GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<סטיבן כהן: בין הרפורמים, מי שנולד כיהודי רפורמי, אם הוא התחתן בין שנת 2000 ו-2013, כמה מהם התחתנו עם לא יהודים?
<סטיבן כהן: התשובה היא 82%.
<סטיבן כהן: אני אומר את זה עוד פעם, 82%.
<סטיבן כהן: אנחנו עומדים על איזה מין מפנה בתצורה והתמונה הדמוגרפית והפוליטית והחברתית והדתית בקרב הלא אורתודוקסים בארצות הברית.
<סטיבן כהן: אצל האורתודוקסים כמעט הכול בסדר ונדמה לי שאנחנו ממש חייבים להשקיע המון כדי לשנות את התוצאות האלה.
<סטיבן כהן: אני רואה את עצמי, כמו בהתחממות האקלים, אני יכול לראות את ההתחממות וגם כל האוקיינוסים שעולים וחייבים לדעת שזה מה שקורה לעם היהודי ואנחנו חייבים חייבים חייבים להגדיל את מספרי המשתתפים ב'מסע' וגם בתכניות אחרות כמו birthright, כמו - - - הכול עוזר, הכול קשור אחד לשני.
<סטיבן כהן: אם אנחנו רוצים שיהיו יהודים בארצות הברית וגם במקומות אחרים שהם מתחתנים עם יהודים, שיש ילדים ונכדים יהודים, חייבים לחזק את הזהות היהודית שלהם וגם את הקשר ביניהם לבין עם ישראל פה בארץ.
<סטיבן כהן: תודה רבה.
יואל רזבוזוב: תודה רבה לפרופ' סטיבן כהן.
יואל רזבוזוב: חגי אליצור, ראש אגף בכיר במשרד התפוצות.
יואל רזבוזוב: ממש במשפט, חגי.
<חגי אליצור: כן, אני אעשה את זה קצר.
<חגי אליצור: קודם כל תודה רבה לכם, זה היה מאוד מרגש.
<חגי אליצור: אנחנו מדברים הרבה על מספרים וסטטיסטיקות, אבל זה מרגש מאוד לראות את האנשים האמיתיים ואיך הם מדברים.
<חגי אליצור: אני רוצה לברך גם את הוועדה וגם את פרויקט 'מסע' על מה שהם עושים.
<חגי אליצור: זה מאוד התחבר למה שפרופ' כהן אמר בעניין הזה, שבוודאי שהתכנית הזאת, יש לה אלמנטים חשובים של עידוד עלייה והסברה, שאלה דברים מאוד מאוד חשובים, מן הסתם משרד הקליטה ידבר עליהם, אבל אחד האתגרים המרכזיים של העם היהודי היום הוא אתגר שנמצא מחוץ למדינת ישראל ובמידה מסוימת הוא לא משרת באופן ישיר את האינטרסים של מדינת ישראל, וזה באמת הקשר של הדור הצעיר למורשת שלנו ולעם שלנו וגם למדינה שלנו, בלי קשר לאיך זה מועיל לישראל.
<חגי אליצור: זה אתגר חשוב של העם היהודי ושל הממשלה בפרויקט 'מסע' ו'תגלית' ופרויקטים נוספים, וגם ביוזמה שעכשיו השקנו, בעצם להתעסק בדבר הזה.
<חגי אליצור: בסופו של דבר הוא יביא גם להסברה ועלייה, אבל הפוקוס המרכזי ומה שצריך לעניין אותנו מאוד זה מה שפרופ' כהן אמר עכשיו, זה איך מתמודדים עם האתגר הזה ואני חושב שפרויקט 'מסע' עושה פה עבודה באמת סופר חשובה והוא חלק מאוד מאוד חשוב במארג הזה של חוויות בישראל.
<חגי אליצור: אנחנו בעיקר שותפים ומסתכלים על האומץ של לירן להסתכל באופן אסטרטגי ולחשוב על השלב הבא ולחשוב מחוץ למה שעשינו עד עכשיו, כדי להביא לפה עוד 5,000 איש בשנה, מעבר למה שאנחנו מביאים,.
<חגי אליצור: זה אתגר גדול והוא קריטי לכל מה שאנחנו עושים פה.
<חגי אליצור: אז שיהיה המון המון בהצלחה.
יואל רזבוזוב: תודה לחגי.
יואל רזבוזוב: אחרון הדוברים, שלום בן שעיה, אגף מחשוב במשרד העלייה והקליטה.
<שלום בן-שעיה: שלום לכולם.
<שלום בן-שעיה: אנחנו קיבלנו קבצים מתכנית 'מסע', לנסות להקביל אותם עם מאגר העולים שיש לנו במשרד הקליטה.
<שלום בן-שעיה: אז קודם כל לידע כללי, מאגר העולים שלנו מכיל מידע על עולים שעלו משנת 1972 עד היום, כאשר מספר הרשומות הוא כ-1,800,000, כאשר מתוכם 1,350,000 עלו משנת 1989 עד היום, כאשר אנחנו רואים השנה, במיוחד גידול בעלייה מצרפת ומאוקראינה.
<שלום בן-שעיה: הגידול מצרפת הוא בערך 160%, 170% ומאוקראינה בערך 120%.
<שלום בן-שעיה: לגבי המאגר, כדי להקביל את המאגר שקיבלנו מ'מסע' עם מאגר משרד הקליטה, הייתה בזה הרבה עבודה, כי אין לנו מספרי זהות להקביל אחד מול השני והיינו צריכים להשתמש בנתונים שלהם, שזה נגיד מספרי דרכון, שלא תמיד רושמים אותם בצורה נכונה, גם ב'מסע' או אצלנו.
<שלום בן-שעיה: בנוסף עשינו בדיקות גם לפי שמות משפחה ושמות פרטיים וגם תאריכי לידה.
<שלום בן-שעיה: מתוך מאגר של כ-45,000 מצאנו כ-4,700 תואמים שעשו עלייה, שזה היה מאוד קשה.
<שלום בן-שעיה: כמובן שיש לזה מספר הסתייגויות, שצריך להתייחס למספרים האלה בזהירות, כי אנחנו מעריכים שהמספר האמיתי של עולים שעלו בעקבות תכנית 'מסע' הוא יותר גבוה ואנחנו חושבים באמת שהתכנית גם תורמת לעלייה לישראל.
<שלום בן-שעיה: לגבי שאר הנתונים מתן כבר נתן את כל הנתונים, כך שאין לי מה לחזור עליהם.
<שלום בן-שעיה: זה מופיע גם בדפים שחולקו.
<שלום בן-שעיה: רק דבר נוסף שרציתי לציין, בשביל החבר'ה של תכנית 'מסע', שמלפני כמה שנים אנחנו גם רושמים את המיילים של העולים.
<שלום בן-שעיה: היה רצוי שתעבירו לנו קבצים גם עם כתובת מייל, יכול להיות שגם זה יכול לשמש כזיהוי.
<דורית קריאף: שמי דורית קריאף, אני הממונה על הזכאות במשרד הקליטה.
<דורית קריאף: מה שאנחנו נעשה, כמובן שנקודד את כל ההקבלה ב-100% שקיבלנו ב'מסע', אלה שעונים על 100% שהם היו בפרויקט 'מסע' ואנחנו נתחיל לעשות שאלונים לעולים.
<דורית קריאף: כל עולה שיגיע למשרד יישאל האם הוא היה בתכנית כלשהי והוא יקודד כמובן בהתאם לתכנית הזאת, כדי שיהיו לנו את הנתונים להבא.
יואל רזבוזוב: באמת מה שציינתי בהתחלה, המספרים האלה, יכול להיות שהם חשובים, אבל זה לא העיקר, כי אנחנו גם צריכים את התמיכה מבחוץ, אבל מי שעולה אנחנו רק נשמח.
יואל רזבוזוב: ראינו כאן דוגמה חיה של אותם חבר'ה, שבאמת כמו שאמרו, יש כאן הרבה דיבורים על 'מסע', אבל ראינו כאן את הדוגמאות האמיתיות ואני חושב שזה ראוי להערכה, מה שקיבלו כאן החבר'ה, חלק נשארים, חלק עוזבים, עוזבים עם מטען שהוא חיובי כלפי ישראל.
יואל רזבוזוב: אני באמת שמח על שיתוף הפעולה של כל הגופים ואנחנו גם ניכנס ללופ הזה כוועדת העלייה והקליטה ואני רואה בתכנית הזאת דבר שהוא חיוני לעם ישראל, במיוחד שנמצא בתפוצות, ומאוד חשובים לנו הזהות, החיבור.
יואל רזבוזוב: כמובן מי שרוצה לעלות, אנחנו נשמח לשתף פעולה בכל דבר, גם בעניין החקיקה, עם אישורי עבודה, וגם בעניין של הרופאים לעזור במבחנים, מי שנכנס לבעיות נקודתיות, אפשר להפנות אלינו את המקרים ואנחנו נפנה לשרת הבריאות, וגם מבחינת התקנים אחרי.
יואל רזבוזוב: בעניין של ההשמה.
יואל רזבוזוב: יש ביקוש, חלק הם מקצועות דרושים ואנשים בתכניות לא יודעים, אז אנחנו גם נחשוף לכם את זה.
יואל רזבוזוב: חברים, תודה רבה ושיהיה בהצלחה, הישיבה נעולה.
יואל רזבוזוב: אנחנו מתחילים כאן את הישיבה?
<פרנקו גונן: אנחנו כאן מתחילים בביקור באולפן ולאחר מכן אנחנו מגיעים לעירייה ובעירייה אנחנו מקבלים סקירה מלאה על פעילות אגף הקליטה שלנו, על כל המרכיבים שלו, על כל השותפויות ולאחר מכן יתקיים דיון פתוח שבו נישאל שאלות, תרצו לדעת עוד דברים, תשמעו מאיתנו מחשבות שלנו לגבי נושאי קליטה.
<רונית להב: אז קצת על האולפן שלנו.
<רונית להב: האולפן שלנו נקרא אולפן 'אחווה', יש לנו אתר של האולפן, שזה של משרד החינוך.
יואל רזבוזוב: כמה תלמידים לומדים באולפן?
<רונית להב: האולפן קיים 20 שנה ובשנה האחרונה בעצם הוא עבר שיפוץ ושדרוג מאוד מאוד יסודי והחדר הזה הוא אחד מהשדרוגים בשיפוץ של האולפן.
<פרנקו גונן: כמה הושקע כאן, למעלה ממיליון שקל?
<רחל לוין: 3 מיליון, המנכ"ל.
<רונית להב: שווה כל אגורה.
<רונית להב: האולפן קיים 20 שנה, אבל המבנה היה מאוד מאוד ישן והיה זקוק לשיפוץ מסיבי והנה הסכום שזה עלה.
<רונית להב: אנחנו מודים לעיריית ראשון לציון, לחברה העירונית, שרחל כאן מייצגת אותם, ובאמת הם שותפי עשייה שלנו, לטל, שהיא הרשות העירונית לקליטה ושילוב עולים, משרד הקליטה ומשרד החינוך כמובן.
<רונית להב: באולפן יש כרגע שבע כיתות בוקר ושתי כיתות ערב, כשמתוכן ארבע כיתות אולפן א', שתי כיתות בני 60 פלוס ועוד כיתה תעסוקתית, שזה במימון משרד הקליטה והעירייה גם.
<רונית להב: באולפן יש תשע מורות, המורות עובדות משרד החינוך, אבל כל התחזוקה של האולפן זה העירייה ומשרד הקליטה, הרשות העירונית.
<רונית להב: אלה שותפי העשייה שלנו ואנחנו מודים להם מאוד מאוד על כך.
יואל רזבוזוב: המורים בדרך כלל באולפנים הם עובדי משרד החינוך?
<רונית להב: כן.
<רונית להב: זה קצת לא אותה רשות.
<רונית להב: אז אנחנו מקבלות את המשכורת ממשרד החינוך, אבל את כל השירותים האחרים מהעירייה.
אברהם מיכאלי: זה לא רק אתם, יש הרבה גורמים שעושים את זה.
<רונית להב: ויש לנו מזל שאנחנו בעיריית ראשון, שאני מאוד מודה ומוקירה את העיר הזאת.
<רונית להב: אני חושבת שלא בכל עיר יש את התנאים האלה ואת האולפן בצורה הזאת, אז אני מאוד מאוד מודה.
<רונית להב: אלה הכיתות שיש לנו, התלמידים בסוף האולפן מגיעים לרמת ידע - - -
אברהם מיכאלי: את יכולה לפרט את אוכלוסיות הלומדים פה?
<רונית להב: אוכלוסיית הלומדים ברובה חבר העמים, 90% חבר העמים.
<רונית להב: הם באים לראשון, זאת האוכלוסייה שמגיעה לראשון.
אברהם מיכאלי: העלייה מצרפת פחות הגיעה לכאן?
<פרנקו גונן: היו פה ושם בודדים.
<פרנקו גונן: אנחנו אפילו היינו בביקור, שלחנו משלחת לצרפת, היה שם יריד עלייה ומנהלת אגף הקליטה נסעה לשם יחד עם עוד מנהלת שלנו, שהיא דוברת צרפתית רהוטה, והן ניסו עם חומרים, טל ודאי תספר על זה, על רשמי הביקור שלה שם.
<פרנקו גונן: אנחנו רוצים לקבל עלייה גם ממקומות אחרים ואנחנו מוכנים לקלוט עולים חדשים.
אברהם מיכאלי: מה עם יהודי אתיופיה?
<פרנקו גונן: יש לנו פה למעלה מ-7,500.
אברהם מיכאלי: יש בעיר הרבה, אני יודע.
<רונית להב: יש בעיר, אבל הם לא מגיעים לאולפן.
<רחל לוין: קודם כל כבר חלקם דור שני.
<רונית להב: האולפן שלנו בדרך כלל בנוי על עולים שיודעים קרוא וכתוב בשפה שלהם, רוסית או צרפתית, ולא כאלה שלא יודעים קרוא וכתוב.
<רונית להב: בדרך כלל האנשים האלה - - -
<קריאה: מה עם אמהרית?
<רונית להב: כן, אבל הם לא יודעים לקרוא ולכתוב, לא בשפתם.
<רחל לוין: חלקם.
<רונית להב: מי שיודע, אז הוא מגיע לאולפן שלנו ויש לנו בודדים כאלה.
יואל רזבוזוב: את רוצה להגיד לי שהרוב לא יודעים קרוא וכתוב בשפה האמהרית?
<רחל לוין: מהוותיקים, כבר יש דור שני.
<אנה ליטרובניק: גם אני רוצה להגיד שזה לא נכון.
<אנה ליטרובניק: קודם כל יוצאי אתיופיה מגיעים אלינו אחרי מרכזי קליטה, ואז חלק מהתפקיד של מרכז הקליטה זה לתת גם הכשרה שפתית, אז באים לכאן אנשים אחרי אולפן והרוב המכריע של האנשים הם אלה שבאו אחרי מרכזי הקליטה, בצפון או בדרום.
<אנה ליטרובניק: מבחינת התקצוב של המשרד, הזכאות כידוע עד 15 שנה ליוצאי אתיופיה, עד 10 שנים לכלל העולים, גם מבחינת למידה באולפן, אבל תמיד נפתחת האפשרות על תקציב שמקבל המוקד ליוצאי אתיופיה, כולל כוח אדם, לצורך העניין זה כ-400,000 נכון לעכשיו, יש אפשרות לתת עדיפות לתכניות כמו המשך של הכשרה והעמקה של השפה העברית.
<אנה ליטרובניק: זאת אומרת זה לא סגור, אבל לא ניתן לתת את זה מבחינה ממשלתית, כי זה מעל הזכאות שנקבעת אחרי המדינה.
<רחל לוין: אבל מוקד הקליטה ברמת אליהו פתח כמה וכמה פעמים כיתות לדוברי אמהרית.
<רחל לוין: היו כמה וכמה פעמים, אפילו הייתה מורה שלנו שם.
<אנה ליטרובניק: יש גם אפשרות לפתוח עברית תעסוקתית תמיד, כמו שכרגע יש פה כיתה שאפשר לראות, אפשר גם לפתוח ליוצאי אתיופיה, אבל מבחינת המשרד אלה חייבים אנשים שהם בזכאות, עד 15 שנה בארץ.
<רחל לוין: עוד משפט.
<רחל לוין: מכיוון שחלקם ילידי ישראל, יוצאי אתיופיה, הם דווקא מטופלים אצלנו בהשלמת השכלה.
<רחל לוין: במקום הזה גם פועל מוקד של השלמת השכלה ושם הם עושים השלמה של 11 ו-12 שנות לימוד.
<רחל לוין: יש לנו כל שנה שלוש-ארבע כיתות שלהם.
אברהם מיכאלי: אגב, אחת הבקשות שאני מקבל מהורים, ללמד את הילדים אמהרית.
אברהם מיכאלי: הנתק ביניהם הוא גדול, הם לא יודעים עברית והם לא יודעים אמהרית והילדים כבר לא מתקשרים עם ההורים.
אברהם מיכאלי: השאלה אם אולפנים כאלה, אפשר לשלב.
אברהם מיכאלי: נכון שזה אולפן לעברית, אבל במסגרת של ה - - -
<אנה ליטרובניק: שוב, זו החלטה של המוקד ואני מכירה מוקדים, למשל מוקד רחובות, שנים אנחנו הפעלנו בתקציב של משרד הקליטה קבוצות של למידת אמהרית.
<אנה ליטרובניק: כאן כנראה לא עלו על הצורך הזה.
יואל רזבוזוב: מה זה הלימודים של תעסוקה?
<אנה ליטרובניק: עברית תעסוקתית.
יואל רזבוזוב: אתם מכוונים לאיזה שהוא מקצוע מסוים?
<אנה ליטרובניק: לא, מבחינת המשרד זה פשוט עברית שהיא יותר עמוקה, רמה יותר גבוהה, וזה נקבע על פי הקבוצה, לפי רמת הקבוצה.
<אנה ליטרובניק: ככל שהקבוצה תהיה יותר מתקדמת כך הכיתה תהיה יותר מתקדמת.
<אנה ליטרובניק: פעם, כשהעלייה הייתה יותר גדולה, ולצערנו כרגע - - -
יואל רזבוזוב: ועכשיו מבחינת הכיתות, אמרתם שיש שבע בוקר - - -
<אנה ליטרובניק: לא, תעסוקתית יש רק אחת.
יואל רזבוזוב: מבחינת כל הכיתות, האם יש גידול, או שהיו פעם עשרים כיתות והיום זה רק הולך ויורד?
<רונית להב: נכון, בוודאי שהיו פעם עשרים כיתות והיו אנשים בהמתנה.
<רונית להב: כרגע המצב הוא, גם בהמתנה - - -
יואל רזבוזוב: יש עדיין המתנה.
יואל רזבוזוב: גם בתשע כיתות יש המתנה ואין מקום פה לפתוח עוד כיתות?
<רונית להב: לא, אנחנו בהמתנה.
<רונית להב: המתנה שלנו.
<פרנקו גונן: יש כיתות, יש מורים, אין עולים.
<רחל לוין: צוברים מועמדים, עד שיש - - -
יואל רזבוזוב: המורים בהמתנה.
<אנה ליטרובניק: יש גם תיירים באולפנים, שהם עוד מחליטים או בתהליך.
<אנה ליטרובניק: יש הרבה עכשיו יוצאי אוקראינה, שהם ממתינים והם עוברים את התהליך פה.
<אנה ליטרובניק: אתם כמובן יודעים את הסוגיה של התהליך מול משרד הפנים.
<אנה ליטרובניק: הם לפעמים מחליטים להיכנס כבר כתיירים לכיתה וללמוד.
<קריאה: הם זכאים?
<רחל לוין: לא, הם משלמים משהו.
<אנה ליטרובניק: הם יהיו זכאים רק כשהם יקבלו את המעמד.
<רחל לוין: יש גברים שהביאו נשים לפה והם רוצים שהנשים תלמדנה עברית.
<רחל לוין: עכשיו קלטנו בחורה כזו.
<רחל לוין: לא במעמד.
<קריאה: זה תיירים לכל דבר ועניין או תושבים ארעיים, אז הם יכולים בכסף ללמוד את העברית כדי לדעת את השפה.
<קריאה: הם היו במעמד עולים
<רונית להב: אנחנו אוספים 20-25 תלמידים כדי לפתוח כיתה, זה מבחינת החוק של משרד החינוך.
<רונית להב: אם יש לנו פחות אנחנו לא יכולים.
<רונית להב: אנחנו משתדלים לפתוח כל חודש כיתה, אבל לא תמיד זה מסתדר, אז לפעמים פותחים כל חודשיים כיתה.
יואל רזבוזוב: יש לכם, כמו בכל עיר גדולה, גנים רוסיים, גנים של דוברי רוסית.
יואל רזבוזוב: אנחנו נתקלנו בזה עכשיו ברמת גן, הילדים משם עולים ויש להם קצת קושי בהתחלה עם השפה, אז אולי באמת לקלוט אותם כאן שאם ישנה אפשרות או שרוצים לשלב אותם - - -
<מנחם יפת: < יש לנו תגבור של תלמידים, שהוא לא נעשה פה, הוא נעשה ב'בית העולה' אצלנו ואנחנו מתגברים תלמידים שמעוניינים לתגבר את העברית, מחדדים להם - - - ילדים לא בגילאי גן, זה עד גיל 10, 11, 12.
<מנחם יפת: >
<טל ליפובצקי-טשורני: במסגרת הרשות העירונית לקליטה אנחנו מאפשרים אולפן לילדים בשעות אחר הצהריים, גם ליסודי, כרגע פתחנו גם לכיתות העל יסודי.
<טל ליפובצקי-טשורני: זה ללא תשלום, זה ללא מגבלת זמן.
<טל ליפובצקי-טשורני: לומדים אצלנו בערך כ-40 תלמידים כרגע, שעלו בשנתיים האחרונות, והם משלמים על הפעילות הזאת יום למחרת שהם מגיעים לעיר.
<טל ליפובצקי-טשורני: פה במסגרת האולפן יש בעיה שלא ניתן לקבל ילדים מתחת לגיל 17, אבל במסגרת העירונית, כל מי שרוצה לקבל תגבורים נוספים הוא יכול.
<טל ליפובצקי-טשורני: מעבר לזה, אני אספר גם אחר כך, אגף הקליטה באמצעות תקציבים של משרד הקליטה גם מסבסד תגבור לימודי נוסף באותם בתי ספר שיש ריכוז גבוה של עולים.
יואל רזבוזוב: כי התלונה על משרד החינוך, שמשרד החינוך זה עד שנתיים ושנתיים לא תמיד זה מספיק לתלמידים.
<קריאה: בדיוק, אני רוצה להעלות את הבעיה הזאת בגנים, כי גם אני מפקחת על גני ילדים.
<קריאה: החברה הרוסית מאוד שומרת על הצביון ועל השפה ויש ילדים שמגיעים אלינו בגן חובה בלי שפה.
<קריאה: כאילו הם עולים חדשים, אבל אין לנו שום שעות לתת להם.
יואל רזבוזוב: בדיוק, רציתי אולי לשלב את העניין הזה של אולפן.
<פרנקו גונן: האולפן הזה לא יכול להכיל תלמידים, כי אסור.
<פרנקו גונן: משרד החינוך לא מאפשר מבוגרים וילדים באותה חצר, באותו מבנה.
<רחל לוין: אתה דיברת על ילדים שלא הולכים לגנים בארץ, שהולכים לגנים רוסיים, נכון?
<רחל לוין: ואז הם מגיעים לבית הספר היסודי ו - - -
יואל רזבוזוב: הם לומדים את השפה, בסוף, אבל - - -
<קריאה: אבל הם צוברים בהתחלה פערים.
<פרנקו גונן: אבל אין ספק שזה פער שצריך להתייחס אליו.
<מנחם יפת: השאלה למה המסגרת הזאת לא נותנת מענה?
<פרנקו גונן: היא נותנת מענה.
יואל רזבוזוב: המסגרת שיש לכם, אבל זה על חשבון העירייה?
<רונית להב: זה על חשבון העירייה.
יואל רזבוזוב: לא כל העיריות מסוגלות, אז אתם עירייה איתנה ואתם יכולים - - -
<פרנקו גונן: אנחנו פשוט מקדימים את הבעיה, אנחנו מנסים לפתור את הבעיה בטרם הגיעה לבית הספר, שאז הפער הוא כזה שהוא לא ניתן לגישור.
<פרנקו גונן: מתחילים ללמוד מקצועות, את השפה הם לא יודעים ואז יש להם קושי והקושי הזה נמשך לאורך כל שנות הלימוד.
<פרנקו גונן: אנחנו רוצים להדביק את הפער הזה בשלב שעוד אפשר להדביק אותו.
<טל ליפובצקי-טשורני: גם כאן עיריית ראשון לציון בגנים נותנת תגבור שפתי לילדים האלה.
<טל ליפובצקי-טשורני: אנחנו מאתרים אותם, ובנוסף יש את אותם ילדים שלא כולם במעמד עולה, שהם נמצאים ללא מעמד חוקי ואז אנחנו מקבלים פניות ממנהלי בתי הספר, לקלוט את אותם ילדים שלא זכאים לשעות לימוד עברית במסגרת הבית ספרית, וכאן זו נקודה שבאמת רצינו להעלות בשלב מאוחר יותר, אבל זה גם נושא שצריך - - -
אברהם מיכאלי: על איזה אוכלוסייה את מדברת?
<טל ליפובצקי-טשורני: אני מדברת על אותם ללא מעמד חוקי.
<רחל לוין: עובדים זרים בעיקר.
<רחל לוין: בואו נקרא לילד בשמו.
יואל רזבוזוב: אנחנו קיימנו על זה דיון בוועדה ואנחנו מטפלים בעניין הזה.
יואל רזבוזוב: יש פה עשרות אלפי ילדים חסרי מעמד שאין להם קופת חולים ואין להם כלום.
<פרנקו גונן: בארץ עשרות אלפים.
<טל ליפובצקי-טשורני: הם יושבים על תושב עולה, אין להם זכויות ופה בעצם אין שום סיבה שהפער הלימודי בגלל הסיבה הזאת יתחיל כבר בשלבים המוקדמים, אלה שכן יכולים לקבל את השעות.
<אנה ליטרובניק: השאלה היא, שוב, מי שהוא בדרך כן לקבל זכאות, אז שווה לבנות מעגל סגור עם משרד הפנים על מנת שיעשו את התהליכים קצת יותר מהר.
יואל רזבוזוב: דנה, תרשמי את הנקודה הזאת, איך אנחנו - - - הרי יש כאלה שהם בשלבי בדיקה, אז לפחות אי אפשר לדעת - - -
<אנה ליטרובניק: והם נוטים לכיוון לקבל מעמד עולה, זאת אומרת יודעים, לפי פרמטרים, שהם עולים.
<אנה ליטרובניק: יש לדרבן את זה, במיוחד עכשיו, לקראת ראשון בספטמבר, כי אנחנו באמת לא יכולים לטפל בהם כל עוד אין להם הכרה.
אברהם מיכאלי: יש ילדים ששנים כבר מטפלים בהם והסיבוך הוא כזה שלא פותרים את הסוגיה.
אברהם מיכאלי: יש בתי משפט ויש אפילו פסיקות שלא פותרות את העניין.
<פרנקו גונן: צריך אולי לעשות הפרדה בין התהליך שהם צריכים לעבור לבין הצורך שלהם ללמוד את השפה, כי בסופו של דבר הם הרי ילמדו בבתי הספר שלנו - - -
אברהם מיכאלי: צריך ללמד אותם.
אברהם מיכאלי: בעיריית תן אביב מצאו איזה שהוא פתרון, נותנים להם בכל מקרה להיכנס לאיזה שהיא מערכת - - -
<מנחם יפת: זה לא פתרון, זה כסף, מישהו צריך להגיד - - -
<אנה ליטרובניק: מישהו צריך לממן את זה.
אברהם מיכאלי: עיריית תל אביב מצאה איזה שהוא פתרון.
יואל רזבוזוב: אנחנו חוזרים תמיד לזה שלכל עירייה יש את המגבלות שלה.
יואל רזבוזוב: אני הייתי חבר מועצת העיר בנתניה, בנתניה היום קלטו 750 תלמידים מצרפת וראש העיר מרים פיירברג אומרת, 'אין לי כיתות, אני צריכה לבנות כיתות, אין לי כסף לשעות', 'אין לי, אני לא יכולה'.
יואל רזבוזוב: מבחינת העיר זה קריסה.
יואל רזבוזוב: או כשמחליטים החלטה על העדה האתיופית, לפזר אותם בעיר ושלא ילמדו בבית ספר אחד, מי משלם את ההסעות?
יואל רזבוזוב: בפתח תקוה ראש העיר, 2 מיליון ₪ הסעות, מי מממן את זה?
יואל רזבוזוב: העירייה.
<פרנקו גונן: אנחנו מממנים את זה.
<פרנקו גונן: כל התלמידים האתיופים, אין לנו גני ילדים על טהרת האתיופים ברמת אליהו, שזאת שכונה שהיא גרעין מאוד מאוד קשה של תושבים בני העדה.
<פרנקו גונן: אין שם גני ילדים לבני העדה, כל הילדים מגיל 3 יוצאים החוצה לגני הילדים בעיר.
<פרנקו גונן: אנחנו מסיעים אותם הלוך ומסיעים אותם חזור ו - - -
יואל רזבוזוב: מרגישים שהאינטגרציה עובדת?
<פרנקו גונן: בוודאי, זה שינוי מהותי לגביהם.
<פרנקו גונן: קודם כולם היו צבועים באותו צבע - - -
יואל רזבוזוב: ברגע שהם בגטו משלהם הם לא - - -
<פרנקו גונן: הם לא פרצו החוצה.
<פרנקו גונן: היום הם חלק מהקהילה, זה השינוי.
<פרנקו גונן: השינוי מתחיל מלמטה.
<טל ליפובצקי-טשורני: ובמסגרת הזאת הם גם מקבלים צהרון והסעות.
<פרנקו גונן: גם צהרון וגם הסעות.
<פרנקו גונן: כל זה על חשבון הרשות.
<פרנקו גונן: אבל כל זה מתוך מחשבה שאנחנו נפגוש את הילדים האלה בכיתות י', י"א, י"ב, לקראת בגרויות.
<פרנקו גונן: אנחנו בעניין הזה מאוד מאוד מקפידים, ראש העיר קבע שנושא החינוך הוא בעדיפות ראשונה בעיר הזאת, זה היעד הראשון והמטרה הראשונה ולכן אם לא נטפל בהם בגיל 3 אנחנו נפגוש אותם בכיתה י', כאלה שאי אפשר יהיה - - -
<רחל לוין: נושרי מערכת.
<פרנקו גונן: וחייבים לטפל בהם מהגיל הזה.
יואל רזבוזוב: אתם עושים נכון ובסופו של דבר אנחנו כחברה מרוויחים.
יואל רזבוזוב: העניין הוא באמת עניין כספי, אז אתם עוד יכולים איכשהו להרשות לעצמכם ואתם מתאמצים.
<פרנקו גונן: על חשבון דברים אחרים, אבל זה חשוב.
יואל רזבוזוב: כן, זו עוגה אחת.
יואל רזבוזוב: הבעיה היא במקומות ואותן הרשויות שלא יכולות להרשות לעצמן, ואז שמה הם נתקעים ואז בסופו של דבר ילדים נושרים בגיל מוקדם ממערכת החינוך - - -
<פרנקו גונן: אני חושב שגם האוכלוסייה יודעת לכוון את עצמה למקומות האלה שכן אפשר לגור בהם ולקבל את התנאים האלה.
<פרנקו גונן: אנחנו רואים את זה ברווחה, למשל.
<פרנקו גונן: אנחנו רואים לא מעט אוכלוסייה שמגיעה אלינו, של נצרכי רווחה, שהם יודעים ששירותי הרווחה שלנו כאן
<פרנקו גונן: מפותחים מאוד והם עוברים לגור כאן בשכירות ומקבלים כאן את השירותים.
<פרנקו גונן: כך גם לגבי עולים.
<פרנקו גונן: אנחנו רואים לא מעט עולים שעושים מעבר שני לכיוון ראשון לציון ואז אנחנו בעצם מעמיסים על עצמנו עוד ועוד.
<פרנקו גונן: בגלל שפיתחנו שירותים מגיעים אלינו יותר ואז המשאבים הכספיים מושקעים עוד ועוד באותה אוכלוסייה.
אברהם מיכאלי: לגבי תלמידים עולים, אני מבין, אנחנו מדברים פה בסוגיה של האולפן המקומי, תהיתי אבל אם זו סוגיה אחרת שלדעתי צריך לבחון עדיין כמה נזקקים יש בעיר, אפילו שיש לכם פה עולים ותיקים.
אברהם מיכאלי: כמה עולים ותיקים, יש הגדרות למשרד החינוך, אני יודע שנותנים תגבור, בזמנו דנו בזה והרחבנו את זה עם כל מיני קריטריונים כדי לא להקשות בסוף על אותו תלמיד שהיה לו חסר בעברית להגיע לבגרות.
אברהם מיכאלי: יש כאלה שלצערנו אחרי 10 שנים עדיין מתקשים לעשות מבחני בגרות כמו שצריך, אם הוא לא עבר את כל השלבים הנכונים בדרך של הלימודים.
אברהם מיכאלי: זו סוגיה קריטית, לדעתי צריך לדון בזה בנפרד.
אברהם מיכאלי: כמה בכלל הכמות של תלמידים אצלכם?
אברהם מיכאלי: אולפני עולים לתלמידים, אמרתם שיש איזה שהוא מוקד ששם אתם מלמדים את כולם ביחד, או שיש בכל בית ספר כיתה, או שאין מצב כזה?
<מנחם יפת: < זה לא את כל התלמידים בעיר, זה מי שרוצה, ובא ביוזמתו.
יואל רזבוזוב: אחר הצהריים.
<טל ליפובצקי-טשורני: זה לא ב'בית העולה', זה אצלנו באגף.
<טל ליפובצקי-טשורני: יש קבוצות שנשארות אחרי יום הלימודים בבתי הספר ויש ילדים שמגיעים אלינו.
<טל ליפובצקי-טשורני: הלימוד שם נעשה לפי רמות ולפי שכבות הגיל.
אברהם מיכאלי: זה בטח לפי עלייה חדשה - - - לא בדיוק עלייה, אני מבינה שעלייה חדשה אצלכם זה - - -
<מנחם יפת: יש בעיה כזאת?
<מנחם יפת: שילד נמצא פה 10 שנים מגיע לבגרות ולא יודע את השפה?
אברהם מיכאלי: בוודאי שיש.
<פרנקו גונן: יש.
<מנחם יפת: רק בגלל זה אני לא חושב שצריך לתת - - -
אברהם מיכאלי: אמהרית - - - ההורים לא יכולים לדבר עם הילדים כבר.
אברהם מיכאלי: ההורים לא מדברים עם הילדים.
<מנחם יפת: < אולי צריך להשקיע בלימוד ההורים עברית ולא ללמד את הילדים אמהרית.
<רחל לוין: ודרך אגב, יש לנו פרויקט כזה שנקרא חומש, שזו בדיוק מטרתו.
<רחל לוין: פרויקט חומש, מטרתו הייתה להשכיל את ההורים, לתת להורים לסיים 11-12 שנות לימוד, כדי שהם יהיו מודלים לילדים שלהם.
<רחל לוין: פתחנו כמה וכמה כיתות כאלה.
<קריאה: והם הגיעו?
<רחל לוין: כן, האנשים האלה עשו תעודת סיום 12 שנות לימוד, חלקם רצו להשלים לבגרות, הלכו להשלים בגרות.
<אנה ליטרובניק: דרך אגב, בשיחות שלי עם יוצאי אתיופיה ולא פעם אני הופתעתי שהם מדברים עברית ולא מדברים אמהרית ושאלתי אותם, אז הם אמרו 'מבחינתנו שפת האם במלוא המובן זו עברית, כי לא היה לנו אמהרית קרוא וכתוב כמו שדיברנו בדיבור'.
<אנה ליטרובניק: במקרה הטוב דיבור.
<אנה ליטרובניק: כך שאני אישית פחות מכירה את הבעיה של השפה אצל בני העדה, אולי מקצועות אחרים כן, אבל שפה פחות.
<רחל לוין: ההבדל הוא בין שפה דבורה לבין שפה כתובה, שזה שתי רמות אחרות.
<רחל לוין: כנראה כאן הבעיה, כי אם אין בבית ספרים בעברית אז כאן יכולה להיווצר בעיה, אבל בשפה דבורה אני רואה חבורות של ילדים ממוצא אתיופי, הם מדברים בינם לבין עצמם עברית, ודווקא החבורות ממוצא רוסי מדברות בינם לבין עצמם רוסית.
<אנה ליטרובניק: מאותה סיבה, בדיוק שדיברנו.
יואל רזבוזוב: מה עם נעל"ה?
יואל רזבוזוב: יש לכם פה נעל"ה?
<רחל לוין: יש לנו.
<רונית להב: אבל זה לא קבוצתי, זה בודדים.
יואל רזבוזוב: בודדים תושבי העיר או שיש לכם - - -
<רונית להב: שהם היו נעל"ה?
<רונית להב: אין קבוצת נעל"ה.
<רחל לוין: הם יושבים בנחלת, לא?
<רחל לוין: לדעתי יש בנחלת קבוצה.
<קריאה: יש בודדים שמגיעים אלינו מערים אחרות, זה לא נעל"ה בעיר.
אברהם מיכאלי: אין להם פנימיות של נעל"ה.
<טל ליפובצקי-טשורני: יש בוגרים שכן נותנים סיוע ותמיכה ב - - -
<אנה ליטרובניק: כן, אבל זה סיוע פרטני.
אברהם מיכאלי: מה קורה עם אנשים שלומדים פה בבוקר מבחינת פרנסה?
<רונית להב: חלקם עובדים בערב, עובדים במשמרות, משלבים, וחלקם מסתדרים איכשהו.
אברהם מיכאלי: הקורס הוא לכמה זמן?
<רונית להב: חמישה חודשים בבוקר ושישה חודשים בערב.
אברהם מיכאלי: אין להם פה מימון של משרד הקליטה.
<קריאה: סל קליטה.
אברהם מיכאלי: לאורך התקופה כולה?
<קריאה: חצי שנה.
<קריאה: חצי שנה הם לומדים.
<קריאה: זו התקופה, אבל זה קשה מאוד.
<קריאה: כשזה הם זה שני בני זוג, לצורך העניין?
<רונית להב: לפעמים שני בני זוג - - -
<רחל לוין: חלקם גם בעלי מעמד כלכלי.
<רחל לוין: חלקם מארצות רווחה והם מסודרים כלכלית.
<רחל לוין: אני ראיתי פה הרבה ילדות מצרפת, מארצות הברית.
יואל רזבוזוב: עוד פעם, אנחנו באים למקום שהוא נחשב מקום טוב, גם ראשון וגם באזור המרכז, יותר קל מבחינת העבודה, גם מבחינת תנאי הקליטה שלהם, אני רואה, תנאי הקליטה שלהם טובים, אולפן שהושקעו בו 3 מיליון שקלים.
יואל רזבוזוב: זה לא קורה שעירייה מוציאה - - -
<רונית להב: זה לא ברור מאליו.
יואל רזבוזוב: ויש מורים בהמתנה ללמד תלמידים, זה לא דבר שאנחנו רואים בכל מקום.
יואל רזבוזוב: העירייה גם משקיעה, נותנת מעבר למשרדים הממשלתיים, אני חושב שזה - - -
<רחל לוין: ואנחנו מחזיקים אותו כל חודש בהרבה מאוד כסף.
יואל רזבוזוב: זה מחזיר את עצמו.
יואל רזבוזוב: השאלה, באמת, לקחת את המודל, אני מבין שזה קצת מעמסה על העירייה, אבל בסופו של דבר אנחנו מדינת עלייה וקליטה, אז באמת לראות איך אתם מגיעים ובאמת מצליחים למשוך עולים, גם מצרפת, גם אוקראינה - - -
<פרנקו גונן: צרפת רוצים חוף ים ולנו יש חוף ים של 800 מטר.
<קריאה: זה מספיק להם.
<רחל לוין: אז הם הלכו לאשדוד.
<טל ליפובצקי-טשורני: היינו ביריד העלייה ואני חושבת, לגבי הקיץ הנוכחי, מאחר שגם התחלנו בשלבים יותר מאוחרים, אנחנו מכוונים יותר לכיוון קיץ של 2015 ואולי 2016.
<טל ליפובצקי-טשורני: אני חושבת שראשון כן יכולה להיות אלטרנטיבה לקליטת עלייה מצרפת - - -
יואל רזבוזוב: אני מציע לכם לעשות דוכן בכיכר העצמאות בנתניה.
<קריאה: זה כבר לא נתניה.
<מנחם יפת: לדעתי הם כבר הולכים יותר לאשדוד.
<אנה ליטרובניק: הם הולכים גם לאשקלון.
<טל ליפובצקי-טשורני: אבל יש משפחות צעירות שלא רוצות דווקא לגור בתוך מוקדי הקהילה של העלייה הצרפתית וכן מחפשות אלטרנטיבה ואני חושבת שזה הכיוון שלנו, למשוך באמת את אותן המשפחות הצעירות להגיע לכאן.
אברהם מיכאלי: לשמחתנו פוטנציאל העלייה הוא גדול מאוד, הכמות גדלה, יש לכם הרבה אפשרויות להשתלב בזה.
אברהם מיכאלי: לדעתי חוף ים אכן חשוב להם, אבל יש לכם פה מספיק ערים סמוכות, שכל אחת תנדב לך חוף ים בשביל - - - אבל לדעתי אתם כן חייבים להתחבר ל - - -
יואל רזבוזוב: לא מספחים אתכם לתל אביב, נכון?
<פרנקו גונן: לא, את בת ים מספחים לתל אביב.
<פרנקו גונן: אנחנו רוצים לחלק את בת ים לשלושה חלקים, לחולון, לתל אביב ולראשון.