GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<זאב חנין: אני דוקטור.
יואל רזבוזוב: טוב, אז קודם כל כשצריך לפרגן אנחנו גם יודעים לפרגן ונאמר שמשרד הקליטה עושה עבודה טובה ובהרבה מקרים אנחנו רואים אינטגרציה טובה יותר.
יואל רזבוזוב: גם שרת הקליטה בשתי הקדנציות, הגברת סופה לנדבר, עושה עבודה מצוינת.
יואל רזבוזוב: יש פה ושם תמיד טענות, אבל תמיד גם יהיו טענות.
יואל רזבוזוב: נציין שהמשרד גם תמך במחקר החשוב הזה ושבאמת נוכל לקבל את העמדות שלו.
יואל רזבוזוב: עם זאת חשוב, ואתה ציינת את זה, חשוב שיהיה חופש בחירה.
יואל רזבוזוב: אני מאמין שבכנסת הזאת יעבור החוק של ברית הזוגיות.
יואל רזבוזוב: אני חושב שחופש הבחירה הזה דווקא ייתן לנו תוצאות יותר טובות של אלה שירצו להתחתן תחת חופה, כי ברגע שאנשים מקבלים את חופש הבחירה שלהם, ואני באמת חושב שזו זכות בסיסית, דמוקרטית, להתחתן איך שהם רוצים – וכמו שציינתי לפני, אנחנו גרים במדינה יהודית דמוקרטית ואתה אמרת את זה, גם רוב האנשים רוצים להיות משויכים ורוצים להיות יהודים ורוצים להתחתן על פי ההלכה כמו שצריך.
יואל רזבוזוב: עכשיו אנחנו נמשיך ונעבור לשמוע את שמעון הר שלום, מנהל שורשים, הוא גם יראיין שתי נשים שעברו הליך ברור יהדות – הגברת אנה ספיבק ומר אלק וילנסקי.
<שמעון הר שלום: בוקר טוב אדוני יושב הרב וכל הנוכחים.
<שמעון הר שלום: אני אנסה לקצר ולהציג את ידידנו, שכיבדו אותנו בנוכחותם, ואני לא סתם אומר את הביטוי הזה, משום שעבורנו, בכמעט 9 שנים של פעילות מרכז שורשים במסגרת ארגון רבני צוהר, כל אדם שמגיע אלינו הוא קודם כל אדם, הוא קודם כל עולם, והוא נושא על גבו גם את כל ההיסטוריה המשפחתית בת מאות ואולי אלפי שנים של הגלות, וגם את העתיד היהודי שלו במדינת ישראל.
<שמעון הר שלום: ולכן הנקודה הזאת היא מאד מודגשת בפעילותנו, של התייחסות ראויה לכל מי שפונה, כדי לנסות ולעזור.
<שמעון הר שלום: ההקדמה השנייה שאני מבקש לומר, שבכל הפעילות שציינתי של פעילות מרכז שורשים, אנחנו עדים וזוכים לשיתוף פעולה ברמה מאד גבוהה של מערכת בתי הדין הרבניים, של שיתוף פעולה דו צדדי, התייעצויות מקצועיות בין העובדים של מערכת בתי הדין לבינינו, של קבלת מקרים ולפעמים בהתראות מאד מאד קצרות, של פתרון בעיות אקוטיות של חתונה קרובה או משהו כזה, של התייעצות, של קבלת חומרים.
<שמעון הר שלום: ההתייחסות היא התייחסות רצינית של הנהלת בתי הדין.
<שמעון הר שלום: מהדיינים - שהאנשים שאנחנו מביאים אל בתי הדין מגיעים אליהם – אנחנו רואים יחס בלתי רגיל של הבנה, של הקשבה, של מאור פנים וזו לא פעם ראשונה שאני אומר את זה, אבל בהחלט הדבר הזה ראוי שייאמר, שיש פה מאמץ משותף, גם של המערכת הממלכתית של מערכת בתי הדין הרבניים בישראל, מערכת בתי דין ממלכתית ולא פרטית כמובן; ולעומת זאת גם אנחנו, כנציגי מה שנקרא היום המגזר השלישי של סיוע לאזרח, ואני חושב שיש פה מתכון שראוי שגם אולי גורמים אחרים ילמדו ממנו איך מערכת התנדבותית ומערכת ממלכתית יכולים להגיע לשיתוף פעולה מלא.
<שמעון הר שלום: הנושא הנוסף שרציתי לומר ואולי כדאי להזכיר את זה, שאנחנו עדים למה שפעם נקרא כור היתוך בצה"ל – היום אנחנו עדים לכור היותך הולך וגובר בכל מה שקשור לנישואים בישראל.
<שמעון הר שלום: ולכן, לפעמים הסוגיה היא לא רק סוגיה של משפחת העולים, אלא לא פחות מכך הסוגיה מאד מאד מעסיקה את הצד השני, את בן הזוג או בת הזוג שבאים ממשפחה ותיקה, משפחה שהם כבר כמה דורות בארץ.
<שמעון הר שלום: כולם מעוניינים בהמשך יהודי, כולם מעוניינים שהחברה שלנו תהיה מלוכדת בדור הבא ובדורות הבאים, והדבר הזה הוא דבר מאד מאד נצרך ומאד מאד משמעותי.
<שמעון הר שלום: כמובן כל זה מלווה על ידינו בגישה מקצועית, ידידותית, שלא מפספסת אף פרט, כדי להביא כל מקרה למיצוי ולהצלחה.
<שמעון הר שלום: אני רוצה להציג, אולי אחד אחד, כמו שאדוני יושב הראש אמר, את אנה ספיבק שיושבת כאן.
<שמעון הר שלום: בעצם היה טיפול פעמיים.
<שמעון הר שלום: אני אבקש ממנה להציג את המקרה, שהוא מקרה קצת מורכב.
<שמעון הר שלום: אני ממליץ לכולם להקשיב לסיפור המדהים הזה, כדי שנבין מאיפה היהדות הזאת באה ולאן אנחנו הולכים.
יואל רזבוזוב: בבקשה, אנה.
<אנה ספיבק: תודה.
<אנה ספיבק: טוב, אנחנו הוכחנו את היהדות דרך שורשים.
<אנה ספיבק: הרב אברהם משורשים ליווה אותנו לאורך כל הדרך.
<אנה ספיבק: כל התהליך לקח בערך שנה.
<אנה ספיבק: 20 שנה בעצם מאז שהגענו לארץ, לא הצלחנו להוכיח יהדות.
<אנה ספיבק: הגענו לפה בזכות חוק השבות, לפי סבא, וסבאת גדלה בבית יתומים ובעצם לא היו לה בכלל מסמכים להוכיח שאנחנו יהודים.
<אנה ספיבק: לא מצאנו את המסמכים של אמא שלה ולא היה כמעט סיכוי להוכיח את היהדות.
<אנה ספיבק: אז ככה גדלתי – לא מוגדרת – במשרד הפנים.
<אנה ספיבק: דרך הרבנות לא יכולתי גם להתחתן.
<אנה ספיבק: יש לי חבר כבר 10 שנים, אני עומדת להתחתן ובגלל זה גם התחלתי את כל התהליך הזה כי זה היה חשוב.
<אנה ספיבק: זה חשוב לשנינו להתחתן תחת חופה, ובעצם גם לארגון שורשים והם ממש עזרו לנו.
<אנה ספיבק: הם מצאו מסמך שדי הוכיח, הוכחה חותכת כזאת ואנחנו אסירי תודה.
יואל רזבוזוב: זה סוף טוב.
<שמעון הר שלום: אני אוסיף חצי משפט.
<שמעון הר שלום: קודם כל, אני אומר, לא אני כאיש פרטי, אלא כאיש מקצוע שעוסק בתחום הזה הרבה שנים, עם צוות של עוד חמישה מבררי יהדות שיושבים אצלנו בארגון – אני אומר שאחרי הדרך הארוכה שעשינו עם אנה ומשפחתה – אנה היא יהודיה על פי הלכה ללא כל ספק, בוודאות גמורה.
<שמעון הר שלום: כל מי שרוצה להתמודד עם הטענה הזאת – מוזמן.
<שמעון הר שלום: אנה קיבלה אישור של בית הדין הרבני-הממלכתי של מדינת ישראל שהיא יהודיה.
<שמעון הר שלום: מבחינתנו, מבחינת מדינת ישראל היא יכולה להתחתן, היא יכולה להקים בית יהודי.
<שמעון הר שלום: בעזרת השם ילדיה ייחשבו כיהודים לכל דבר ועניין והדבר הזה הוא באמת דבר הצלחה של משפחה שלמה וגם מילוי חוב למשפחה של הדורות הקודמים ולסבתא שגם נמצאת פה, שהיא עצמה ניצולת שואה.
<אנה ספיבק: רציתי להביא את סבתא גם.
<שמעון הר שלום: מילוי חוב מוסרי גם של עם ישראל כלפי המשפחה הזאת.
<שמעון הר שלום: לעומת זאת, אני מבקש להציג גם את אלק וילנסקי שיושב איתנו פה, שרק אתמול קיבל אישור יהדות וביקשתי ממנו להגיע ולספר בכמה מילים על התהליך שהוא עבר.
<שמעון הר שלום: מה שרציתי להדגיש זה שבסך הכל רוב רובם של המקרים הם מקרים פשוטים.
<שמעון הר שלום: בגישה מקצועית ונכונה אפשר להביא אותם לידי סיום מוצלח ופתרון בצורה מאד מאד לא קשה, מאד מאד קלה.
<שמעון הר שלום: וכמו שאני הזכרתי קודם, שיתוף הפעולה מול בתי הדין, הדבר הזה עם משאבים נכונים שהמדינה תשקיע, כמו שכתוב בכניסה לוועדה – אתגר ברור היהדות.
<שמעון הר שלום: כשהמדינה תבין שהדבר הזה הוא אתגר לאומי משותף של כולנו, הדבר הזה ניתן לפתרון.
<שמעון הר שלום: אנחנו טוענים שתוך 4 שנים אפשר לפתור כמעט לחלוטין את הסוגיה הזאת במדינת ישראל.
<שמעון הר שלום: אלק, בבקשה.
<אלק וילנסקי: אוקיי, שלום.
<אנה ספיבק: שנייה, אם אפשר להוסיף עוד משהו.
<אנה ספיבק: יש בעיה קטנה לגבי משרד הפנים, משהו שלא הזכרנו.
<אנה ספיבק: אחרי שקיבלנו את האישור באנו למשרד הפנים בשביל להירשם במרשם האוכלוסין והראיתי להם את המסמך שקיבלתי מבית הדין הרבני והם לא מקבלים את זה והם רוצים מסמכים מחדש.
<אנה ספיבק: את כל המסמכים הישנים שהוכחנו איתם את היהדות הם פשוט לא מקבלים, למרות שיש תיקון לחוק.
יואל רזבוזוב: איפה זה היה?
יואל רזבוזוב: יש לנו פה נציגים של משרד הפנים, נכון?
<אלון שלו: אם אפשר רק לציין, אני אלון שלו ממכון עתים.
<אלון שלו: אנחנו מכירים עוד כמה מקרים כאלה בדיוק שמטופלים אצלנו, של אנשים שעברו בירור יהדות, הרבנות מאשרת את יהדותם על פי ההלכה ומשרד הפנים מסרב לרשום אותם כיהודים.
יואל רזבוזוב: אנחנו עוד מעט נשמע את משרד הפנים.
<אוריאל גנזל: אני אתייחס לזה.
<אוריאל גנזל: הנושא הזה עלה פה בכנסת.
<אוריאל גנזל: אנחנו הבאנו את הנושא הזה, הוא עבר תיקון חקיקה שמחייב את משרד הפנים.
<אוריאל גנזל: מצב אבסורד שבו בתי הדין הרבניים קובעים שמישהו הוא יהודי ובא משרד הפנים ואומר לא, בתי הדין הרבניים קובעים יותר מדי בקלות שמישהו הוא יהודי.
<אוריאל גנזל: אנחנו המדינה יודעים יותר טוב.
יואל רזבוזוב: יותר מדי בקלות?
<אוריאל גנזל: עובדה.
<אוריאל גנזל: זה באמת אבסורד שבתי הדין אומרים כן והמדינה אומרת לא.
יואל רזבוזוב: אוקיי, עוד שנייה נשמע את אלק, כי פשוט כבר נגענו בסוגיה, אז נגמור עם משרד הפנים.
<דסי צנגן: טוב, אז זה נכון שבשנת 2012 תוקן חוק מרשם האוכלוסין באופן שגם החלטה, פסק דין של בית דין רבני, שניתן אגב ענייני נישואין וגירושין, על בסיסו יכול להירשם אדם כיהודי.
<דסי צנגן: כלומר, פסק הדין יהווה תעודה ציבורית לצורך שינוי הרישום במרשם של אדם.
<דסי צנגן: עכשיו אני אקריא מהסעיף – סבר פקיד הרישום הראשי, ואני לא מכירה את המקרה הספציפי ואין לנו שום בעיה - - -
יואל רזבוזוב: רגע, אבל יש תעודה מבית הדין הרבני והיא מאשרת.
יואל רזבוזוב: אני לא חושבת שצריך פה איזו שהיא סבירות או לא סבירות.
יואל רזבוזוב: צריך לאשר.
<דסי צנגן: לפי התיקון של חוק המרשם 2012, פסק דין של בית הדין הרבני, שניתן אגב נישואין וגירושין, יכול להוות תעודה ציבורית לצורך שינוי פרט המרשם של הדת והלאום.
<דסי צנגן: אני מפנה לסעיף נוסף בחוק המרשם שתוקן: סבר פקיד הרישום הראשי כי לא היו בפני בית הדין הרבני או בפני בית המשפט שקבע, את מלוא המידע שיש בפניו, רשאי הוא לפנות לבית הדין הרבני או לבית המשפט לפי העניין ולהביאם בפניו וכן הוא רשאי לעכב את הרישום, עד למתן החלטה של בית הדין או בית המשפט.
<דסי צנגן: זאת אומרת, ועוד פעם, אני לא מכירה את המקרה - - -
יואל רזבוזוב: מה שאני אעשה, אני אבקש ממשרד הפנים לרענן את הנוהל הזה.
<דסי צנגן: לא, זה לא נוהל, זה חוק מרשם.
יואל רזבוזוב: אז זה חוק, אז עוד פעם, כנראה שאם היא הגיעה וקיבלה תשובה שלילית, אז צריך לפטר את אותו הפקיד.
יואל רזבוזוב: מה לעשות?
<דסי צנגן: לא, לא, לא, מה שאני אומרת - - -
יואל רזבוזוב: יש לה מכתב.
יואל רזבוזוב: את הקראת עכשיו את החוק.
<שאול פרבר: רגע, אני אנסה להבהיר מה שדסי מנסה להגיד ולמה בדיוק אני חולק על זה.
<שאול פרבר: דסי מנסה להגיד יש לנו OUT.
<שאול פרבר: יש לנו בעצם שיקול דעת אישי שאנחנו יכולים לפנות לבית הדין ושוב לערער על ההחלטה.
<דסי צנגן: ד"ר הרב פרבר - - -
<שאול פרבר: לפחות זה.
<דסי צנגן: אני לא מקבלת את האמירה שיש לנו שיקול דעת.
<דסי צנגן: אני אומרת שלפי החוק מקום שמשרד הפנים סבור שאולי לא כל הדברים היו בפני בית הדין הרבני, יש לו אפשרות לחזור לבית הדין הרבני ולעכב את הרישום עד להכרעה.
<שאול פרבר: דסי, ברגע שמשתמשים במילה סבר הפקיד, אז זה בעצם שיקול הדעת.
<דסי צנגן: לא, צריך לחזור לבית הדין הרבני.
<דסי צנגן: זה לא נכון.
<דסי צנגן: בכל מקרה אני אומרת, העניינים הפרטניים שכאן טוענים שקיימים – אנחנו לא מכירים אותם.
<דסי צנגן: אנחנו לא יודעים מה הנסיבות שבגינן לא בוצע השינוי וזה דבר שצריך להיבחן.
יואל רזבוזוב: אז קודם כל לגבי המקרים הפרטניים אני מבקש להביא אותם לוועדה ואנחנו נפנה ישירות למשרד הפנים, לנו יש קצת יותר יכולות.
יואל רזבוזוב: הדבר השני, אני חושב שבית הדין הרבני זה הגוף הכי מחמיר בארץ בנושא הזה, אז משרד הפנים לא מקבלים?
יואל רזבוזוב: ברגע שבית הדין הרבני נתן חותמת – אני לא חושב שמשרד הפנים צריך לשקול את זה.
<דסי צנגן: מה שאני עוד רוצה לציין, שגם זה בא לידי ביטוי בתיקון לחוק המרשם, הגדרת יהודי לפי חוק השבות, שלפיה פועל משרד הפנים והגדרת יהודי לפי ההלכה של בתי הדין הרבניים – לא חופפת.
<דסי צנגן: יש את הליבה, בסדר - נולד לאם יהודייה - שזה תואם, אבל יש דברים שהם לא חופפים.
<דסי צנגן: ולכן, גם - - -
<קריאה: זה בנושא ההמרה.
<דסי צנגן: בנושא המרה וגם בנושא להתגייר, ולכן זה לא בהכרח וזה בא לידי ביטוי בתיקון לחוק המרשם, שמי שיוכר כיהודי על ידי בית הדין הרבני, יוכר כיהודי על ידי משרד הפנים ולהיפך – מי שמוכר כיהודי על ידי משרד הפנים - - -
<שמעון הר שלום: סליחה גברתי, זה לא מה שכתוב בחוק.
<שמעון הר שלום: בית הדין הרבני על פי התיקון לחוק יכול להורות למשרד הפנים לרשום אדם כיהודי בהקשר לנישואין וגירושין כיהודי במרשם האוכלוסין.
<דסי צנגן: אלא אם כן בן דת אחרת.
<דסי צנגן: כתוב במפורש.
<שמעון הר שלום: מה פירוש בן דת אחרת?
יואל רזבוזוב: מה שהיא אמרה, מי שהמיר את דתו.
<שמעון הר שלום: רגע, בית הדין הרבני יכול לרשום כיהודי לא בן דת אחרת?
<דסי צנגן: לא, אלא אם כן מדובר במי שנולד ב - - -
<שמעון הר שלום: בן דת אחרת הכוונה אדם שהמיר את דתו, זו הכוונה וזו לא הסוגיה פה.
<דסי צנגן: לא, אני אומרת עוד פעם, מה שאני מסבירה שוב, שאין חפיפה בין הגדרת יהודי פה והגדרת יהודי פה והדבר הזה בא לידי ביטוי - - -
<שמעון הר שלום: חוק מרשם האוכלוסין הוא לא חוק בתי הדין הרבני.
יואל רזבוזוב: חברים, בואו נשמור כאן על הסדר ובואו נשמור על שקט.
יואל רזבוזוב: קודם כל אנחנו נשמח לקבל את המקרים הפרטניים ואנחנו נפנה למשרד הפנים.
יואל רזבוזוב: אני אבחן את הסוגיה הזאת, אני אראה באמת מה פסול או האם צריך לעשות תיקון חקיקה.
יואל רזבוזוב: אני צריך להיכנס לעניין הזה יותר לעומק ולראות מה ההשלכות ואז אנחנו נקבל החלטות.
יואל רזבוזוב: אנחנו נשב אחרי זה ביחד, זה לא לדיון עכשיו, למקרים נקודתיים שאנחנו יודעים ששם באמת הכל בסדר - אין סיבה שלא יתנו ואנחנו נפעל.
יואל רזבוזוב: לגבי מקרים בעתיד – אנחנו נבחן את זה.
יואל רזבוזוב: אני פשוט צריך לבחון את זה לעומק.
<שמעון הר שלום: רק בהמשך, רציתי להעיר.
<שמעון הר שלום: אולי אנה קצת הצטנעה בסיפור.
<שמעון הר שלום: הסיפור הוא כזה ובמשפט אחד: הסיפור הוא סיפור די מייצג של הגולה הגדולה הזאת של יהודי רוסיה.
<שמעון הר שלום: ילדה בת 10, מתחילה שואה, היא נמצאת באודסה ללא הורים בבית יתומים.
<שמעון הר שלום: מפונה עם כל קבוצת הילדים לעומק רוסיה בלי זהות.
<שמעון הר שלום: היא זוכרת את ההורים שלה, יש איפה שהוא רישום שההורים שלה היו יהודים ובמשך 5 שנים של מלחמת העולם השנייה היא נמצאת בבית היתומים.
<שמעון הר שלום: רק בגיל 17 היא מארגנת לעצמה, זאת אומרת באופן רשמי, עם כל קבוצת הילדים היא מקבלת את התעודות הסובייטיות, אבל היא זוכרת שהיא יהודיה.
<שמעון הר שלום: הרישום של הילדים שפונו בזמן המלחמה קיים, רק צריך לדעת איך להגיע אליו.
<שמעון הר שלום: בסופו של דבר, הסיפור של המשפחה הזאת הוא סיפור מרתק.
<שמעון הר שלום: זה שהסבתא הזאת אושרה כיהודיה בסופו של דבר בבית הדין הרבני, שכמו שאמרנו אין שם קלות דעת אלא יש שם בחינה רצינית של הדברים, זה לא משפיע רק על אנה, אלא כל מקרה כזה שאנחנו מטפלים בו, משפיע באופן ממוצע לפחות על עוד חמישה אנשים, על עתידן של עוד חמש משפחות בדור הבא, באופן ממוצע.
<שמעון הר שלום: לפעמים זה גם 10 משפחות.
<שמעון הר שלום: כלומר, הנושא הוא לא נושא פרטני של אדם אחד, אלא יש פה איזו שהיא פירמידה מתמטית כזאת, שמשפיעה על אלפי ועשרות אנשים ממש בשנים הקרובות.
<שמעון הר שלום: אני מבקש שאלק וילנסקי יספר את סיפורו.
יואל רזבוזוב: בואו נשמע.
<אלק וילנסקי: עוד פעם שלום.
<אלק וילנסקי: הסיפור שלי כנראה הוא קצת יותר פשוט.
<אלק וילנסקי: אני עליתי לארץ בשנת 1990, בגיל 12.
<אלק וילנסקי: במהלך השנים 1990-1991 המשפחה שלי עברה תהליך בירור יהדות.
<אלק וילנסקי: זה היה בסדר.
<אלק וילנסקי: בגיל 16 קיבלתי תעודת זהות, רשום כיהודי, כרגיל, צבא, לימודים, מילואים עד עכשיו, עד שהגעתי למעמד של נישואין.
<אלק וילנסקי: פנינו לארגון צוהר וחשבנו שיש די אינפורמציה וייקח חודש, אולי חודש וחצי עד שאנחנו נוכל לארגן את כל המסמכים.
<אלק וילנסקי: במהלך הפנייה אמרו לי שלא.
<אלק וילנסקי: צריכים לעשות עוד פעם בירור יהדות, כי כל מה שנעשה בשנים 1990-1991 זה לא רלבנטי.
<אלק וילנסקי: כאילו, כל הרישומים אבודים או משהו כזה ואי אפשר לשחזר אותם.
<אלק וילנסקי: עוד פעם משפחתי נאלצה לעבור את כל התהליך מחדש, כל התהליך של בירור יהדות, כאשר הייתי צריך לבוא עם אמא שלי, היינו צריכים לשבת מול החוקר ולעבור את כל התהליך מחדש, כאשר פעם ראשונה את התהליך עברה סבתא שלי.
<אלק וילנסקי: במהלך השנים סבתא נפטרה ואנחנו היינו צריכים לעבור את התהליך הזה עוד פעם.
<אלק וילנסקי: עכשיו, עוד פעם, היינו די לחוצים בזמן כי נשאר לנו בערך חודש או משהו כזה, והיינו צריכים תוך חודש לעשות בירור יהדות.
<אלק וילנסקי: אז הפנו אותנו לשורשים ובעזרת ארגון שורשים, בצורה די מהירה ודי יעילה – כל המסמכים סודרו ותוך שלושה שבועות קיבלתי את זה.
<שמעון הר שלום: רק אתמול התקבל האישור במזל טוב.
<אלק וילנסקי: כן.
יואל רזבוזוב: כן, שיהיה במזל טוב.
<שלום נורמן: אם אפשר להעיר משהו בנושא המקרים האלה.
<שלום נורמן: רק משפט קצר אחד.
<שלום נורמן: אפשר לעשות הבחנה.
<שלום נורמן: הממסד, בכל מה שהוא יכול לעשות, צריך לעשות הרבה יותר ולמנות עוד מברר, אבל לממסד לא תהיה אפשרות להגיע לברית המועצות לשעבר, לנבור בארכיונים וזה רק צוהר ושורשים עושים את זה היום, ואלה אולי המקרים היחידים שחלקם הוצגו פה, שרק כך אפשר לפתור אותם וצריך לממן את הפעילות הזאת שהיא חוץ ממשלתית.
יואל רזבוזוב: אנחנו עוד מעט נגיע לסוגית המימון.
יואל רזבוזוב: הרב שאול פרבר, יושב ראש מכון עתים.
יואל רזבוזוב: מכון עתים הגישו לנו גם מסמך לוועדה.
<שאול פרבר: ראשית כל תודה רבה שוב ליושב הראש, שאתה מציף את הדברים האלה.
<שאול פרבר: ראשית כל אתחיל עם הטוב.
<שאול פרבר: באמת מגיע כל הכבוד לכל העוסקים מלאכה משנים שונות שיושבים כאן, הרב רלב"ג יושב כאן, הוא תמך בסיפור הזה ממש מההתחלה במשרד האישי שלו, וארגון שורשים בעצם, וכאן אנחנו צריכים להגיד את זה, ארגון שורשים נולד והרב הר שלום הוא מבית מדרשו של המדינה.
<שאול פרבר: רק המדינה נטשה את הסיפור הזה באיזה שהוא שלב.
<שאול פרבר: סגרה את המשרדים שלה בברית המועצות לשעבר, באיזה שהוא שלב, נגד רצונו של מי שהיה אז מנכ"ל בתי הדין הרבניים והיום משמש כסגן שר הדתות, ומשום כך בעצם זה נשאר למגזר השלישי לטפל בנושאים האלה; וגם כן הרב מימון, שבאמת עושה ככל שביכולתו.
<שאול פרבר: אבל עם כל הטוב הזה, יש כאן כאוס מוחלט וצריכים להגיד את זה.
<שאול פרבר: צריכים לשים את זה על השולחן.
<שאול פרבר: יש הנחיות מהרב הראשי בנושא מי יכול לפתוח, מי צריך בעצם לעבור בירור יהדות.
<שאול פרבר: שמענו עכשיו מאלק ונשמע עוד שנייה סיפור מצמרר של מישהו שעבר בירור יהדות, עבר בית דין רבני, הייתה החלטה מבית דין רבני ובכל זאת, שוב פותחים את הסיפור, פותחים את תיבת הפנדורה.
<שאול פרבר: הדברים האלה הם מאד בעייתיים.
<שאול פרבר: כאן במסמך ששמנו על שולחן הכנסת אנחנו מנסים לתאר כמה הליכים מיידיים שאפשר לעשות, כי אנחנו מאד מאד מזדהים עם אמירות של הרב משה בארי, שצריכים הרבה יותר השקעה, אבל גם כן צריכים איזו שהיא חשיבה מחודשת על כל הסיפור הזה.
<שאול פרבר: באמת חשיבה מחודשת.
<שאול פרבר: אולי המשפט הכי חשוב, ואז אני אאפשר לרב פליקס לדבר קצת על המקרה המשפחתי שלו, זה שיש להתאים את הליכי בירור היהדות למציאות החיים במדינת ישראל.
<שאול פרבר: עכשיו, החיים במדינת ישראל הם גם כן חיי הלכה במידה מסוימת או אפילו במידה רבה וכרב אורתודוכסי אני מאמץ את זה.
<שאול פרבר: אני רוצה שיהיו כאן שיקולים אורתודוכסיים, הלכתיים לכל דבר ועניין, אבל אני נלחם ככל שביכולתי, ואפילו אם זה שופך הרבה מים קרים על מה שקרה כאן עד עכשיו, אני לא אאפשר למישהו ספציפי או לעמדה מסוימת או לאידיאולוגיה מסוימת, שמאד זינופובית ומאד חושד, במיוחד בעולים מברית המועצות לשעבר.
<שאול פרבר: זה לא אפשר להם לקבוע את העמדה ההלכתית המונוליתית.
<שאול פרבר: זה פשוט לא בא בחשבון, לא כיום ולא בעשור האחרון, ומשום כך אנחנו בעתים ממשיכים ללחום בסיפור הזה.
<שאול פרבר: אז יש כאן כמה הצעות פרקטיות.
<שאול פרבר: אני מקווה שהוועדה, ובהמשך גם כן הממשלה, תיקח בחשבון את הניסיון שלנו בסיפור הזה.
<שאול פרבר: ורק כדי לסבר את האוזן, בזמן שברוך השם אלכס, אתה מקבל אישור יהדות אתמול, אז המשפחה של רב אורתודוכסי שנמצא כאן לידי, המשפחה שלו נמצאת, או עד אתמול לפחות, הם נמצאים תלויים ועומדים בבית הדין הגדול אחרי חודשים, חודשים, חודשים של ערעורים ורק אתמול קיבלנו עוד מכתב מהרב הראשי, שבעצם שוב הדברים תלויים ועומדים בספק.
<שאול פרבר: אני אאפשר לרב פליקס שיספר את הסיפור המשפחתי שלו.
<שמעון פליקס: תודה, תודה לוועדה על האפשרות.
<שמעון פליקס: זה פשוט מאד, זה כואב מאד, זה אישי מאד.
<שמעון פליקס: לפני קצת פחות משנתיים הבן שלי הביא הביתה בחורה שעלתה ארצה בשנת 1990 עם כל המשפחה שלה, אמא, סבתא.
<שמעון פליקס: הסבתא לא ברוסיה, היא פה, היא חיה, בועטת, קיימת, בריאה ברוך השם.
<שמעון פליקס: הוא הביא אותה הביתה, הם חושבים להתחתן, זה לקח קצת זמן ובתור הורים לא רק דתיים, אני מלמד תורה 40 שנה, אשתי מלמדת תורה 40 שנה, פחדנו קצת, בכל זאת, רוסיה, בוא נקווה.
<שמעון פליקס: סיפרו את הסיפור, פגשנו את המשפחה.
<שמעון פליקס: סיפרו שבשנת 1991 היה ברור יהדות בבית דין בבת ים לאח, לבן דוד של הכלה, זאת אומרת הבן של הסבתא של הכלה מצד אמא כמובן, והחליטו שהוא יהודי בשנת 2011, לא הרבה זמן לפני שכל הסיפור הזה התחיל.
<שמעון פליקס: הדוד השני לא רק קיבל אישור יהדות, הוא התחתן ברבנות תל אביב.
<שמעון פליקס: אז ברוך השם, אנחנו היינו רגועים, הבנו שיש פה יהודיה עם אמא, עם סבתא, עם סיפור שואה וקירגיסטאן, וברחו, ופולין.
<שמעון פליקס: באמת סיפור מלא ושלם והיו שתי החלטות של בתי דין, אז היינו רגועים.
<שמעון פליקס: היינו כל כך רגועים, שלמרות שאני מכיר את הרב פרבר, לא הלכנו לא לעתים ולא לצוהר, אבל כמו צאן לבטח הבן שלי עם הכלה הלכו לבית דין בתל אביב, כי הם חשבו שאין פה בעיה בכלל.
<שמעון פליקס: היא עם תעודת זהות של יהודיה, החלטות בית דין, ופתאום אמרו שהכל לא תקף, לא קיים.
<שמעון פליקס: אנחנו הולכים, ומפה אני מצטט – רק לפי מסמכים.
<שמעון פליקס: החלטות בתי דין לא מעניינות א ותנו.
<שמעון פליקס: אנחנו לא יושבים פה, ואני מצטט את אב בית הדין בתל אביב – לא דנים פה בכלל.
<שמעון פליקס: זה לא בית דין בכלל.
<שמעון פליקס: הולכים רק לפי המסמכים ומה שהבורר יגיד.
<שמעון פליקס: אני לא פוסק, אבל אני רב, אני מלמד דת 40 שנה.
<שמעון פליקס: זה אנטי הלכתי.
<שמעון פליקס: זה לא לא הלכתי, זה אנטי הלכתי.
<שמעון פליקס: ככה לא מתנהלים כלפי החלטות בתי דין.
<שמעון פליקס: זו פשוט לא ההלכה.
<שמעון פליקס: בן האדם שעושה את זה, פשוט צריכים לפטר אותו.
<שמעון פליקס: צריכים להגיד – אולי אתה לא רב, אולי אתה אפילו-.
<שמעון פליקס: אוקיי.
<שמעון פליקס: רוצים להתחתן כבר.
<שמעון פליקס: הם הציעו לנו ללכת לבית דין לגיור.
<שמעון פליקס: הבחורה מאד לא רצתה, זה 20 שנה שהיא חיה כיהודיה, כמעט 30 שנה שהיא חיה כיהודיה.
<שמעון פליקס: האמא והסבתא מאד מאד כאבו את כל הסיפור הזה, אבל אני אילצתי את הבן שלי ואת הכלה שלו ללכת לבית דין לגיור, לבייש אותה, לגרום לה לבכות, הדיינים גרמו לה לבכות, ואני לתומי חשבתי שאנחנו הולכים לתהליך של גיור לחומרה.
<שמעון פליקס: בכל זאת, יש פה שתי החלטות בתי דין לגבי הסבתא והדודים, אז זה יהיה צ'יק צ'ק, דקה.
<שמעון פליקס: משום מה אין מסמכים מסודרים, הם באו מאוזבקיסטן, אין מסמכים מסודרים, המסמכים שיש להם משוחזרים והם הודו, אמרו מלכתחילה שהם משוחזרים.
<שמעון פליקס: הם לא שיקרו.
<שמעון פליקס: אף פעם לא טענו משהו שהם לא יכולים לטעון, ובית הדין בקריית גת אמרו לנו – אין כזה דבר אצלנו – גיור לחומרה.
<שמעון פליקס: זה תהליך, היא צריכה ללכת לבית כנסת כל שבת ודברים כאלה.
<שמעון פליקס: היא מאד כעסה, בכתה.
<שמעון פליקס: הבן שלי, שעד אז היה הבן שלי, עכשיו הוא מאד כועס על הדיינים, מאד כועס על הרבנים, מאד כועס על היהדות.
<שמעון פליקס: כל המשפחה הם מאד – ולמה אני פה?
<שמעון פליקס: כי הם לא רוצים.
<שמעון פליקס: הם לא רוצים לדבר על זה.
<שמעון פליקס: הדודים שאחד מהם התחתן והם ויש לו ילדים, הם מפחדים שיבואו ויחפשו אותם ויגידו שהם לא יהודים, כי אם הסבתא לא יהודיה אז כולם לא יהודים.
<שמעון פליקס: אז אני פה.
<שמעון פליקס: אני פה מבקש מהוועדה, אני יודע שזה לא המקום, אבל יש פה רבנים ואנשי שורשים, שניסו לעזור ומשום מה לא עזרו, אבל האמת היא שזו לא הבעיה שלהם.
<שמעון פליקס: כי הם לא צריכים לנבור, יש פה סבתא עם סיפור ועם תעודות ועם החלטות בית דין.
<שמעון פליקס: אז משהו פה רקוב עד היסוד.
<שמעון פליקס: עד היסוד.
<שמעון פליקס: אוהבים להגיד אתה רפורמי, אתה רפורמי.
<שמעון פליקס: אני לא מדבר ככה, אבל הם רפורמים.
<שמעון פליקס: הם לא יודעים מה זה הלכה.
<שמעון פליקס: אני חיתנתי את הבן שלי עם הבחורה הזאת - - -
אברהם מיכאלי: כבוד הרב, במחילה, את הסגנון הזה בוועדה כלפי דיינים וכלפי רבנים, אני חושב שממך אני לא מצפה לשמוע.
אברהם מיכאלי: כל הביקורת המשפטית שלך והטיעונים שלך ראויים שישמעו במקום הנכון.
<שמעון פליקס: אתה מסכים איתי שזה אנטי הלכתי להפוך על פיה - - -
אברהם מיכאלי: אתה לא היית אומר את אותו דבר על שופט שלום או מחוזי, מילים כאלה פה בוועדה הזאת.
אברהם מיכאלי: אז בבקשה, במתינות.
אברהם מיכאלי: אתה יכול לחלוק על כל רב, זכותך ללכת לבית הדין - - -
<שמעון פליקס: אז זה מה שאני - - -
אברהם מיכאלי: לא, אתה מדבר פה בוועדה דברים נגד רבנים ונגד דיינים - - -
<שמעון פליקס: נכון.
אברהם מיכאלי: אז עם כל הכבוד, זה לא ראוי לשמוע את זה ממך כרב.
<שמעון פליקס: עם כל הכבוד, כל אחד שיודע קצת הלכה יודע ש - - -
אברהם מיכאלי: סליחה, לא, לא, לא כל אחד מחליט בענייני דיינות.
<שמעון פליקס: עוד פעם, אני לא מכיר אותך, אני - - -
אברהם מיכאלי: קודם כל אתה לא צריך להכיר אותי, אתה בכנסת ואני חבר כנסת ואני מעיר לך את זה כהערה ציבורית.
אברהם מיכאלי: אתה מדבר כרגע בהכללה.
אברהם מיכאלי: בבקשה ממך, במתינות.
אברהם מיכאלי: אתה בסוף מקלקל לך, לעצמך אתה מקלקל.
<שמעון פליקס: אני אשתדל.
<שמעון פליקס: נשתדל.
<שמעון פליקס: אז אני אסכם.
יואל רזבוזוב: הרב פליקס, תסכם.
יואל רזבוזוב: יש לנו כאן גם נציג של הרבנות הראשית ואנחנו ניתן לו להגיב.
<שמעון פליקס: אני אסכם בחצי משפט.
<שמעון פליקס: יש פה כנראה פרוצדורה שלא חשוב מה החליטו כבר בבתי דין, ברבים, פעמיים – פעם בבת ים ופעם בתל אביב, וגם חתונה עם הרבנות של תל אביב – לא חשוב לאף אחד.
<שמעון פליקס: הם פותחים את הכל מחדש, הולכים רק על פי מסמכים שזה אנטי הלכתי בעליל.
<שמעון פליקס: זה תהליך שלא ייעשה, זה מעשה שלא ייעשה, ואני טוען, אני לא יודע אם זה זינופוביה, אני לא מכיר מספיק, אני מכיר מהבעיה האישית שלי.
<שמעון פליקס: אני לא יודע עם זה זינובופיה, לא יודע אם מסתכלים על זה שהעולם החרדי לא מסכים למשהו, אני לא יודע, אבל יש פה עיוות דין ברור, ואני בטוח שזה לא קרה רק לנו.
יואל רזבוזוב: אני לא בקיא בהלכה, אבל יש נקודה שאני מסכים, שהרבה אנשים שנקלעים לסיפורים מהסוג הזה הם מתרחקים מהדת ומהמסורת ומכל דבר שקשור.
יואל רזבוזוב: בואו ניתן את רשות הדיבור לרב יצחק רלב"ג, חבר מועצת הרבנות הראשית והאחראי על נישואין ברבנות ירושלים, בבקשה.
<יצחק רלב"ג: טוב, כבוד יושב הראש, אני שמח ומכבד את זה שהזמנתם אותנו להופיע בפני הוועדה.
<יצחק רלב"ג: לדעתי, הטיפול בבעיה הזו היא מאד מאד מאוחר, כמו שיושב הראש אמר או שמישהו אחר כאן הזכיר, שמה פתאום נזכרנו עכשיו לטפל בנושא של ברור יהדות, בשעה שהבעיה התחילה בשנת 1990, אז היה מאסות של כל ה - - -
יואל רזבוזוב: אגב, אני חושב שיש תשובה לזה למה עכשיו התעוררנו – כי בדיוק הגל של שנות ה-90, עכשיו הילדים גדלו, הולכים לרבנות בשביל להתחתן והסבתות והסבים הולכים ונעלמים וזאת הבעיה.
יואל רזבוזוב: רק עכשיו הבעיה צפה.
יואל רזבוזוב: היא הייתה באוויר, אבל היום זה הכי רגיש.
יואל רזבוזוב: אנשים ביום הכי מאושר בחייהם נתקלים בבעיה ואנחנו כאן בשביל לעזור להם.
<יצחק רלב"ג: בסדר.
<יצחק רלב"ג: אז אני רוצה לומר ככה, רבותי, אנחנו פה דנים לגבי ברור יהדות, אז אנחנו קבענו שאי אפשר לכלול את הכל בבת אחת – עולי אתיופיה ועולי ברית המועצות ועולי ארצות הברית.
<יצחק רלב"ג: כל נושא בפני עצמו.
<יצחק רלב"ג: אינה דומה הבעיה של ארצות הברית לברית המועצות, ולכן אני חושב שבכל דבר ודבר צריך לדון לגופו של עניין.
<יצחק רלב"ג: בגדול, כל הנושא הזה של ברור יהדות, אז החל משנות ה-90, צריכים להזכיר, אני רואה חובה להזכיר גם את היהודים שכבר לא נמצאים כאן בין החיים.
<יצחק רלב"ג: היה את רבי יצחק זילבר, אחד מהאנשים החשובים מהעלייה הרוסית, שהוא תרם הרבה מאד לנושא הזה של ברורי היהדות.
<יצחק רלב"ג: היה גם את ד"ר רייז, שגם כן עשה עבודה יוצאת מן כלל בקרב הנושא בכל בתי הדין ועשה עבודה גדולה, ולצערי הרב הגיע לגיל כזה שאמרו לו שהוא חייב לעזוב.
<יצחק רלב"ג: אני חושב שהוועדה צריכה למצוא את הדרך איך להעסיק אותו, להמשיך להעסיק אותו, כי הוא תורם תרומה חשובה.