GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יצחק דסה: השאלה אם בשש השנים הקרובות יהיה לך היצע של כל שנה 20 עובדים?
<עמית אברקוביץ: כל שנה 7-10 עובדים יקבלו קביעות.
<יצחק דסה: ויש לך מועמדים כאלה?
פנינה תמנו: כל שנה?
<עמית אברקוביץ: כן, כל שנה.
<עמית אברקוביץ: אתם רואים בשורה התחתונה – 9 עד 10 עובדים בכל שנה.
פנינה תמנו: מה שמצריך אתכם מלכתחילה גם לא לשים אותם למשל באגף ביצוע, כדי שזה לא יהיה תפקידים פרוייקטלים.
<עמית אברקוביץ: נכון.
<עמית אברקוביץ: התפרצת לדלת פתוחה.
פנינה תמנו: ראוי גם להדגיש שזה במקורות ובחברות האחרות.
<עמית אברקוביץ: כן, המשפט הבא שלי – אתם רואים אותו גם כתוב בסעיף 2.1 – התפקידים הם תפקידים שיש בהם אופק תעסוקה לטווח ארוך, והם תפקידים שהם הנדסאים, טכנולוגים ואקדמאים.
אברהם מיכאלי: בפיטורים הקרובים הם ייכללו או לא, בקיצור?
<עמית אברקוביץ: אנחנו לא נקלוט אותם רק כמו שנקרא אצלנו בז'רגון רצפת היצור, אלא באמת לתפקידים שהם תפקידי ליבה ותומכי ליבה בארגון.
<עמית אברקוביץ: כאן אנחנו נתנו איזה שהוא שקף סטטיסטי שמדבר גם על שיעור הגברים והנשים.
<עמית אברקוביץ: לצערנו רק 11% מקרב יוצאי אתיופיה הן נשים.
<עמית אברקוביץ: זאת אוכלוסייה שאנחנו מעוניינים לתת לה את הדגש בקליטה - אני גם אראה את זה עוד מעט בשקף ספציפי – כאשר הקבועים מהווים 34% והארעיים 66%.
<עמית אברקוביץ: נעבור לשקף מספר 10.
<עמית אברקוביץ: מעבר לחובה שלנו לתת עדיפות בהליך גיוס במודעה רגילה, ואני אראה לכם עוד שקף, בוא אתם רואים שאנחנו מייעדים משרות.
<עמית אברקוביץ: אני צילמתי כאן מהאתר שלנו.
<עמית אברקוביץ: זאת אומרת זו לא איזו שהיא אמירה בעלמה, אלא ציינתי מהאתר שלוש משרות שמי שיכול להגיש אליהן מועמדות הם רק עובדים מקרב העדה האתיופית.
<עמית אברקוביץ: ומדובר על שרשת החשמל – על מכונאים, מדובר על חשמלאים, מדובר על רתכים.
פנינה תמנו: ומה קורה אם נגיד נתתם להגיש מכרז עד תאריך מסוים, אתה עוקב שאחר כך זה לא חוזר למשרות הכלליות, שזה עדיין צבוע ושבאמת מיישמים את זה?
<עמית אברקוביץ: אין יכולת לאייש את המשרות המסומנות, הצבועות האלה, בעובד שהוא לא בן העדה האתיופית.
<עמית אברקוביץ: אין אפשרות.
שמעון סולומון: אני מסכים איתך, כי יש כאלה שאומרים אין מועמדים.
שמעון סולומון: יש מועמדים, רק צריך לדעת איך להגיע אליהם.
שמעון סולומון: כך שלכל משרה, בכל הרמות והיינו אצלכם וראינו באמת שיש מהנדסים, מהנדס אחד נדמה לי.
שמעון סולומון: זאת אומרת שאם עושים את ההפצה הנכונה, אפשר להגיע כמעט לכל המשרות.
<עמית אברקוביץ: אנחנו ממש משקיעים בזה מאמץ רב.
<עמית אברקוביץ: אנחנו גם בקשר עם כמעט מרבית העמותות שמטפלות באוכלוסייה.
<עמית אברקוביץ: הן גם מסייעות בידינו ואנחנו בשיתופי פעולה על בסיס קבוע.
שמעון סולומון: מאה אחוז.
<עמית אברקוביץ: בואו נעבור לשקף נוסף.
<עמית אברקוביץ: איך זה בא לידי ביטוי בעצם – העדפה מתקנת בקליטה ובקביעות – אנחנו רואים שמשנת 2012, אגב המדיניות אושרה בנובמבר 2013, ובשנתיים וחצי האחרונות אנחנו רואים שקלטנו 63 עובדים מבני העדה, שהם 50% מסך הכל העובדים.
<עמית אברקוביץ: זאת אומרת, מה שאני רוצה להביא לידי ביטוי באמירה הזאת, שיש כאן מכפיל כוח.
<עמית אברקוביץ: אנחנו כאן בעצם בשלוש שנים עשינו את מה שלא עשו בחברת חשמל ב-20 שנים, וזה כתוצאה מהמדיניות המכוונת ומהחלטת דירקטוריון.
<עמית אברקוביץ: בנוסף, בשנת 2014 אנחנו כבר עומדים על היקף קליטות של 4.8% - - -
<אריאל אזלה: עמית, אני מוכרח לשאול שאלה.
<אריאל אזלה: 63 עובדים זה כולל את אותם עובדים שהתקבלו לעבודה בשנות ה-90 לצורך העניין?
<עמית אברקוביץ: לא, לא, לא, בשנתיים וחצי האחרונות.
<אריאל אזלה: בשנתיים וחצי האחרונות הוספתם והגדלתם?
<עמית אברקוביץ: כן.
<עמית אברקוביץ: ומבחינת הקביעויות, בשורה התחתונה אנחנו רואים שהחל מנובמבר 2013 ועד מאי 2014 – אנחנו מדברים על שישה חודשים סך הכל – אנחנו כבר הענקנו 13 קביעויות לעובדים בני העדה האתיופית, שהם מהווים 6% מסך הקביעויות.
<עמית אברקוביץ: זה שיעור שמסמן מגמה, זה שיעור שמסמן מדיניות מיושמת.
<עמית אברקוביץ: בואו נראה את זה בשקף הבא.
אברהם מיכאלי: שאלתי אותך קודם – בגל הפיטורים הקרוב, אתם מפטרים, בוא נגיד כך, את אלה שקיבלתם במשך שנים?
<עמית אברקוביץ: 5 ו-10 שנים.
<קריאה: אתם פיטרתם אנשים, יש פה אנשים - - -
יואל רזבוזוב: רגע, סליחה, לא נתתי לך רשות דיבור.
אברהם מיכאלי: לא ענית לי על זה.
יואל רזבוזוב: חבר הכנסת מיכאלי שאל שאלה.
אברהם מיכאלי: אני רוצה לדעת, אם אתם מקבלים עובדים במשך שנים ואתם מפטרים אותם בגל הקרוב, שאני מבין שהוא גל פיטורים די גדול אצלכם.
<עמית אברקוביץ: כן, נכון.
אברהם מיכאלי: איך אתם נותנים חסינות לאותם עובדים שעשינו מאמצים לקבל אותם, שלא יפטרו אותם מחר.
<עמית אברקוביץ: קודם כל לצערנו אנחנו באמת נמצאים גם בסיטואציה של שחרור עובדים.
<עמית אברקוביץ: חברת החשמל לא יכולה להכיל 100 אחוז עובדים קבועים.
אברהם מיכאלי: המילה היפה היום זה שחרור?
יואל רזבוזוב: כן, אבל מצד שאני אנחנו מצפים מחברת החשמל ותמיד אנחנו מתלוננים שיש להם יותר מדי עובדים ויותר מדי תנאים.
יואל רזבוזוב: אז גם פה - - -
<קריאה: אבל יואל, פולטים פה אנשים - - -
יואל רזבוזוב: רגע, שנייה, לא נתתי לך רשות דיבור.
יואל רזבוזוב: אתה לא יכול לדבר, לא הצגת את עצמך לפרוטוקול.
יואל רזבוזוב: אני לא יכול לתת לך את רשות הדיבור, אתה יושב במקום של חברי הכנסת ואתה מרשה לעצמך לדבר.
<קריאה: לא, כי מפטרים - - -
יואל רזבוזוב: עוד פעם, אני מבקש.
יואל רזבוזוב: אני לא נוהג לעשות את זה, אבל ביקשתי.
יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו צריכים לדרוש את זה כי אנחנו מכירים את זה בחברות הממשלתיות שבשביל לא לתת קביעות מפטרים עובדים.
יואל רזבוזוב: העובד נקלט – אם הוא עובד פחות טוב או יותר טוב, אני חושב שאנחנו צריכים למצוא פה את הפתרון שלנו.
יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים לבוא עם דרישה, לחשוב על איזו שהיא דרישה.
פנינה תמנו: בצורה מסודרת, נכון.
פנינה תמנו: אולי אפילו בחקיקה.
פנינה תמנו: תראה, אדוני יושב הראש, אני נאלצת ללכת, אבל לפני שאני הולכת, כן חשוב לי לומר, וכמו שאמרתי היום זה היום הבינלאומי לציון המאבק נגד גזענות.
פנינה תמנו: יש בוועדת חינוך דיון מאד מאד חשוב, לא פחות חשוב.
פנינה תמנו: מה שחשוב לי להגיד, קודם כל ניכרת ההשקעה של חברת החשמל ואני חושבת שצריך להגיד גם מילה טובה.
אברהם מיכאלי: היא מסכמת את הדיון כבר.
פנינה תמנו: העובדה שהעברתם החלטת דירקטוריון, היא לא דבר מובן מאליו וזה חשוב שייעשה, ואני חושבת שחברות אחרות צריכות לקחת דוגמא.
פנינה תמנו: עם זאת, העלו פה שאלה שהיא מאד חשובה ואני חושבת שגם התקיים שיח עם חברת החשמל בנוגע לזה.
פנינה תמנו: זו לא חכמה שיהיו פה דלתות מסתובבות.
פנינה תמנו: אם יש אנשים שהם כבר אותרו וכבר הגיעו ועבדו ונבחנו וכושרם הובא לידי ביטוי, אני חושבת שאתם צריכים לעשות את מירב המאמצים שהם לא יפוטרו.
פנינה תמנו: עם זאת, בוודאי שאנחנו לא רוצים להיות הילד החורג והחריג של החברה הישראלית, אבל אתם צריכים באמת במגבלת ההחלטות שהתקבלו - גם על ידי האוצר ועל ידי אחרים – לתת את ההעדפה של הישארות בתוך החברה ולדעת שעשיתם את כל המאמצים.
פנינה תמנו: תודה רבה לך אדוני יושב הראש ויישר כוח.
יואל רזבוזוב: כן, אנחנו צריכים לבוא עם משהו מסודר לכל החברות.
יואל רזבוזוב: תודה רבה לחברת הכנסת תמנו-שטה.
יואל רזבוזוב: אנחנו ממשיכים.
<עמית אברקוביץ: השקף האחרון.
<עמית אברקוביץ: אני מסיים בשקף הזה, כשבע
<עמית אברקוביץ: צם אנחנו נמשיך לקיים שיתופי פעולה כמו שהזכרנו, עם כל העמותות והגופים הציבוריים שיוכלו לסייע בידינו לעמוד הן ביעדי הקליטה והן ביעדי גיוס עובדים לשרשרת החשמל בעיסוקים ארוכי טווח.
<עמית אברקוביץ: אנחנו רואים בנשים מקרב המגזר כוח מרכזי לשינוי, ולכן תשומת הלב שלנו תהיה בתוך עולם הגיוס, לתת תשומת לב לגיוס נשים.
<עמית אברקוביץ: בנוסף, הוזכר כאן הרב פויירשטיין, אנחנו התאמנו את מבחני הקבלה שלנו בחברה לאוכלוסייה, וכיום המבחנים מסייעים בידינו גם להתגבר על השוני התרבות שבא לידי ביטוי גם בנושא.
<עמית אברקוביץ: נכון, אנחנו התחלנו לעשות.
<עמית אברקוביץ: אנחנו לא עשינו מספיק בשנים שקודם לכן.
<עמית אברקוביץ: תמיד יהיו סיפורים קשים, גם בנושא של שחרור עובדים.
<עמית אברקוביץ: אין לי אלא אמפטיה לעובדים שאנחנו משחררים מהחברה, שהם לא רק בני העדה האתיופית, הם גם ממגזרים אחרים וגם מכל גווני האוכלוסייה.
<עמית אברקוביץ: אנחנו חיים תחת עולם קיבוצי, אנחנו חיים תחת פרויקטים שמסתיימים, אבל כן, להבדיל משנים קודמות, אנחנו לא מדברים אלא גם עושים ולא רק עושים, אלא גם מעבירים החלטת דירקטוריון, ולא רק החלטת דירקטוריון, אלא גם החלטת דירקטוריון שבאה לידי ביטוי במספרים אמיתיים.
<עמית אברקוביץ: תודה.
יואל רזבוזוב: תודה רבה לעמית אברקוביץ.
יואל רזבוזוב: אני רוצה לשבח.
יואל רזבוזוב: אנחנו לא צריכים רק להוריד מוטיבציה, כי יש כאלה שעושים ומיישמים ואנחנו באמת רואים אחוז מהעובדים שנקלטו לאחרונה בחברת החשמל ואנחנו גם רואים כוונות לעתיד, כך שאנחנו שמחים על כך.
יואל רזבוזוב: אני עוד יותר שמח על כך שהעברתם החלטה בדירקטוריון, וזה מה שהייתי רוצה לראות גם בחברות האחרות, וכך באמת אנחנו יודעים שישנה נכונות ליישם את החוק.
יואל רזבוזוב: הייתי רוצה לשמוע בבקשה את אורן בלושטיין, עוזר מנכ"ל חברת מד"א – שם שיעור המועסקים הוא 0.4%.
יואל רזבוזוב: הוא ישנו כאן?
יואל רזבוזוב: הוא היה פה.
יואל רזבוזוב: טוב, עם האחוזים האלה אנחנו מקווים שהוא יחזור.
יואל רזבוזוב: מיקי מירו, רשות השידור, בבקשה.
<מיקי מירו: לצערי אתמול הפילו עלינו את הבומבה הנוראית הזאת שרוצים לחסל אותנו.
<מיקי מירו: זה עצוב מאד, זה כתם לדמוקרטיה הישראלית.
<מיקי מירו: שידור ציבורי מפואר, שפועל מאז 1936 וליווה את המדינה - - -
יואל רזבוזוב: אבל בוא נתייחס לנקודה שלנו, בסדר?
<מיקי מירו: אני נכנס, כי זה בדיוק נוגע בדבר הזה, מפני שהשידור הציבורי זה בדיוק המקום שבו אפשר לתת יתרון לדברים שאתם מדברים עליהם, גם מבחינת הייצוג של שידור בשפה האמהרית וברוסית ובעוד הרבה שפות – 13 שפות, כי אנחנו מדינה קולטת עלייה.
<מיקי מירו: אבל במשך הרבה זמן אנחנו חנוקים, חונקים אותנו, מייבשים אותנו בשל הנסיבות.
<מיקי מירו: היה שיח על הרפורמה ולא מאפשרים לנו לקלוט.
<מיקי מירו: בהתחלה אמרו תקלטו אחד על שניים, גם זה נחסם מזמן.
<מיקי מירו: כך שאפילו לשפה הטיגרית, ששם פרש אדם יקר בשם אברהם ירדאי, אין לי אפשרות היום להכניס לצערי.
<מיקי מירו: זאת אומרת שהמצב הזה של חסימה טואטלית, ולא שחסרים מועמדים, יש לנו המון מועמדים נפלאים לאייש את המשרה הזאת, אבל לא ניתן.
<מיקי מירו: כך גם לשפה האמהרית.
<מיקי מירו: אני אומר את זה בעצב רב, כי זה גם ארגון במשבר וגם הדבר החשוב, האמירה, קראתי את החוק החדש שמוצע, אין שם אזכור בכלל לעניין שזו מדינה קולטת עלייה.
<מיקי מירו: זאת אומרת מה יהיה בעתיד?
<מיקי מירו: מה רוצים פה, רק לחזור אחורה?
יואל רזבוזוב: אני חושב שלא בוועדה הזאת אנחנו נפתור את הבעיות של רשות השידור.
<מיקי מירו: לא, אני רק אומר שתיקחו את זה לתשומת לבכם, מפני שזה יגיע לפתחכם.
<מיקי מירו: כי פשוט אין שם שום נגיעה למי שלא ישראלי.
<מיקי מירו: אין שם נגיעה למדינה קולטת עליה, וצריך לקחת את זה בחשבון, כי נרצה בעתיד, זה לא יהיה אני, זה יהיה מישהו אחר.
<מיקי מירו: יבואו לקלוט עולים מאתיופיה, עולים מחבר המדינות, לא תהיה שם שום עדיפות, לא יהיה שם ייצוג הולם, כי זה לא דבר שנזכר.
<מיקי מירו: אין שם חשיבות לנושא הזה.
יואל רזבוזוב: תודה למר מיקי מירו.
שמעון סולומון: רק צריך לזכור גם שנכון שיש באמת דיונים ורפורמות ומדברים על כך הרבה שנים, אבל נכון לעכשיו, גם באמהרית וגם בטיגרית, זה לא אמור לפגוע עכשיו.
שמעון סולומון: יש משרות ייעודיות, המדינה לא עצרה את התקציב, היא לא אמרה קאט עכשיו.
שמעון סולומון: זאת אומרת שצריך להמשיך באותו קו לא כאמצעי לחץ, אלא במקביל.
שמעון סולומון: לראות אם יש מישהו שפרש, מי צריך להיכנס במקומו, על אחת כמה וכמה היום, בעקבות הדיון הזה.
<מיקי מירו: כן, אני אשמח שאתם תלחצו על הממונה על השכר גם על מי שצריך, כדי שזה יהיה.
<מיקי מירו: אני עומד עם אנשים שאני רוצה לקלוט אותם ולא יכול לקלוט אותם.
שמעון סולומון: על אותו תקציב שהיה.
יואל רזבוזוב: תודה רבה למיקי מירו מרשות השידור.
יואל רזבוזוב: אני מתנצל, אני יוצא לדקה, יש לי שיחת טלפון מאד מאד חשובה, וימשיך חבר הוועדה מוטי יוגב את הדיון, ואני כבר אחזור.
יואל רזבוזוב: (היו"ר מרדכי יוגב)
מרדכי יוגב: גברת אורית נתן, מנהלת משאבי אנוש מהמוסד לבטיחות וגהות, בבקשה.
מרדכי יוגב: ראיתי שהשיעור אצלכם כרגע על אפס.
<אורית נתן: נכון.
<אורית נתן: סך הכל עובדי המוסד מונים 102 עובדים.
מרדכי יוגב: יש לכם כיוון רק בעלייה.
<אורית נתן: ויש גם כוונות.
<אורית נתן: סך הכל, כמו שאמרתי, יש לנו 102 עובדים במשרות תקניות.
<אורית נתן: אין לנו עובדים יוצאי העדה האתיופית.
<אורית נתן: אנחנו כינסנו את המנהלה שלנו בנובמבר האחרון וקיבלנו החלטה לסמן תפקידים.
<אורית נתן: יש לנו בממוצע בין שלושה לחמישה תפקידים מתפנים אל מול פרישות, בשנה, ואנחנו מסמנים תפקידים, לפחות אחד מתוך אותם שלושה בשנה, לטובת העדה האתיופית.
<אורית נתן: איוש התפקידים שלנו נעשה על ידי מכרז פומבי, דרך כלי התקשורת הרגילים, בעיתונות, ולצערנו פשוט לא פונים אלינו מבני העדה האתיופית.
<אורית נתן: ברגע שיהיה מועמד מבין העדה האתיופית, שיתמודד במכרז, אנחנו נעשה יותר מכל מה שניתן כדי לעשות העדפה מתקנת ולאתר אותו אל בין שורותינו.
שמעון סולומון: אז נשמח קודם כל לשתף פעולה.
שמעון סולומון: שנית, אני חושב שכדי להדביק את הפער, באמת, זו חברה ממשלתית ואני חושב שהיא צריכה להיות דוגמא לאחרים.
שמעון סולומון: אנחנו צריכים לחשוב על אפילו לא רק אחד מתוך שלושה, כי אתם לא נמצאים במצב שזה למעלה כדי להתקדם, אלא מאפס.
שמעון סולומון: לכן צריך להחליט החלטה – שניים מתוך שלושה לפחות שיהיו יוצאי אתיופיה.
<אורית נתן: אני אומר יותר מזה.
<אורית נתן: אפילו כל אחד מהתפקידים המתפנים, אנחנו מוכנים שהוא יהיה מיועד עבור העדה האתיופית.
<אורית נתן: ברגע שעובד עדה אתיופית יתמודד במכרז הפומבי כשווה מול שווים, יעמוד בקריטריונים הנדרשים לתפקיד, אנחנו נדע וניתן העדפה מתקנת.
<אורית נתן: אנחנו רק צריכים שבני העדה האתיופית יגיעו.
מרדכי יוגב: יש לי עצה בשבילכם, אבל אנחנו חייבים לרוץ הלאה.
מרדכי יוגב: קחו נתונים מאכ"א בצה"ל לגבי בוגרי העדה האתיופית שעברו את קורס הבטיחות בצה"ל, אפשר להתחבר, אנשים פה ידעו לחבר אתכם אפילו למי שעוסק בזה שנים בצה"ל, ושם יש אנשים עם אוריינטציה, שלפי דעתי גם עסקו בכך.
מרדכי יוגב: אבל אני לא רוצה להאריך כרגע את הדיבור בעניין.
<יצחק דסה: אפשר רק לשאול את השאלה הרלבנטית?
מרדכי יוגב: כן, אבל בקצרה, כי יש לנו פה עוד הרבה דוברים.
<יצחק דסה: רק שאלה, אני לא מצליח להבין, כי אם כולם עומדים בקריטריונים, למה הם נחשבים כהעדפה מתקנת, אם הם יכולים להתקבל כמו - - -
<אורית נתן: פשוט לא פונים אלינו.
<יצחק דסה: לא, אני אומר אם הם מתקבלים כמועמדים רגילים, למה צריך לתייג אותם כזוכים להעדפה מתקנת?
<אורית נתן: על מנת לוודא שבאמת תהיה קליטה.
<אורית נתן: אמרנו, מכיוון שפורשים אצלנו בין שלושה לחמישה בשנה, אחד בוודאות אנחנו ניתן לו העדפה מתקנת.
<יצחק דסה: זה לא העדפה מתקנת, שאת מקבלת אותו כי את עיוורת צבעים כרגע ואת נטולת גזענות, אבל אם את מקבלת בן אדם כי הוא ראוי למשרה הזאת, סליחה, זו לא העדפה מתקנת, את מקבלת אותו בגלל - - -
מרדכי יוגב: טוב, אנחנו צריכים להמשיך הלאה.
מרדכי יוגב: הגברת גליה אמיר.
<אורית נתן: לא, סליחה, אולי לא הובנתי נכון.
<אורית נתן: אם יהיו שניים באותם נתונים, ברגע שיהיה בן העדה האתיופית – הוא יתקבל.
<אורית נתן: זו ההעדפה המתקנת שאנחנו מתכוונים.
<אורית נתן: אני אומרת שזה לא רק לתפקיד אחד, מבחינתנו זה לכל התפקידים.
מרדכי יוגב: אנחנו הבנו.
מרדכי יוגב: יש רצון ובמעקב נצטרך גם לראות תוצאות, בעזרת השם.
מרדכי יוגב: גברת גליה אמיר מרשות החברות הממשלתיות, בבקשה.
<גלי אמיר: שלום, צהריים טובים.
<גלי אמיר: את הדו"ח שלנו על נתוני שנת 2013 אנחנו טרם הגשנו, כפי שהבהרנו מראש לוועדה.
<גלי אמיר: הנתונים בין 2011 ל-2012 מראים על גידול בכלל המועסקים בני העדה האתיופית בחברות הממשלתיות, מ-0.68% ל-1%.
<גלי אמיר: כאמור, נתונים מלאים על שנת 2013 עדיין אין לנו, ואני מקווה שלקראת הוועדה הבאה כבר נגיש את הדו"ח, כמדי שנה.
שמעון סולומון: אפשר לדעת את הסיבה למה אין את הדו"ח של שנת 2013?
שמעון סולומון: כי בדרך כלל גוף - - -
<גלי אמיר: מספר חברות טרם העבירו לנו - - -
שמעון סולומון: לא, לא, אבל אני אומר שכדי שלא נעשה עבודה קלה, בכל זאת זו ועדה בכנסת ישראל, אנחנו דרשנו משהו.
שמעון סולומון: אני לא תוקף אותך, אבל יש משהו בזה גם, כי אנחנו מדברים על שנת 2013 כשאנחנו באמצע שנת 2014.
<גלי אמיר: דו"חות תמיד מוגשים בעצם בדיעבד ולאחר מעשה.
שמעון סולומון: ינואר-פברואר.
שמעון סולומון: אני אומר את זה כדי שלא נעשה עבודה קלה, כי זה ביזוי.
<גלי אמיר: אנחנו ... ...
<גלי אמיר: וגם דו"ח לשנת 2012, ואתם תקבלו דו"ח גם לשנת 2013, שטרם נסגר, מפני שמספר חברות טרם העבירו נתונים.
<גלי אמיר: זו הסיבה.
מרדכי יוגב: גברת ג'נט שלום מהנציבות לשוויון הזדמנויות, משרד הכלכלה, כן.
<ג'נט שלום: קודם כל שלום לכולם.
<ג'נט שלום: אני חושבת שזה באמת דיון חשוב.
<ג'נט שלום: אני רוצה להגיד כמה דברים.
<ג'נט שלום: אחד, לוועדה, אני הייתי רוצה שתלחצו גם על החברות וגם על הרשויות המקומיות, לשלוח דיווח שלא מדבר רק על אחוזים וכמה יש בכללי.
<ג'נט שלום: כשאנחנו מדברים על ייצוג הולם, אנחנו מדברים על ייצוג הולם לאורך ולרוחב.
<ג'נט שלום: ייצוג הולם חייב להיות איכותי, וצריך לדעת איפה ממוקמים האנשים שמגייסים אותם.
<ג'נט שלום: כי אם מגייסים רק למשרות כלליות וגם למשרות לא איכותיות, חשוב לדעת שזה לא עומד בדרישות החוק.
<ג'נט שלום: ברמה השנייה, אני שמעתי אותך מדברת על ייעוד משרות ועל זה שאתם לא מגיעים לאוכלוסייה האתיופית.
<ג'נט שלום: סליחה שאני אומרת, אם אתם באמת רוצים להשיג למשרה הזאת אתיופי, אז תייעדו את המשרה מהתחלה.
<ג'נט שלום: הרי מה שאת מתארת זה שאתם פונים בכללי ואנשים לא מגיעים אליכם.
<ג'נט שלום: תעשו את הצעד האקטיבי, שזה חובה של כל מי שחלה עליו חובת ייצוג הולם, כדי להגיע לאוכלוסייה הזאת.
<ג'נט שלום: אם בפרסומים שלכם, כמו שחברת החשמל עושה, תכתבו שתינתן עדיפות ליוצאי אתיופיה.
<ג'נט שלום: תאמינו לי שיגיעו אליכם קורות חיים.
<ג'נט שלום: נקודה שלישית והכי חשובה, זה שנציבות שוויון הזדמנויות מגייסת עכשיו עורך דין אתיופי, אז בבקשה, כל מי שיש לו קורות חיים – תעבירו לנו.
<ג'נט שלום: יוצא העדה האתיופית.
<אריאל אזלה: כמה עובדים יש אצלכם כבר, אם פתחת בזה?
<ג'נט שלום: אנחנו בסך הכל כולה עשרה עובדים עם שני מתמחים.
<ג'נט שלום: היה לנו מקרה קודם שלצערנו עורכת הדין עברה למקום אחר, ואנחנו מחפשים עכשיו עורך דין אתיופי חדש.
מרדכי יוגב: טוב, תודה רבה לגברת ג'נט שלום.
מרדכי יוגב: זיוה מקונן, מנהלת האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה, בבקשה.
<זיוה מקונן-דגו: כבוד יושב הראש, האמת היא שכשאנחנו דחפנו את החוק הזה, חשבנו שלאחר החקיקה, זה יישום וזהו.
<זיוה מקונן-דגו: וכל פעם, גם בתהליך החקיקה, מצאנו את החסמים גם של משרד הפנים או אחרים שצריכים עובדים מקצועיים.
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו לא ביקשנו שאף אחד יעשה טובה, שיקלוט יוצא אתיופיה בגלל שהוא ממוצא אתיופי.
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו רוצים שיהיה ייצוג בגלל שבאמת יש את החסם של הצבע.
<זיוה מקונן-דגו: לא מגיעים אליכם בכלל לראיון.
<זיוה מקונן-דגו: תעשו את הפעולות.
<זיוה מקונן-דגו: לדעתי, אני מרגישה, וזה דיון שביעי, עשירי אולי, עם הכנסת הקודמת, שמתקיים פה, ואני מרגישה שאנחנו באים וחוזרים לאותו מקום של כל גוף שבא ואומר – אין לנו נתונים.
<זיוה מקונן-דגו: סליחה.
<זיוה מקונן-דגו: אם הוועדה מתכנסת ומבקשת נתונים עוד לפני, אני מצפה שיבואו עם נתונים, כל המשרדים.
<זיוה מקונן-דגו: לדעתי זה זלזול, אבל בזה הכנסת תטפל כבר, ולא אני.
<זיוה מקונן-דגו: הדבר השני, ניסוח החוק.
<זיוה מקונן-דגו: כמו שציין עורך הדין דסה, בניסוח החוק מצוין – בנסיבות העניין - וזה נותן פרצה לאותם תאגידים, חברות ממשלתיות והרשויות המקומיות, לא ליישם את החוק.
<זיוה מקונן-דגו: לכן אני מבקשת ומציעה לחברי הכנסת לתקן את החוק, ולהכניס גם את משרד החינוך ואת כוח ההוראה.
<זיוה מקונן-דגו: לא יכול להיות שיש 140,000 ומשהו מורים במשרד החינוך, ואין ייצוג של יוצאי אתיופיה, ושם חובה שיהיה ייצוג.
<זיוה מקונן-דגו: הדבר הנוסף שאני רוצה לציין, הוא התפיסה המאד מאד בעייתית שבאים ואומרים – אולי נדבר ברדיו באמהרית.
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו מדברים על אנשים שנמצאים פה, רובם 30 שנה בארץ, מדברים עברית.
<זיוה מקונן-דגו: אתם בטח לא מתכוונים לקלוט עובדים דוברי אמהרית, ואחר כך גם מתורגמן שיעבוד אתכם.
<זיוה מקונן-דגו: אז סליחה, אנחנו מבקשים רק הנגשה, ואל תתייגו לנו קבוצה שלמה כעולים חדשים וכו' וכו'.
<זיוה מקונן-דגו: תצאו מהדבר הזה.
<זיוה מקונן-דגו: הייתי רוצה לדעת מה קורה במשרד ראש הממשלה.
<זיוה מקונן-דגו: במשרד ראש הממשלה יש ייצוג של עובד?
<זיוה מקונן-דגו: משרד הפנים?
<זיוה מקונן-דגו: משרד המשפטים?
<זיוה מקונן-דגו: במשרד הפנים אפס עובדים.
<זיוה מקונן-דגו: אפס.
<מוני מעתוק: אני לא אחראי על משרד הפנים, אני אחראי על הרשויות המקומיות.
<זיוה מקונן-דגו: ברשויות המקומיות זה משהו אחר.
<זיוה מקונן-דגו: אני מדברת על משרד הפנים.
<זיוה מקונן-דגו: משרד הפנים עצמו – אפס עובדים.
<זיוה מקונן-דגו: עכשיו לגבי נציבות שירות המדינה.
<זיוה מקונן-דגו: גם אצלכם, כמה עובדים יוצאי אתיופיה יש?
<זיוה מקונן-דגו: אפס עובדים.
<זיוה מקונן-דגו: אז באמת.
<זיוה מקונן-דגו: נאה דורש, נאה מקיים.
<זיוה מקונן-דגו: אתם קודם כל תיישמו את החוק אצלכם ואחר כך תדרשו מאחרים שיישמו את החוק.
<זיוה מקונן-דגו: זה לא הגיוני שעובד יוצא אתיופיה יוצא, זהו, מתעלמים מזה ואחר כך לא מיישמים.
<זיוה מקונן-דגו: הדבר הנוסף שאני רוצה לציין הוא, שהייצוג ההולם וההרחבה צריכה להיות באמת כמו שאמרה חברת הכנסת תמנו-שטה, הזכות של כל עובד ומעסיק, שיש לו גיוון של האוכלוסייה.
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו לא רוצים באמת, באמת שיעשו לנו טובה.
<זיוה מקונן-דגו: ואני מרגישה כל פעם שעושים לנו טובה שקולטים עובד יוצא אתיופיה.
<זיוה מקונן-דגו: אל תעשו טובה.
<זיוה מקונן-דגו: תקלטו עובדים כדי שיהיה טוב לכלל החברה וכדי שכולנו נרגיש שווים, ולא ממיינים אותנו רק בגלל הצבע.
מרדכי יוגב: טוב, אלף תודה לזיוה.
מרדכי יוגב: ב', אני לוקח רגע פריבילגיה לומר כמה מילים, כי גם אני מאחר ואחר כך אני אשאר פה עד שיושב הראש יחזור.
מרדכי יוגב: במילים קצרות מאד, אני מאלה שחושבים שהחוק הוא חשוב והוא גם זכות.
מרדכי יוגב: הוא זכות לכולנו, למדינת ישראל, בפרפראזה ההפוכה של המערכון לול – לקלוט כל עלייה ועלייה באופן הכי חיובי.
מרדכי יוגב: ואם אנחנו נמצאים מחר ביום הזיכרון לזכר יהודי אתיופיה שנספו במסע מסודן, אז ציינתי פסוק – "כולם כעדי תלבשי".
מרדכי יוגב: המחרוזת של עם ישראל יפה יותר כאשר כל החרוזים, על כל צבעיהם, באים ומתקבצים פה.
מרדכי יוגב: אני חושב שככל שהתפקידים הם בכירים יותר, ואני אומר את זה פה לכל המשרדים, לכל הרשויות, אז ככה הם מושכים אחריהם את בני העדה.
מרדכי יוגב: קצין סגן אלוף מושך אחריו.
מרדכי יוגב: הוא חוזר הביתה, החברה בשכונה רוצים להיות כמוהו.
מרדכי יוגב: אני יודע לספר פה על הר גילה, בשכונת בית ישראל היה מצב של אפס גיוס, והגענו למצב היום של 99% גיוס, מדוגמא אישית של אנשים שהתחילו להוביל.
מרדכי יוגב: כך גם ברשות השידור וכך גם בכל משרד ומשרד, והם יהיו טובים.
מרדכי יוגב: הדבר הנוסף, באמת מה שאמרו פה לזמן את הרב פויירשטיין, ממלא מקומו של פרופסור פויירשטיין לוועדה הבאה, דנה, כפי שנאמר פה על ידי נציג נציב שירות המדינה, מר רונן שפירא.
מרדכי יוגב: זה יסייע לכולם וההתחברות תהיה לפי דעתי מקצועית יותר.
מרדכי יוגב: בתמצית ובקצרה, אני מציע גם לנציגי העדה ואני אומר לזיוה ואומר גם לאחרים, כולם, למצוא את הדרך להביא את ריכוז התפקידים לכל ריכוזי העדה.
מרדכי יוגב: קרי, איך מרונן שפירא לוקחים ומפיצים - - -
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו מוכנים לפרסם.
מרדכי יוגב: ובדרך נוספת, ברשותך, למצוא דרך לסייע דרך המפעלים השונים.
מרדכי יוגב: אני גם אשתדל לסייע בזה, איך מסייעים לנציגי העדה, כל הסיפור של קורות חיים וראיונות שמהווים נקודות טורפה, איך מסייעים להם לעבור את זה.
מרדכי יוגב: יש עוד ארגונים שעוסקים בכך, ואני גם אחשוב על זה, איך עושים את זה עוד ועוד כדי לסייע להם בהצלחה ראיון הקבלה, או לעבור את המשוכות הללו.
מרדכי יוגב: אני חושב שזה שיושב ראש הוועדה והנהלת הוועדה רוצים ליצור פה את המעקב, ככה זה עובד.
מרדכי יוגב: אני גם יושב ראש ועדת משנה של וועדת החוץ והביטחון, ודברים פועלים באופן סיזיפי, אבל מוועדה לוועדה יש עוד שניים ויש עוד שלושה, וזו ההצלחה, ואחר כך בטור הנדסי, זה יהיה כבר טבעי.
מרדכי יוגב: ולסיים בפרפראזה של השיר הנפלא ששם המחבר היה חיים אידיסיס אם אני לא טועה, אבל של שלמה גרוניך – בקרוב נגאל, עוד נגיע לירושלים ולארץ ישראל, ועוד נראה גם רמטכ"ל, ראש ממשלה או נשיא.
מרדכי יוגב: אמרו את זה פעם.
מרדכי יוגב: תראו, העדה הפרסית כבר הצליחה, כבר היה לה רמטכ"ל – מופז.
מרדכי יוגב: אז אין סיבה שהעדה האתיופית לא תצליח, ובאמת נראה כשווים בין שווים.
מרדכי יוגב: אני מתנצל שאני צריך לצאת.
מרדכי יוגב: (היו"ר יואל רזבוזוב)
יואל רזבוזוב: חברים, נשמע כעת את רחל אלמו, נציגת חברת רפאל מערכות, בבקשה.
<רחל אלמו: שלום לכולם.
<רחל אלמו: רציתי לדבר בשני כובעים.
<רחל אלמו: אני בתוך הארגון בעצם יועצת ארגונית שיושבת בהנהלה.
<רחל אלמו: יש לי קשר ישיר לסמנכ"ל משאבי אנוש בארגון, ואני יכולה לספר לכם איך זה נראה בצד הזה של משאבי האנוש.
<רחל אלמו: הרצון הוא רצון אמיתי.
<רחל אלמו: אני יכולה לבוא ובעצם לצורך העניין אם יש מישהו שהוא מועמד אתיופי, זה תמיד מגיע לפתחו והוא מקבל החלטה וההחלטה תמומש על ידינו, כדי שיוכל באמת לקבל יישום ולעבוד ברפאל.
<רחל אלמו: אנחנו עושים פעילות מוטה קריירה, שאני רואה גם את הנציג לשעבר, נכון, אתה כבר לא שם?
<רחל אלמו: שעשינו פעילות ברוכה איתו.
<רחל אלמו: הקושי העיקרי שאנחנו מתמודדים איתו, הוא בעיקר בהיבט הזה של לאתר את המועמדים, או כאלה שיהיו מוכנים לעבוד בצפון, כי בעצם רפאל נמצאת בקריות, למי שלא מכיר.
<רחל אלמו: אז אלף, במקום הזה יש בעיה.
<רחל אלמו: דבר נוסף, ממה שלמדתי מכם על הנושא של צביעת משרות, שזה בהחלט יכול להיות משהו שהוא פעילות שבאמת תעזור לעשות את זה, שאני לוקחת את זה לתשומת ליבי ואולי נעשה איזו שהיא פעילות כזו.
<רחל אלמו: ההיבט שאני מסתכלת עליו בכובע השני שלי, כמישהי שהיא יוצאת העדה, יש לזה איזו שהיא חשיבה של אפליה מתקנת.
<רחל אלמו: אז גם כשאת צובעת משרות, יש פה איזו שהיא חשיבה, לצורך העניין, של אנשים כמותי, שאולי מדובר פה באפליה מתקנת.
<רחל אלמו: שוב, אין לנו בעיה לעשות את הפעילות הזאת, אני חושבת שזה בהחלט משהו שיכול להיות מיושם, אבל צריך לקחת את זה בחשבון.
<ג'נט שלום: הרעיון של העדפה מתקנת, סליחה שאני אומרת, כי בעיני זה אחד הרעיונות היפים ביותר שיש.
<ג'נט שלום: הרעיון של העדפה מתקנת זה לא לקחת אנשים לא ראויים ולשים אותם במשרות.
<ג'נט שלום: הרעיון של העדפה מתקנת יוצא מנקודת הנחה שיש אנשים שקיבלו פחות בחיים ולמרות זאת הם הגיעו לנקודה שווה לאנשים אחרים שקיבלו יותר.
<ג'נט שלום: ולכן אנחנו ניתן להם בוסט קטן, כי הם היו צריכים להתאמץ יותר בשביל להגיע לאותו מקום.
<ג'נט שלום: ולכן לא צריכה להיות בושה - לא לאף אחד להתקבל לעבודה דרך העדפה מתקנת, ולא לאף אחד לתת אותה.
<רחל אלמו: אני קודם כל מתחברת לכל מה שאת אומרת וזה בהחלט משהו שהוא נכון.
<רחל אלמו: השאלה בצביעת משרות, האם אני כמישהו שבעצם ניגש למשהו שהוא צבוע ואומר שיש בעצם העדפה לבני העדה האתיופית, מבין שזו בעצם העדפה לא במובן של אפליה מתקנת, אלא העדפה על סמך הכישורים שלי – אני שווה בין שווים – וכשאני מגיע לפתחו של בחירה של מועמד - - -
שמעון סולומון: אני חייב להגיד משפט.
שמעון סולומון: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שבארץ יש יוצאי אתיופיה מוכשרים, בעלי יכולות - - -
<רחל אלמו: בהחלט.
שמעון סולומון: והם לא מתקבלים בגלל מבחנים לא נכונים או בגלל גזענות, אני אגיד את זה באופן ברור, בגלל סטיגמה.
שמעון סולומון: זאת אומרת אנשים מוכשרים שלא מגיעים למקומות הנכונים, בכלל בלי שום קשר ליכולות.
שמעון סולומון: לכן אנחנו מדברים לא על לקבל אנשים שאין להם שום מושג, כי זה יכול להביא לתוצאות הפוכות.
שמעון סולומון: לקבל אנשים ראויים ונכונים, אשר לא מתקבלים.