GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שרה כהן: מי שמרגיש שהכי פחות יש לו כתובת בבית הספר, זאת האוכלוסייה של יוצאי אתיופיה ילידי הארץ וזה הנתון האחרון אליו רציתי להתייחס בהקשר של הדיון הזה.
<שרה כהן: אלה הנתונים שכרגע ידועים לנו.
<שרה כהן: לפחות מבחינתי אני אומר משפט שאמרתי גם אתמול בדיון שקשור לנושא של המשטרה.
<שרה כהן: יש את אמנת רוטרדם משנת 1968 שמסדירה את הנושא של שיטור בחברה מרובת תרבויות.
<שרה כהן: זאת אומרת, יש שם שורה של המלצות מה מדינה בתוכה יש קבוצות מוצא שונות או מיעוטים שונים, מה חשוב שהיא תיעשה כדי שהיא תוכל להתאים את עצמה ולהנגיש יותר את השירותים שלה לטובת הטיפול באוכלוסייה.
<שרה כהן: חלק מתוך ההמלצות קשור לנושא של הכנסה של אנשי מקצוע, במקרה הזה חוקרים שהם גם חוקרי נוער וגם חוקרי אלימות במשפחה שהם דוברי שפת העולים.
<שרה כהן: בנוסף הכשרה שוטפת של המשטרה כך שלא תהיה הכשרה שהיא חד פעמית ויבואו ויאמרו שסימנו וי ובזה סיימו אלא חלק מתוך הכשרה יינתן לאורך זמן.
<שרה כהן: בנוסף, הקפדה על כך שמה שנעשה, שהפעולה תיעשה באופן אינטגרטיבי כך שהמסרים שבאים למשל מההנהלה או מהגורמים הבכירים יחלחל לרמה של תפקוד בשטח של מי שנמצא וחשוף מול האוכלוסייה.
<שרה כהן: בנוסף, שיתוף של קהלי היעד עצמם, של האוכלוסיות, ולא רק ממקום של חולשה אלא ממקום של חוזק.
<שרה כהן: בנוסף, עידוד ההתנדבות לדוגמה בסיירות הורים, עידוד של ההתנדבות ביצירה של גישור בקשר בין המשטרה לבין קבוצות המוצא השונות.
<שרה כהן: זאת אומרת, יש שורה של צעדים שגם המשטרה עצמה ראוי שתעשה.
<שרה כהן: אני חושבת שיש תשתית שאפשר להתקדם אתה.
<שרה כהן: אנחנו נמצאים כרגע בשולחנות עגולים בנושא של עולי אתיופיה יחד עם השולחן של המשרד לביטחון פנים והנושא הזה של תחושת התנכלות יתר באוכלוסיית עולי אתיופיה עלה בו.
<שרה כהן: המשמעות היא שכרגע באמת צריך לעשות איזושהי עבודה הרבה יותר מובנית ואסטרטגית בתוך המערכת של אכיפת החוק כך שהיא תתאים את עצמה יותר לאוכלוסייה באופן הזה שגם ירגישו הרבה יותר פתוחים ונגישים, שהעולים עצמם יוכלו לבוא ולהתלונן ולא לבוא עם תחושה של חרדה שאם הם מתלוננים, אחר כך זה יחזור אליהם כמו בומרנג.
<ליזה ניקולאיצ'וק: אם אפשר, אני רוצה להתייחס.
יואל רזבוזוב: תתייחסי ואחרי כן נציגת משרד החינוך.
<ליאת קליין: לפני ליזה אני רוצה לומר לך, שרה, שההערה שלך חשובה והיא במקומה.
<ליאת קליין: גם אצלנו אין נתונים על כך שזה קורה יותר בקרב אוכלוסיות של עולים אבל כן התחושה שלנו היא שהמענה, ההנגשה והקושי באיתור הוא גבוה יותר בקרב עולים.
<ליאת קליין: לזה צריך לתת מענה.
<ליאת קליין: זה לא קורה שם יותר ויש קושי מיוחד בקבוצות של עולים בטיפול ובמענים שאנחנו נותנים.
<שרה כהן: עשוי להיות שיהיה יותר.
<שרה כהן: אנחנו אומרים שאוכלוסייה שהיא פגיעה יותר, היא יכולה להיות חשופה יותר.
<שרה כהן: אנחנו צריכים לשמור כל הזמן – וזה אחד הדברים היום – להתמודד נגד אפליה, נגד סטיגמה, נגד גזענות וזה חלק מתוך מה שמערכת שלטון החוק שלנו במדינה כל הזמן צריכה להקפיד על זה.
<שרה כהן: אין כאן אפס.
<ליזה ניקולאיצ'וק: לנו דווקא יש פחות ביקורת על משרד החינוך.
<ליזה ניקולאיצ'וק: אנחנו מדברים גם על פער בין הורים לילדים.
<ליזה ניקולאיצ'וק: לדוגמה, אנחנו מלווים עכשיו ילדה שעברה פגיעה מינית והיא לא מדברת רוסית וההורים שלה לא מדברים עברית.
<ליזה ניקולאיצ'וק: איך יכול להיות ש-14.5 שנים ילדה שנולדה כאן חיה במשפחה ואין תקשורת בינה לבין ההורים ואף אחד לא שם לב לזה?
<ליזה ניקולאיצ'וק: המשפחה שלה היא מערכת החינוך, לצערנו, אבל אימא ואבא קיימים לידה בלי שום יכולת לתקשר עם הילדה.
<ליזה ניקולאיצ'וק: זה פרדוכס שבחיים לא שמעתי עליו.
<ליזה ניקולאיצ'וק: יש משהו בפערים.
<ליזה ניקולאיצ'וק: משרד החינוך משקיע שם המון אבל יש משהו מפוספס בהשקעה בילדים ובמבוגרים ביכולת של האינטגרציה של הדור האחר.
<ליזה ניקולאיצ'וק: הילדים שלנו הרבה יותר מפותחים והם גררו אותה ללכת ולהתלונן.
<ליזה ניקולאיצ'וק: יש כאן משהו שאנחנו צריכים לשים זרקור ולאו דווקא על הילדים כי שם הם מטפלים בזה טוב אלא בשכבה אחרת של אנשים שהם חסרי אונים, שהם מוטרדים הרבה יותר והם פחות מכירים את החוק.
<ליזה ניקולאיצ'וק: זאת האוכלוסייה וזאת השכבה.
יואל רזבוזוב: תודה לשרה כהן.
יואל רזבוזוב: נציגת משרד החינוך, שוש צימרמן, אגף תכנית סיוע ומניעה.
<שוש צימרמן: מנהלת אגף תכניות.
<שוש צימרמן: אני רוצה להתייחס לנושא משלושה היבטים.
<שוש צימרמן: ההיבט הראשון הוא לספר שהחל משנת 2009 המשרד מוביל תכנית מערכתית כוללת למניעת אלימות כאשר המוקד של התכנית – אנחנו הבנו שאלימות היא בעיקר סימפטום והדגש הוא לא רק על הרתעה ועל גבולות אלא על פיתוח תחושת שייכות של התלמידים לבתי הספר.
<שוש צימרמן: התכנית הזו עובדת והיא מתחילה עם שאלון – שאלון ניטור או משתמשים בנתונים מהמיצ"ב או שאלון מיוחד - והיא בונה תכנית ספציפית לכל בית ספר לפי התוצאות שעולות כאשר הדגש הוא על חיזוק הדיאלוג בין מורים לתלמידים ובין תלמידים לתלמידים.
<שוש צימרמן: יש לנו תוצאות מאוד מאוד יפות של עשרות אחוזי הפחתה באלימות משנת 2009, אז התחלנו בצורה מואצת בתהליך הזה.
<שוש צימרמן: אפשר לראות את זה גם בסקרים הדו-שנתיים של רמ"ה.
<שוש צימרמן: אני רוצה לומר שהתכנית מיושמת בכל שנה בכ-900 בתי ספר וכל שלוש-ארבע שנים היא עוברת לבתי ספר חדשים, כך שאנחנו מקווים שתוך כעשור אנחנו נצליח לכסות את כל בתי הספר.
<שוש צימרמן: בתי ספר שעוזבים אותם מקבלים המשך אחזקה.
<שוש צימרמן: זה היבט אחד שהוא באמת חשוב.
<שוש צימרמן: אנחנו יודעים שהקושי של עולים הוא בהרגשת הניכור וחוסר הרגשת השייכות, וזה אחד ממוקדי העבודה.
<שוש צימרמן: נושא אחר שאני רוצה להדגיש הוא שמאז נכנס השר פירון לעבודה, הוא שם על סדר היום את הנושא "האחר הוא אני" וכל בתי הספר מחויבים להשקיע עבודה חינוכית, גם ערכית, בנושא הזה.
<שוש צימרמן: זה כולל את כל מערכת החינוך וזה מחייב וכל הזמן אנחנו מציעים לשדה תכניות אבל מאוד חשוב לנו שכל בית ספר יפתח את המודל שמתאים לו לעבודה חינוכית בתחום הזה.
<שוש צימרמן: הסוגיה השלישית.
<שוש צימרמן: יש לי נתון אחד שממש מתייחס לסוגיה הזאת.
<שוש צימרמן: בשאלון המיצ"ב יש חלק שבודק אקלים בית ספר ויש שם שאלה ששואלת: בחודש האחרון מישהו מהתלמידים לעג לי בגלל צבע העור, המוצא או הדת.
<שוש צימרמן: יש לי נתונים משנת תש"ע, זאת אומרת, של חמש שנים.
<שוש צימרמן: אנחנו רואים ירידות של עשרים אחוזים בתשובה לשאלה.
<שוש צימרמן: מלכתחילה התשובה לשאלה הזאת, הנתונים הגבוהים ביותר הם 15 אחוזים מהתלמידים שענו כך.
<שוש צימרמן: אנחנו רואים ירידה של עשרים אחוזים בקרב תלמידי יסודי וחטיבת הביניים, ולצערי אנחנו רואים יציבות בקרב תלמידים מהחטיבה העליונה.
<שוש צימרמן: זאת אומרת, במשך חמש שנים הייתה מעט ירידה ומעט עלייה למדידה הראשונה.
<שוש צימרמן: אני חושבת שכמשרד חינוך, שמבחינה ערכית התפיסה של לקבל את הזולת ולהתייחס אל הזולת היא תפיסה ערכית מאוד רווחת וכרגע מקודמת ומבחינתנו, מבחינת האגף שאני מנהלת, וההתערבות הספציפית לאלימות, אנחנו שמים את המוקד על יצירת קשר ותקשורת בבית הספר.
יואל רזבוזוב: תודה על העדכון.
יואל רזבוזוב: אני יכול לציין את משרד החינוך ואת התכנית שמוביל שר החינוך, הרב שי פירון, "האחר הוא אני".
יואל רזבוזוב: אני יכול להשוויץ כאן היום ולספר שאתמול בהפתעה אשתי זכתה בפרס כיתה חברתית של מחוז תל אביב והם דווקא טיפלו בילדה שהיא בת עולים שהיה אתה איזשהו סיפור שלא משנה מהו והם ככיתה התגייסו ועשו למענה, דבר שגיבש את כל הכיתה.
יואל רזבוזוב: אני רואה את התכנית הזאת והיא באמת משפיעה על כל התחרויות ורואה שמנסים להכניס את הערכים לתוך מערכת החינוך.
יואל רזבוזוב: אני חושב שזאת הדרך לקבל את "האחר הוא אני" ואני שמח על כך שאתם עושים את זה.
יואל רזבוזוב: עדיין אנחנו שומעים על בעיות וכבר טיפלנו בכמה מקרים, אבל תמיד יהיו בעיות.
יואל רזבוזוב: העיקר שהמגמה תהיה חיובית ולהילחם היכן שנתקעים, זה חשוב.
יואל רזבוזוב: הייתי רוצה לתת את רשות הדיבור לעורכת הדין בת חן משינסיקי מטבקה, מרכז לסיוע משפטי וסנגוריה קהילתית ליוצאי אתיופיה.
<בת חן משינסיקי אבן: תודה.
<בת חן משינסיקי אבן: אני רוצה לתת דוגמאות של מקרים בהם אנחנו טיפלנו.
<בת חן משינסיקי אבן: עמותת טבקה מטפלת במקרים של אפליה, במקרים של אמירות גזעניות, במקרים של אלימות ובכל הדברים שהם רלוונטיים גם לישיבה של היום.
<בת חן משינסיקי אבן: למרבה הצער יש משהו שמשותף לעולים יוצאי אתיופיה ואינו משותף לעולים אחרים.
<בת חן משינסיקי אבן: הורי נולדו בליטא ובאוקראינה, אני נחשבת עולה חדשה אבל אני לא נחשבת עולה ואני לא בטיפול משרד הקליטה.
<בת חן משינסיקי אבן: כך גם דובר בנתונים של שרה כהן לגבי תחושת הביטחון האישי הנמוכה ביותר שהיא בקרב יוצאי אתיופיה ילידי הארץ.
<בת חן משינסיקי אבן: זה משהו שמאוד מאוד חשוב לשים לב אליו ולהתעכב עליו כיוון שהם נחשבים עדיין לעולים, גם מבחינת הציבור, גם מבחינת החברה, גם מבחינה ממשלתית.
<בת חן משינסיקי אבן: זה לדעתי מקור תסכול מאוד מאוד גבוה.
<בת חן משינסיקי אבן: כאשר אדם מגיע לבילוי בתל אביב, בחור צעיר שלמד ועובד בחברה מפורסמת וגדולה, חברת הייטק, אז הוא פוגש בשוטר.
<בת חן משינסיקי אבן: מפגש מקרי עם שוטר שלא היה לו כל בסיס ופתאום הוא הופך להיות אתיופי.
<בת חן משינסיקי אבן: פתאום קורה משהו שכל מה שהוא עושה בחייו נמחק ונעלם ומה שנשאר זאת החזות וכל הסטיגמות שנלוות אליה.
<בת חן משינסיקי אבן: אני יכולה לספר על מקרים שקורים בכל מקום ובכל תחומי החיים שיוצאי אתיופיה נתקלים בהם, אם זה בעבודה, אם זה בבית הספר, אם זה באוטובוס, אם זה בקיוסקים.
<בת חן משינסיקי אבן: ממש בכל תחומי החיים ניתן להיתקל בתופעות גזעניות שהן אלימות לכל דבר.
<בת חן משינסיקי אבן: כרגע יש לנו שני מקרים שאני אישית מטפלת בהם של אמירות גזעניות באוטובוס על ידי נהגי אוטובוסים, אמירות מאוד מאוד קשות שלא קדמה להן שום התגרות ושום ויכוח מהותי, וגם אם מדובר בסיטואציה של ויכוח, לצערי הגלישה להערות גזעניות היא מאוד מאוד מהירה.
<בת חן משינסיקי אבן: מהבחינה הזאת אני חושבת שמאוד מאוד חשוב להשקיע בחינוך.
<בת חן משינסיקי אבן: לגבי התכנית שהוזכרה כאן על ידי משרד החינוך, אני חושבת שמאוד מאוד חשוב להשקיע בחינוך הזה אבל בחינוך הזה גם לכלל האוכלוסייה.
<בת חן משינסיקי אבן: כלומר, כמובן שהחינוך מתחיל מגיל צעיר אבל אני חושבת שצריך לטפל בכלל התחומים, בכלל נותני השירותים.
<בת חן משינסיקי אבן: מאוד מאוד חשוב.
<בת חן משינסיקי אבן: דבר נוסף הוא מה שקורה לאחר המפגש הזה, ההנגשה.
<בת חן משינסיקי אבן: הנגשה שפתית והנגשה תרבותית של גופים שיכולים לטפל בדברים האלה.
<בת חן משינסיקי אבן: ברגע שקורה משהו כזה לאדם, הוא חש שמסתכלים עליו כעל עולה, כעל נחות, כעל מישהו שהוא לא חלק מהחברה הישראלית.
<בת חן משינסיקי אבן: צר לי מאוד אבל אני מדברת עם הרבה אנשים שמפרידים בין עצמם לבין ישראלים ואני מדברת גם על ילידי הארץ.
<בת חן משינסיקי אבן: כלומר, לבנים הם ישראלים והאדם כאתיופי הוא לא ישראלי כיוצא אתיופיה וזאת הפרדה מאוד מאוד כואבת לשמיעה ומאוד מאוד עצובה.
<בת חן משינסיקי אבן: אני חושבת שרק אם באמת תהיה כאן קבלה אמיתית בכל תחומי החיים, ההפרדה הזאת, אפילו כתחושה אישית, תיפסק.
<בת חן משינסיקי אבן: לצערי אני לא רואה שזה מתקדם לשם.
<בת חן משינסיקי אבן: רק בשנתיים האחרונות טיפלנו ב-31 מקרים של אמירות גזעניות.
<בת חן משינסיקי אבן: חלק מהמקרים הגיעו לבתי המשפט וחלק לצערי לא כי אני מאמינה שההרתעה הזאת הציבורית היא אחת מדרכי החינוך של הציבור הרחב, כי אם לא מבינים את זה כדבר בסיסי, צריך להבין את זה דרך פסקי דין ודרך הכיס.
<בת חן משינסיקי אבן: טיפלנו בכעשרים מקרים של אלימות משטרתית, של מפגשים טעונים מאוד מול המשטרה.
<בת חן משינסיקי אבן: הפניות שמגיעות אלינו הן טיפה בים.
<בת חן משינסיקי אבן: הרבה מאוד אנשים בכלל לא פונים, הרבה מאוד אנשים שנפגעים מאלימות על כל סוגיה בכלל לא פונים, לא מרגישים שיש להם למי, מרגישים שגם אם הם יפנו – התלונה שלהם לא תטופל כמו שצריך, לא מרגישים שיש להם עם מי לדבר גם מבחינת ההנגשה השפתית וגם מבחינה של הבנה תרבותית.
<בת חן משינסיקי אבן: נאמר קודם על ידי נציגת מרכז הסיוע שהיה חשש של הורים להתלונן כי יודעים שייקחו להם את הילדים.
<בת חן משינסיקי אבן: לצערי זאת בעיה מאוד מאוד גדולה בקרב יוצאי אתיופיה.
<בת חן משינסיקי אבן: לא מעלים קשיים כי יודעים שזה מה שיקרה ואני חווה את זה בעבודה היום יומית שלי עת אני רואה מקרים בהם משפחות מפורקות ומושמת זכוכית מגדלת על ילדים בזמן שלגבי משפחה ישראלית ילידת הארץ, משפחה ישראלית רגילה, גם אם היא במצב סוציו אקונומי דומה, זה לא היה קורה.
<בת חן משינסיקי אבן: אכן יש בעיה מאוד מאוד גדולה של אמון ברשויות ולדעתי זה גם משהו שצריך לטפל בו.
<בת חן משינסיקי אבן: אני חושבת שההנגשה היא הדרך הראשונה שצריך לטפל בה.
יואל רזבוזוב: כל הכבוד לכם על העשייה.
יואל רזבוזוב: זה משהו שבכנסת הזאת, גם מבחינת ההנגשה, נקבעו חוקים גם לגבי המערכת הרפואית וגם לגבי משרדי הרווחה, הביטוח הלאומי וכולי, וגם לגבי הוצאת ילדים מהבית וכאן יש עכשיו רפורמה גדולה במשרד הרווחה.
יואל רזבוזוב: אני מקווה שהדברים יתממשו ואכן העולים ירגישו יותר בטוח וישתפו יותר.
יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי, אנחנו צריכים לעשות גם הסברה וגם לחנך את המערכות להפעיל שיקול דעת.
יואל רזבוזוב: לא כל אחד עבריין אלא שהרבה פעמים מגיעים עם סטיגמות מסוימות גם במערכות הגדולות, ואנחנו מבינים ויודעים את זה.
יואל רזבוזוב: אבל כמו שאמרתי יש לכם אלת הפלטפורמה של הוועדה.
יואל רזבוזוב: אם יש לכם מקרים שאתם נתקלים בהם, אנחנו נשמח לעזור לכם בהנעת המערכות השונות.
יואל רזבוזוב: רשות הדיבור למשרד לביטחון פנים, אילני אבבה קמפינו, מנהלת תחום עולים וכפרי נוער.
<אילני אבבה קמפינו: שלום.
<אילני אבבה קמפינו: אני עובדת במשרד לביטחון פנים באגף מצילה.
<אילני אבבה קמפינו: תוך כדי הצגת הדברים לגבי מה אנחנו עושים באגף, אני אתייחס ברשותך גם לכמה דברים שעלו כאן בדיון ובכלל להתייחסות של המשרד בנוגע לעולים.
<אילני אבבה קמפינו: המדיניות של המשרד לביטחון פנים בכלל לגבי עבודה עם עולים – גם עולים חדשים – היא כמה שפחות, ככל הניתן, הפעלת תכניות בתחום של מניעת פשיעה בעבריינות, קבוצות הטרוגניות ולא קבוצות הומוגניות.
<אילני אבבה קמפינו: אם נמשיך להפעיל קבוצות הומוגניות ונפתח עוד משרד לביטחון פנים שמטפל בעולים חדשים, זה לא יהיה נכון.
<אילני אבבה קמפינו: תמיד תהיה תחושת ניכור, תמיד אנחנו נרגיש שונים מאחרים, גם יוצאי חבר העמים וגם יוצאי אתיופיה, ואני מאוד מודעת ואנחנו מכירים ויודעים גם את השוני בקרב העולים מחבר העמים כאשר בתוכם נמצאים גם הקווקזים ויש את הבוכרים הוותיקים שהם כבר דור שלישי ברמלה-לוד.
<אילני אבבה קמפינו: המשרד די מודע לכך ומראש אנחנו לא מקצים ונדרשים ומתבקשים על ידי גורמים חיצוניים – גם עמותות וגם גופי ממשלה – להקצות תקציבים לעולים ואנחנו מתעקשים לא להקצות תקציבים ייעודי שמיועד לעולים אלא תשלבו את העולים בתכניות הקיימות ויש לנו איקס תקציב שבתוכו תפעילו, אלא אם כן – והיו לנו – יש תכניות ייחודיות אבל המגמה הייתה באמת עם יעדים ברורים לחלוטין שלאחר שנה, עם הערכות מצב שאנחנו עושים באמצע השנה לראות היכן התכנית עומדת, נשלב.
<אילני אבבה קמפינו: לא ממשיכים קבוצות ייחודיות.
<אילני אבבה קמפינו: אנחנו מאוד מאמינים בתפיסה הזאת ואנחנו משקיעים.
<אילני אבבה קמפינו: אני יכולה להתייחס כרגע – בהמשך אני אשמח להעביר כי אין לי את זה כאן – לתקציב של האגף כאשר מהפילוח שלי כשלושים אחוזים מהתקציב שלנו הולך לקבוצה של עולים, לאלה שנחשבים עולים, גם יוצאי חבר העמים וגם יוצאי אתיופיה ואני מתייחסת לכולם.
<אילני אבבה קמפינו: ולדעתי יש מחקרים, חוץ מהמחקרים של מכון ברוקדייל, ובאמצעות גוגל אנחנו מוצאים אין סוף מחקרים בנושא של אלימות כלפי עולים, ואנחנו גם שוכרים שירות של סטודנטים באוניברסיטאות כדי שיעשו את העבודות שלהם בתחומי העשייה שלנו.
<אילני אבבה קמפינו: יש מחקרים ואלה לא רק מחקרים בודדים או המחקרים ששרה הציגה כאן.
<אילני אבבה קמפינו: גם אנחנו, גם יוצאי אתיופיה – ואני מניחה גם יוצאי חבר העמים – אנחנו לא רוצים שיתייחסו אלינו כשונים.
<אילני אבבה קמפינו: אנחנו לא רוצים שיתייחסו אלינו כך.
<אילני אבבה קמפינו: זיוה, כמה שנים אנחנו בארץ?
<אילני אבבה קמפינו: אני יותר מ-25 שנים בארץ, סיימתי תיכון בארץ, סיימתי תואר ראשון ותואר שני, ואני כמו כולם.
<אילני אבבה קמפינו: בהרצאות שאני נותנת, אחת השאלות שאני שואלת את המשתתפים בקהל, אני רושמת שמות וכותבת עליהם תפקיד.
<אילני אבבה קמפינו: לא מראה את התפקיד ולא מוציאה את השקף אלא שואלת את כולם מה כל אחד עושה.
<אילני אבבה קמפינו: אם עולה לי השם דני אבבה, כולם יגידו מג"ב או כל תפקיד אחר.
<אילני אבבה קמפינו: אם זה שם משפחה רוסי, כולם יאמרו רופא או מהנדס.
<אילני אבבה קמפינו: אם זה שם משפחה אשכנזי, עורך דין מצליח או משהו אחר.
<אילני אבבה קמפינו: אני מדברת על מורים, על אנשי חינוך שבאמת אי אפשר למחוק את הדעות הקדומות.
<אילני אבבה קמפינו: אז אני אומרת שמורה נכנסת לכיתה ד', היא רואה את הילדה שלי בכיתה, מבחינתה היא רואה ילדה אתיופית בכיתה ד' והיא לא רואה ילדה בכיתה ד' בת תשע עם צרכים של ילדה בת עשר, מאפייני התנהגות של ילדה בת עשר כמו כולם.
<אילני אבבה קמפינו: קודם כל היא ילדה.
<אילני אבבה קמפינו: היא לא קודם כל אתיופית או רוסיה ואחר כך המאפיינים האחרים של אותה ילדה.
<אילני אבבה קמפינו: אני חושבת, ובאמת אני מאוד מאמינה – וזיוה מכירה אותי שנים – שאנחנו צריכים להשקיע ולחזק את העוצמות הפנימיות של הפרט ולא את הקהילה כאילו תבינו אותנו, אנחנו בסדר, גם לנו עושים עבירות.
<אילני אבבה קמפינו: לא.
<אילני אבבה קמפינו: אם יהיו לנו מספיק עוצמות, מספיק חוזק, כל אחד ברמה האישית שלו, הוא ייפגע פחות, יהיה פחות חשוף, ירגיש תחושת ביטחון.
<אילני אבבה קמפינו: אם יש לך תחושת ביטחון, כל הכבוד לאלה שפונים לעורכי דין שמייצגים אותם ותובעים כי גם זה מראה על חוזקה.
<אילני אבבה קמפינו: לא כולם פונים לעורכי דין אלא יש כאלה שמחזירים מכות לשוטר.
<בת חן משינסיקי אבן: במקרה ההוא, רק כדי לדייק כי לא רציתי לחשוף הכול, הסיפור ההוא נגמר בתקיפה ובמעצר כוזב.
<בת חן משינסיקי אבן: תקיפה של השוטר.
<אילני אבבה קמפינו: אני לא תקפתי אבל סליחה שאני אומרת, גם כלפי הייתה אלימות ואני עובדת המשרד אבל אני כמובן לא החזרתי וזה טופל.
<אילני אבבה קמפינו: בחברה בכלל, זה מה שאני לפחות מלמדת גם את הבנות שלי וזה עובד מאוד יפה, ויש לי שלוש בנות, אני תמיד מחזקת אותן ולא את הסביבה.
<אילני אבבה קמפינו: הזמרת אסתר רדא התראיינה בטלוויזיה .
<אילני אבבה קמפינו: בזמנו היא גרה בקריית ארבע, היא חזרה מבית הספר בוכה ואמרה לאימא שלה שאמרו לה כושית והיא אמרה שהיא לא הולכת למחרת לבית הספר.
<אילני אבבה קמפינו: מה אימא שלה ענתה לה?
<אילני אבבה קמפינו: צפיתי בתכנית עם כל המשפחה.
<אילני אבבה קמפינו: אימא שלה אמרה לה: אז מה?
<אילני אבבה קמפינו: את לא כושית?
<אילני אבבה קמפינו: מה הסיפור שלך?
<אילני אבבה קמפינו: מה לא הולכת לבית ספר?
<אילני אבבה קמפינו: היא סיפרה שהתפתחה שיחה מאוד יפה בינה לבין אימה, לא להתייחס ולא לגרום לכך שזה יגמור אותה, שהיא תתמוטט ותלך לדרכים לא טובות בחיים.
<אילני אבבה קמפינו: באגף אנחנו עובדים בשבעים רשויות מקומיות וב-24 כפרי נוער.
<אילני אבבה קמפינו: אני חייבת לציין שאנחנו עובדים בשלושה כפרי נוער עם נתונים מאוד טובים ועם הישגים אדירים במגמה ללימודי משטרה.
<אילני אבבה קמפינו: אנחנו עובדים עכשיו על הקמת פנימייה ללימודי כבאות והצלה כאשר בכל המקומות אנחנו דואגים שיהיו עולים חדשים.
יואל רזבוזוב: סגרנו עם מערכת הכבאות שיקבלו כל שנה בין 15 ל-20 עולים והם התחייבו לכך.
יואל רזבוזוב: היה כאן נציב הכבאות והוא התחייב בפני הוועדה שהוא מקבל אותם כל שנה.
<אילני אבבה קמפינו: נכון.
<אילני אבבה קמפינו: לא מזמן נפתחו תקנים במשטרת ישראל.
<אילני אבבה קמפינו: אנחנו עושים להם גם את כיתות המכינה וגם עולים חדשים נכנסים.
<אילני אבבה קמפינו: האגף שלי מממן ומפעיל את ההכשרה של העולים החדשים לכניסה למשטרת ישראל.
<אילני אבבה קמפינו: קורים דברים טובים מאוד.
<אילני אבבה קמפינו: אני חייבת לומר שמי שמכיר את פנימיית הודיות שהיא פנימייה לא כל כך חזקה, ילדה בוגרת ממוצא רוסי עשתה 48 יחידות בגרות וזה בפנימייה שאני לא חושבת שפעם היו עושים יחידה אחת.
<אילני אבבה קמפינו: ההישגים הם מאוד יפים.
<אילני אבבה קמפינו: קורים דברים מאוד טובים.
<אילני אבבה קמפינו: בחופשת פסח היו 26 תלמידים שסיימו קורס טיס אזרחי מתוכם שישה חבר'ה יוצאי אתיופיה.
<אילני אבבה קמפינו: בנוסף לכך סיימה בוגרת הפנימייה לימודי רפואה.
<אילני אבבה קמפינו: קורים דברים מאוד מאוד טובים.
יואל רזבוזוב: האינטגרציה עובדת.
<אילני אבבה קמפינו: בסך הכול מה שאני רוצה לומר באמירה שלי זה שבאמת כמה שיותר להתעסק בתכניות הטרוגניות, לשלב כמה שיותר ולחזק את הפרט ולא להשקיע מאמצים או לפתוח עוד גוף ועוד גוף שמטפל בעולים כאשר הם כבר שלושים שנים בארץ.
יואל רזבוזוב: אני מסכים אתך שהעצמה אישית תיתן כאן מענה.
יואל רזבוזוב: אני חושב שגם בתוך הקהילה צריך להעביר את זה.
יואל רזבוזוב: היום אנחנו רואים אינטגרציה טובה יותר ואנחנו רואים הרבה ניצוצות והרבה כוכבים שיכולים להיות מודלים לחיקוי אלא שפשוט צריך להעביר את זה הלאה.
יואל רזבוזוב: כשהייתי במרכז ההגירה ברופין, הביאו בחורה מהעדה האתיופית והיא אמרה שבזמנו, לפני שהיא הגיעה לתכנית המגשרים, היא חיפשה עבודות ניקיון ולא חשבה שהיא מסוגלת ליותר.
יואל רזבוזוב: ברגע שהיא למדה על עצמה, למדה על מה שעברנו, על כך שהיו לנו מנהיגים וכולי, היא אמרה שהיא עכשיו חזקה יותר והתחילה להגיש קורות חיים למכרזים לעבודות יותר טובות.
יואל רזבוזוב: אני חושב שהעצמה אישית היא דבר מאוד חשוב.
יואל רזבוזוב: מבחינת התכניות, אני חושב שאין ברירה וצריך לעבוד במקביל וצריך גם תכניות הטרוגניות כמו שציינת אבל עדיין בכמה מקומות ובכמה מישורים אין ברירה וצריך גם השקעה בתכניות ייעודיות כי הדרישה דווקא מגיעה מתוך העדה וזה הביקוש.
יואל רזבוזוב: כמו שאמרנו, אנחנו כמדינה מנסים לעשות הכול בקרב כל העולים כי יש לנו עכשיו גם הרבה בעיות עם נוער צרפתי ובאמת אנחנו מגיעים להרבה מקומות ומנסים לעשות הכול אבל הרבה פעמים גם טועים.
יואל רזבוזוב: היו גם תכניות שכשלו והן כשלו למרות שהושקע בהן הרבה כסף, התוצאות לא טובות ועכשיו אנחנו בודקים את זה.
יואל רזבוזוב: הייתי רוצה לתת את רשות הדיבור לנציגת המשטרה, פקד רחל גרייבין, קצינת מדור נפגעי עבירה.
<רחל גרייבין: שלום.
<רחל גרייבין: אני רוצה להמשיך את הדברים מהמקום של התפיסה.
<רחל גרייבין: הוצגה מאוד בבהירות התפיסה ההטרוגנית.
<רחל גרייבין: דיברנו על כך שתופעת האלימות היא תופעה חוצת מגזרים ומהמקום הזה אנחנו באים לחקירה.
<רחל גרייבין: המקום שאנחנו חוקרים את העבירה, את המאפיינים שלה, את הדרישות להקים את העבירה ולפיכך בעצם לזיהוי של מי מעורב בעבירה מהמקום הזה יש פחות משמעות אלא ההתמקדות היא בעבירה ובחומרה שלה.
<רחל גרייבין: עם זאת, אנחנו כן מכירים בזה שיכולים להיות מאפיינים של אוכלוסיות או של קבוצות מסוימות שמשפיעות, בין אם זה על הנכונות לבוא ולהגיש תלונה או בין אם במהלך התלונה על האפשרות להיפתח, על האופן שבו מתנהלת החקירה לצרכים של נפגע העבירה.
<רחל גרייבין: לכן אנחנו כן משלבים בתוך ההכשרות וההדרכות שלנו לחוקרים הרצאות שנוגעות בחקירה רגישת תרבות עם חשיפה והכרות עם תרבויות שונות.
<רחל גרייבין: באיזה מקומות המאפיינים של התרבות הזאת יכולים להשפיע או לבוא לידי ביטוי, באיזה אופן אנחנו צריכים להיות פתוחים וקשובים לזה, להרחיב את הידע שיש לנו כדי שהוא יוכל להשתלב בידע הכללי.
<רחל גרייבין: עם זאת, לצד זה, גם שלא יהיה מצב שאם נכנס מישהו ממוצא מסוים, באופן אוטומטי אני מכניס אותו לתבנית הזאת והזאת ומתקיימת תבנית זאת וזאת.
<רחל גרייבין: כלומר, כן לראות את האדם על כל ההיבטים והמאפיינים שלו ועם זאת, ככל שיש לנו יותר ידע, יותר טווח של התייחסות, של הבחנה, של למידה, זה משתלב בתוך כלל הדברים.
<רחל גרייבין: בהקשר הזה, הוזכר כאן מפגש עם שוטר.
<רחל גרייבין: כלומר, היום במשטרה אני מרגישה שהיא כן כוללת חוקרים ממוצאים שונים, יוצאי אתיופיה, יוצאי ברית המועצות לשעבר, דוברי שפות שונות ולכן במפגש, גם כאשר נכנסים לתחנת משטרה, בעצם פוגשים את החברה הישראלית וזה קורה ככל שהשנים עוברות.
<רחל גרייבין: מי שייכנס לתחנת משטרה או רואה שוטרים ברחוב, אני חושבת שהוא יפגוש שוטרים ממוצאים שונים.
<רחל גרייבין: כמובן ככל שהשנים עוברות, הדבר גם נכנס יותר.
<זיוה מקונן דגן: כמה שוטרים יוצאי אתיופיה במשטרה?
<רחל גרייבין: אני לא יודעת לומר לך את המספר.
<אילני אבבה קמפינו: נפתחו 150 תקנים.
<זיוה מקונן דגן: אם אנחנו מדברים, לפחות תנו את הנתונים המדויקים והעובדתיים.
<זיוה מקונן דגן: אנחנו יודעים שאנשים מגיעים לתחנת משטרה ואנחנו מכירים מקרה שאישה יצאה מתחנת המשטרה בפתח תקווה ואחרי כמה מטרים נרצחה על ידי בעלה כי לא היה מישהו שיתרגם לה שם.
יואל רזבוזוב: בואי ניתן לרחל לסיים את דבריה.
<זיוה מקונן דגן: סליחה.
<זיוה מקונן דגן: אני מתנצלת.
<רחל גרייבין: אני רוצה להתייחס ולומר שאין לי רצון להציג את הדברים שאנחנו הגענו לסוף הדרך מבחינת העשייה והרצון שלנו לקדם את זה.
<רחל גרייבין: אנחנו שותפים במובן הזה בוועדות בין-משרדיות ובוועדות שמתמקדות באוכלוסיות מסוימות שיש להן צרכים ואנחנו פתוחים ורוצים לשמוע וללמוד.
<רחל גרייבין: אנחנו מזמינים אלינו להרצאות, אנחנו מנסים ללמוד ואנחנו נמצאים בתהליך של התפתחות ולמידה.
<רחל גרייבין: אני חושבת שאנחנו שותפים ליוזמות שמגיעות אלינו וגם שאנחנו יוזמים.
<רחל גרייבין: לכן האמירות שלי היו לתאר מגמה ולומר שהתפתחו דברים שקיימים ואני כן חושבת שבשנים האחרונות גם מבלי לציין את המספר, מספר המתגייסים עלה משמעותית וגם נעשתה עבודה לגבי הקריטריונים לגיוס במובן שאם היו פרמטרים שיצרו איזו הבחנה תרבותית שהיא לא באמת נדרשת לתפקיד, עשו התאמה של דרישות תנאי הסף כדי שיהיו דרישות התפקיד אבל לא משהו שיכול למנוע כניסה מבחינת רקע תרבותי.
<רחל גרייבין: מבחינת נפגעי עבירה, כמו שהזכרנו, יש כאלה שיש להם צורך מיוחד כמו שפות.
<רחל גרייבין: יש חוקרים בשפות שונות וגם מערכת של תרגום.
<ליזה ניקולאיצ'וק: תיעזרו בנו בליוויים.
<רחל גרייבין: מבחינת ההנחיה המשטרתית, במקומות שזה מתבצע ובמקומות שזה צריך להתבצע, יותר קשר עם גורמי סיוע, בין אם אלה המרכזים למניעת אלימות במשפחה ובין אם אלה מרכזי הסיוע, בכל השתלמות שלנו יש יום שלם לגבי מרכזי הסיוע.
<רחל גרייבין: שוטר, כאשר מישהי מגיעה אליו ומתלוננת על פגיעה מינית, צריך לאפשר וליידע לגבי האפשרות להסתייע בגורם סיוע.
<רחל גרייבין: גם היום, עוד לפני השינויים, יש דפי מידע על זכויות של נפגעי עבירה והם בחמש שפות וגם שלטים בתחנות המשטרה.
<רחל גרייבין: לגבי הנתונים שהוזכרו.
<רחל גרייבין: באמת כל ארגון מתאר את ההגדרה של עולה חדש במקום אחר וכמו שאמרנו, אין אפשרות.
<רחל גרייבין: זאת לא עבירה ייחודית בהכרח שזאת הסיבה לה ולכן אי אפשר בהכרח לפלח או לראות את ההבחנות, מה גם שאצלנו לדוגמה אנשים ילידי הארץ לא מוגדרים כעולים חדשים ולכן הפגיעות בהם, אלה שהוזכרו כאן, וזה שהם חווים אלימות, הם לא יעלו בנתונים.
יואל רזבוזוב: זיוה, מנכ"לית אגודה ישראלית למען יהודי אתיופיה, בבקשה אבל לא הרבה זמן כי אנחנו מתחילים בעוד כמה דקות את המליאה.
<זיוה מקונן דגן: תודה רבה.
<זיוה מקונן דגן: אני מתנצלת על האיחור אבל הייתי בוועדת החינוך, שם התקיים דיון על הנושא של שילוב מורים יוצאי אתיופיה ובכלל ההדרה של תלמידים יוצאי אתיופיה.
<זיוה מקונן דגן: ראשית, אני רוצה לציין שאני בהחלט מסכימה עם הדברים של עורכת הדין בת חן שאמרה שיוצא אתיופיה נתפס ונראה כל הזמן כמי שהוא עולה חדש.
<זיוה מקונן דגן: הסוגיה הזאת היא בעיה בתפיסה החברתית שלנו שכולנו צריכים לשנות אותה ואין שום בעיה עם המוצא.
<זיוה מקונן דגן: אתיופי, זה בסדר ואין לנו בעיה עם המוצא אלא הבעיה היא איך מפרשים ואיך מתייגים.
<זיוה מקונן דגן: לצערי הרב ברוב המערכות התפיסה היא שאם אתה אתיופי - אתה חלש, אם אתה אתיופי – אתה נחות, אם אתה נער יוצא אתיופיה – סביר להניח שאתה עבריין ושוטר יעצור אותך אם אתה מסתובב ברחוב אחרי שעה 9:00-10:00 בערב.
<זיוה מקונן דגן: אלה תופעות שאנחנו פוגשים וזאת הסוגיה שצריך לטפל בה.
<זיוה מקונן דגן: גברתי, דיברת על מערכת החינוך.
<זיוה מקונן דגן: אם מערכת החינוך רואה שיש כיתות ומייצרת כיתות נפרדות ליוצאי אתיופיה, זאת בעיה כי לא יכול להיות שרמה של תלמידים יוצאי אתיופיה היא רמה אחידה ושל האחרים היא אחרת.