GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דוד בן שושן: מעבר לזה יש את הפעילות שאנחנו נותנים להורים עצמם, לקהילה.
<דוד בן שושן: גם לקהילה אנחנו נותנים כלים להתמודדות עם המצבים היומיומיים מול בני הנוער, ובכלל מול התרבות הישראלית.
<פרנקו גונן: אתה תראה גם בפרויקט 'עיר ללא אלימות' אנחנו אפילו הצלחנו לגייס את ההורים של בני העדה האתיופית כסיירת הורים.
<פרנקו גונן: סיירת הורים בלילות שמסתובבת ונפגשת עם בני הנוער בשעות הלילה.
<פרנקו גונן: יש גם של חבר העמים וגם של בני העדה האתיופית, שתי סיירות הורים, אחת כזו ואחת כזו, חוץ מסיירות הורים אחרות.
אברהם מיכאלי: איך השילוב ביחד?
אברהם מיכאלי: הם עובדים ביחד, או שאתם עושים מועדון לאלה ומועדון לאלה?
<דפנה כרמי שקורי: בוא אני אדבר רגע על הסקט פארק זו דוגמה טובה.
<דפנה כרמי שקורי: אם אתה רוצה לדבר על חבר'ה.
<דפנה כרמי שקורי: האוכלוסייה של חבר העמים, רבים מהם אוהבים מאוד להתעסק בתחום הסקטים למיניהם.
<דפנה כרמי שקורי: אנחנו הבאנו אותם, זה התחיל מחבורה של דוד, שעבדה בהיכל התרבות, היום בראשון פתחו סקט פארק - - -
<פרנקו גונן: הרסו לנו את היכל התרבות עם הסקטים שלהם.
<פרנקו גונן: הקמנו סקט פארק, מאז היכל התרבות נראה יפה מאוד, אחרי שיפוץ, ויש לנו סקט פארק שוקק חיים.
<דפנה כרמי שקורי: כשאתה שואל על שילוב, כשאתה מגיע לשם אתה רואה יוצאי חבר העמים, יוצאי אתיופיה, צברים.
<דפנה כרמי שקורי: אני שואלת אותם 'הכול טוב?' הם אומרים לי 'פה רק הסקט מדבר'.
<דפנה כרמי שקורי: אתה מגיע מספורט, הספורט איכשהו עושה בסוף שיחה לכולם ביחד, זה מוקד שהוא מוקד משולב.
<דוד בן שושן: יש דברים שמחברים אותם.
<דוד בן שושן: אם אתה מדבר על מועדון לנוער, במועדון לנוער אתה תראה ממש חבר העמים זה חבר העמים ויוצאי אתיופיה זה יוצאי אתיופיה.
<דוד בן שושן: אם אתה מדבר על פעילויות ספורט, כמו שדפנה אמרה, כן, הם יהיו ביחד.
<דוד בן שושן: בכדורגל הם ביחד.
<מנחם יפת: זו הדוגמה שמעידה על היוצא מן הכלל.
<מנחם יפת: אין מה לעשות.
אברהם מיכאלי: לכן שאלתי את זה, לא שאלתי את זה סתם.
<מנחם יפת: השאלה הזו הרי אומרת משהו ואתה צודק.
<מנחם יפת: אני חדש יחסית בתפקיד הזה ואני רואה טיפול לאלה וטיפול לאלה, ותנועת נוער לאלה ותנועת נוער לאלה, וזה פשוט לא נכון.
<מנחם יפת: אני לא בטוח שזה ככה צריך להיות, אבל בסופו של דבר זה מגיע ממשרד הקליטה בזה שיש מוקד קליטה, אז מכתיבים משם תקציבים בנפרד ומנהל תקציבים בנפרד וזה כבר מכתיב פעילות נפרדת לאוכלוסיות האלה.
<מנחם יפת: מה זה לקלוט בסוף?
<מנחם יפת: לקלוט זה לשלב, ובצורה הזו שאנחנו מטפלים באלה בנפרד ובאלה בנפרד, זה אנטי שילוב.
<דפנה כרמי שקורי: זה לא יוצא מן הכלל, יש לנו - - -
<מנחם יפת: בוא נגיד שזה המקרה החריג, אבל אני לא - - -
<פרנקו גונן: אני אומר עוד מילה אחת לגבי תהליכי העבודה שלנו מול משרדי הממשלה.
<פרנקו גונן: אנחנו נתקלים בקושי לא מבוטל, כי אנחנו עובדים עם תכניות עבודה שמתכננים אותם בסוף שנה לקראת השנה שאחריה ועוברים תהליכים מאוד מאוד מפורטים, אצלנו יש תכניות עבודה מאושרות תקציב, ואז אנחנו נתקלים בסוגיה שהתשובות שאנחנו צריכים לקבל, לגבי מחוברים למשל, מגיעות רק בפברואר-מרץ.
<פרנקו גונן: אני כבר לא יכול לעשות שינויים אצלי, כי אני כבר תכננתי את התקציב שלי עד רמת השקל.
<פרנקו גונן: עירייה של מיליארד וחצי שקל, עד רמת השקל מתוכנן התקציב.
<פרנקו גונן: כשמגיע אליי פרויקט כזה של מחוברים אני מתקשה אפילו לקחת את המאטצ'ינג ולעשות עבודה משותפת בעניין הזה.
<פרנקו גונן: חייבים במשרדי הממשלה להבין שאם רוצים אותנו כשותפים הם צריכים להתאים את עצמם ללוחות הזמנים שיאפשרו לנו לבצע את המטלות שאנחנו מקבלים.
יואל רזבוזוב: שזה ספטמבר, כן?
יואל רזבוזוב: בדצמבר אתם מעבירים - - -
<פרנקו גונן: בספטמבר-אוקטובר הם חייבים להגיד מה הם נותנים לי לשנה הבאה.
<פרנקו גונן: אני כבר אסתדר, אני אעשה את כל מה שצריך לעשות מבחינת העבודה.
יואל רזבוזוב: צריך לרשום את זה.
יואל רזבוזוב: זו נקודה מעניינת.
יואל רזבוזוב: בכלל כל המשרדים הממשלתיים, ברגע שהם עובדים במאטצ'ינג עם עירייה, אז הם צריכים לפחות לדעת בהתראה מספטמבר, כשהעירייה בונה תקציב.
<פרנקו גונן: על תכנית החומש, באוקטובר עוד לא יודעים - - -
<קריאה: אין תקציב ספציפית לקליטה וחינוך.
יואל רזבוזוב: לא משנה, זה גם ברווחה.
<פרנקו גונן: אין סיבה שזה לא יהיה, כי תקציב המדינה, גם הוא בנוי שנתי.
יואל רזבוזוב: כן, צריך להתכונן.
<פרנקו גונן: הרי תקציב המדינה בנוי שנתי, אם תקציב המדינה בנוי שנתי, איזה סיבה יש לתת לי תשובות רק בפברואר-מרץ על פרויקט?
<נסים כהן: במקרה הטוב.
<פרנקו גונן: במקרה הטוב.
יואל רזבוזוב: דנה, תרשמי את זה, זו נקודה חשובה.
<קריאה: זה לא החלטה של משרד הקליטה ספציפית.
<קריאה: זו החלטה מלמעלה.
<פרנקו גונן: אני חושב שזאת הזדמנות, שאנחנו מעלים את זה בפני חברי הכנסת, שהם יושבים בוועדת הכספים.
<פרנקו גונן: הם צריכים, לדעתי, להטיל את כובד משקלם בעניין הזה, שנהיה מסוגלים לבצע את המטלות שמוטלות עלינו.
אברהם מיכאלי: ההערה שלך נכונה.
אברהם מיכאלי: הפקידות הממשלתית מתנהלת לפי סטנדרטים שהם כבר לפעמים 30 שנה עובדים כך.
אברהם מיכאלי: יש התפתחויות, צריך לשנות אותם, אין מה לעשות.
<מנחם יפת: אני חושב שתקציבי הרשויות, נדמה לי שצריך להעביר אותם עד אוגוסט?
<פרנקו גונן: לא, אתה מדבר על משהו אחר.
<פרנקו גונן: מה שאתה מדבר, זה על צו הארנונה.
<פרנקו גונן: צו הארנונה זה עד יוני.
<מנחם יפת: לא צו ארנונה, אני מדבר על התקציב.
<מנחם יפת: אנחנו מחויבים - - -
<פרנקו גונן: אני מחויב עד 31 בדצמבר לאשר תקציב עירייה.
יואל רזבוזוב: ב-20 בדצמבר אתה מעביר את התקציב.
<פרנקו גונן: כן.
<פרנקו גונן: אבל אם אני מקבל ממשרד ממשלתי באוקטובר מה הוא מתכנן להשקיע אצלי מבחינת משאבים, אני יודע לתכנן את המאטצ'ינג ולעשות את תכנית העבודה.
<פרנקו גונן: כאן אני לא יודע.
<פרנקו גונן: ואז מגיע אליי מנהל רשות ואומר לי 'תשמע, יש 200,000 שקל מהמדינה, בוא נראה - - -', מאיפה נוציא עכשיו כסף?
<נעמי אחימור: ואז בא פרנקו ואומר, 'תיקחי מהסעיפים האחרים שלך.
<נעמי אחימור: תסתדרי'.
<פרנקו גונן: או תצמצמי פעילות אחרת, וזה מקשה עלינו.
יואל רזבוזוב: אני צריך לבדוק את זה.
<טל ליפובצקי-טשורני: דפנה, אולי כבר תמשיכי לנושא של הכנה לצה"ל.
<דפנה כרמי שקורי: אני רק נורא רוצה להגיד משהו על השילוב קודם, אני יכולה?
<פרנקו גונן: כן, ודאי.
אברהם מיכאלי: איפה שכואב, גם צריך לחדד את זה.
אברהם מיכאלי: אני מכיר כבר את ראשון מספיק שנים, סיירתי גם במוקדים כמה פעמים ואני יודע שהשילוב הזה לא קיים, לצערי.
אברהם מיכאלי: זה שתביאי לי דוגמה אחת לעודד אותי, אני לא מתעודד מזה.
<דפנה כרמי שקורי: אני לא רוצה לעודד אותך, זה לא תפקידי.
אברהם מיכאלי: אני רוצה לטפל בבעיה, לא לדחות אותה, איך אומרים?
אברהם מיכאלי: לטאטא אותה.
יואל רזבוזוב: השילוב של הביחד?
אברהם מיכאלי: בוודאי, הם לא ביחד.
יואל רזבוזוב: אבל זה קשה.
אברהם מיכאלי: אגב, זה לא רק בראשון, יש את זה גם בערים אחרות, לכן אני לא מתנחם גם מזה.
<דפנה כרמי שקורי: אבל אני לא מנסה לנחם, אני מנסה - - -
<מנחם יפת: זו נקודה שאנחנו העלינו במסגרת השולחן העגול.
<מנחם יפת: אני מקווה שזה ישתנה.
<דפנה כרמי שקורי: כשהתיישבתי כאן דיברנו על איזה שהיא פעולה משולבת שאנחנו עושים ומנחם אמר לי 'זה אנחנו', זה המבוגרים שלא מאפשרים את השילוב ואני רוצה רגע להגיד משהו, גם על תקציבים וגם על מקומות שראשון עושה אחרת עם התקציב שלה.
<דפנה כרמי שקורי: במקומות שהיה קודם תקציב צבוע, הייתה לנו תכנית 'סבבה של קיץ' לנוער אתיופי.
<דפנה כרמי שקורי: בשיחות עם מנכ"ל העירייה ההחלטה שלנו הייתה שהתכנית הזאת אמנם צבועה לנוער אתיופי, אבל אנחנו בראשון מאפשרים כניסה גם של נוער אחר, כי המטרה שלנו היא שילוב.
<דפנה כרמי שקורי: השנה, כשאני עושה, השנה אין, לצערי, כי אין כמעט נסיעות, אבל בשנה שעברה כבר היה לנו כמעט 300 חבר'ה אתיופים, אבל גם עוד 200 חבר'ה מאותה שכונה, לא מהקהילה האתיופית, שעשו את כל התכנית בשילוב ומאוד מאוד נהנו ממנה, כי העיר ידעה להגיד 'אני משלבת'.
<דפנה כרמי שקורי: יש לנו מרכז נוער בשיכון המזרח, אתה תראה שם אתיופים ולא אתיופים, ורכז הנוער שם, שהוא אתיופי, אחד מהם, הוא אומר לי 'אני רכז נוער כללי', אל תקראי לי 'רכז נוער אתיופי.
<דפנה כרמי שקורי: בדיוק כמו שיש לך אחרים, אני מטפל בכולם'.
<דפנה כרמי שקורי: אבל זה בתקציבים עירוניים, כשיש תקציב עירוני מאוד פשוט לעשות שיחה עירונית ולהגיד שהמטרה שלנו היא שילוב.
<דפנה כרמי שקורי: בתקציבים שהם לא עירוניים, כשאני צריכה לרשום את השמות אחד לאחד ולהגיד מי הוא ולא מרשים לי לפעמים להכניס אפילו חבר'ה שהם לא עולים - - -
<פרנקו גונן: מכאן מתחילה הבעיה, מלמעלה.
<פרנקו גונן: מקציבים לך תקציבים צבועים.
<דפנה כרמי שקורי: נכון.
<דפנה כרמי שקורי: יש תכנית של עתיד בטוח, שהיא לצעירים.
<דפנה כרמי שקורי: היא מופנית לאוכלוסייה כללית, זו תכנית מצוינת, דרך אגב, להכשרה של מבוגרים להיי טק.
<דפנה כרמי שקורי: באותו קורס יש לי 12 חבר'ה מהקהילה האתיופית ו-12 חבר'ה לא, זה יצא במקרה במספרים כאלה, לא כיוונו לשם, שעובדת מצוין והם עושים את השילוב טוב.
<דפנה כרמי שקורי: שם המדיניות לא אמרה 'רק אלה'.
<דפנה כרמי שקורי: לדעתי, אם רוצים לעשות שינוי, כמו שהוא אמר קודם, מלמעלה, תשחררו לנו את האפשרות לעשות שילוב ואנחנו יודעים לעשות אותו.
יואל רזבוזוב: צריך לראות איך עושים את זה.
יואל רזבוזוב: אלה תכניות שהן ייעודיות, אם אתה פותח אותן - - -
אברהם מיכאלי: כל הכוונות שלנו תמיד לעודד את קליטת יהודי אתיופיה, כי אנחנו טוענים שאלה צריכים לקבל העדפה מתקנת, ואז אותו תקציב, אין לנו למישהו אחר, רק ליהודי אתיופיה נותנים.
<דפנה כרמי שקורי: אז צריך לחשוב איך עושים את זה.
<דפנה כרמי שקורי: אם אני בסוף רוצה אותם באותה קבוצה, אני רוצה שהם יישבו באותה קבוצה, ואם אני לא יכולה כי רק אלה קיבלו את התקציב, הקבוצה השנייה אוטומטית לא נכנסת, אז - - - אני חושבת שבאמת - - -
יואל רזבוזוב: זה כבר עניין מורכב.
<טל ליפובצקי-טשורני: בעניין הזה גם צריך לפתוח את כל הנחות היסוד השגורות ולא להתייחס לקהילה - - -
<דפנה כרמי שקורי: כי אתה אמרת קודם, ואתה צודק, אבל כשאנחנו עושים פעולה משותפת הם באים ביחד והם יודעים לעשות את זה.
<פרנקו גונן: דפנה, הכנה לצה"ל.
<דפנה כרמי שקורי: הכנה לצה"ל.
<דפנה כרמי שקורי: כל מה שאני צריכה להגיד פה זה זינוק בעלייה.
<דפנה כרמי שקורי: ראשון לציון, למרות היא לא קיבלה תקציב של עובדת לנושא הזה, יש לנו עובדת שלנו, שמתעסקת בזינוק בעלייה, 100% משרה עירונית, כרגע בשעה הזאת היא יצאה לג'וערה עם חניכים מהקהילה האתיופית, שלא עשו את זה במהלך השנה והחלטנו לאפשר.
<דפנה כרמי שקורי: עשינו גם גדנ"ע להורים כדי שיכירו את ה - - -
<פרנקו גונן: הורים לבשו מדים והיו בג'וערה, נכון?
<דפנה כרמי שקורי: כן, היו בג'וערה יומיים.
<פרנקו גונן: הורים מבני העדה.
<דפנה כרמי שקורי: הגיעו עם המילה פזצט"א חזרה לעיר, זה היה מקסים.
<דפנה כרמי שקורי: יש לנו קשר הדוק מאוד עם הצבא לגבי הגיוס - - -
יואל רזבוזוב: אני מאמין שבעניין הזה צריך להביא מודלים לחיקוי, חבר'ה שהם קצינים, בני העדה, הם צריכים להיכנס לכיתות, לשבת עם אנשים ברחוב - - -
<דפנה כרמי שקורי: בדיוק פרנקו - - -
<פרנקו גונן: אני הנחיתי להביא קצינים מבני העדה, שיבואו בפני בני ה-16-17 לפני תהליכי הגיוס וישוחחו איתם, יספרו להם מה זה עשה להם, מה עשה להם הגיוס, מה עשתה להם העובדה שהם קצינים, מה זה יכול לעשות להם בעתיד מבחינת היכולת שלהם להתפתח בתוך החברה.
<פרנקו גונן: זה חלחל וזה עובד אצלנו.
אברהם מיכאלי: יש בתוכם חבר'ה מצוינים, שהגיעו גם לדרגות מאוד בכירות.
<פרנקו גונן: הם מגיעים.
אברהם מיכאלי: הם באמת מהווים דוגמה לחיקוי.
אברהם מיכאלי: השאלה אם אתם עוקבים אחרי קבוצה כזאת שמתגייסת בצבא, מה הם עושים.
אברהם מיכאלי: יש לנו תלונות קשות מאוד על חלק גדול מהם שנכנסים לבתי סוהר, הם לא נקלטים בצבא ויש לנו - - -
<פרנקו גונן: יש נשירה.
אברהם מיכאלי: יש לנו דאגה גדולה מהסוגיה הזאת.
<דפנה כרמי שקורי: 21% בראשון יש לנו נשירה.
<דפנה כרמי שקורי: אנחנו התחלנו עם 'זינוק בעלייה' לפני שנה וחצי.
<דפנה כרמי שקורי: החבר'ה שאנחנו מלווים אותם, שמית אנחנו יודעים להגיד כבר שכשהם מתגייסים שהם יחזרו אלינו.
<דפנה כרמי שקורי: יש לנו קשר גם עם אגף הביקורת בצבא, שאומר לנו אם חבר'ה הם עריקים, יש לנו קשר עם מדור שי"א (שילוב יוצאי אתיופיה) שם, אם מישהו לא מרוצה מהשיבוץ שלו.
<דפנה כרמי שקורי: במיטב יש היום פונקציה ספציפית שמתעסקת ב - - -
<פרנקו גונן: היה אצלנו ביקור של סגן שר הביטחון לפני שהוא פוטר, ואני העליתי בפניו את הבעיה שאנחנו עושים מאמץ אדיר כדי להביא את בני העדה להתגייס, אבל אנחנו חושבים שהמפקדים בצבא, המג"דים, מפקדי היחידות, לא עושים מאמץ משמעותי כדי לשמר אותם ולהשאיר אותם בצבא.
<פרנקו גונן: אז הנשירה היא הרבה יותר הרסנית מאשר התהליך.
<פרנקו גונן: אם הוא לא התגייס בכלל, אז הוא לא יודע מה זה, אבל אם הוא גם נשר ונפל מהצבא, הוא כבר עם חותמת של כישלון לכל החיים.
<פרנקו גונן: לכן אנחנו חושבים שפה יש מקום למדינה לכפות על הצבא, כמו שעשה רפול בזמנו עם נערי רפול, לא לאפשר להם להנשיר חיילים כאלה, לעשות הכול, אבל הכול, כדי להשאיר אותם בצבא.
יואל רזבוזוב: היו על זה כמה דיונים בכנסת, גם בוועדה שלנו, גם אחרי זה הקימו, חבר כנסת מהעדה, שמעון סולומון, שהוא בעצמו היה רב סרן, שדולה ולשדולה הגיעו באמת הקצינים הכי בכירים של צה"ל ודיברו על זה, בגלל זה הורדתי גז מהעניין הזה, כי ראיתי אנשים וועדת חוץ וביטחון קיימו - - -
אברהם מיכאלי: יש ועדת משנה בוועדת חוץ וביטחון שעוקבים אחרי כל חייל, יודעים בדיוק מה ה - - -
<פרנקו גונן: והנשירה עדיין גבוהה.
יואל רזבוזוב: ועדיין.
אברהם מיכאלי: לכן שאלתי האם בהכנה עושים מספיק כדי שהם ייקלטו שם.
<דפנה כרמי שקורי: הם צריכים להיות איתנו בקשר אחרי, כי אם הם מספרים לי כשהוא כבר עריק זה מאוחר.
<דפנה כרמי שקורי: כשמתחיל להיות קושי הם צריכים להכניס אותנו ל - - -
<פרנקו גונן: נכון.
<פרנקו גונן: כשמתחיל להימצא הקושי צריכים לקשור אותנו.
<פרנקו גונן: מיד לחבר אותנו כדי שאנחנו נעזור להם.
<פרנקו גונן: הם לא מתחברים אלינו וזאת הבעיה.
<פרנקו גונן: המפקדים בצבא לא משקיעים מספיק בכל מה שקשור לשימור הילדים האלה, או הבוגרים האלה, בתהליך של הצבא.
<פרנקו גונן: הצבא, כמי שסיים שירות צבאי של שלוש שנים, מבחינתנו זה אפילו תעודת הכשר לחברה.
<פרנקו גונן: וזה הקושי הגדול ואנחנו באמת מבקשים שלבד מהמאמץ שאנחנו משקיעים, שהם יתגייסו לצבא, חייב להיות מאמץ ש - - -
יואל רזבוזוב: נעשה דיון משותף עם ועדת המשנה בחוץ וביטחון.
אברהם מיכאלי: כן, נכון.
<זיוה דסה: אני מבקשת להשלים ולחזק את הדברים של המנכ"ל.
<זיוה דסה: בשנת 94' בצבא היה מדור של יוצאי אתיופיה.
<זיוה דסה: הייתה עלייה מאוד מאוד טובה במסיימי שירות צבאי.
<זיוה דסה: אחר כך הוחלט שבעצם סיימנו עם הנושא של קליטת עלייה,סוגרים את המדור.
<זיוה דסה: היום כל מה שציינת בנושא של עריקות, שהם נמצאים בכלא, משרד הקליטה לקח את היוזמה, הוא העביר לנו את כל הרשימה.
<זיוה דסה: אנחנו, מוקדי הקליטה ברשויות, צריכים להתעסק בזה ולדעתי מי שצריך להתעסק עם זה זה הצבא.
אברהם מיכאלי: את צודקת, את לא יכולה להתעסק עם זה.
<פרנקו גונן: זה המפקדים שלהם.
אברהם מיכאלי: את לא יכולה להתעסק עם זה, כי באמת הסוגיה היא צבאית והסוגיה היא רגישות בצבא.
אברהם מיכאלי: יואל, אתה צודק, אנחנו צריכים שוב להיכנס לעניין.
אברהם מיכאלי: יש לנו בוועדת המשנה בחור מאוד רציני, עמר בר לב, שהוא איש מאוד מנוסה מהצבא, אבל הוא הרבה פעמים אמר לנו, בדיונים של השדולה, השתתפתי שם כמה פעמים, שהסוגיות הן שמשהו קורה בקשר בין המפקדים הזוטרים או הבכירים לבין החבר'ה שמגיעים, ואלה חבר'ה מצוינים, שמגיעים לשם עם פוטנציאל להיות מוצלחים ובדרך נופלים.
אברהם מיכאלי: זה משהו לא בסדר.
יואל רזבוזוב: ניכנס לזה.
אברהם מיכאלי: אבל זה טוב מאוד שאתם עוסקים בפרויקט.
אברהם מיכאלי: על הפרויקט אנחנו מברכים.
<פרנקו גונן: אנחנו עוסקים בפרויקט, אבל אחרי זה התסכול הוא מזה שאתה מגייס כבר מישהו והוא עף החוצה מהצבא.
<פרנקו גונן: זה הרבה יותר קשה מאשר לא גייסת אותו בכלל.
<נירית פרגר: אני רוצה לקחת דוגמה מהתחום של הרווחה, שבו אנחנו שמנו לב שכל שדרת הפיקוד, במרכאות, מעובדים בשטח, מרכזים למניעת אלימות, מפקחים, לא היה להם מספיק מודעות לנושא של סובלנות לתרבות שונה, רגישות תרבותית, ואנחנו התחלנו עם המרכזים למניעת אלימות, עכשיו אפילו המפקחים בעצמם עוברים ואנחנו מנסים שזה באמת יעבור את כל השדרה.
<נירית פרגר: אני חושבת שאם לדוגמה בפו"ם היו מכניסים או בכל שדרת הפיקוד בצבא היו מכניסים ולו במינימום קורס אחד עם סובלנות ורגישות - - -
יואל רזבוזוב: לא, ביקשנו, אמרו שישנו דבר כזה, אבל לדעתי זה פשוט לא משהו ש - - -
<פרנקו גונן: זה עניין של מודעות מפקדים.
יואל רזבוזוב: דיברנו על זה, שאצל מפקדים בקורס קצינים חייב להיות פרק של רגישות תרבותית.
<נירית פרגר: שזה יירד למטה בשדרה, כי החייל נמצא מול המפקד הזוטר.
יואל רזבוזוב: ברור, בקורס קצינים.
יואל רזבוזוב: קצין הכי זוטר שעושה קורס, הוא צריך לעבור את ההכשרה הזאת.
<טל ליפובצקי-טשורני: אני אעבור יותר מהר על הנושאים.
<טל ליפובצקי-טשורני: אז באמת הנושא של העצמת אוכלוסיות מיוחדות, כמו נשים עולות ואמהות חד הוריות, שזו בעיה בפני עצמה.
<פרנקו גונן: אמנות עצמאיות, קוראים לזה היום.
<טל ליפובצקי-טשורני: אז באמת יש לנו רשת חברתית תומכת לנשים עולות, יש לנו תכנית של עולות שמשתתפות בתכנית יוזמה , יוזמה עירונית, בתמיכה של משרד הקליטה.
<טל ליפובצקי-טשורני: זה כבר מחזור שלישי שמתקיים בעצם בקידום התעסוקתי של נשים.
<טל ליפובצקי-טשורני: יש לנו כבר כ-30 בוגרות ועוד 15 שכרגע נמצאות בתכנית והם מקבלים גם כלים תיאורטיים ופרקטיים לפתיחת עסק וגם נושאים של העצמה.
<טל ליפובצקי-טשורני: ייעוץ וליווי משפטי שאנחנו נותנים במסגרת המרכז לזכויות נשים עירוני, ייעוץ ללא תשלום.
<טל ליפובצקי-טשורני: אנחנו נותנים שם עורכות דין דוברות רוסית ודוברות אמהרית, שנותנות מענה במספר תחומים כמו דיני משפחה ודיני עבודה וכו' וכו'.
<פרנקו גונן: זה מרכז קיים שהוספנו לו עורכות דין - - -
אברהם מיכאלי: יש קליניקות באוניברסיטאות שבאות לעזור לכם.
אברהם מיכאלי: יש את המכללה למינהל שלכם.
<טל ליפובצקי-טשורני: בדיוק, הן משתפות פעולה עם המכללה למינהל, יש פה שיתוף פעולה די רציני עם המכללה למינהל בנושא הזה, כולל אפילו סדנאות משולבות שעשינו בנושא של זכויות נשים, שכאן באמת הייתה קבוצה משולבת של יוצאות העדה האתיופית עם יוצאות חבר העמים, קבוצה של כ-35 נשים שעברו ביחד סדנה, שהתקיימה במספר מוקדים במקביל, גם באגף הקליטה, גם במוקד קליטה וגם במכללה למינהל.
<טל ליפובצקי-טשורני: ייעוץ והדרכה להורים עולים, שאנחנו נותנים גם במסגרת פרטנית אצלנו על ידי גורם מוסמך.
<טל ליפובצקי-טשורני: שוב, גם ללא תשלום.
<טל ליפובצקי-טשורני: כל נושא של רווחת עולים, זה בנושא של האוכלוסייה הוותיקה.
<טל ליפובצקי-טשורני: אני אגיע מהר לנושא של פרויקט עצמאות, וכאן מנחם יספר על הנושא.
<מנחם סנבטו: בעצם זאת תכנית שקיימת כבר מיוני 2002.
<מנחם סנבטו: התכנית היא משותפת לרשות המקומית ולפדרציית מטרו ווסט במדינת ניו ג'רזי וג'וינט ישראל.
<מנחם סנבטו: הייחודיות של התכנית היא ייחודיות מאוד מערכתית, שאנחנו מגייסים משפחות שהן בבינוני, לא המטופלות ולא הכי חזקות.
<מנחם סנבטו: אנחנו מגייסים אותם על פי קריטריונים, כאשר הגיל המרבי שלנו הוא גיל 50 ולכל 33 משפחות יש רכז משפחה, מלווה משפחה, שעיקר העבודה שלו זה להגיע לבית המשפחה, מפגש בתוך הבית, יושב עם המשפחה ומשקף לה את הכוחות החיוביים ומשם הוא מתחיל להדריך לאן המשפחה רוצה להגיע.
<מנחם סנבטו: זאת אומרת כל הנושא הוא למקד את המשפחה בקבלת אחריות ובהעצמת יכולת הבחירה של המשפחה.
<מנחם סנבטו: זאת אומרת זה שאתה נמצא בסביבה חדשה, לא להתבלבל, אתה עדיין יכול להיות עצמאי ולהמשיך הלאה.
<מנחם סנבטו: הצירים המרכזיים של הפעולות שלנו, אחד זה הניהול, ההדרכה, הליווי הפרטני של המשפחה על ידי אותו רכז והפעלה של סדנאות מתוך הקידוד שהרכז עושה בביקור במשפחה, הדבר השני הוא השמה בעולם התעסוקה.
<מנחם סנבטו: היום יש לנו 183 אבות ואמהות בעולם התעסוקה, פרט ל-6 אנשים כולם בעולם התעסוקה.
<מנחם סנבטו: התחום השלישי הוא הנושא של קידום הישגים לימודיים של ילדי יסודי על ידי הפעלה של שני מרכזי למידה.
<מנחם סנבטו: זה בקטע של החינוך הבלתי פורמלי.
<מנחם סנבטו: כל משפחה כזו שמגיעה לתכנית נמצאת אצלנו במשך שלוש שנים, כי צריך להבין, השינוי שייווצר במשפחה זה תהליך.
<מנחם סנבטו: קודם דיברנו על אם יש יחידה בצבא שמתעסקת, אני חושב שזה רב מערכתי.
<מנחם סנבטו: יש פה עניין של לקחת את המשפחה, המשפחה צריכה להבין איפה הילד נמצא בצבא, איפה הילד נמצא בתוך המסגרת הבית ספרית, זה משהו שצריך לעבוד איתו במקביל.
<מנחם סנבטו: קודם אני וזיוה דיברנו, אנחנו עלינו ב-84', אני זוכר את המוטיבציה שהייתה אצלנו ועם איזה יחידות בגרות יצאנו, לאיזה אוניברסיטאות הגענו, באיזה יחידות שירתנו.
<מנחם סנבטו: מה קרה ב-10-15 השנים האחרונות, מה הנפילה הזאת?
<מנחם סנבטו: אז יש מה שקודם המנכ"ל אמר, יש פה שבירה של סמכות.
<מנחם סנבטו: הילדים שנולדו פה, הילדים שעלו בגיל מאוד מאוד קטן, הסמכות ההורית, עוד באולפן, במחנה, שם התערער, שם משהו נשבר, ועיקר העיסוק שלנו זה באמת לתת מיומנויות ולשפר את הכלים של המשפחות בלקחת אחריות על הילדים.
<פרנקו גונן: זה פרויקט מאוד מוצלח, הוא מטפל במשפחה כמכלול, על כל המרכיבים שלה, האב, האם, הילדים, האינטראקציה ביניהם, ההישגים של הילדים, אבל כל אחד מקבל טיפול וביחד המשפחה מקבלת טיפול.
<פרנקו גונן: אם היינו עושים את זה בהיקפים יותר גדולים, אני מאמין - - -
אברהם מיכאלי: מה מפריע?
אברהם מיכאלי: תקציב שוב?
<מנחם סנבטו: אל"ף, התקציב.
<מנחם סנבטו: אני יכול לתת לכם נתונים.
<מנחם סנבטו: עד היום התכנית נתנה מענה ל-1,833 נפש, היום יש לנו 511 אנשים שאנחנו נותנים מענה ומה שבאמת מעכב זה הנושא של התקציב קודם כל, כי זה כסף.
<מנחם סנבטו: כי בניגוד לשאר הפעולות, ההגעה של הרכז לתוך ה - - -
אברהם מיכאלי: מי מממן את זה?
<מנחם סנבטו: חלקו זה הרשות המקומית, חלקו זה חברת מטרו ווסט, זו קהילה שמאוד מחויבת לרשות המקומית.
יואל רזבוזוב: משרד הרווחה, אני מכיר, גם עושים - - -
<מנחם סנבטו: הם לא שותפים.
יואל רזבוזוב: לא בזה, אבל אפשר לעשות כל מיני - - -
<מנחם סנבטו: אני רוצה להתייחס למה שהאדון דיבר פה, המודל של חומש.
<מנחם סנבטו: ברווחה בראשון לציון ידענו לשתף פעולה ולשכת הרווחה ידעו לקחת את הניסיון שלנו.
<מנחם סנבטו: הרעיון הוא לא להפוך את המשפחות האלה לעוד עבודה של עובד סוציאלי, לא, צריך לבוא מהמקום הלא קונבנציונלי, מהמקום האחר, כדי לקחת את המשפחות כלפי מעלה.
<מנחם סנבטו: כי אחרת הוא מתעסק ברווחה וזה משהו אחר.
יואל רזבוזוב: מסכים.
<פרנקו גונן: אנחנו לקראת סיום?
<טל ליפובצקי-טשורני: כן.
יואל רזבוזוב: הרבה דברים אתם עושים פה.
אברהם מיכאלי: טוב מאוד, טוב מאוד.
<טל ליפובצקי-טשורני: פעולות ההנצחה, של מורשת הווטרנים הרוסים וכו' וכו'.
<טל ליפובצקי-טשורני: אני לא ארחיב על זה.
יואל רזבוזוב: כן, מכירים.
<טל ליפובצקי-טשורני: שיקום שכונות.
<טל ליפובצקי-טשורני: יושבים כאן נציגים של משרד השיכון והבינוי, עד היום שודרגו כ-5 בניינים בשכונת רמת אליהו וגם הם מפנים תקציבים לתחום החברתי הקהילתי וכמו שהזכרתי מלגות - - -
אברהם מיכאלי: אבל זה שיקום פיזי, לא שיקום חברתי.
<טל ליפובצקי-טשורני: שיקום פיזי וגם תקציבים ל - - -
<נעמי אחימור: וגם חברתי.
יואל רזבוזוב: גינות קהילתיות יש לכם פה?
<טל ליפובצקי-טשורני: יש גינה קהילתית.
יואל רזבוזוב: אנחנו העלינו את התקציב במיליון ₪.
<פרנקו גונן: יש לנו שתי גינות לבני העדה, אחת היא ליד מוקד הקליטה, ועוד אחת שעשינו להם, וזה דבר מדהים, אתה רואה את המבוגרים באים עם הזרעים שהביאו מאתיופיה והם זורעים אותם פה והצמחים שהם היו רגילים לאכול, הירקות שהם היו רגילים לאכול ו - - -
יואל רזבוזוב: אבל משנה שעברה לשנה הכפלנו את התקציב.
יואל רזבוזוב: בוועדה ראינו שזה חשוב, הכפלנו את התקציב שהמדינה נותנת לזה במאטצ'ינג עם העירייה, אז אני מבקש שתזמינו אותם לפגישה, הג'וינט.
יואל רזבוזוב: אנחנו עשינו את זה דרך משרד הרווחה.
<מנחם סנבטו: יש הרחבה של הגינה הקהילתית.
יואל רזבוזוב: תקצבנו את זה ומגיע לכם, אז תיגשו ותיכנסו לעניין הזה ותקבלו כסף מהמדינה.
<פרנקו גונן: טוב, נרשום את זה.
<פרנקו גונן: על עידוד עלייה סיפרנו לכם.
<נעמי אחימור: פרנקו, לא הזכרת את שני בתי הכנסת, שני המרכזים הרוחניים לקהילה, מרכז תעסוקה לעולים ממדינות חבר העמים, קשישים ומבוגרים.
<נעמי אחימור: יש תכניות ממש ספציפיות ל - - -
אברהם מיכאלי: אם תרשי לי, אחת הבעיות שאני גיליתי בראשון, בביקורים הקודמים שלי, במשברים שנוצרו בתוך הבית, בין בני הזוג אפילו, במאבקים שאחר כך התפתחו וחלילה הגיעו למצב של אלימות והיו פה כמה מקרים חמורים שקרו, אחד הדברים שביקשו מאיתנו לעודד זה את מעורבות הקייסים.
אברהם מיכאלי: השאלה אם השתפר פה משהו בעניין הזה.
<זיוה דסה: אצלנו הקייסים מעורבים מאוד.
<מנחם סנבטו: צריך להסתכל על זה בכמה היבטים.
<מנחם סנבטו: מצד אחד מה שזיוה אומרת זה נכון, בקבוצה של מה שנקרא בתא אפרים, באמת המעורבות והעשייה, ויש לנו קייס פה מאוד פעיל ומאוד עושה, הרבה פעמים גם מיוזמתו, אבל יש זרע ישראל, מה שנקרא הפלשמורה, שם יש קושי, יש בעיה לקבל את הקייס מהסיבות שנמצאות למעלה.
<פרנקו גונן: יש גם מאבקים פוליטיים ביניהם.
<מנחם סנבטו: כן.
<מנחם סנבטו: אז יש פה - - -
אברהם מיכאלי: יש מאבקים בתוך הקהילה, זה לא רק למעלה.
אברהם מיכאלי: אגב, קבוצת פלשמורה, קיבלתם כבר קליטה חדשה פה?
<פרנקו גונן: בטח.
<זיוה דסה: רמת אליהו זה מעל 80%.
אברהם מיכאלי: אני מדבר על החדשים שהבאנו אותם, לפני שנה, שנתיים, שלוש.
<פרנקו גונן: כן, יש לנו.
<נעמי אחימור: הם באים לשיכון יותר, לא לרמת אליהו.
<נעמי אחימור: הכניסה לרמת אליהו נחסמה והם באים לשיכון המזרח.
<פרנקו גונן: העלינו כמה נקודות לדיון, אנחנו דנו בזה תוך כדי - - -
יואל רזבוזוב: לגבי ערים קולטות עלייה, בקצרה.
יואל רזבוזוב: קיימנו על זה כמה דיונים, משרד האוצר התגייס, ישבתי עם הרפרנטים, בנינו סימולציות איך אנחנו משנים את זה, בסוף זה עוד פעם עבר למשרד הפנים, החליטו להעביר את זה למשרד הפנים, עכשיו זה עוד פעם איפשהו תקוע.
יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים פה על הרבה, כמה מאות מיליונים, אנחנו מוציאים עיר אחת, מכניסים עיר אחרת ויקומו לנו פה ערים ויש פה ברדק, ואני מסכים שיש פה אי שוויון, לא יכול להיות - - -
<פרנקו גונן: יש ערים שלא קולטות עלייה.
יואל רזבוזוב: רמת שרון זו הדוגמה שכולם אוהבים, אז אני אשתמש גם בדוגמה של רמת שרון.
יואל רזבוזוב: מצד שני היא עיר שקולטת עלייה והיום היא צריכה לבנות גנים ולתקצב שעות ולתקצב הסעות, היא חייבת את הכסף הזה והוא לא מגיע לה.
יואל רזבוזוב: אז אנחנו עם יד על הדופק, אבל זה הולך קצת קשה.
יואל רזבוזוב: זה היה אוצר, עכשיו זה חזר עוד פעם למשרד הפנים וזה קצת - - -
<פרנקו גונן: כששאלו את ביילסקי, כשהוא היה ראש עיריית רעננה, לפני שהוא חבר כנסת, 'תגיד, יש לך תושבים אתיופים?' הוא אמר, 'כן, ראיתי אוטובוס שעובר ל - - -
יואל רזבוזוב: זהו, צריך להבדיל גם, יש ערים קולטות עלייה, כמו רעננה, שקולטת אנגלוסקסים שהם בסך הכול אוכלוסייה אמידה שמגיעה וחזקה ויש ערים אחרות.
אברהם מיכאלי: תלוי מתי שאלתם את ביילסקי, לפני שהוא היה חבר כנסת או אחרי?
<פרנקו גונן: לפני.
אברהם מיכאלי: תשאל אותו כראש עיר אז הוא יגיד לך שהוא צריך גם - - -
<טל ליפובצקי-טשורני: אבל באמת זה נושא שהוא כבר במשך שנים ופה באמת צריך לפתוח מחדש את הקריטריונים - - -
יואל רזבוזוב: מכירים ומנסים להעביר את זה.
<טל ליפובצקי-טשורני: וגם את ההטבות שעיר קולטת עולים יכולה לזכות להן, גם נושא של עידוד עלייה.
יואל רזבוזוב: אחד הקריטריונים היה, כשדיברנו, מעל 20% ואצלכם זה 18%, אמרתי שאני לא יכול לא לתת לראשון, כי יש להם כ-40,000 עולים, בסך הכול הם מתמודדים.
<פרנקו גונן: נכון, צריך לראות גם את המספר, לא רק את האחוז.
יואל רזבוזוב: אז דאגנו לכם, אבל שום דבר לא יצא מזה בינתיים.
<טל ליפובצקי-טשורני: נושא של משפחות חד הוריות, הנושא של האמהות.
<טל ליפובצקי-טשורני: גם כאן האחוז של אמהות חד הוריות בקרב משפחות העולים לא נופל מהממוצע הארצי שנושק לכיוון ה-20%.