GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רותם אוחנה: קצרה היריעה מלתאר את עוצמת החוויה עבור המשתתפים, הישראלים והרוסים כאחד, ולכן אסיים בציטוט מסיכום המסע של אחת המשתתפות, אלינה שטיינברג, סטודנטית למינהל ומדיניות ציבורית בספיר, 'אני חושבת שהחוויה שעברתי לימדה אותי הרבה מאוד על עצמי ועזרה לי להתמודד עם סוגיות בזהות שלי שעד אז ברחתי מהן, נפל לי האסימון בנוגע להתנהגויות של ההורים שלי והתמלאו אצלי הפערים בין הזהות שלי כישראלית לבין הזהות שלי כבת לקהילת העולים מברית המועצות.
<רותם אוחנה: באיזה שהוא מקום זה גם חיזק אצלי את הגאווה במוצא שלי.
<רותם אוחנה: אני מבינה טוב יותר היום שאני לא חייבת לבחור, מותר לי להיות גם ישראלית וגם רוסייה.
<רותם אוחנה: דיברנו הרבה על איך זה ששם היינו 'היהודים' וכאן אנחנו 'הרוסים', תמיד אחרים, ואולי זה בעצם מה שמחבר אותנו באמת, ישראלים, יהודים, הרי כולנו היינו פעם אחרים במקום אחר, לא?'.
<רותם אוחנה: תודה רבה.
יואל רזבוזוב: יישר כוח על הפעילות המבורכת.
יואל רזבוזוב: חגי אליצור, ראש אגף בכיר תפוצות במשרד לירושלים והתפוצות.
<חגי אליצור: שלום, ברוך הבא.
<חגי אליצור: אנחנו כמובן רוצים לברך את נשיא הלל ואת הלל, את אלון ואת אריק כמובן על העבודה הטובה שאתם עושים.
<חגי אליצור: אחד הדברים הכי טובים בתפקיד שלי זה שאני רואה הרבה מאוד אנשים מהעולם היהודי שמקדישים את כל זמנם ומרצם להמשך קיומו של העם היהודי, גם לקשר עם ישראל וכל הכבוד על הדבר הזה, זה מדהים לראות שאנשים שיש להם קריירות והיו יכולים להתפתח בכל מיני מקומות אחרים מקדישים את חייהם לעם היהודי ותודה רבה.
<חגי אליצור: זה אחד הדברים הכי טובים בתפקידי, אז תודה, אני אתחיל עם זה.
<חגי אליצור: אני אומר גם בקשר לדיון שהיה פה, שני דברים לתת הקשר לכל העניין הזה.
<חגי אליצור: יש שלושה אתגרים מאוד מאוד גדולים, בהקשר גם למה שאמר חבר הכנסת ליפמן אמר, שניצבים לפתחה של הלל ואחרי זה אני אדבר גם על שיתוף הפעולה עם ממשלת ישראל.
<חגי אליצור: האחד זה באמת להביא זהות יהודית משמעותית.
<חגי אליצור: זאת אומרת לא רק להיות בית ומקום חברתי, אלא ליצור באמת זהות יהודית משמעותית שמחברת את הצעיר היהודי בקמפוסים, כמו שכולם אמרו, שהוא העתיד של הקהילות, לזהות יהודית ולהבין את שורשיו.
<חגי אליצור: זה נכון גם לסטודנטים בישראל וודאי לסטודנטים בחו"ל, זה דבר מאוד מאוד משמעותי וזו שאלה גדולה מאוד איך עושים את זה ואיך מביאים תוכן משמעותי שיכול לעשות את הדבר הזה.
<חגי אליצור: הדבר השני זה באמת הנושא של הקשר לישראל וקצת יותר מקשר לישראל, זה ליצור אווירה פרו ישראלית וזה דבר שני.
<חגי אליצור: אמנם שמתי את זה בתור שני דברים, אבל בעצם אנחנו מבינים היום שבמציאות שיש לנו בקמפוסים הדברים האלה קשורים אחד לשני, אין זה בלי זה ואין זה בלי זה, אין זהות יהודית בלי קשר לישראל ואין קשר לישראל בלי זהות יהודית, זה דבר שכמעט לא קיים והמפתח זה לדעת לעשות אחד מתוך השני וביחד עם השני וזה קשור מאוד לדיון שהיה פה קודם בהרבה מאוד מובנים וזה גם דיון, שלא היה פה, איך משתפים פעולה גם עם ארגונים אחרים שעוסקים בזהות יהודית והם קצת יותר חלשים בקשר לישראל ואיך הלל באמת יוצר קשרים משמעותיים כדי להעשיר את כל הסטודנטים בקמפוסים.
<חגי אליצור: האתגר השלישי הוא איך עושים את זה בכל העולם.
<חגי אליצור: צפון אמריקה זה לא כל העולם היהודי, כידוע.
<חגי אליצור: המציאות של קמפוסים, לא בכל העולם יש קמפוסים, לא בכל העולם אפשר לעבוד ככה וזה דבר משמעותי.
<חגי אליצור: היכולת להגיע גם לאנשים אחרים במקומות שאין בהם מסגרת שהיא קמפוסית היא אתגר אדיר שאנחנו חייבים לתת לו מענה, כי אחרת אנחנו נאבד המוני סטודנטים יהודים בעולם וזה דבר מאוד משמעותי.
<חגי אליצור: אני רוצה לדבר כאן על משהו שייתן לזה קצת הקשר מבחינת שיתוף הפעולה עם ממשלת ישראל.
<חגי אליצור: השיח שלנו במשרד התפוצות עם הלל, עם אריק, הוא עמוק וכבר מתמשך ואנחנו ממשיכים אותו כל הזמן.
<חגי אליצור: המהלך הכי גדול שעושה היום הממשלה ביחד עם הסוכנות היהודית וביחד עם העולם היהודי המאורגן והקרנות הוא דבר שנקרא יוזמה משותפת לממשלת ישראל והעם היהודי, שנידונה פה כבר בוועדה.
<חגי אליצור: המטרה שלה היא באמת ליצור איזה שהיא הסתכלות על הדור הצעיר של העולם היהודי מגיל 12 בר מצווה, בת מצווה, עד גיל 35, וליצור גם פרויקטים שייעשו בשיתוף פעולה עם העולם היהודי וממשלת ישראל לכל הגילאים האלה ובעיקר גם לעבוד על הרצף של דבר שהיום מאוד מאוד בעייתי, כי יש היום עשרות סטודנטים בקמפוסים שכבר השתתפו בפעילויות יהודיות משמעותיות, היו במחנה, היו בסיור תיכון בארץ, הם כבר בתוך מאגר המידע היהודי, הם כבר התחילו פעילויות של להיות שותפים, אבל כשהם מגיעים פתאום לקמפוסים הלל צריך להתחיל מהתחלה, למצוא אותם, להביא אותם, ואז כשהם עוזבים את הקמפוסים שוב אנחנו - - - זה אתגר מאוד גדול שהיוזמה בעצם מכוונת, אני חושב, להתמודד איתו, שיהיה רצף אחד גדול, שנדע איך לתת לצעיר היהודי ולצעירה היהודייה גם פעילות משמעותית, כמו שאמרתי קודם, שהיא עמוקה והיא מבוססת תוכן ולא רק חברה, והדבר השני זה שגם נדע ליצור את הרצף הזה מגיל 12 עד גיל 35 לפחות.
<חגי אליצור: זה אתגר מאוד מאוד גדול שניצב לפתחו של הלל ואנחנו נשתף פעולה כדי להשיג אותו ושמתוך ה-400,000 הצעירים האלה אנחנו נוכל להגיע לאחוזים מאוד מאוד גבוהים שיהיו פעילים בפעילויות שונות בדבר הזה.
<חגי אליצור: אז תודה רבה ושיהיה המון בהצלחה.
<חגי אליצור: אלה אתגרים גדולים והדרך עוד ארוכה.
יואל רזבוזוב: תודה, חגי, זאת המשימה של כולנו.
יואל רזבוזוב: בקי כספי, ארגון פדרציות צפון אמריקה.
יואל רזבוזוב: בבקשה, בקי.
<בקי כספי: שלום.
<בקי כספי: אני מאוד מברכת על הדיון של היום ותודה לך, אריק, על ההנהגה הרגישה שלך.
<בקי כספי: אני רוצה להמחיש לבית הזה את המציאות המאוד מאוד מורכבת שיש בקמפוסים.
<בקי כספי: ב-50 ימי המבצע בקיץ אנחנו דאגנו והרגשנו איזה שהיא עלייה במקרים והיה מזל מאוד גדול שרוב הסטודנטים היהודיים לא היו בקמפוסים במהלך חודשי הקיץ.
<בקי כספי: לאור החששות של מה שיכול לבוא בתחילת הסתיו, עם החזרה לקמפוס, אנחנו התחלנו מאמץ של התייעצות והתכנסות של הארגונים המובילים שעובדים בזירה הזאת, כמובן עם הלל והסוכנות ועם אחרים, קטנים יותר, ואנחנו רואים, וזה מאוד מאוד חשוב שאנשים יבינו את זה, זינוק ב-100%, כלומר המקרים האנטי ישראליים בקמפוסים באמריקה הוכפלו בסתיו ואני רוצה גם להצדיע בשם JFNA, בשם הפדרציות, לעבודה המאוד אמיצה של הלל, הן לכנס דיונים ודו שיח אמיץ, כי דו שיח לא בעל אופי כזה לא יקדם אותנו.
<בקי כספי: זה דבר לא פשוט ואני חושבת שהעבודה נעשית ברגישות יתרה ואנחנו צריכים לתמוך במאמצים האלה, להגיד תודה לארגון הלל ולברך על זה שיש שותפים אמיצים שמוכנים לשמש כחומת מגן עבור מדינת ישראל בזמנים כל כך לא פשוטים כמו שאנחנו מוצאים את עצמנו היום.
<אריק פינגרהאט: כמובן שכשציינתי קודם את התומכים הגדולים בפעילות של הלל, הלל לא היה יכול לשרוד לחלוטין ללא התמיכה המאוד מאוד משמעותית של הפדרציות של הקהילות היהודיות בצפון אמריקה.
<אריק פינגרהאט: בסתיו האחרון בלבד, בגלל העובדה שהמבצע התרחש במהלך חודש יולי והסמסטר נפתח מיד אחר כך, ארגון הקהילות היהודיות של צפון אמריקה התארגן במהירות וביעילות ופשוט העביר סכומים מאוד משמעותיים כדי שהלל יוכל להתחיל לפעול בצורה נאותה עם פתיחת שנת הלימודים בסתיו.
<אריק פינגרהאט: לא רק במשאבים כספיים, אלא גם בהרבה ידע שיש לארגון הקהילות היהודיות בצפון אמריקה בנוגע לאבטחה וביטחון של מבנים ושל ניהול חיים יהודיים בקמפוס.
<אריק פינגרהאט: אני רוצה להודות בשם הלל לארגון הפדרציות.
יואל רזבוזוב: אנחנו ממשיכים הלאה, מר אילן וגנר, הנציג של הסוכנות היהודית.
<אילן וגנר: אני אקצר, כי הזמן רץ.
<אילן וגנר: קודם רציתי לברך את אריק ואלון, שאתם פה.
<אילן וגנר: השותפות בין הסוכנות והלל היא שותפות רבת שנים, יש לי הזכות להיות מעורב אישית כבר 10 שנים בשותפות הזו ואני יכול להעיד שמשנת 2003, כשהיו, אני חושב, 6 שליחים בקמפוס, עד היום שיש 70 שליחים בקמפוס ועשרות אלפי הסטודנטים שהגיעו לארץ בין השנים האלה בפעילות המוגברת של הלל בפרויקט תגלית, בפרויקט מסע, בפרויקט onward Israel, אין ספק שזה ארגון שהוא ביום יום שלו בהמון מובנים הולך ומגביר את הקשר שלו עם ישראל ואת התמיכה שלו בעשייה הציונית היהודית בקמפוסים בצפון אמריקה.
<אילן וגנר: אני יכול להעיד על זה בפרספקטיבה.
<אילן וגנר: הדבר השני שאני רוצה להגיד בקצרה, וזה נאמר כאן קודם, המציאות היא באמת מורכבת ואני חושב שארגון הלל מתמודד בגבורה עם שתי משימות שלא תמיד הולכות ביחד, האחת היא לחזק את הקשר ואת התמיכה במדינת ישראל והשנייה היא להיות בית תומך, מקבל וקולט כל יהודי באשר הוא בקמפוסים.
<אילן וגנר: הדבר הזה, כל אחד יכול להבין את המורכבות שלו, אבל כפי שנאמר קודם, בלי גם להתייחס לזהות היהודית של סטודנטים ולתת להם תחושה שעם מגוון הדעות שיש להם יש להם מקום ויש להם שיח ויש להם בית בקמפוס, אני חושב שארגון הלל היה מועד בייעודו והוא לא עושה את זה.
<אילן וגנר: לכן יש כאן מורכבות.
<אילן וגנר: אני יכול להגיד שאני מרגיש שלם ובטוח עם ההתמודדות של הארגון בסוגיות האלה והוא באמת תומך ומחזק את הקשר עם ישראל, אבל גם מכיל מגוון רחב של סטודנטים שחיים ופועלים בעולם מורכב באופן כללי ובקשר לישראל באופן ספציפי.
יואל רזבוזוב: תודה, בהחלט הקשר בין הלל והסוכנות הוא קשר הדוק, אני ראיתי את זה ואתם באמת עובדים ביחד.
יואל רזבוזוב: גב' סאנא בריטבסקי מקרן ג'נסיס, בבקשה.
<אלכסנדרה בריטבסקי: האמת שברצוני היה להתייחס כמעט לכל הדברים שכולכם דיברתם, כי אנחנו אפילו בעולם הזה מדברים עם עברית כל כך מגוונת, נגיד ככה.
<אלכסנדרה בריטבסקי: אנחנו שומעים מחלק מכם אנגלית אחרי עברית, מחלק מכם רוסית אחרי עברית, מישהו מדבר עברית הרבה יותר צלול מאחרים, אך דווקא בעיניי כולנו נציגים של עם ישראל המודרני.
<אלכסנדרה בריטבסקי: אנחנו אנשים שונים, אנחנו באמת מאוד מגוונים, אך אנחנו עם אחד.
<אלכסנדרה בריטבסקי: אנחנו כקרן ג'נסיס תומכים בארגון הלל למעשה כמעט ב-7 השנים האחרונות.
<אלכסנדרה בריטבסקי: עיקר התמיכה שלנו היא כמובן בהלל בשטח ברית המועצות לשעבר, אני מדברת על הלל רוסיה, שכיום נחשב לארגון הגדול ביותר לצעירים יהודים דוברי רוסית שנמצאים שם.
<אלכסנדרה בריטבסקי: אני גם מדברת על הלל קייס, אנחנו קוראים לזה, כל המדינות חוץ ממדינת רוסיה, וכרגע אנחנו מדברים על 18 סניפים של הלל, מבילורוס עד ארצות קווקז או אסיה הקטנה.
<אלכסנדרה בריטבסקי: חשוב לציין שכרגע אנחנו רואים בארגון הלל גם מקום כמעט היחידי כאשר דיון מאוד פתוח על ישראל מתנהל בתוך האוניברסיטאות הרוסיות הגדולות.
<אלכסנדרה בריטבסקי: כאן, להיפך מהמצב שקיים בקמפוסים בארצות הברית, אנחנו כמעט בכל מקום רואים תמיכה גורפת על ידי סטודנטים יהודים דוברי רוסית, גם בישראל המודרנית, בת זמננו, גם כמדינה וגם המצב שישראל נמצאת היום כמדינה במזרח התיכון.
<אלכסנדרה בריטבסקי: אבל חוץ מזה, שזה בעצמו די חשוב, כי הלל הרוסי ובכלל הלל דוברי רוסית הוא מאוד קרוב למדינת ישראל של היום, אנחנו יכולים לזהות עוד עניין אחד שהוא בעיניי לא פחות חשוב מקשר לישראל, אנחנו כולנו מודעים למצב באוקראינה כרגע ואנחנו כולנו מודעים לזה שהמצב הזה הוא חשוב והוא מסוכן מאוד, לא רק לאוכלוסייה האוקראינית כולה אלא גם ליהדות באוקראינה.
<אלכסנדרה בריטבסקי: באזור המלחמה נמצאים 4 סניפים של הלל כיום, כמעט כל האנשים שם - - - אפילו קשה לי להסביר איך זה היה בפועל, אבל בעצם הוזמנו על ידי ההללים האחרים.
<אלכסנדרה בריטבסקי: אנחנו רואים שאנשי הלל מחפשים עבודה בשבילם, הם מחפשים מקום מגורים, הם מחפשים כל אפשרות לעזור להם, כי הם רואים באלו שהגיעו ממדינות אחרות או מערים אחרות בני אחים, גם יהודים, וזה מה שחשוב.
<אלכסנדרה בריטבסקי: אנחנו כאן מדברים על ארגון שהוא מאחד יהדות עולמית, וזה מה שחשוב, והוא מאחד את היהדות העולמית איתנו, עם מדינת ישראל.
<אלכסנדרה בריטבסקי: כאן מה שברור לנו וברור ב-20 השנה האחרונות, שלא מספיק לעלות לישראל כדי להתחבר לעולם היהודי.
<אלכסנדרה בריטבסקי: בהלל הישראלי, וגם הגב' שדיברה לפניי דיברה על זה, יש קשר בינינו לעולם המודרני, העולם היהודי מחוץ לישראל, אנחנו חייבים ואנחנו כקרן מאוד מנסים לעזור בכל דבר, כדי שאנחנו באמת נרגיש כולנו אחים, כי בעצם אנחנו לא יכולים ללא תפוצות והתפוצות לא יכולות ללא ישראל.
<אלכסנדרה בריטבסקי: לכן בעיניי עצם ההגעה לכאן של אריק זה סימן שהלל העולמי רואה בנו בישראל לא רק מרכז, אלא גם שותפים לדרך.
<אלכסנדרה בריטבסקי: לי, גם כנציגה של קרן ג'נסיס, זה נורא חשוב ואני מאוד מברכת על כך שהמקום של הלל ישראל בסוף גם ימצא את עצמו בהלל הבינלאומי.
<אלכסנדרה בריטבסקי: זאת אומרת אנחנו יכולים להגיד כיום שאנחנו תומכים בארגון באמת שמאחד את הנוער היהודי מכל העולם, גם הסטודנטים, ומה שחשוב לציין בנוסף לכך, בעיניי לפחות, זה לחשוב איך אנחנו מקשרים את הקשר שלנו עם אותה היהדות העולמית באופן הדוק יותר, מה אנחנו עושים איתם אחרי הגיל של הלל, מה אנחנו עושים עם אלה שאחרי הרבה שנים עם הלל עלו לישראל וכיום הם ישראלים ובעצם איך אנחנו ממשיכים את הקשר כדי לא לאבד שוב פעם את האנשים הצעירים שהיו כבר בזירתנו ועוד פעם יכולים לעזוב אותנו.
יואל רזבוזוב: תודה לך, סאנה.
יואל רזבוזוב: אנחנו ממשיכים הלאה, גב' גוסטי יהושע ברוורמן, ראש המחלקה לפעילות ציונית בתפוצות, ההסתדרות הציונית.
<גוסטי יהושע ברוורמן: צהריים טובים.
<גוסטי יהושע ברוורמן: אני רוצה לומר שנהניתי מכל מילה שהנשיא של הלל אמר.
<גוסטי יהושע ברוורמן: אני שותפה לגמרי להבנה שאנחנו צריכים לדבר עם כולם ולא רק עם המשוכנעים ולצאת החוצה אליהם ולא לחכות שהם יבואו אלינו.
<גוסטי יהושע ברוורמן: כאח הגדול של הסוכנות היהודית, אבל גם הצעיר, בעקבות הקונגרס האחרון, אני יכולה להגיד שהמחלקה שאני עומדת בראשותה שמה מאמץ מאוד מאוד גדול לחזק את הנושא של הזהות הציונית.
<גוסטי יהושע ברוורמן: אחד הדברים שדובר פה הרבה מאוד זה העניין של העמקת הזהות היהודית, אבל אנחנו יודעים שמה שקורה בקמפוסים, שהרבה פעמים יש העמקה בזהות היהודית על חשבון התרחקות מישראל.
<גוסטי יהושע ברוורמן: זאת תופעה שאנחנו צריכים להיות ערים לה, אנחנו צריכים להתמודד איתה ואנחנו צריכים לתת לה מענה.
<גוסטי יהושע ברוורמן: מתוך שכך אנחנו מאמינים שאנחנו צריכים לפתח את שלוש האיי'ם, כנגד הטריפל די שהציגו פה, ואני מאוד מסכימה איתם, זה ה-Identity, זה נושא של זהות ציונית, זה Identification, זה הזדהות עם הערכים הציוניים, ו-Israel כערך מרכזי בבניית הזהות היהודית של הסטודנטים.
<גוסטי יהושע ברוורמן: להיות סטודנט היום בקמפוסים בצפון אמריקה ובכלל בעולם הוא לא דבר פשוט.
<גוסטי יהושע ברוורמן: כל מי שמסתובב בקמפוסים מבין שהאתגר הוא בלתי רגיל ולכן כמו ששמעתי באוסטרליה, They Jude out, הם פשוט מוותרים גם על הזהות היהודית הרבה פעמים רק כדי לא להתמודד עם להגן על מדינת ישראל ולהיות ה- spokespersonשל מדינת ישראל.
<גוסטי יהושע ברוורמן: לכן מה שאנחנו עושים זה לפתח פלטפורמות בטוחות לדיון הרבה יותר רחב ומעמיק בשאלת הזהות הציונית, מתוך הבנה שהסטודנטים היום ובכלל החבר'ה הצעירים, לא אוהבים שיגידו להם איך לחשוב, מה לחשוב, הם לא אוהבים סיסמאות וזה נכון לגבי אלה שרוצים בכלל לנהל שיח, הרוב הרבה פעמים פשוט בורחים הצידה.
<גוסטי יהושע ברוורמן: אנחנו פיתחנו מערך שלם של תכניות מתוך אותה מכוונוּת לייצר שיח שהוא לא פשוט, הוא הרבה פעמים אפילו קשה מאוד לנו, הישראלים, לשמוע אותו, במקומות שבהם הרבה פעמים האמירות הן מאוד מאוד קשות.
<גוסטי יהושע ברוורמן: אני מאלה שמאמינה שאם אנחנו לא נותנים את המקום זה לא אומר שהאמירות האלה לא מתקיימות, הן מתקיימות ואנחנו צריכים לעודד אותם שיהיו על השולחן, משום שזו הדרך היחידה לשמור על השיח עם אלה שהם לא משוכנעים ולכן אני מסכימה לגמרי, אני מאוד לא אהבתי את הסרט שראינו פה, הוא בעיניי מאוד בעייתי, אני לא אוהבת את האמירות על ג'יי סטריט, לדוגמה, משום שאני ניזונתי מאותן שמועות.
<גוסטי יהושע ברוורמן: כשהלכתי ופגשתי, ג'יי סטריט הוא לא מקשה אחת, אין לנו את הפריבילגיה לוותר על חלקים מהעם היהודי רק בגלל שהם לא חושבים בדיוק כמונו, נורא קל לדבר עם המשוכנעים, אנחנו מפסידים אותם, אנחנו לא צריכים להיות במקום הזה.
<גוסטי יהושע ברוורמן: לכן אנחנו פועלים עם הלל בשיתוף פעולה מתוך אמונה שלמה שאנחנו צריכים מכפילי כוח, אנחנו עובדים יחד איתכם בנושא של הכשרת שליחי הלל וזה מתקציבי המחלקה המאוד מאוד מצומצמים מתוך הבנה שאנחנו צריכים להרחיב את הנוכחות שלנו בקמפוסים.
<גוסטי יהושע ברוורמן: אנחנו עושים את זה באמצעות הכשרה, אנחנו עושים את זה באמצעות תכניות להכשיר סטודנטים להעביר תכנים בתוך הקמפוסים, אנחנו עוסקים בנושא של הכנה לתגלית.
<גוסטי יהושע ברוורמן: תגלית יכולה בקלות רבה להפוך למין טיול בארץ, אנחנו מאמינים שיש ערך בלהכין את הסטודנטים.
<גוסטי יהושע ברוורמן: הייתי שמחה לראות מאוד אם אוטובוסים של תגלית היו עוצרים במרכז הרצל, שגם הוא תחת האחריות של המחלקה ולא רק עוברים בשביל המחבר בין 'יד ושם', הזיכרון שלנו לקבר של הרצל, אלא עוצרים במרכז הרצל ודנים קצת על החזון הציוני.
<גוסטי יהושע ברוורמן: אגב, מאחר שיש רשימה שלמה של תכניות שאנחנו עושים במחלקה יחד איתכם, לדוגמה כמו שאתם יודעים השבוע זה כ"ט בנובמבר, זה בעיתוי מאוד מאוד משמעותי לכולנו.
<גוסטי יהושע ברוורמן: כאשר השבוע ידונו בכל מיני בירות בעולם על הכרה במדינה פלסטינאית מצאנו לנכון במחלקה לפתח תכנית שקראנו לזה, the vote , ההצבעה, זה תמיד בעברית ובאנגלית, כשאנחנו שמים פלטפורמה לדון של מה המשמעות של החלטת האו"ם ב-47' לגבי מדינת ישראל, לגבי הזהות.
<גוסטי יהושע ברוורמן: זו אחת הדוגמאות שאנחנו מציבים לכם, הלל, בתוך הקמפוסים, תוך כדי הכשרה שלנו, תוך כדי רצון שלנו שבאמת יתקיים שיח רחב ככל האפשר, כולל בנושא ה-BDS, שבינינו, בואו נדבר על ה-BDS, האם זה ביקורת לגיטימית או שזה ניסיון חדש לקריאה להשמדתה של מדינת ישראל.
<גוסטי יהושע ברוורמן: אני מאמינה שאנחנו צריכים לצאת החוצה, לא לחכות להם שיבואו, ואנחנו רואים את עצמנו מחויבים להצלחת הלל, בדיוק כמו שאנחנו נשמח לראות את הלל לוקחים אותנו כשותפים שלכם.
יואל רזבוזוב: תודה לגוסטי.
יואל רזבוזוב: אנחנו ממשיכים הלאה, פרופ' חנן אלכסנדר, דיקן הסטודנטים וראש בית הספר הבינלאומי באוניברסיטת חיפה.
<חנן אלכסנדר: תודה רבה, כבוד יו"ר הוועדה וחברי הכנסת.
<חנן אלכסנדר: לכבוד הוא לי לדבר פה בצוות החשוב הזה.
<חנן אלכסנדר: אני מברך על הדיון כמו כולם.
<חנן אלכסנדר: בוודאי ובוודאי הבעיה של דה לגיטימציה בקמפוסים זו אחת הבעיות המורכבות והחשובות שאנחנו חייבים לדון בהן, אבל הדרך הנכונה לדון בה היא לא לתקוף את עצמנו.
<חנן אלכסנדר: אני הייתי באוניברסיטת ברקלי כמרצה אורח ב-2010 וגם נתן יודע, כי אנחנו נפגשנו שם לא מעט פעמים, והלל שם, והרב אדם נפתלי קלמן היה השותף שלי המלא על מנת להתמודד ולהתנגד ל-BDS שניסו להעביר שם.
<חנן אלכסנדר: אם כן עכשיו לקרוא כאילו ולהאשים את הלל כי היא מקבלת אחריות על הדבר הזה, זה פשוט להפוך את האמת על פיה וזה לא נכון.
<חנן אלכסנדר: נהפוך הוא, אני מקבל במאה אחוז את התפיסה של אריק פה, לנסות לחבק את כולם בצורה חכמה, כמו שהם עושים, ואם כן גם העבודה המאוד חשובה, גם בקמפוסים וגם כאן בארץ, כמו שאנחנו שמענו מחברה שלנו ממכללת ספיר, כמובן במדינות אחרות, זה הכול חלק ונחלה חשובה של העבודה של בית הלל.
<חנן אלכסנדר: אבל אני בא לדיון הזה עם פרספקטיבה קצת אחרת, כי אני חבר סגל אקדמי בתוך האוניברסיטאות הללו, אני לא בא מחוץ.
<חנן אלכסנדר: בית הלל ברוב המקרים הוא ארגון לצדה של האוניברסיטה ולא בלב לבה של האקדמיה.
<חנן אלכסנדר: זה נכון שזה ככה וראוי שזה יהיה ככה, אבל הבעיה העיקרית שלנו בקמפוסים היא בעיה בתוך הקמפוסים, בתוך האקדמיה ולא לצד האקדמיה.
<חנן אלכסנדר: אם אנחנו רוצים להתמודד עם הבעיה הזאת על בוריה, אנחנו חייבים, אני חושב, אני זורק פה את האתגר גם לאריק וגם ליושב ראש הוועדה הזאת וגם לחברי הוועדה, להקים ועדה אקדמית של חברי סגל בתוך הקמפוסים על מנת לדון במורכבות האינטלקטואלית של ההתנגדות הזאת לעצם קיומה של מדינת ישראל על בסיס תיאוריה פוסט קולוניאלית וכל מיני תיאוריות אחרות שהן בעייתיות בשבילנו, אבל הן גם בעייתיות מבחינת עצמן.
<חנן אלכסנדר: אם כן, אני מברך על הפעילות של הלל.
<חנן אלכסנדר: אנחנו גם באוניברסיטת חיפה שותפים מלאים, אני שם כדיקן סטודנטים וראש בית הספר הבינלאומי גם הקמתי בית הלל מחדש בחיפה ואנחנו שותפים מלאים ומברכים על הפעילות.
<חנן אלכסנדר: אני מאוד מברך על הגעתו של נשיא הלל שמכבד את מדינת ישראל ומכבד אותנו וגם על הדיון הזה.
<חנן אלכסנדר: תודה.
יואל רזבוזוב: תודה לפרופסור חנן אלכסנדר, דיקן הסטודנטים וראש בית הספר הבינלאומי באוניברסיטת חיפה.
יואל רזבוזוב: אנחנו ממשיכים הלאה, הגב' דבורה מרגוליס, ראש מינהל ועד ראשי האוניברסיטאות, בבקשה.
<דבורה מרגוליס: שלום וממש בהמשך לדובר הקודם, קודם כל תודה רבה על ההזמנה ומאוד מרגש אפילו להיות כאן.
<דבורה מרגוליס: יו"ר ועד ראשי האוניברסיטאות, פרופ' מנחם בן ששון, שהוא נשיא האוניברסיטה העברית, יארח מחר את מר אריק פינגרהאט ואת מר פרידמן בלשכתו בהר הצופים מחר.
<דבורה מרגוליס: נבצר ממנו להיות כאן היום.
<דבורה מרגוליס: אחד הדברים שמאוד מטרידים את ראשי האוניברסיטאות בישראל הוא נושא שעלה כאן בעקיפין וגם בגלוי, זה נושא של חרמות אקדמיים, חרמות גלויים וחרמות סמויים.
<דבורה מרגוליס: אנחנו רואים בארגון הלל שותף אפשר לומר אסטרטגי לטיפול, מניעה, ניטור, בלימה וכו' וכו' של התופעות המאוד מאוד בעייתיות האלה בשביל האקדמיה הישראלית ושיתוף הפעולה הזה כבר התחיל והוא יעמיק והביקור הזה מאוד מאוד משמח אותנו ואנחנו מאוד מודים לך.
יואל רזבוזוב: חן מזיג, ארגון stand with us.
<חן מזיג: שלום רב.
<חן מזיג: אני רוצה להודות למר פינגרהאט.
<חן מזיג: אנחנו שמענו אחד על השני בעבר, אבל לא נפגשנו עד היום.
<חן מזיג: אני עובד בארגון stand with us.
<חן מזיג: Stand with us הוא ארגון חינוך ישראלי בינלאומי, אנחנו פועלים בארצות הברית, שותפים מאוד קרובים של הלל באירופה, אנחנו פותחים סניפים באוסטרליה ובדרום אפריקה.
<חן מזיג: השוני, אני חושב, בינינו לבין הלל זה שהלל זה על הזהות היהודית וזה מאוד חשוב, אני חושב שזה אחד הדברים הכי חשובים לסטודנטים ובשנתיים האחרונות עבדתי בחוף המערבי בארצות הברית, בקמפוסים שם, דיברתי בפני 50,000 סטודנטים וסיפרתי על השירות הצבאי שלי.
<חן מזיג: איתי נמצאת אמילי שריידר שגם עובדת איתנו ב- stand with us בלוס אנג'לס, היא הייתה סטודנטית והיא התחילה במעורבות עם stand with us בגלל שהיא נתקלה בכל כך הרבה שנאה.
<חן מזיג: אז אנחנו כן שותפים של הלל, אנחנו מאמינים בעבודה שלהם ואנחנו מברכים אותם על השותפות הנפלאה שיש לנו איתם.
<חן מזיג: עם זאת הפעילות שלנו מתמקדת בישראל, אנחנו מאמינים שהאנטישמיות החדשה, כמו שהרבה טוענים, היא לא עוד אנטישמיות קלאסית, זה לא רק שנאה של יהודים, זה שנאה של מדינת ישראל ואנחנו עוזרים לסטודנטים בכל מיני דרכים.
<חן מזיג: יש לנו 170 אוניברסיטאות בארצות הברית שאנחנו פועלים בהן, אנחנו מכשירים מעל 170 סטודנטים, יש לנו כנסים בלוס אנג'לס, יש לנו שני כנסים במהלך השנה שאנחנו מביאים דוברים.
<חן מזיג: אנחנו לא מאמינים שיש בעיה עם האסטרטגיה, אנחנו לא חושבים שיש בעיה עם השיח, אנחנו חושבים שהשיח הוא בסדר, אנחנו פשוט צריכים לעזור לסטודנטים ולתת להם את הכלים שהם צריכים כדי לדעת לדבר על ישראל.
<חן מזיג: אנחנו לא מאמינים שאנחנו צריכים להיות הגורם שמבלבל את הסטודנטים או נותן להם כל מיני עמדות שהם לא צריכים.
<חן מזיג: הם ישמעו את הדברים האלה, הם יכולים לשמוע אותם בחוץ, אנחנו מכשירים אותם ונותנים להם את הכלים לעמוד בשביל ישראל.
<חן מזיג: כל ההצלחות שלנו במלחמה נגד החרם על ישראל, החל מאוניברסיטת וושינגטון בסיאטל, שהייתי חלק ממנו, עבודה משותפת עם הלל, שביחד הצלחנו להביס את ההחלטה, העברנו החלטה נגד חרם על ישראל, עוד לפני שהוצגה ההחלטה באוניברסיטת מערב וושינגטון.
<חן מזיג: כמו כן החרם של ה-ASA, של ה- American Studies Association, החרם האקדמי הראשון שאנחנו פעלנו כדי לשנות את ההחלטה, הייתה לנו שם את פרופ' רוברטה סייד שעובדת בשבילנו בלוס אנג'לס שהייתה שם.
<חן מזיג: כדי להילחם בתופעה שאנחנו רואים של שוברים שתיקה אנחנו שולחים כל שנה 14 חיילים לשעבר ברחבי ארצות הברית להרצות בקמפוסים, הרבה פעמים הם עובדים ביחד עם הלל, אנחנו מספקים את התכנית הזאת להלל, כי אנחנו מאמינים שכשהחיילים מגיעים לקמפוסים הם מביאים לסטודנטים firsthand experience, הן היו בשטח והם באים ומשתפים בחוויות שלהם.
<חן מזיג: אנחנו מכשירים מעל ל-200 סטודנטים כל שנה, כמו שאמרתי, אנחנו עובדים עם סטודנטים מגוונים, זה לא רק יהודים, אנחנו רואים תמיכה מסטודנטים נוצרים הרבה פעמים שרוצים לעמוד לצדנו וזה כל כך חשוב להשקיע בהם גם ולטפח אותם ולחבר גם אותם אלינו.
<חן מזיג: בישראל יש לנו את ה-fellowship שלנו של 2,000 בוגרים שאנחנו מכשירים אותם כל שנה לעבוד בשביל ישראל במשך שנה שלמה.
<חן מזיג: הם עושים פרויקטים כמו להביא צלמי אינסטגרם לארץ, כמו להביא פוד בלוגרז ולעשות פרויקטים מדהימים שבאמת משפיעים ומשנים את ישראל.
<חן מזיג: אנחנו עובדים גם בתיכונים והפוקוס העיקרי שלנו הוא, כמו שאמרתי, להילחם בדה לגיטימציה של ישראל, שאנחנו מאמינים שזאת האנטישמיות החדשה.
<חן מזיג: ואנחנו רואים תוצאות, אנחנו רואים הצלחות, פשוט צריך לתת לסטודנטים את הכלים הנכונים, צריך לעזור להם, צריך להיות שם מאחוריהם ולא צריך לשנות אסטרטגיה ולא צריך לשנות את השיח, השיח הוא נכון, פשוט צריך לחזור עליו.
<חן מזיג: אם אנחנו נחזור על השיח ואנחנו נעזור לסטודנטים להבין במה הם עומדים אנחנו נוכל להביס את התנועה האנטישמית הגזענית של ה-BDS.
<חן מזיג: ותודה וכבוד להיות איתך.
יואל רזבוזוב: תודה לחן מזיג, יישר כוח על הפעילות שלכם.
יואל רזבוזוב: באמת פעילות מבורכת.
יואל רזבוזוב: אנחנו ממשיכים הלאה, מאיר דויטש, תנועת רגבים, בבקשה.
<מאיר דויטש: שלום, תודה רבה.
<מאיר דויטש: אין ספק שאתם עושים מבחינה אסטרטגית כנראה את הדבר הכי חשוב שהיינו צריכים לעשות, מדינת ישראל צריכה להוביל את זה בכלל.
<מאיר דויטש: יהדות ארצות הברית, כל מי שמכיר מעט יודע הדור הצעיר כבר התרחק מהתמיכה החד משמעית לצד מדינת ישראל והיום הדור הצעיר מתרחק מזה.
<מאיר דויטש: אין ספק שישראל צריכה להשקיע המון כדי לדאוג לכך שבעוד 20 שנה יהדות ארצות הברית עדיין תתמוך בישראל ותרצה את הקשר עם מדינת ישראל.
<מאיר דויטש: מה שהוצג פה מקודם מצביע על בעיה אמיתית שנמצאת, של פעילות של המון ארגונים שפועלים נגד מדינת ישראל בקמפוסים.
<מאיר דויטש: לצערי הרבה מהארגונים האלה הם ישראלים והם מתוקצבים על ידי מדינות זרות, מדינות אירופאיות, בסכומים שלארגונים ולעמותות לא ממשלתיות אין את התקציבים האלה.
<מאיר דויטש: זאת אומרת מדינה שנותנת תקציב לארגון לא ממשלתי, אותו ארגון יכול לעשות הרבה דברים שארגון לא ממשלתי רגיל לא יכול לעשות.
<מאיר דויטש: אני מדבר בשם תנועת רגבים, אבל יש עוד הרבה ארגונים פה בישראל שמתעסקים במציאות הכול כך מורכבת שבין מדינת ישראל והפלסטינאים והיינו שמחים להפיץ את מה שקורה פה לקמפוסים ליהדות ארצות הברית, אבל בתקציבים הדלים של מיליון או 2 מיליון בשנה אי אפשר להילחם עם ארגונים שמקבלים מאות מיליוני דולרים ממדינות אירופאיות על מנת לקדם את האג'נדה האנטי ישראלית בקמפוסים.
<מאיר דויטש: מה שאני מבקש זה שתהיה איזה שהיא חשיבה, אני בטוח שהחשיבה הזאת נעשית כבר, אבל איכשהו לדאוג שהשיח לא יהיה חד צדדי.
<מאיר דויטש: ארגון שמגיע לקמפוס וזה ארגון אנטי ציוני, אפשר לפנות לארגונים אחרים שהם פרו ישראלים, שהם ארגונים ציוניים, ולעשות באמת שיהיה שיח שוויוני ולא לתת רק לכסף לדבר.
<מאיר דויטש: תודה.
יואל רזבוזוב: שאלה קצרה לאביבה סלומיץ' ואחרי זה חבר הכנסת מיכאלי ואנחנו נסיים את הדיון.
<אביבה סלומיץ': (אומרת דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי) אומר את הדברים שלי באנגלית , אדבר לאט על מנת שכולם יבינו.
<אביבה סלומיץ': אני עומדת בראש מחלקת הקמפוסים של CAMERA, שהמשרד הראשי שלה הוא בארה"ב, יש לנו סניף כאן בישראל הנקרא "פרספקטיבה – פוליסי, ישראל מדיה".
<אביבה סלומיץ': אנחנו עובדים עם קמפוסים, בעיקר ברחבי ארה"ב וקנדה והמטרה שלנו היא ללמד את הסטודנטים ולסייע להם להבין את התעמולה נגד ישראל.
<אביבה סלומיץ': אנו עובדים עם סטודנטים בכל רחבי ארה"ב וקנדה, יהודים ולא יהודים, דתיים וחילוניים.