כדי שנוכל לקיים את הדיון, כי זה יכול להיות מכה חזקה מאוד, להוריד את אחוז הסטודנטים.
שמעון סולומון: זה דיון אחר.
שמעון סולומון: דבר נוסף, לגבי יוצאי אתיופיה בבגרויות.
שמעון סולומון: אנחנו מדברים בעשר שנים פלוס מינוס 2% עלייה פחות או יותר.
<מאיה שריר: לא, בשנה האחרונה.
<מאיה שריר: לא בעשר שנים.
שמעון סולומון: לא, אני לוקח את הממוצע של שנים אחורה, אנחנו לא מדברים בקפיצה של 10%, 15%, 20%, מבחינת נתונים.
שמעון סולומון: זה ברור לנו.
שמעון סולומון: אני לא מדבר על 96%.
שמעון סולומון: מ-96% כן, אבל אם אנחנו לוקחים את החמש שנים או עשר שנים אחורה, אין.
שמעון סולומון: מצד שני - - -
ישראל חסון: בבגרויות?
יואל רזבוזוב: רגע, אנחנו עוד מעט ניתן לאגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה להציג את הנתונים.
יואל רזבוזוב: שמעון, אל תיכנס עכשיו לנתונים עד אחרי שנציג, שנבין את ה - - -
שמעון סולומון: אני רק רוצה משפט אחד לפני שאתם נכנסים לדיון, אני רוצה שנדון גם מול ההשקעה.
שמעון סולומון: כלומר אסור לנו באופן עיוור להגיד עלה 2% או 3% או 10%.
שמעון סולומון: ביחס למה?
שמעון סולומון: כי בשנים האחרונות ההשקעות התקציביות הן כל כך גדולות.
שמעון סולומון: אלכס, אמרת דבר נכון ובגלל זה ב-2001 החליטו על פאקט, כניסה לגיל הרך ליוצאי אתיופיה על ידי הג'וינט כי הבינו מה שאתה אומר.
שמעון סולומון: אבל התוצאות לא הביאו מהפכה ענקית, כך שאני כבר לא יודע מה הנוסחה הנכונה.
שמעון סולומון: אם יש לנו פאקט, יש לנו חומש ויש לנו פרויקט לאומי ויש לנו עמותות וארגונים שעוסקים בחינוך ואנחנו לא רואים את הקפיצה הגבוהה ל-70%-80% בגרות, אני חושב שהדיון צריך להיות מול ההשקעה התוצאה.
שמעון סולומון: זאת אומרת התוצאה לא עומדת בפני עצמה, ביחס למה.
שמעון סולומון: זה דיון מאוד מאוד איכותי שצריך לדבר עליו, בהתאם להשקעה מה התוצאה.
<נורה אמזלט: הייתי רוצה להוסיף על מה שאתה אומר.
<נורה אמזלט: אני מאגף החינוך בעיריית רמת גן, רכזת חינוך.
<נורה אמזלט: מעניין מאוד מה שאתה אומר, שמעון, ההשקעה באמת גדולה מאוד, אבל ההשקעה היא בילדים.
<נורה אמזלט: במבחן התוצאה אנחנו רואים שאם אתה משקיע בילד בלי שאתה משקיע בחינוך ההורים הרלוונטי למודעות שום דבר לא קורה.
<נורה אמזלט: אז יכול להיות שהבעיה שלכם נמצאת ספציפית שם, משקיעים בחינוך הילדים אך לא בחינוך ההורים.
ישראל חסון: משרד החינוך יודע לשלוף נתונים כאלה על פי ארץ מוצא?
ישראל חסון: זאת אומרת הנתונים האלה זהים לנתונים שאצלכם?
שמעון סולומון: מהם לוקחים.
יואל רזבוזוב: גב' חנה לגסה, מהאגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה, תציגי בבקשה את הנתונים.
<חנה אלעזר לגסה: אז באמת אנחנו רואים שיש עלייה קלה באחוז הזכאים לבגרויות, גם לבגרויות האיכותיות וגם לבגרויות הרגילות.
<חנה אלעזר לגסה: מה שקורה זה שביחס לעלייה של הזכאות של העולים יש גם עלייה בזכאות של כלל האוכלוסייה כך שבעצם הפער לא מצטמצם, הוא נשאר אותו דבר.
<חנה אלעזר לגסה: אנחנו רואים למשל שבאחוז העומדים בדרישות הסף לאוניברסיטה יש עלייה ל-26.5% בתשע"ג, אבל הפער נשאר 17.3%.
<חנה אלעזר לגסה: אני חושבת שהבעיה היא פה, כמו שחבר הכנסת שמעון ציין, עם כל ההשקעה שנעשית בעולים אנחנו לא רואים את צמצום הפערים ביחס לכלל האוכלוסייה בקרב יוצאי אתיופיה.
יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים על כלל יוצאי אתיופיה, אלה שלומדים היום במערכת החינוך.
יואל רזבוזוב: אלה הנתונים.
יואל רזבוזוב: מה שאת אומרת זה שישנה עלייה קלה, יש יותר ניגשים לבגרות, אבל עדיין הפער?
<חנה אלעזר לגסה: הפער ביחס לאוכלוסייה הכללית נשמר.
יואל רזבוזוב: כי גם רוב האוכלוסייה עולה, שזה נתון טוב.
<חנה אלעזר לגסה: כן, זה בהתאמה.
<חנה אלעזר לגסה: אין צמצום של הפערים.
<אלי זרחין: למה הוא נשמר?
ישראל חסון: הנתון הזה הוא נתון רחב, את יודעת לקחת את הנתון הזה ולפרק אותו ולהראות שישנם מקומות טובים יותר, ישנם מקומות פחות טובים?
ישראל חסון: מה הגורמים ליותר טובים, מה הגורמים לפחות טובים?
ישראל חסון: יש לכם מסמך כזה?
<חגית חובב: אנחנו גם שאלנו את השאלה הזאת.
<חגית חובב: שאלנו בנוסף האם ילידי הארץ יוצאי אתיופיה, האחוז אצלם גבוה יותר?
<חגית חובב: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה אמרה שכנראה תפיק אותו ויהיה לנו אותו.
<חגית חובב: לגבי המקומות והיישובים שבהם יש אחוז גבוה יותר, לצערי פנינו למשרד החינוך, ליחידה של חופש המידע, ולא זכינו לקבל מידע על כך.
ישראל חסון: זה לא חשוב עכשיו, חגית, האם התשובה היא 'אני לא יודעת'?
<חגית חובב: לא, אין לי, לא יודעת.
<חגית חובב: לא נתנו לנו.
ישראל חסון: אז בואי נשאל את משרד החינוך.
<מאיה שריר: אין לי נתון כזה.
ישראל חסון: שמעון, כל הדיון הזה הוא דיון על תהליכים.
ישראל חסון: הרי זה תהליך קליטה, זה תהליך התערות ותהליך טיפוח ותהליך זה.
ישראל חסון: כשמדברים על נתון כזה קשה מאוד ללמוד מזה, מאוד קשה ללמוד מזה.
ישראל חסון: זה נתון שצריך לקחת אותו ולפרק אותו ברזולוציה הרבה הרבה יותר גבוהה וכאן משרד החינוך צריך לבוא ולתת לנו ואז על סמך זה אתה יכול לנתח מגמות, אתה יכול לנתח נקודות חוזק, אתה יכול לנתח נקודות חולשה ודרך זה לדרוש את הקידום.
ישראל חסון: אחרת אתה תקבל פה bias במהירות מאוד גדולה.
ישראל חסון: אני חושב שזה נתון חסר, שמעון.
שמעון סולומון: נכון, אתה צודק.
שמעון סולומון: יש פה נתון שהוא נתון באמת משמח.
שמעון סולומון: כאיש חינוך אני מנתח את זה, אני משווה את זה גם לעבר, אחוז הניגשים כמעט 88%, שזה באמת צריך להיות זהב ביד.
שמעון סולומון: עד לפני עשר שנים הניגשים היו בכלל מינוריים.
שמעון סולומון: יש פה נתון שהוא מדהים, 88% ניגשים לבגרות.
שמעון סולומון: אני חושב שההתמקדות צריכה להיות שם, איך אפשר את הניגשים האלה, באותם תקציבים שיש להם, יש תקציבים אדירים, אם אני אנתח לך את התקציב שישנו אתה תיפול, ההשקעה היא אדירה, אם אני מאגם את כל המשאבים שיש, אז אולי אם אנחנו באמת ננתח את זה ברצינות, מחלקת העלייה, אם תוכלי לרכז את זה ולקחת את זה, ופה יש הרבה אנשים שמוכנים לעזור ולתת ופה הריכוזים הם ברורים, איפה יוצאי אתיופיה נמצאים, לכן אם ניקח את הנתון המדהים הזה ונתמקד בו בשנים הבאות, לאור מה שאמרתי מקודם גם, שהבגרות היום היא לא לוקסוס, היא יכולה להיות חסם כמו שהיא נותנת פתח לאחרים, אני אשמח לשמוע את דעתך, איך ומה אפשר לעשות בנידון, משרד החינוך.
<מאיה שריר: אנחנו ראינו נתונים של תכניות ייעודיות שמופעלות לטובת שיפור בבגרות ליוצאי אתיופיה, כמו תכנית תבל והפרויקט הלאומי האתיופי, ושם תלמידים שלמדו בתכניות אחוזי הזכאות לבגרות מאוד מאוד גבוהים.
<מאיה שריר: שוב, אנחנו נמצאים היום בתהליך, אלה תכניות שהיו ממוקדות, תוספתיות, אחרי שעות הלימודים, מיועדות רק ליוצאי אתיופיה ושם היה אחוז מאוד גבוה של הצלחה בזכאות לבגרות.
<מאיה שריר: אנחנו כמובן נפעל בהתאם להחלטות הממשלה שיוחלטו בדרך החדשה.
יואל רזבוזוב: אנחנו ממשיכים בדיון.
יואל רזבוזוב: ד"ר שרי פייר, מנהלת תחום בחירה בחינוך במשרד העלייה והקליטה.
שמעון סולומון: למה אין לכם נתונים, דרך אגב?
שמעון סולומון: אני שואל, כי יש דרכים להוציא את זה.
שמעון סולומון: האם לא נתנו לך?
<מאיה שריר: את הנתונים לפי ערים?
<מאיה שריר: אני לא ידעתי לבקש.
שמעון סולומון: את יכולה לבקש את זה?
<מאיה שריר: אני אנסה לבקש, כן.
יואל רזבוזוב: שמעון, אני מציע שתבנה בדיוק איזה נתונים אתה רוצה בשביל לפלח, בשביל להתמקד בבעיה ותפנה למאיה במשרד החינוך, אנחנו נדע לקבל את הנתונים בשביל לטפל בבעיה בצורה יותר יסודית.
ישראל חסון: מאיה, יש פה דבר שלפי דעתי זו תשובה שהייתה מתבקשת לדיון הזה.
ישראל חסון: זאת אומרת אם אנחנו באמת שמים תשומות כאלה על יוצאי אתיופיה ואתם שמים הרבה תשומות, כל המדינה שמה הרבה מאוד תשומות על קהילת יוצאי אתיופיה, אז פה צריכה להיות תשובה ברזולוציה של איפה הצלחנו, למה הצלחנו ואיפה אנחנו לא מצליחים.
ישראל חסון: על סמך נתונים.
<מאיה שריר: בסדר, אבל הדיון לא היה בתכנון ליוצאי אתיופיה.
ישראל חסון: אוקיי, סליחה.
ישראל חסון: אז, מאיה, זה שווה.
יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו נצטרך לקיים דיון על מה אנחנו משקיעים ומה התועלת שאנחנו מקבלים.
יואל רזבוזוב: אנחנו ממשיכים, שרי פייר, בבקשה, מנהלת תחום בחירה בחינוך במשרד העלייה והקליטה.
<שרי פייר: שלום.
<שרי פייר: אני חושבת שהדיון הוא דיון מאוד חשוב.
<שרי פייר: אני אתייחס לכלל העולים.
<שרי פייר: אנחנו פועלים כמובן בשיתוף פעולה עם משרד החינוך.
<שרי פייר: פוטנציאל הסיכון של כל ילד שהוא מהגר או בן של מהגרים, עולה או בן עולים, הוא גבוה יותר מפוטנציאל של מי שאינו כזה.
<שרי פייר: אם אנחנו מחברים את זה לכל הריגושים והתנודות שיש בגיל ההתבגרות, מה שקרוב יותר לתעודת הבגרות, אז אנחנו מוצאים פה פוטנציאל כפול ולכן אני חושבת שאמנם אתה צודק, אלכס, לגבי המניעה מהגיל הרך, אבל יש עולים שזה גם כפי שראינו לא יעיל לגביהם ויש כאלה שכבר מגיעים בגילאים שהם אחרי הגיל הרך.
<שרי פייר: לכן מעבר לתכניות המניעתיות אנחנו צריכים להתייחס גם בו בזמן לעולים שקרובים לתעודת הבגרות.
<שרי פייר: כאשת חינוך אני סבורה שלא רק הציונים וההשקעה בלימודים הם אלה שמשנים.
<שרי פייר: גם רגשות של ניכור, של זהות, של שייכות, הם אלה שבהחלט מאפשרים לילד להגיע להישגים גבוהים יותר.
<שרי פייר: לכן אנחנו במשרד נותנים תכניות תגבור לימודי בתחום החינוך הבלתי פורמלי, שכוללים גם העצמה אישית, גם העצמה חברתית וגם כל הנושא של טיפוח זהות ושייכות על מנת למנוע נשירה.
<שרי פייר: כי כפי שנאמר פה, אחד הגורמים שבאמת מנבאים, מעבר להשכלת האם, שבאמת מנבאים, זה גם פוטנציאל הסיכון, כפי שאמרתי, וגם רגשות של ניכור או זהות ושייכות או אי זהות ושייכות.
<שרי פייר: ברגע שאנחנו מטפלים גם בחלק הזה אנחנו בהחלט רואים תוצאות.
<שרי פייר: אנחנו רואים תוצאות בתכניות האלה לגבי כאלה שמשתתפים - - -
יואל רזבוזוב: אתם משקיעים כסף?
<שרי פייר: בהחלט שאנחנו משקיעים.
<שרי פייר: אנחנו משקיעים הרבה מאוד כסף.
<שרי פייר: רק בתכנית פל"א, שהיא פעילות לימודית אחרת לעולים ובני עולים אנחנו משקיעים כ-14 מיליון שקלים בשנה.
שמעון סולומון: זה המתנ"סים, לא?
<שרי פייר: זה באמצעות החברה למתנ"סים.
יואל רזבוזוב: אנחנו נצטרך ללמוד את כל התכניות.
יואל רזבוזוב: יש מגוון תכניות ושלא יתפזר לנו, כמו שאני מכיר - - -
פנינה תמנו: הוועדה יכולה לבקש שישלחו לכם את כל התכניות הקיימות?
יואל רזבוזוב: בהמשך אנחנו נפנה למשרדים לראות מה כל משרד, איך כל משרד מתקצב.
יואל רזבוזוב: אני מכיר את זה מתחומים אחרים, שיש המון כפילויות ובסוף התוצאה ביחס למה שאנחנו משקיעים, אנחנו לא מתקדמים.
יואל רזבוזוב: אני רוצה לעבור פחות תיאוריות, הבנו שיש בעיה, אז ללכת יותר למקום הפרקטי.
יואל רזבוזוב: אני רוצה לשמוע קצת את השטח, את הבעיות שעולות בשטח ואז לראות איך אנחנו מטפלים.
יואל רזבוזוב: אנחנו נפנה את זה למאיה.
יואל רזבוזוב: מאיה, את תקבלי מהוועדה דחיפה מול משרד החינוך, לראות אם אנחנו צריכים לשנות תקציבים, לייעד תקציבים, לראות איך אנחנו מתקדמים.
יואל רזבוזוב: אנחנו הולכים לפרקטי, אז ניתן לאלי זרחין, מנכ"ל האגודה הישראלית למען ילדים עולים.
יואל רזבוזוב: בבקשה, אלי.
<אלי זרחין: תודה רבה.
<אלי זרחין: קודם כל אני יושב ראש.
<אלי זרחין: המשרד לקליטת עלייה לפני כעשר שנים הזמין מחקר מאוד גדול ועל בסיס מחקר מדעי הוא קבע שילדים עולים הם אלה שנולדו מחוץ לישראל ואלה שנולדו בישראל להורים שעלו אחרי 1990.
<אלי זרחין: זאת לא הייתה החלטה סתמית, זו הייתה החלטה מדעית על בסיס מחקרים שנעשו בהזמנת המשרד לקליטת עלייה.
<אלי זרחין: זה שמשרד החינוך מחליט היום שילד עולה זה עד עשר שנים בארץ, זה עושה בעיה מאוד גדולה במערכת החינוך.
<אלי זרחין: אני אתחיל מהתחלה.
<אלי זרחין: מגיע ילד עולה לבית הספר, מאיה מממנת לו אולפן א', ילד לומד ארבעה-חמישה חודשים באולפן, הוא מסיים תכנית של אולפן א'.
<אלי זרחין: מאיה מסרבת לממן אולפן ב' ואולפן ג', מה שהיה בשנים קודמות.
יואל רזבוזוב: רגע, לא אישית.
<אלי זרחין: אני יודע, זה לא מאיה מחליטה, אני רק אומר שמשרד החינוך השנה - - -
<מאיה שריר: אז תגיד משרד החינוך.
<אלי זרחין: משרד החינוך, סליחה.
<אלי זרחין: לא, אני מאוד אוהב את מאיה.