GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שרה בוקריס: יש גם דבר מיוחד.
<שרה בוקריס: צרפתים נשארים צרפתים, הם ימניים.
<שרה בוקריס: בתכנית הזאת אנחנו משתלבים ואין מצב, אם לא הייתה את האפשרות הזאת לא היה אפשר שנוכל להכיר יותר.
<שמואל מהרט: אני אבקש מילה אחת, הגברת דיברה על אימהות ממתינות.
<שמואל מהרט: בתכנית הביתית משתתפות 12 משפחות עולי צרפת.
<שמואל מהרט: בעקבות ההצלחה כשראו את האימהות ואת השירות שהן מקבלות ועד כמה הוא חשוב ותורם, יש לנו למעלה מ- 12 משפחות נוספות ממתינות המעוניינות להצטרף לתכנית הזאת.
<שמואל מהרט: לצערי אין תקציב ואין לנו תקן.
<שמואל מהרט: ברשותכם, נמצאת כאן אימא נוספת יוצאת אתיופיה.
<שמואל מהרט: בבקשה.
<וויניטו דסטה: שלום לכם.
<וויניטו דסטה: אני עליתי בשנת 1990 לארץ.
<וויניטו דסטה: אני אימא לשני בנים.
<וויניטו דסטה: עליתי בגיל 7 לארץ.
<וויניטו דסטה: ל"תכנית הביתית" הצטרפתי לקראת סוף שנה שעברה.
<וויניטו דסטה: הכרתי מדריכות מדהימות, אני מאוד מתרגשת.
<וויניטו דסטה: יש תכנית פרטנית שהמדריכה מגיעה אלי לבית.
<וויניטו דסטה: בשנה שעברה עברתי קשיים, נפרדתי מבעלי והיו לי קשיים בגידול הילדים.
<וויניטו דסטה: אני בעלת תואר ראשון בחינוך לגיל הרך.
<וויניטו דסטה: למרות התואר הראשון שלי היה לי מאוד קשה לגדל שני ילדים בלי עזרה של המשפחה כי המשפחה די מבוגרת שדואגת לעצמה, קשה להם לדאוג לילדים וגם אם הם רוצים קשה להם.
<וויניטו דסטה: הגעתי במקרה ל"תכנית הביתית", בטיפת חלב הדריכו אותי לקבוצה, ממש נעזרתי בהם.
<וויניטו דסטה: הם עזרו לי להתאקלם, עזרו לי לגדל שני ילדים לבד במשך שנה שלמה.
<וויניטו דסטה: במסגרת התכנית הפרטנית המדריכה מגיעה אלי הביתה, היא משחקת עם הילד ומדריכה אותו.
<וויניטו דסטה: לדעתי היא נותנת כלים להתמודד ולי אישית היא מסייעת להתמודד עם קשיים נוספים.
<וויניטו דסטה: במסגרת התכנית הקבוצתית אנחנו נפגשים עם אימהות נוספות, גם עם אימהות שהן קצת מבוגרות וקשה להן.
<וויניטו דסטה: אני אישית חושבת שאימהות המבוגרות יוצאות העדה האתיופית שאינן יודעות איך להתנהג עם ילד קטן ולא יודעות בעניין התפתחות הילד וגם קשה להן עם השפה להן התכנית תורמת המון.
<וויניטו דסטה: אני יודעת שהן מוציאות אותו לפארק ומשחקות איתו ואס חוזרים לבית.
<וויניטו דסטה: התכנית הזאת נותנת כלים ומפגש רב-תרבותי עם הילדים וההורים.
<וויניטו דסטה: לנו הנשים שמשתתפות בתכנית זה מצוין, הילדים נהנים ונפגשים עם ילדים נוספים.
<וויניטו דסטה: לדעתי זה ממש נהדר ואני מודה מאוד למדריכים, לשמואל, לבן ציון על הזכות להשתתף בתכנית הזאת.
<וויניטו דסטה: אני מקווה שהתכנית הזאת תמשיך לעוד הרבה שנים.
דב ליפמן: תודה.
דב ליפמן: חבר הכנסת מרדכי יוגב בבקשה.
מרדכי יוגב: גם אני מתרגש כמו הדוברת הקודמת.
מרדכי יוגב: אמרתי כאן ליושבת הראש של איגוד העובדים הסוציאליים, אני בסיפור הזה של העובדים הסוציאליים מהיום הראשון שאני מכיר את עצמי.
מרדכי יוגב: אבי ז"ל היה מנהל שירות מבחן הנוער בחיפה והצפון, אשר וגנברג ז"ל, אם מישהו זקן אולי הוא מכיר, משנת תש"ח וקחו קדימה 28 שנה.
מרדכי יוגב: סוציאליזציה זה חיבור, חיבור לעם ולחברה וליכולת של מי זקוק ובמקרה הספציפי של החבורה שנאספה פה היום בזכות היושב ראש וראש הוועדה יואל רזובוב שיהיה בריא, ובזכות יתר חבריי.
מרדכי יוגב: אני מכיר היטב את הנושא, אני גם חבר הועדה לזכויות הילד, לא כל חיי עסקתי בנושא באופן רשמי, אבל בהתנדבויות שונות.
מרדכי יוגב: אבקש לגעת בשתי נקודות שונות, אחת ספציפית פה לעובדים סוציאליים שעוסקים עם עולים חדשים.
מרדכי יוגב: לדעתי זו הנגשה חיונית וחשובה מאוד מאוד.
מרדכי יוגב: אני מכיר את הדברים ממקרים, אני זוכר את הקיץ הקודם והזכרתי אותו כאן בוועדה, בנתניה נרצחה זהבה צקול ז"ל על ידי עובדים זרים, כאלה או אחרים שחקן כדורגל שלא חשוב להזכיר אותו בכלל, עד שלא היה לי יד ורגל בעניין לדאוג שיגיעו גם עובדת סוציאלית מהעדה וגם קצינה חוקרת עם הקצין, האימא לא ידעה את ידה ואת רגליה והיה קריטי שיגיעו אנשים מהעדה שידעו להנגיש וידעו לדברר וידעו לעזור.
מרדכי יוגב: כך זה גם עם עולים מצרפת ומכל מקום אחר.
מרדכי יוגב: החיבור הזה הוא חיבור קריטי וחשוב וכך בכל העבודה הסוציאלית.
מרדכי יוגב: מפה אני רוצה לעבור לנקודה השנייה שכוללת את כל העובדים הסוציאליים, עליה החלפתי כמה מילים עם צפרא.
מרדכי יוגב: אני מודע לעומס הרב מאוד שהוא גם לא סביר.
מרדכי יוגב: בנקודה אחת הוא יכול להיות מאה משפחות ונקודה אחרת יכול להיות מאתיים משפחות.
מרדכי יוגב: כשעובדת סוציאלית אחראית על מאתיים משפחות ברשות או בישוב מסוים, יתכן שבתוך המשפחות האלה יש שמונה מקרים, כי יש את האבא, האימא ועוד שישה אחים שכל אחד הוא סיפור ואחר כך כל אחד מייצר עוד סיפורים.
מרדכי יוגב: ככל שמהר יותר העובד הסוציאלי מצליח לתת מענה, תשובה ופתרון כך הדור הבא, העובד הסוציאלי מביא אותם למקום אחר, לדרך מלך באמצעות הכלים שהמשרד נותן או שהמחוז, משרד הרווחה.
מרדכי יוגב: בכל הרשויות האחרות מסוגלים להעמיד אנשים במקום אחר, במקום יותר טוב.
מרדכי יוגב: אני אבקש לומר שנושא תקנון העובדים הסוציאליים בישראל זה דבר שהתחלתי לעסוק בו וגם לנסח חקיקה.
מרדכי יוגב: שר הרווחה היה זה שביקש ממני לפני כעשרה חודשים לעקב את החקיקה כי במשרד עושים על זה עבודה.
מרדכי יוגב: אני חושב וגם מציע כאן לחבריי, יש לי התחלה של עבודה.
מרדכי יוגב: אמרתי גם לצפרא שאם עושים עבודה עושים עבודה, אבל אם תזדקקו יש ברשותי את הנוסח שמסרתנו וייצרנו ושיחד נהייה שליחים.
מרדכי יוגב: אומר בפשטות, מורה בישראל, שגם אותם אנחנו מעריכים בישראל, הטובים להוראה והטובים לטייס, צריך טובים בכל מקום.
מרדכי יוגב: למורה יש 32, 36 ילדים ואם יש 40 אומרים שזה הרבה מדי.
מרדכי יוגב: פה עוסקים באנשים שצריכים את הכיתות הקטנות, אז יש 16 ובגן יש פחות מזה.
מרדכי יוגב: יש צורך גם לתקנן בכמה עובד סוציאלי מסוגל לטפל ולפי הצורך להוסיף.
מרדכי יוגב: הרי אנחנו יודעים שהבעיות רווחה גדלו לצערנו בישראל והנושא הזה מחייב בוודאי תגבור משמעותי מאוד.
מרדכי יוגב: תמיד יש בעיות תקציב, אבל האיזון בין מקסימום לבין מציאות הנוכחית מחייב את כולנו, אני אומר כולנו, בתקנון של העובדים הסוציאליים ובזה גם להביע הערכה לכל מי שעוסק במלאכה בשם כולנו ביום העובד הסוציאלי.
מרדכי יוגב: טוב שיש יום כזה, לא ידעתי שיש יום כזה עד תחילת השבוע.
מרדכי יוגב: כל הכבוד למי שייצר אותו פה.
מרדכי יוגב: באתי להביע הערכה וגם אנחנו בעניין הזה חיילים ושליחים, במידה והמשרד יתמהמה שאנחנו נלחץ קצת בעניין התקינה כדי להביא רווחה לכל הצרכים בעם ישראל.
דב ליפמן: אייל קהלני בבקשה.
<אייל קהלני: בוקר טוב.
<אייל קהלני: אני עובד סוציאלי קהילתי.
<אייל קהלני: ראש צוות עבודה קהילתית במחלקה לשירותים חברתיים בעיריית רמלה.
<אייל קהלני: אני אציג תכנית שנקראת "דיאלוג קהילתי רב-תרבותי".
<אייל קהלני: ראשית אסביר מהו המושג.
<אייל קהלני: המושג הוא מפגש של אנשים מתרבויות שונות שמתמודדים עם אתגרים, עם בעיות, עם מתחים.
<אייל קהלני: מעצם המפגש היומיומי ביניהם ביום יום, בתוך המפגש מעלים תכנים שמעסיקים את המשתתפים והם פועלים כדי לייצר מענים ולפתור את הבעיות.
<אייל קהלני: הפורום מהווה גם אמצעי כדי לפתור מצבים בעיתות משבר וגם כמטרה בפני עצמה להוות דוגמה לקהילות שדיאלוג היא דרך לגיטימית ונכונה להתמודדות.
<אייל קהלני: מפגש בין-תרבותי, כולכם יודעים, כל עולה שיושב כאן יודע שלכל עולה יש זהות אישית שהוא מביא איתו וכאן הוא מייצר זהות קולקטיבית חדשה.
<אייל קהלני: בתהליך הזה הוא פוגש גם תרבויות שונות וזה צריך לחדור למודעות תוך כדי שיח משותף.
<אייל קהלני: העיר רמלה – בעיר רמלה 75 אלף תושבים, מתוכם החברה הערבית מהווה 23.5%, רבע נוצרים ושלושה רבעים הם מוסלמים.
<אייל קהלני: תושבים עולים מאז העלייה של 1989 יש לנו 31.5% עולים, כאשר העולים באים מ- 54 מדינות שונות, העלייה הגדולה ביותר היא מחבר המדינות לשעבר.
<אייל קהלני: עולי אתיופיה כ- 4,000 נפש נכון להיום.
<אייל קהלני: בשנים האחרונות מקבלים מאמריקה הלטינית ועוד הרבה מאוד קהילות כמו שרואים בשקף, חלקם הם לא קהילות אלא נציגים עולים ממדינות שונות.
<אייל קהלני: התכנית פועלת במסגרת מרכז גישור ויישוב קהילה שלוקחים בה חלק גם משרדי ממשלה, מחלקות עירייה ונתמכת ומלווה וממומנת על ידי משרד הרווחה, השירות לעבודה קהילתית וכמובן עיריית רמלה.
<אייל קהלני: יש כאן את המבנה הארגוני שלנו שאחת הצלעות הוא דיאלוג קהילתי רב-תרבותי.
<אייל קהלני: עכשיו אפתח אותו ואסביר.
<אייל קהלני: בחרנו לפעול בשני ערוצים בתור התחלה, דיאלוג קהילתי למנהיגים ודיאלוג קהילתי לצעירים.
<אייל קהלני: בפורום המנהיגים לוקחים נציגים מהתרבויות השונות, מהדתות השונות מכלל העיר שיש בו גם נשים וגם גברים, ותיקים, עולים, דתיים, ערבים – יש בו נציגות של הכול.
<אייל קהלני: על פורום הצעירים תרחיב חברתי מלכה מנגיסטו בהמשך.
<אייל קהלני: בפורום מנהיגים לוקחים 24 תושבים מתוכם 10 ותיקים, 5 מוסלמים, 2 נוצרים, 7 עולים נציגי הקהילות הגדולות כפי שציינתי קודם.
<אייל קהלני: העולה החדש ביותר עלה בשנת 2011 מאמריקה הלטינית.
<אייל קהלני: מה מעסיק אותם ואילו סוגיות נדונות שם?
<אייל קהלני: אחד הנושאים הוא בני נוער.
<אייל קהלני: אנחנו יודעים שמפגש בין-תרבותי מגיע גם לבני הנוער וגם לרחוב.
<אייל קהלני: כשנפגשים בגינות פוגשים שם, לשני הכיוונים, מצד אחד נוצרות שם אחוות חוצות דתות, חוצות תרבויות, מצד שני גם מתחים, קונפליקטים, אלימות.
<אייל קהלני: זה סוגיה שמאוד מעסיקה את פורום המנהיגים, היא מולידה תוצאות שחלקן מטופלות ומוכרות במחלקת הרווחה וצריך להתמודד איתן.
<אייל קהלני: כפי שאמרתי זה כבר הטיפול שאחרי.
<אייל קהלני: אנחנו עוסקים גם במניעה כדי לראות מה הצרכים של הנוער ואיך ניתן לתת להם התייחסות.
<אייל קהלני: כמו כן אנחנו עוסקים בנושא של משבר, לצערי בשנת 2012 היה רצח עם רקע תרבותי, רצח של תושב העיר ג'ורג' סעדו ז"ל על ידי בני נוער מהחברה הערבית, זה יצר קונפליקט ומתיחות בכל העיר והפורום התכנס בצורה בהולה, דחופה באותו יום ועשה מספר צעדים כדי למנוע פעולות 'תג מחיר' או פשעי שנאה כאלה ואחרים – דבר שהוכיח את עצמו.
<אייל קהלני: כמו כן בעיתות חירום יש פעולות נוספות, יש דוגמאות נוספות, אני לא ארחיב כעת.
<אייל קהלני: בין היתר הפורום בחר להכיר את התרבויות השונות, כל תרבות, כל קהילה מזמינה אליה את חברי הפורום ומציגה את התרבות, כי בעצם אנחנו חיים עם סטיגמות דרך אמצעי התקשורת, דרך בתי הספר ולא ממש מכירים את התרבויות.
<אייל קהלני: חברי הפורום מציגים את עצמם במסגרת ההכרות הזאת.
<אייל קהלני: פורום דיאלוג קהילתי של צעירים, צעירים מדובר על בני 18-35, אחת מחברות הפורום, מלכה תציג את ההשתתפות שלה וזווית הראיה שלה.
<אייל קהלני: בבקשה.
<מלכה מנגיסטו: שלום רב.
<מלכה מנגיסטו: חג שמח למרות שאני לא נמנית כאחת מכם.
<מלכה מנגיסטו: חג שמח ויישר כוח לחברי הכנסת שיזמו את היום הזה.
<מלכה מנגיסטו: אני מאחלת לכם בהצלחה ושתשיגו את מה שאתם רוצים.
<מלכה מנגיסטו: אני חברה בפורום.
<מלכה מנגיסטו: הפורום מורכב מאקדמאים, סטודנטים, עולים, בני עולים ווותיקים.
<מלכה מנגיסטו: הצטרפתי אליו והוא מהווה במה עבורי להראות את התרבות ממנה אני מגיע ואני גאה בה בכל רמ"ח אבריי, שיכירו, שידעו, שילמדו ושגם אני אלמד את התרבויות השונות שיש ברמלה, יותר מ- 53 מדינות.
<מלכה מנגיסטו: עצם זה שאתה מכיר ומבין את האחר ומקבל את האחר בין אם הוא שונה בצבע, מוצא או דת, ולא ממש משנה במה, באיזה שהוא מקום זה תורם לך גם מבחינה מקצועית וגם מבחינה חברתית, אתה לומד לקבל את האדם כפי שהוא ללא דעות קדומות ובלי לקטלג אותו.
<מלכה מנגיסטו: כך אתה מביא לתוצאה או להוויה הכי טובה ולמינוף, כמו שציינתי גם מבחינה מקצועית.
<מלכה מנגיסטו: עבדתי בתחומים חברתיים בעיר.
<מלכה מנגיסטו: הפורום תרם לי רבות מעצם הכרות התרבויות השונות של חבריי שנמצאים בקבוצה.
<מלכה מנגיסטו: במסגרת הפורום קידמנו פתרונות לקונפליקטים שהיו בעיר, בין אם היו שייכים לעדה שלי האתיופית או לעדות אחרות שבעיר.
<מלכה מנגיסטו: אחד הפרויקטים שקידמנו היה דו-שיח בין משטרת רמלה לבני נוער, כי היה שם קונפליקט, שני הצדדים לא כיבדו, ברור שלא באנו לבקש מהמשטרה שייבאו ויפעילו את החוק באופן סלקטיבי.
<מלכה מנגיסטו: המטרה הייתה לבחון איך אנחנו יכולים למנוע את הקונפליקט בין הצעירים שבאים מהעדה שלי או מהעדה המוסלמית או הנוצרית, כי קורה שם משהו שקשור לזהות, בעיה בתרבות, בראיה ובתפיסה.
<מלכה מנגיסטו: מאוד חשוב לנו המקום הזה ואנחנו מודים שאנחנו חלק מהדבר כזה.
<מלכה מנגיסטו: אנחנו מתחברים לפעילות החברתית ולהתנדבות מהמקום החזק, מהמקום של תרום לקדם ולפתוח בכלל את השיח התרבותי והחברתי של לקבל את האחר.
<מלכה מנגיסטו: אני חושבת שאנשים כמונו שנמצאים שם גם יכולים לקדם אתכם מבחינה מקצועית, אנשים כמונו שנמצאים שם ועוזרים, תורמים ומתנדבים בשביל המטרה התרבותית חברתית.
<מלכה מנגיסטו: תודה.
<אייל קהלני: בפורום אנחנו רואים שמרחיבים את המכנה המשותף בקרב אזרחים תושבי העיר ומצמצמים את השונות, אפשר לשמור על זהות אישית ולהביא אותה לתוך הפורום, להכיר ולקבל גם שונים.
<אייל קהלני: רואים שיש מטרה משותפת לכולם.
<אייל קהלני: אגב, לצד הפורום בישוב סכסוכים יש סכסוכים מסורתיים, אנחנו פועלים בתוך קהילות מסורתיות, לא ארחיב על כך כאן.
<אייל קהלני: המענה בעצם גם וגם.
<אייל קהלני: תודה רבה.
דב ליפמן: אני אבקש להסביר שלא מובן מאליו שחברי כנסת מגיעים ומסתובבים בוועדות לאורך כל היום, חלק מחברי הכנסת הגיעו לכאן ומוותרים על זכות הדיבור כדי לשמוע אתכם.
דב ליפמן: חשוב לדעת שהם הגיעו.
דב ליפמן: בבקשה שרה כהן ממשרד העלייה והקליטה.
<שרה כהן: צהריים טובים, שרה כהן, עובדת סוציאלית, מנהלת שירות הרווחה במשרד העלייה והקליטה.
<שרה כהן: ועדות העלייה והקליטה של הכנסת היא אכסניה שאני מגיעה אליה בהחלט בתדירות גבוהה.
<שרה כהן: היום אני שמחה לבוא ולהציג פיתוח שמבחינתו משקף את תהליך זיהוי צורך ויצירת שותפות עם גורמים נוספים, עם משרדי ממשלה נוספים יחד עם עמותת "אפשר" שמטפלת בנושא נפגעי אלכוהול במדינת ישראל.
<שרה כהן: התכנית שאני עומדת להציג נקראת "מתבגרים בעלייה"- זה שם שניתן בשלב מאוחר יותר.
<שרה כהן: בשלב הראשון נתנו לה שם ארוך "תכנית רגישת תרבות למניעת שימוש לרעה באלכוהול וסמים בקרב בני נוער".
<שרה כהן: התכנית נולדה בשנת 2000 כשאנחנו התחלנו לקבל נתונים ראשוניים לגבי העלייה על שיעור השימוש באלכוהול בקרב אוכלוסיית ילדים ובני נוער, בעיקר בני נוער עולים.
<שרה כהן: הנתונים הללו חייבו התגייסות משותפת כדי לנסות ולמצוא כיוונים, פתרונות ומענים שמכוונים בגישה שהיא גישה רגישת תרבות לטובת הקשר עם אוכלוסיית בני הנוער.
<שרה כהן: תוך כדי פיתוח התכנית זיהנו שהעבודה בנפרד רק עם בני נוער היא עבודה שאינה מניבה את התוצאות המקסימאליות הרצויות.
<שרה כהן: במקביל יצרנו מבנה של תכנית מכוונת לאוכלוסייה של הורי בני הנוער שמשתתפים בתכנית.
<שרה כהן: אני חושבת שזה אחד מהרכיבים היותר ייחודיים של התכנית.
<שרה כהן: התכנית מכוונת גם לבני הנוער וגם להורים.
<שרה כהן: ישנם מפגשים שנעשים בנפרד עם בני הנוער, מפגשים שנעשים בנפרד עם ההורים ואחר כך מפגשים משותפים.
<שרה כהן: לדעתי ייחוד התכנית נובע כתוצאה מכך שזיהנו צורך וייצרו תהליך של פיתוח שבסופו של דבר הוביל לרמה של תכנית שהיא תכנית שהשתלבה במערך השירותים של מדינת ישראל, גם במשרד הקליטה גם במשרד הרווחה והיא נכנסה למסגרת התכנית הלאומית לצמצום השימוש באלכוהול.
<שרה כהן: היום היא מזוהה כתכנית המרכזית שמניבה גם תוצאות בנושא של שינוי עמדות ושינוי התנהגות של בני נוער.
<שרה כהן: התכנית עברה שני מחקרי הערכה, אחד מהם בראשית הדרך בקרב אוכלוסיית יוצאי אתיופיה ומחקר שני שנעשה על ידי מכון ברוקדיל בעת שהתכנית פעלה יחד עם הפרויקט הלאומי לעולי אתיופיה.
<שרה כהן: למה התכנית מיועדת?
<שרה כהן: - מטרת העל של התכנית היא הפחתת התנהגויות סיכון תוך חיזוק האמונה של בני הנוער בעצמם ויכולתם לבחור כיצד יראו חייהם.
<שרה כהן: הדגש המרכזי של התכנית הוא פיתוח מודעות אישית והגברת מוקד שליטה פנימי שיוביל באמת אחר כך לשינוי המתבקש בהתנהגות.
<שרה כהן: במקביל העבודה עם ההורים על חיזוק היכולת ההורית על ידי הקניית דרכי חינוך שמותאמות לגיל ההתבגרות בישראל וחיזוק הקשר בין בני הנוער עם ההורים.
<שרה כהן: אנחנו רואים בכל המחקרים שזו אחת הסוגיות או אחת הבעיות הקשות ביותר שנגרמות בעקבות מעבר ובעקבות תהליך של עלייה.
<שרה כהן: המקום של ההורים והסמכות של ההורים מתרופפת.
<שרה כהן: לא תמיד ההורים יודעים כיצד להתמודד עם הקשים והצרכים שבני הנוער מביאים איתם במדינה החדשה.
<שרה כהן: היה ברור שהיה צריך לייצר כאן משהו שמייצר את הדיאלוג ואת השיח בין ההורים ובין הילדים.
<שרה כהן: השקף הזה אמור להיות משולש, הדגש שלו במניעת שימוש לרעה באלכוהול וסמים והוא בנוי על שלושה מוקדים.
<שרה כהן: האחד בנושא של העצמה של בני נוער וחיזוק שליטה והתמודדות, השני בנושא של ידע ומידע בנושא של אלכוהול וסמים והשלישי בכל הקשור לקשר בין ההורים לבין הילדים.
<שרה כהן: במסגרת התכנית אנחנו מפעילים קבוצות מניעה טיפוליות כי אנחנו רואים בשימוש באלכוהול ובסמים משבר של עלייה בגיל ההתבגרות.
<שרה כהן: כפי שציינתי הוא מיועד לפעילות בו זמנית בקרב בני הנוער וההורים.
<שרה כהן: התכנית פועלת היום בקרב 20 ישובים.
<שרה כהן: תוך כדי פיתוח התכנית אנחנו יכולים יותר ויותר לתת זרקור ליכולת שלה לפעול בהלימה למאפיינים התרבותיים של אוכלוסיית בני הנוער שמשתתפים בה.
<שרה כהן: התכנית בראשית הדרך פותחה לאוכלוסיית יוצאי אתיופיה.
<שרה כהן: במסגרת התכנית פועלים שני מדריכים, מדריך שהוא בן קהילת המוצא ביחד עם מדריך מומחה בתחום מניעת השימוש באלכוהול וסמים.
<שרה כהן: צמד המדריכים עובד במשותף עם הקבוצה וגם עם ההורים ואחר כך ביחד.
<שרה כהן: התכנית בראשית הדרך, כשם שציינתי, פעלה בקרב אוכלוסיית יוצאי אתיופיה ותוך כדי פיתוח התכנית ראינו שעולה יותר ויותר צורך בעבודה גם אוכלוסיות נוספות.
<שרה כהן: התכנית פועלת היום בקרב אוכלוסיית יוצאי חבר המדינות לשעבר.
<שרה כהן: במסגרת התכנית פועלים מדריכים שהם דוברי רוסית יחד עם המדריך שהוא ממוחה בתחום מניעת אלכוהול.
<שרה כהן: התכנית החלה להתרחב יותר ויותר, לדוגמה, לפני שנתיים פתחנו קבוצה בקריית ארבע שמיועדת לאוכלוסיית "בני מנשה" לאחר שעלו עדויות מתוך השטח שמדובר כאן באוכלוסייה שרואים בה עלייה בשימוש באלכוהול בקרב בני הנוער.
<שרה כהן: הקבוצות הנוכחיות שפועלות היום כוללות גם קבוצות חדשות בקרב אוכלוסייה של דוברי אנגלית.
<שרה כהן: בשנה שעברה התחלנו בעיר מודיעין, השנה אנחנו מתכננים קבוצות בקרב דוברי צרפתית.
<שרה כהן: נמצא איתי כאן נחום מיכאלי שהוא מנהל היחידה לטיפול בהתמכרויות בעמותת "אפשר".
<שרה כהן: אני אבקש שנחום יציג את המרכיב שהוא מרכיב התוכן של התכנית.
<שרה כהן: לסיום חלק שלי, אנחנו מלווים בוועדת היגוי ארצית שכוללת את איריס פלורנטין מנהלת שירות ההתמכרויות במשרד הרווחה.
<שרה כהן: צירפנו גם את הנציגים של הרשות למלחמה בסמים כי חשוב לנו שהתאום ברמת השטח יעשה תוך עבודה משותפת של המפקחים והעובדים של היחידות לנפגעי אלכוהול במשרד הרווחה ומתאם של הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול.
<שרה כהן: לאור העובדה שראינו יותר צורך גם בשיח שהוא במקום החינוכי ביקשנו גם מקרן איטח מנהלת המחלקה להתמכרויות במשרד החינוך לחבור לתהליך המשותף איתנו.
<שרה כהן: יותר ויותר אנחנו משקפים כרגע, לפחות מבחינתנו, את המסר שהתהליכים כרגע הם תהליכים שמחייבים עבודה שהיא עבודה משולבת ומתואמת.
<שרה כהן: אנחנו חושבים שהתורה והחכמה לא נמצאים רק במקום אחד ושיח משותף של עובדים סוציאליים, אבל גם של אנשי מקצוע נוספים מניב תוצאה שהיא הרבה יותר משמעותית ממה שהיינו יכולים לעשות כל אחד בנפרד.
<שרה כהן: אשמח שנחום יוסיף.
דב ליפמן: אני אבקש בקצרה, יש לנו רק עשר דקות וזהו ויש עוד כמה דוברים.
<נחום מיכאלי: אני אעשה את זה בקצרה וגם אקצר עוד יותר כדי לתת אפשרות ביסרט שיושבת כאן לספר כמי שחוותה את החוויה.
<נחום מיכאלי: הפעילות עצמה נמשכת כחצי שנה, זו לא קבוצה קטנה.
<נחום מיכאלי: אני רוצה להדגיש שלושה דברים עיקריים.
<נחום מיכאלי: האחד, כיוון שהמצגת לא כל כך זזה אני אומר אותם.
<נחום מיכאלי: גולת הכותרת של התכנית היא השילוב של הורים, אתם דיברתם כמובן על אשדוד, על שילוב של ההורים.
<נחום מיכאלי: זו חוויה מאוד מיוחדת.
<נחום מיכאלי: מי שלא מכיר לא כל כך יודע את, אתה הרי דיברת על פערים ועל שוני, על השוני החברתי שקיים בין לבל ההורים שלפעמים משמרים את המסורת ובין הצעירים שחיים לפעמים בעולם אחר - לעיתים יש נתק.
<נחום מיכאלי: כשאנחנו נפגשים עם יוצאי אתיופיה מסתבר לנו שיש צעירים שלא יודעים בכלל אמהרית ואנחנו היינו בטוחים שהם מדברים עם ההורים – יש נתק גדול.
<נחום מיכאלי: בתכנית התעקשנו שיהיה שילוב בין ההורים והילדים.
<נחום מיכאלי: תמיד אמרו 'מה פתאום לא רוצים'.
<נחום מיכאלי: מסתבר שהחוויה החזקה ביותר היא השילוב בין ההורים לבין הצעירים בתוך התהליך, וזה תהליך.
<נחום מיכאלי: חצי שנה 25 מפגשים, זה לא זמני.
<נחום מיכאלי: הדבר השני, התכנית לא באה לסגור דברים אלא לפתוח.
<נחום מיכאלי: חשוב לי לציין שבכל קבוצה יש שני מנחים, אחד עובד סוציאלי מתחום ההתמכרויות ואחד איש הקהילה עובד סוציאלי או מדריך שנמצא בתוך הקהילה.
<נחום מיכאלי: אין מצב שקבוצה כזאת לא מתקיימת כאשר תוך כדי הפעילות עולים דברים.
<נחום מיכאלי: מסתבר לנו שבבני הנוער סוחבים איתם הרבה מאוד בעיות.
<נחום מיכאלי: ועדת ההיגוי ששרה ציינה, היא אחד הדברים המאוד מאוד חשובים כי בוועדת ההיגוי יושבים כל נציגי הגורמים המעורבים.
<נחום מיכאלי: מתוך הקבוצה אפשר להתחיל לעבוד גם עם כאלה שאולי לא פנו.
<נחום מיכאלי: הדבר השלישי שחשוב לי לומר גם כעובד סוציאלי וגם כמי שמעורב בהרבה מאוד פרויקטים.
<נחום מיכאלי: לפעמים ישנה תחושה שאם עובדים סוציאליים עושים פעולה אז בואו ניתן להם תקציב קטן, פעילות והם כבר יסתדרו עם זה.
<נחום מיכאלי: פרויקט "מתבגרים בעלייה", עליו אני יכול לומר שהוא פרויקט מאוד מאוד מושקע, הוא מאוד יקר.
<נחום מיכאלי: אני אומר את זה בכבוד גם למשרד העלייה והקליטה וגם לכל מי שמעורב בו.
<נחום מיכאלי: זה פרויקט יקר אז אפשר לקחת עובדים סוציאליים ומטפלים שהם ראויים, אפשר לתת הדרכה צמודה, אפשר לתת את כל מה שצריך והתוצאות גם בהתאם.
<נחום מיכאלי: אני חושב שזו דוגמה טובה לכך שאם רוצים להצליח צריך גם להשקיע ולא להגיד 'טוב אלו העובדים הסוציאליים והם כבר יסתדרו'.
<נחום מיכאלי: ממש לא.
<נחום מיכאלי: הזמנו את ביסרט ואני אתן לה את הדקות האחרונות כמי שהשתתפה בתכנית מנתניה וחוותה ונמצאת היום במקום אחר.
<נחום מיכאלי: בבקשה.
<ביסרט שמחה מטוקו: שלום רב, אני מנתניה.
<ביסרט שמחה מטוקו: השתתפתי בתכנית לפני שלוש שנים.
<ביסרט שמחה מטוקו: כמו שנחום אמר זו באמת תכנית שתורמת והחיבור של הנוער עם ההורים באמת חשוב.
<ביסרט שמחה מטוקו: כמו שהוא אמר, כשהם אמרו הרבה פעמים 'תביאו את ההורים כדי שתשתלבו ביחד' דחינו ודחינו ולא הסתכלנו ולא חשבנו על התוצאות.
<ביסרט שמחה מטוקו: באמת החיבור בינינו לבין ההורים השתנה.
<ביסרט שמחה מטוקו: זה לכבד יותר ואם אנחנו רוצים משהו זה להסביר יותר ולא להסביר בזלזול ואם הוא לא מבין לא ללכת, זה להתעקש שהוא יבין וידע מה חווים.
<ביסרט שמחה מטוקו: בכללי, התכנית הזאת תורמת, היא מלווה אותי לאורך שלוש השנים שעברתי מאז.
<ביסרט שמחה מטוקו: בזכות התכנית הזאת אני עושה עכשיו שנת שירות.
<ביסרט שמחה מטוקו: מה שאני חוויתי באלכוהול והדברים שראיתי דרך העיניים שלי מה טוב ומה לא טוב את זה אני מעבירה הלאה לנוער שנמצא בצפון, בגליל העליון איפה שאני עושה את שנת השירות.
<ביסרט שמחה מטוקו: יש לשים דגש שהנוער לא ייקח את זה כמשהו שהוא הגנה ומשהו שיספק אותו אם ההורים לא מבינים אותו ואם לא תהייה לו את ההגנה, את החום ואת הייעוץ.
<ביסרט שמחה מטוקו: תודה רבה.
<נחום מיכאלי: אבקש לומר תודה לביסרט שלקחה היום יום חופש מהצפון כדי לבוא לכאן במיוחד.
דב ליפמן: תודה וכל הכבוד.
דב ליפמן: עורך דין בת חן משינסיסקי בבקשה.
<בת חן משינסיסקי אבן: אני עורכת דין בעמותת טבקה – עמותה שמספקת סיוע משפטי לעולי אתיופיה.
<בת חן משינסיסקי אבן: ראשית אני רוצה לברך אתכם על החג שייצר חבר הכנסת שמעון סולומון ואני רוצה לברך על כל התכניות ששמענו עליהן היום.
<בת חן משינסיסקי אבן: אני לא רוצה לקלקל את החגיגה, אבל לצערי יש דרך מאוד מאוד ארוכה עדיין ברמה הפרטנית, של טיפול פרטני.
<בת חן משינסיסקי אבן: אני מדברת על טיפול שאני רואה וחווה אותו בקרב יוצאי אתיופיה.
<בת חן משינסיסקי אבן: לצערי עדין יש לנו מקרים של פקידת סעד שמרשה לעצמה לומר לפרוטוקול שתינוקת לא יכולה לחזור לביתה כי הסבתא היא אתיופית פרימיטיבית, לפרוטוקול בבית המשפט.
<בת חן משינסיסקי אבן: יש כאן גם מקום לביקורת - - -
<צפרא דוויק: את שמעת את זה במו אוזנייך?
<צפרא דוויק: את יודעת אם זה היה בתוך הקונטקסט או לא היה בתוך הקונטקסט?
<צפרא דוויק: בשביל מה לעלות את זה עכשיו?
<צפרא דוויק: זה לא לעניין.
<בת חן משינסיסקי אבן: קיבלתם כאן הרבה שבחים, אני מברכת על התכניות ויש מקום לביקורת.
<צפרא דוויק: אנחנו לא זקוקים לביקורת שלך עכשיו.
<צפרא דוויק: <קריאה> זאת פרובוקציה, זאת לא ביקורת.
<בת חן משינסיסקי אבן: ממש לא פרובוקציה.
שמעון סולומון: אני מבקש להיות - - -
<בת חן משינסיסקי אבן: אם לא תדעו מה הבעיה איך תדעו להתמודד איתה?
<צפרא דוויק: זה מה ששאלתי אותך.
<בת חן משינסיסקי אבן: אני מבקשת לומר שברמה הפרטנית יש עוד הרבה עבודה.
<בת חן משינסיסקי אבן: רגישות תרבותית זה משהו שמאוד חשוב.
<בת חן משינסיסקי אבן: חבר הכנסת שמעון סולומון דיבר על השימוש בשפה, בין לומר פערים תרבותיים לבין לומר שוני תרבותי, לדעתי כאן צריך להיות הדגש.
<בת חן משינסיסקי אבן: שוני הוא שוני שצריך לכבד ולעבוד איתו, לעבוד ביחד ולא לעבוד בניגוד אליו.
<בת חן משינסיסקי אבן: פתחתי את דבריי בברכות, אין שום סיבה להתנפלות, אלו דברים אמיתיים שקורים שצריך להתמודד גם איתם עד כמה שזה לא נעים.
דב ליפמן: מרינה זמסקי בבקשה.
שמעון סולומון: למה אתם רגישים.
שמעון סולומון: חברים, אתם 17 אלף עובדים סוציאליים, מן הסתם יש כאלה ששורכים, רבותיי, לא להיות יותר מדי רגישים.
<בן ציון ולוטקר: אני חושב שיש כאן מקרה שולי שלא היה צריך להיאמר.
<בן ציון ולוטקר: אני עובד סוציאלי כבר 20 שנה, אני עובד הרבה עם הקהילה.
<בן ציון ולוטקר: כל העובדים הסוציאליים מאוד רגישים.
<בן ציון ולוטקר: יש גם הכשרות.
<בן ציון ולוטקר: זה מקרה שולי שלא היה צריך להיאמר וחבל שביום כזה את מספרת את הסיפור הזה.
<בן ציון ולוטקר: זה מקרה קיצון והוא מחתים את כל העובדים הסוציאליים וחבל שאמרת את זה.
דב ליפמן: ישבנו כאן שעה וחצי, אנחנו משבחים אתכם, מצדיעים לכם.
דב ליפמן: אין בעיה אם מישהו רוצה גם להעביר קצת ביקורת, או שאנחנו חברי הכנסת נאמר שצריכים להיות ערים למשהו.
דב ליפמן: זה בסדר.
דב ליפמן: בבקשה מרינה.
<מרינה זמסקי: שלום.
<מרינה זמסקי: אני עובדת סוציאלית.
<מרינה זמסקי: אני בעצם מייצגת אלפי עובדים סוציאליים שעובדים בארגונים חברתיים שלא שייכים למערכת רשמית ולא רשומים באיגוד עובדים סוציאליים, לצערנו.
<מרינה זמסקי: קודם כל אני מברכת על עצם העבודה שהמקצוע עובד סוציאלי מקבל היום תשובת לב בכנסת.
<מרינה זמסקי: אני מברכת כל כך ומברכת את איגוד העובדים הסוציאליים שיזם את זה.
<מרינה זמסקי: אני אבקש להביא פן נוסף של רגישות תרבותית איתה אנחנו מתמודדים.
<מרינה זמסקי: העמותה שלנו, פורום למען משפחות עולים קמה למען הנגשת שירותים לעולים ולמען צמצום פערים.
<מרינה זמסקי: כאן אני מדברת על פערים כי אני מדברת לא רק על הנגשה לשונית, אני מדברת על הנגשה תרבותית.
<מרינה זמסקי: לא פלא, אני לא רוצה להתנפל על אף אחד, אבל, אנחנו מפעילים קו פתוח לדוברי רוסית בענייני רווחה, חינוך, בריאות וכדומה.
<מרינה זמסקי: כל אחד יכול להתקשר ולהתייעץ איך מתנהגים מול מערכת.
<מרינה זמסקי: אני חייבת לומר שלא מעט סטריאוטיפים עדיין חיים וקיימים בקרב עובדים סוציאליים בשטח.
<מרינה זמסקי: סטריאוטיפים שחשבנו שאחרי 20 שנה של עלייה אפשר להתפטר מהם, אבל הם עדיין חיים.
<מרינה זמסקי: מה שמדאיג מאוד הוא לא תזכיר כזה או אחר שכתבה עובדת סוציאלית כזאת או אחרת, בעצם זו רגישות תרבותית שקיבלה תשומת לב היום בקרב קובעי מדיניות במשרד הרווחה וגם במשרדים אחרים.
<מרינה זמסקי: המודעות לחשיבות הנושא עדיין לא חלחלה עד השטח, את זה אני אומרת בצער רב, יש לי בכתב תיעוד על זה.
<מרינה זמסקי: אני פונה לעובדים הסוציאליים ופונה לתשומת לבכם שבקהילה קיים משאב ענק שעדיין לא מנוצל ולא מקבל התייחסות הולמת והוא ארגונים קהילתיים אותנטיים של אותן קהילות.
<מרינה זמסקי: אני מבקשת כאן להגיד, לא מדובר בכוח עזר לא מקצועי.