GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<פיני כהן: הוא איש יקר, אני לא אפליג בשבחיו, כבר אמרו הרבה דברים והוא היה גם מחנך מעבר להיותו פסיכולוג, מחנך בכל רמ"ח איבריו, ואנחנו, עוד לפני שמשרד החינוך עכשיו מנסה להוביל את הזר והשונה, הכנסנו לתוכנו, ואמרו לנו 'חבר'ה, מה אתם צריכים אוטיסטים כאלה בחווה?
<פיני כהן: ' יחיאל שילה, שהודה בפרהסיה שהוא טעה כשהוא התנגד בהתחלה שהם יבואו הנה, הודה שזה היה מעשה גדול.
<פיני כהן: הבאנו הנה את הילדים האוטיסטים, שבהתחלה ילדים שהיו רואים את הילדים האוטיסטים ברחוב היו עושים ככה סיבוב כדי לא להיפגש איתם, היום הם הולכים חופשי בתוכם.
<פיני כהן: הם אוכלים איתנו, הם חיים איתנו.
<פיני כהן: אנחנו גם קלטנו פליטים בחווה, היום יש לנו מעט מאוד, אולי חמישה נשארו בחווה, לצערי הממשלה בדרך הפוכה הובילה אותם חזרה לשוק העבדים בדרום תל אביב.
<פיני כהן: יש איזה בית דין ששחרר אותם אל משפחות כביכול, וזה חבל, כי המדינה השקיעה בהם רבות, אבל קבלת הזר והשונה זה חלק מאיתנו וכשדני דיבר על צניעות, יש פה גם טולרנטיות, הילדים מקבלים זה את זה ויש פה יופי גדול בקבלה הזו.
<פיני כהן: זה לא מובן מאליו בחברות שבחלקן הן סנוביות ופחות מקבלות.
יואל רזבוזוב: קודם כל באמת נהניתי.
יואל רזבוזוב: נתחיל מזה.
יואל רזבוזוב: כשהייתי בדרך לכאן, אמרתי, טוב, חוות נוער עם כל הסטיגמות, והגעתי למרכז מצוינות, לא ידעתי שאני אגיע באמת למרכז מצוינות.
יואל רזבוזוב: אז אני חושב שאחרי הסיור, אני גם בא מהשטח, אני קצת מכיר את העובדות ואני יודע שגם הראו לי את הדברים היפים וכמובן תמיד יש בכל המקומות - - -
<פיני כהן: אם יש לך זמן אני אספר לך גם על הקשיים.
יואל רזבוזוב: מה שכן, אני כן מקנא לשאר הילדים שלא נמצאים כאן, כי אלה שנמצאים כאן באמת מקבלים את החממה, את כל מה שהילד צריך ובאמת ילד עסוק לא מתעסק בשטויות והילדים פה נראים עסוקים ויש פה מגוון מסגרות ואני באמת מקנא במה שהם מקבלים כאן היום.
יואל רזבוזוב: היה לנו כבר דיון על החינוך ההתיישבותי, על כל הפנימיות, ואמרנו שזו סטיגמה, כי כשאני ב-94' הלכתי לאקדמיה למצוינות, פעם זה היה פנימיית מחוננים בווינגייט, אז אמא שלי נלחצה, אמרה, 'לא, אני לא שולחת אותך לפנימייה, פנימייה זה רע', זאת הקונוטציה.
יואל רזבוזוב: כן, זה הלחץ.
יואל רזבוזוב: והיום אני מבין שבאמת דווקא בחינוך הזה הילדים מקבלים הכול ויש מסגרת נכונה ובאמת בסוף גדלים פה האזרחים הכי טובים.
יואל רזבוזוב: החבר'ה מצטיינים, לא משנה אם זה בספורט, במוזיקה או בכל מקום, הם מתגייסים לצבא, אלה האזרחים שהיינו רוצים לראות.
יואל רזבוזוב: אז אלה הדברים הטובים ואני באמת התרשמתי וזה מאוד יפה.
יואל רזבוזוב: עכשיו השאלות היותר פרקטיות, איך אני יכול לעזור.
יואל רזבוזוב: אחד הדברים, בית הכנסת, שאני כאיש דתי אני יכול להגיד שאני אשתדל.
יואל רזבוזוב: זה דווקא נראה לי החלק הקל, צריך פשוט לפנות לאנשים הנכונים ואני חושב שבאמת במקום כזה ערכים של יהדות ומסורת, אהבתי, אתמול בדיוק דיברתי עם שר החינוך, הרב שי פירון, ואמרתי שחסר לי קצת ערכים של יהדות במערכת החינוך, כי בני הנוער שלנו לא יודעים כלום, שום דבר, וזאת המסורת שלנו, ככה גדלנו ולא משנה שחלק גדלו גם במשפחות של אתיאיסטים אבל בסופו של דבר אנחנו העם היהודי וזו המסורת ואני חושב שכן צריך קצת דגש על ההיסטוריה והמסורת, הדברים המעניינים, פחות להיכנס לעומק, אבל חשוב שלאנשים יהיה את הידע.
יואל רזבוזוב: זה מבחינה זאת.
יואל רזבוזוב: מבחינת הדרכונים, אזרחות, א'5, א'2, אנחנו ניתן לכם את הפלטפורמה של הוועדה, תפנו אלינו בכל מקרה, בכל פרט, אנחנו בשמחה נסייע.
יואל רזבוזוב: אתה יודע שבנתניה הייתה ילדה עם בעיה שהצלחנו, נכון, יוליה?
יואל רזבוזוב: אז אנחנו נשמח, אני חושב שזה חלק מתפקידנו, לסייע.
יואל רזבוזוב: ואם יש עוד דברים שאתם זקוקים או רוצים, אנחנו פה בשביל זה, אז נשמח לשמוע.
<פיני כהן: אחד הקשיים שלנו בנתיב הצרפתי, יש לי קושי גדול בלימוד העברית ובמקצועות היהדות, כי השעות הולכות על תכנית לימודים שהיא מלאה ואין לי מספיק שעות ביהדות ועברית.
<פיני כהן: אני מקבל עזרה מהמשרד, אבל מאוד בשוליים, לא מספיקה.
<פיני כהן: גם שעות עברית, מחזור ט' נעל"ה שהגיע השנה, חבר'ה נחמדים, אבל בעברית זה לא מה שהיה פעם.
<פיני כהן: זה מחזור שהוא יחסית מתקשה, ראית את וובה, לא היה לפני שנים שאני פונה לילד בסוף שנה והוא בקושי מבין את העברית שלי, הוא יידע עברית בסוף, אבל הוא צריך יותר השקעה.
<פיני כהן: הם למעשה מסיימים אולפן אבל סיום האולפן מבחינתם זה עדיין לא ידיעת עברית, הם צריכים לקבל יותר תמיכה ולא כולם - - -
יואל רזבוזוב: - - - משרד החינוך?
<קריאה: יש לנו, ודאי, אבל זה לא מספיק.
<פיני כהן: לא מספיק.
יואל רזבוזוב: בסדר, אני אפנה לשר החינוך.
יואל רזבוזוב: אני חושב שדווקא בעברית ויהדות הוא ישמח, יש מקומות שהוא שמח ש - - -
<פיני כהן: יש לי ילדים, ליסה לוינה, שהייתה בוועדה, אם אתה זוכר, שהתקיימה לכבוד המינהל ואתה התפעלת מהעברית שלה, היא מדברת הרבה שפות, אגב, היא למדה פה גם גרמנית בישראל, היא מדברת שוטף, אבל לא כולם כאלה.
<פיני כהן: יש כאלה שצריכים סיוע גם בשנה שנייה שלהם לשהותם בארץ, הם חייבים תגבור משמעותי של עברית כי אחרת הם לא יוכלו להתמודד עם בגרות בעברית.
יואל רזבוזוב: משרד הקליטה, אתם משתפים פעולה?
<פיני כהן: משרד הקליטה זה משרד מאוד קשה בשיתוף פעולה.
<פיני כהן: משרד הקליטה זה בערך כמו שמשה הכה בסלע.
<פיני כהן: זה לא משרד החינוך, זה עולם אחר, זה משרד מאוד מאוד קשה.
<פיני כהן: שיתוף הפעולה הגדול שלי זה עם אולפן קליטה, אולפן שאנחנו עושים כל קיץ, שזה יותר אני נותן להם מאשר הם נותנים להם.
<פיני כהן: הם בסך הכול מממנים את הפעילות פה והיא פעילות מבורכת לעולים חדשים.
<פיני כהן: משרד הקליטה מקשה מאוד על כל סיוע והוא כאילו אומר שבמסגרת בתי ספר הילדים מקבלים הכול.
<פיני כהן: הם לא מקבלים הכול.
<פיני כהן: למשל אני אתן לך נושא שקשור בנעל"ה שהוא לדעתי חמור מבחינה תקציבית.
<פיני כהן: ילדי נעל"ה נשארים בחופשות.
<פיני כהן: בעבר מנהלת נעל"ה העמידה להם הרבה יותר פעילות בחופשות, אבל מנהלת נעל"ה קוצצה בתקציבים האלה, היום אין לי מענה, אין לי כסף.
<פיני כהן: אני רוצה שילד שנמצא פה כל חופשת פסח, אני אוכל להוציא אותו להפגה, לא רק טיול.
<פיני כהן: אני מדבר גם על טיול, אבל אני מדבר שיוכל לצאת פעם החוצה, יוכל לנשום אוויר, מגיע לילד הזה, ואין לנו מספיק כספים, כי המנהלת קוצצה ובנושא הזה אין לנו מה שהיה לפני חמש או שש או עשר שנים.
<פיני כהן: אני טועה, ישעיהו?
<ישעיהו יחיאלי: אתה צודק פעמיים.
<ישעיהו יחיאלי: במה שאין לך ומה שאין לנו.
<פיני כהן: לא, כשאין לכם אין לי.
<פיני כהן: זה היינו הך.
<פיני כהן: בקיצורו של דבר, זה נושא שאגב כן צריך לתת עליו את הדעת, כי ילד נעל"ה נמצא פה 335, אני אומר 35, כי בדרך כלל הם נוסעים חודש לרוסיה או לאוקראינה.
<פיני כהן: אז באותו זמן אוקיי, אבל ליתר הימים צריך לתת מענה.
<פיני כהן: אז אנחנו על חשבוננו לוקחים ילד למוזיאון, לוקחים ילד לגן החיות, לוקחים - - - אגב, נמאס לו גן חיות, אלה ילדים גדולים.
<פיני כהן: דוד הוא מדריך ותיק פה, כמה שנים אתה מלווה קבוצות נעל"ה?
<דוד פרדזה: 11 שנים.
<דוד פרדזה: בשנים האחרונות זה פחות ופחות טיולי נעל"ה, מה שנקרא.
<דוד פרדזה: כשהתחלתי הם התלוננו שיש יותר מדי טיולים, עכשיו זה - - -
<דני חיים: היו 10 ימים.
יואל רזבוזוב: אנחנו נשב על זה.
<דוד פרדזה: יש פה חניכים שאין להם משפחות, הם נמצאים פה כל הזמן.
<דוד פרדזה: טוב להם פה, לא שהם מתלוננים, ויש להם כל מיני אופציות, אבל ברמת העיקרון יש חניכים ששלוש שנים וחצי לא יצאו מהפנימייה.
<פיני כהן: אנחנו עצמנו עושים טיול יום עצמאות.
<פיני כהן: היינו עושים כל שנה, השנה ביטלתי את זה, אין לי תקציב להוציא את כל הכפר, 350 ילד לטיול בחוץ, העלויות עצומות.
<פיני כהן: אי אפשר לאהוב ולהזדהות עם הארץ אם לא מכירים אותה.
<פיני כהן: זה א'-ב'.
<דוד פרדזה: ישראל זה חוות הנוער, ולפעמים כשהם רואים את החדשות הם פתאום - - -
יואל רזבוזוב: מה שאני מציע, אם יעלו לכם עוד דברים, אז באמת תכינו רשימה של ביקושים, נקרא להם ככה, ואני - - - עוד פעם, אני לא אוהב להבטיח, אנחנו באמת נראה - - -
<פיני כהן: לא, צריכים רצון טוב.
יואל רזבוזוב: בדיוק, צריך את המשוגע במערכת הנורמלית.
יואל רזבוזוב: נשתדל, כן?
יואל רזבוזוב: להגיע לשם ובאמת לעשות.
יואל רזבוזוב: אבל באמת בסופו של דבר מה שאתם עושים פה זה מבורך ויפה ומרשים, אין הרבה מילים, באמת חממה וחממה טובה ונעקוב ואני אתגייס בשבילכם, אין פה מה להגיד.
<פיני כהן: אנחנו מודים לך שבאת.
יואל רזבוזוב: על סדר-היום: סטארט אפ להצלחה, תוכנית לקידום צעירים יוצאי אתיופיה בדרום, להשכלה גבוהה.
יואל רזבוזוב: קודם כל, מבחינת הח"כים, היה לנו דיון, לפני חצי שעה סיימנו, ועכשיו כולם עברו לוועדת העבודה והרווחה.
יואל רזבוזוב: אנחנו מעבירים חוק הטבות לניצולי שואה, כך שכולם מרוכזים היום, אני חושב שלהעביר חוק גדול בשיא הזמן, מבחינת הדחיפות של החוק, אנחנו מבינים מה הסיבה.
יואל רזבוזוב: כל הח"כים מכל הסיעות התגייסו כדי להעביר.
יואל רזבוזוב: אנחנו כאן עוברים לנושא חשוב גם הוא, נושא שאנחנו יודעים שכמה מתקשים צעירים למשפחות יוצאי אתיופיה להשתלב במערכת להשכלה גבוהה בעיקר מסיבות תקציביות בשל חסמים, וכתוצאה מהמבחן הפסיכומטרי, שאינו מותאם תרבותית.
יואל רזבוזוב: רק עכשיו היה לנו דיון בוועדה, בשבוע שעבר, על חינוך, מערכת החינוך לעולים חדשים, שהפסיכומטרי אינו מותאם תרבותית, וזו הזדמנות גם להיכנס למערכת להשכלה גבוהה רק על-ידי ציוני בגרות.
יואל רזבוזוב: גם שם תהיה התחשבות באלה שבאמת צריכים עזרה.
יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים על עולים ובני עולים, מי שצריך את זה.
יואל רזבוזוב: מערכת החינוך אמורה להתחשב.
יואל רזבוזוב: זימנתי את הדיון הזה בעקבות פגישה עם הגב' דנה צוער.
יואל רזבוזוב: התרשמתי מהצלחת התוכנית שהוצגה בפניי.
יואל רזבוזוב: אני תמיד בעד ללמוד מהתוכניות ומהפילוטים שהצליחו ולהרחיב, כי יש הרבה תוכניות שאנחנו משתדלים ומנסים, ומשקיעים הרבה משאבים, ובסוף אנחנו רואים שלא הכול עובד, אבל יש תוכניות שדווקא לא השקענו, והתוכנית נעשתה על-ידי גורמים, גם פילנתרופיים, ובכלל אנשים שהנושא היה להם חשוב ורצו לקדם, והצליחו.
יואל רזבוזוב: לכן גם זימנתי לכאן את נציגי המשרדים, כדי לשמוע על הפרויקט, כי אני חושב שהוא יכול להיות מעניין ביותר.
יואל רזבוזוב: הצלחת הפרויקט, בו משתתפים היום כ-150 צעירים מהדרום, ההצלחה הזאת מעודדת.
יואל רזבוזוב: אבקש להציג את התוכנית, ואז נפתח את הדיון.
<אורנה הורביץ: שמי אורנה הורביץ, ממלאת מקום מנהלת סטארט אפ, מרכז צעירים בבאר-שבע.
<אורנה הורביץ: יושבת פה דנה צוער, מנהלת התוכנית, עושה אותה בהצלחה.
<אורנה הורביץ: יש פה טלי, מנהלת הסטארט, שהיא בחופשת לידה והצטרפה אלינו היום, וסטודנטים של התוכנית, צוות התוכנית כאן וג'ייסון היני, נציג קרן קראון שתומכת בתוכנית.
<אורנה הורביץ: בוקר טוב לכולם.
<אורנה הורביץ: אנחנו שמחים מאוד על הבמה שניתנה לנו להציג את התוכנית בפני כל הגורמים שאחראיים על קידום יוצאי אתיופיה בזרקור על נושא השכלה גבוהה.
<אורנה הורביץ: אגיד כמה מילים על הרקע שלנו.
<אורנה הורביץ: סטארט אפ זה מרכז צעירים הראשון שהוקם בארץ על-ידי רוביק דנילוביץ'.
<אורנה הורביץ: הוא הוקם בשנת 2000, ומאז הג'וינט פיתח את המודל.
<אורנה הורביץ: יש היום קרוב ל-50 מרכזים שפרוסים בכל הארץ, תוכניות להשכלה גבוהה עובדות שם כמו הישגים ותוכניות אחרות.
<אורנה הורביץ: זה המרכז הראשון, אחד הגדולים והפעילים עד היום.
<אורנה הורביץ: מרכז צעירים, אחד עקרונותיו זה לראות מהשטח דברים שצעירים צריכים, ולפי זה לבנות תוכניות.
<אורנה הורביץ: לפני שמונה שנים גם היתה הזדמנות, שהגיעו חבר'ה צעירים יוצאי אתיופיה, שראו שמבחינת הנגב והדרום אין כל כך תוכניות להשכלה גבוהה, ויש אוניברסיטת בן-גוריון – אחד המוסדות האקדמיים הגדולים, המרשימים בארץ.
<אורנה הורביץ: מספר זעום של יוצאי אתיופיה היה שם באוניברסיטה.
<אורנה הורביץ: בזמנו היו פחות מ-20 - בכל האוניברסיטה, תואר ראשון, שני, מכינות.
<אורנה הורביץ: הבינו שיש פה חסם.
<אורנה הורביץ: פנו גם לאוניברסיטאות וגם פנו אלינו.
<אורנה הורביץ: מצד שני, אנחנו כתבנו תוכנית, בהתאם לצרכים שראינו מהשטח, של הצעירים, איך אפשר לבנות מודל כדי לקדם צעירים להשכלה גבוהה, וגם המספרים הנמוכים שכולו מכירים.
<אורנה הורביץ: הצורך פגש ברצון של מישהו לתרום לצורך הזה; משפחת קראון, משפחה נדיבה מאוד משיקגו, הרימה את הפרויקט הזה, תרמה כספים.
<אורנה הורביץ: בשנה הראשונה היא תרמה רבע מיליון דולר בשביל התוכנית, ובנינו מודל שאומר מבחינת החלומות, מה צריך יוצא אתיופיה כדי להצליח?
<אורנה הורביץ: ניקח צעיר שהשתחרר מהצבא, אפילו לא יודע בדיוק מה הוא רוצה ללמוד, איפה ללמוד, משם עד שהוא מסיים תואר ראשון וגם ליווי אחר כך, כדי שיהיה גם בתעסוקה הולמת.
<אורנה הורביץ: מיכאל ביטון, שהיה אז בירוחם, היה במגבית קנדה, הצליח להשיג את הכספים האלה, ולעשות את החיבור הזה, ויצאנו לדרך.
<אורנה הורביץ: מאז משך שמונה שנים, בשנים הראשונות בנינו מודל, והסתכלנו כל הזמן תוכנית של הערכה ומדידה של התוכנית, לראות איך אנחנו מקדמים את הצעירים, איך אנחנו מגיעים, אם אחוזי הנשירה הארציים הם בממוצע 20 ויותר אחוזים של נושרים, של גם חבר'ה שהגיעו ללימודים ומקבלים את המימון והכול, איך אנחנו מקטינים את האחוזים האלה.
<אורנה הורביץ: היום אנחנו עומדים על מודל של תוכנית שעובדת ומצליחה במשך שמונה שנים, שמאות צעירים עברו ועוברים דרכה.
<אורנה הורביץ: נכון, בכל שנה יש 150 סטודנטים מהמחזור, התוכנית הגדולה בנגב, עם אחוזי נשירה של פחות מ-5 אחוזים, כלומר 95 אחוזים מהצעירים שנכנסים לתוכנית, למכינה ולשנה א', מסיימים בהצלחה את הלימודים שלהם.
<אורנה הורביץ: היו לנו גם שיתופי פעולה עם אוניברסיטת בן-גוריון.
<אורנה הורביץ: כפי שאמרת, המבחן הפסיכומטרי שמהווה חסם מרכזי.
<אורנה הורביץ: הגענו לשיתוף פעולה עם האוניברסיטה.
<אורנה הורביץ: הרבה צעירים הצליחו להיכנס למרות ציוני פסיכומטרי שהם לא מתאימים לקבלה, אבל דרך כל מיני מודלים של תוכניות.
<אורנה הורביץ: ממצב שהיו פחות מ-20 יוצאי אתיופיה בכל האוניברסיטה היום אנחנו במצב שיש יותר מ-100 סטודנטים כל שנה שלומדים בבן-גוריון.
<אורנה הורביץ: עדיין שזה מספר נמוך, אבל הוא גדול פי חמישה ממה שהיה לפני.
<אורנה הורביץ: המודל שלנו מאוד פשוט.
<אורנה הורביץ: אגיד את הדברים המרכזיים.
<אורנה הורביץ: יש מינהל הסטודנטים, שנותן את התמיכה לסטודנטים, נותן להם שכר לימוד ומלגת קיום.
<אורנה הורביץ: זה הבסיס לדברים.
<אורנה הורביץ: זה חובה, זו עבודה מבורכת, היא חשובה.
<אורנה הורביץ: בלי זה אין מה לדבר.
<אורנה הורביץ: זה משהו, מבחינתנו, שהוא בל יעבור.
<אורנה הורביץ: מעבר למלגה הזאת ראינו שיש צרכים נוספים.
<אורנה הורביץ: היום ספציפית לאוכלוסיית יוצאי אתיופיה, אנחנו רואים את הצעירים של היום.
<אורנה הורביץ: שני-שלישים מהם לא נולדו בארץ.
<אורנה הורביץ: שליש מהם נולדו בארץ, והמספרים גדלים.
<אורנה הורביץ: הצעירים שאנחנו עובדים אתם, בגילאי 20, 20 פלוס, הרבה נולדו בארץ.
<אורנה הורביץ: אנחנו רואים אוכלוסייה חזקה, עם פוטנציאל מאוד גדול להצליח.
<אורנה הורביץ: אם ניתנת להם הזדמנות שווה, הם מצליחים, ומצליחים מאוד, ומהווים מודל לחיקוי למשפחה ולצעירים ולאחים הקטנים.
<אורנה הורביץ: המטרה שלנו, שהתוכנית הזו תיסגר מתישהו.
<אורנה הורביץ: שלא יצטרכו תוכניות ליוצאי אתיופיה.
<אורנה הורביץ: לכן אנחנו עושים מה שאנחנו עושים, לדור הבא.
<אורנה הורביץ: המודל שלנו מדבר על כמה דברים.
<אורנה הורביץ: דבר ראשון, ראינו שיש החסם הכלכלי.
<אורנה הורביץ: צעיר יוצא אתיופיה שההורים שלו - כמעט לא תראה הורים שיש להם השכלה אקדמית, ואין להם הדחיפה הזו מהבית של ללכת וללמוד ואין תמיכה כלכלית, ואם זה משפחה מרובת ילדים שצריכים לעזור לאחים הקטנים, החסם הכלכלי הוא מאוד רציני.
<אורנה הורביץ: לחסם הכלכלי חלק מהפתרונות זה מינהל שתומך, אני חושבת ש-80 אחוז אולי מהצעירים יוצאי אתיופיה נתמכים במינהל הסטודנטים, ומעבר לזה אנחנו נותנים מלגת סיוע נוספת של 4,500 שקלים בשנה בשנה.
<אורנה הורביץ: חסם מרכזי אחר הוא הפסיכומטרי.
<אורנה הורביץ: ניסינו לעשות דרכים עוקפות.
<אורנה הורביץ: לשמחנו, קמו תוכניות נוספות בארץ, שנסמכות על מכון פוירשטיין ודרכים אחרות של לעקוף את החסם של הפסיכומטרי, אבל זה דיון אחר.
<אורנה הורביץ: אחד החסמים שזיהינו זה המקום שצריך ליווי.
<אורנה הורביץ: אני לא רוצה לעשות עוול לכל הקהילה, אבל לא תמיד התמיכה והליווי הם מהבית.
<אורנה הורביץ: לא תמיד ההורים דוחפים לזה, מבינים את החשיבות של זה ודוחפים את הילדים ללמוד.
<אורנה הורביץ: הרבה פעמים המצב הכלכלי קשה, אז גם יש חשיבות לזה שאתה צריך לעבוד ולפרנס ולתמוך באחים.
<אורנה הורביץ: לא תמיד יש הליווי הנכון והמענה הנכון שמגיע מהבית.
<אורנה הורביץ: וזאת לבת התוכנית, הליווי.
<אורנה הורביץ: המודל שלנו עובד על 1 ל-40 - רכזת לכל 40 סטודנטים.
<אורנה הורביץ: התפקיד שלה הוא ללוות את הצעירים מתחילת דרכם עד הרגע שבו הם מסיים ללמוד.
<אורנה הורביץ: מתחילת דרכם זה עוד משלב הבלבול, שהם לא יודעים בכלל אם ללכת ללימודים או לא.
<אורנה הורביץ: יש לנו איתור דרך השכונות.
<אורנה הורביץ: אנחנו מאתרים אנשים, מגיעים אליהם, הם מגיעים אלינו לייעוצים.
<אורנה הורביץ: לפעמים עובר תהליך של שנה עד שבכלל נרשמים למוסד לימודי.
<אורנה הורביץ: גם כשנרשמים ללימודים זה לא נגמר שם תמיד, כי כמו שאנחנו רואים את הנתונים של ה-20 אחוזים ויותר נשירה במוסדות לימודיים, הליווי הוא שגורם לאחוזי נשירה מאוד נמוכים.
<אורנה הורביץ: רכזת בתוכנית זה אומר כמו אחות גדולה.
<אורנה הורביץ: זה לא מישהי ממוסד בירוקרטי רחוק.
<אורנה הורביץ: זה בגובה העיניים, זה מישהי שיש לה מפתחות לדיקנים או למוסדות לימודיים או למלגות אחרות או לקשרים, או אם סטודנט צריך שיעורי עזר, והוא משתמש במה שניתן לו ממינהל הסטודנטים או מוסד אקדמי, וזה לא מספיק, היא תמצא מי שיישב אתו.
<אורנה הורביץ: זה ליווי ממש מההתחלה עד שהאדם מסיים ללמוד ומוצא עבודה ראויה.
<אורנה הורביץ: מעבר לתקציבים, הכספים, המלגות ושיעורי עזר, ראינו שזה המרכיב המהותי, וזה מה שמייחד את התוכנית, כי גם כשיש מלווים במקומות אחרים, זה בדרך כלל רכזת על 100 סטודנטים, הם מדברים בטלפון אולי פעם בשנה.
<אורנה הורביץ: הם לא מחויבים להגיע לפגישות.
<אורנה הורביץ: בתוכנית שלנו זה מחויב.
<אורנה הורביץ: אם אתה רוצה לקבל את המלגה ולהיות חלק מהתוכנית, אתה חייב להגיע לפגישות אישיות עם הרכזת, גם אם אין לך מה לומר.
<אורנה הורביץ: תגיע לפגישות, וכשיהיה לך מה לומר, תדע תמיד להרים את הטלפון, אנחנו רואים את זה, גם באמצע הלילה ובשעות לא שגרתיות, ותקבל את המענה.
<אורנה הורביץ: לא תמיד המענה הוא מאתנו; לפעמים המענה או משותפים שלנו, ממקורות יצירתיים, אבל הליווי הזה הוא שמונע את הנשירה.
<אורנה הורביץ: זה מהותי.
<אורנה הורביץ: זו התוכנית הכי גדולה בנגב נכון להיום.
<אורנה הורביץ: היינו רוצים להרחיב אותה לתוכנית אזורית ולא רק תוכנית שתפעל בבאר-שבע.
<אורנה הורביץ: התוכנית לא מחויבת עכשיו לאוניברסיטת בר-אילן או בן-גוריון; היא תוכנית של סטודנטים ממגוון מוסדות אקדמיים, רובם בדרום, מכללות שונות, בן-גוריון ומכינות.
<אורנה הורביץ: זה חשוב, כי הנאמנות שלנו היא לא למוסד לימודי שהאינטרס שלו הוא המוסד אלא הצעיר – הליווי שלו ולשים אותו במרכז.
<אורנה הורביץ: התוכנית עברה תוכנית הערכה ומדידה לאורך השנים.
<אורנה הורביץ: היא מתבססת על כספי פילנתרופיה כאמור, אם זה הקרן של משפחת קראון, אם זה מונטריאול, אם זה קרן גלנקו וקרנות נוספות.
<אורנה הורביץ: כל שקל שיוצא מהתוכנית, אנחנו מחויבים לו מאוד, שילך למקום הנכון, ויש תוכנית של מדידה והערכה שבדקה את המודל וגיבשה אותו עם השנים עד שזיקקנו אותו עד – שוב, נתונים של 95 אחוזים הצלחה.
<אורנה הורביץ: אלה נתונים שגבוהים גם ביחס לשאר האוכלוסייה בארץ, לא רק ליוצאי אתיופיה.
<אורנה הורביץ: אז שני העניינים המהותיים זה הליווי האישי שאנחנו נותנים ואיתור הצעירים והייעוצים שהם מקבלים עוד לפני שהם בכלל התחילו תהליך של קבלה ללימודים.
<אורנה הורביץ: המצגת עלתה.
<אורנה הורביץ: תוכנית נוספת שנוספה לנו בשנה וחצי האחרונות, אנחנו יודעים שהשכלה גבוהה, כל הרעיון בה הוא לתת הזדמנות שווה, כלומר שברגע שיש לך השכלה, אתה יכול להשתלב בעולם התעסוקה, להתפרנס כפי שצריך, ולהיות בחברה שהיא יותר שוויונית.
<אורנה הורביץ: השכלה ללא תעסוקה זה לפעמים רק מייצר תסכול ומחטיא למטרה.
<אורנה הורביץ: ברגע שצעירים מסיימים את התוכנית, יש תוכנית שנקראת סטארט אפ לקריירה, שזו תוכנית הכוון לתעסוקה, שזה ממש ליווי אישי; זה לאתוכנית קבוצתית.
<אורנה הורביץ: כל אחד מקבל עשרה מפגשים של אימון אישי, מאמן מקצועי, פתיחת אפשרויות תעסוקה על-ידי קשרים, על-ידי מעסיקים שפונים אלינו.
<אורנה הורביץ: ממש תוכנית שלמה, שהיא רק מלווה לתעסוקה.
<אורנה הורביץ: כמה נתונים, בגדול.
<אורנה הורביץ: מתוך 230 אלף סטודנטים לתואר ראשון כ-2,000 סטודנטים יוצאי אתיופיה באקדמיה, 997 במכינות.
<אורנה הורביץ: הנתונים מראים, לפי דוח מבקר המדינה, שכ-20 אחוז נושרים בשנה בראשונה.
<אורנה הורביץ: במכינות אפילו המספרים גבוהים יותר.
<אורנה הורביץ: או נושרים או מסיימים ולא מתחילים ללמוד שנה א'.
<אורנה הורביץ: בישראל מבחינה תעסוקתית 4,500 אקדמאיים יוצאי אתיופיה, פחות מ-15 אחוז מהם משתלבים בתעסוקה הולמת.
<אורנה הורביץ: החסמים העיקריים שאנחנו מתמודדים אתם בתוכנית: המצב הסוציו אקונומי, המבחן הפסיכומטרי, היעדר מודלים לחיקוי.
<אורנה הורביץ: שם נכנס סדנאות ההעצמה שאנחנו עושים וקבוצות מנהיגות שאנחנו מפתחים דרך התוכנית.
<אורנה הורביץ: לפעמים יש נגישות נמוכה למידע, ואת המידע מקבלים בייעוצים אישיים וליווי.
<אורנה הורביץ: ההישגים של התוכנית: מעל 400 צעירים שמשתתפים בתוכנית, 1,200 ייעוצים להשכלה גבוהה, מעל 100 בוגרים ועוד צעירים שעכשיו עוברים את התוכנית, שנה א', ב', ג' וד'.
<אורנה הורביץ: נכון לרגע זה 38 סטודנטים דרכנו באוניברסיטת בן-גוריון, עוד 105 סמוסדות אקדמיים שונים, במכללות השונות, כמו שאתם רואים, בדרום.
<אורנה הורביץ: קריית מלאכי, 3,400 יוצאי אתיופיה, זה 16 אחוז מהאוכלוסייה של קריית מלאכי.
<אורנה הורביץ: אנחנו לא מגיעים לשם.
<אורנה הורביץ: התוכנית שלנו נשארת עדיין בבאר-שבע.
<אורנה הורביץ: חלק מהצעירים מגיעים אלינו לייעוצים, אבל זה לא בסדר גודל מספיק.
<אורנה הורביץ: התוכנית היא במימון כספי פילנתרופיה כמעט 100 אחוז.
<אורנה הורביץ: יש דברים נוספים שהסטודנטים מקבלים כמו מינהל הסטודנטים.
<אורנה הורביץ: אני לא מחשיבה את זה כספי התוכנית, כי זה לא.
<איציק אוחנה: נתייחס למיליונים, אז נראה אם כדאי להכליל את זה או לא, כי בלי הכספים האלה- - -
<אורנה הורביץ: לגמרי.
<אורנה הורביץ: אני מסכימה.
<אורנה הורביץ: בזה פתחתי.
<אורנה הורביץ: אני מראה מעבר.
<אורנה הורביץ: זה הבסיס, אמרתי.
<אורנה הורביץ: בלי מימון המדינה אני לא חושבת שהרבה, למרות שיש לנו לא מעט סטודנטים שלא מקבלים מימון של המדינה, אבל מקבלים תקציבים מאתנו.
<אורנה הורביץ: סיוע תקציב ממשלתי, אמרתי.
<אורנה הורביץ: עלות התוכנית לשנה עבור 300 סטודנטים היא קרוב ל-3 מיליון שקלים, עלות של 10,000 לסטודנט לשנה.
<אורנה הורביץ: זה כולל את הסדנאות, את הליווי, את המלגה הנוספת מאתנו.
<אורנה הורביץ: היום יש לנו 150.
<אורנה הורביץ: אנחנו רוצים להגדיל את התוכנית, לאזורית, שלא תהיה רק בבאר-שבע.
<אורנה הורביץ: יש פה צעירים סטודנטים שלומדים בתוכנית.
<אורנה הורביץ: נשמח לשמוע את החוויה שלהם, ומה משמעותי להם בתוכנית.
יואל רזבוזוב: לפני שניתן לצעירים להתייחס, ניתן לנציגים של משרד הקליטה, מינהל הסטודנטים, משרד החינוך.
יואל רזבוזוב: כפי שאמרנו, בלי מינהל הסטודנטים בטוח שום דבר לא יכול לעבוד.
יואל רזבוזוב: אני שמח שהצלחנו להכניס את מינהל הסטודנטים לבסיס התקציב של משרד הקליטה, 70 מיליון ש"ח.
יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים לשאוף להגדיל את התקציב.
יואל רזבוזוב: אנחנו יודעים שהוא מאוד חשוב.
יואל רזבוזוב: אני חושב שהעניין של החינוך דרך התוכנית הזאת, להכניס חבר'ה צעירים למערכת של השכלה גבוהה, זה יפתור לנו את כל הכספים שאנחנו מביאים מפה, מביאים משם, ודווקא דרך התוכנית הזאת, שיחסית לשאר התקציבים, היא פחות משמעותית.
יואל רזבוזוב: זה לא תקציב עתק.
יואל רזבוזוב: יש תקציבי עתק שמושקעים במקומות אחרים.
יואל רזבוזוב: אני חושב שדווקא להוסיף פה, כשמסתכלים בטווח ארוך, זה יכול לחסוך לנו בהמשך.
יואל רזבוזוב: גם האינטגרציה תהיה טובה יותר.
יואל רזבוזוב: כלומר אני מבין שיש ליווי של 1 ל-40, מדריך, שתיים, שיעורי עזר, מעטפת שכוללת מה – יש המלגה, 4,500 שקל לשנה.
יואל רזבוזוב: זה מחייב את התלמידים, את הסטודנטים לבוא ולהיות חלק מהסדנאות.
יואל רזבוזוב: בעיקרון, באופן כללי, מה אחוזי הנשירה בקרב העדה דרך מינהל הסטודנטים?
<אורנה הורביץ: 20 אחוז.
<אורנה הורביץ: דוח מבקר המדינה.
<אורית מור סלע: לא עומדים מאחוריו.
יואל רזבוזוב: אני גם שמעתי 50 אחוז.
<דנה צוער: זה גם נתון שהמינהל פרסם בחוברת בשנה שעברה וגם נתון שנכלל בדוח מבקר המדינה בבדיקה של 2012.
יואל רזבוזוב: אני שמעתי מספרים גבוהים, תמיד אמרו.
יואל רזבוזוב: הבעיה, שגם בצבא וגם בהשכלה הגבוהה הרבה פורשים מסיבות שונות.
יואל רזבוזוב: נשמע צעירים מהתוכנית.
<בת אל רסקאי: שלום, אני בת אל, אני לומדת בבן-גוריון שנה שלישית.
<בת אל רסקאי: כרגע אני שנה שלישית בסטארט אפ, מאז שהתחלתי את הלימודים, וגם ממומנת על-ידי מינהל הסטודנטים.
<בת אל רסקאי: אני חושבת שהגופים, בשילוב שלהם, זו התמיכה הכי – אני לא יכולה מעבר לזה לבקש.
<בת אל רסקאי: כמובן, מינהל הסטודנטים עזר בסיוע לימודי, וסטארט אפ יותר בעניין הליווי בחיי היום-יום, ואם יש קשיים, מלבד קשיים כלכליים, קשיים שאי-אפשר בלעדיהם להמשיך ללמוד.
<בת אל רסקאי: יש הקשיים החברתיים.
<בת אל רסקאי: אני חושבת שסטארט אפ ממש עזרו לי בעניין הזה.
<בת אל רסקאי: זה הנדבך שסטארט-אפ מוסיפים פה לתרומה שלהם לסטודנטים.
<בת אל רסקאי: גם המימון וגם התמיכה ממינהל הסטודנטים ממש חשוב.
יואל רזבוזוב: אין ספק שהסטארט אפ לא יכול לעבוד בלי מינהל הסטודנטים.
יואל רזבוזוב: השאלה, נגיד, במקרה שלך, האם היתה לך התנדנדות, או בכל מקרה עם מינהל הסטודנטים היית ממשיכה ולא היית צריכה את הסטארט אפ?
יואל רזבוזוב: הסטארט אפ הוא בונוס נחמד אבל לא בהכרח צריכים?
יואל רזבוזוב: אני בטוח גם שבכל האוכלוסייה שנמצאים בסטארט אפ יש כאלה שבכל מקרה היו לומדים, ויש כאלה שצריכים את הדחיפה הזאת.
<בת אל רסקאי: אני אישית הייתי ממשיכה גם בלי זה, אבל אני מכירה סטודנטים חברים שלי שהרכזת עזרה להם להיכנס לאוניברסיטה, אם זה כל מיני קורסים שהם היו צריכים מעבר למה שמקבלים דרך המינהל.
<בת אל רסקאי: זה לא מותרות.
<בת אל רסקאי: התמיכה, שהרבה פעמים אין את זה בבית, אם זה בליווי, אתה בא הביתה ומספר איך זה בלימודים, אבל לא תמיד מבינים אותך ומה הולך שם.
<בת אל רסקאי: כשאתה בא לרכזת, למפגש האישי, והיא שואלת אותך אם יש לך קשיים, לפעמים קשיים שאני אפילו לא חשבתי עליהם, היא מתערבת בפגישה האישית, והם עוזרים לנו להתגבר על הקשיים האלה.
<מרית פיקדו: שמי מרית, לומדת במכללת אחווה.
<מרית פיקדו: אני בת 37.
<מרית פיקדו: פניתי, כמובן, לסטארט אפ.
<מרית פיקדו: מינהל הסטודנטים לא יכל לעזור לי.
<מרית פיקדו: מגיל 28 לא יכולים לעזור.
<מרית פיקדו: התמיכה שנתנו לי וגם הליווי, גם הלימודים, אני חושבת שבלי סטארט אפ לא הייתי מצליחה.
<מרית פיקדו: היום אני בשנה שלישית.
<מרית פיקדו: בכל דבר שפניתי למינהל, אמרו לי שזה בלתי-אפשרי.
יואל רזבוזוב: לא עמדת בקריטריונים.
<מרית פיקדו: זה חבל.
יואל רזבוזוב: לכל דבר יש השלכות תקציביות.
יואל רזבוזוב: אולי נקיים על זה דיון פעם.
<אובלו סמעון: שמי אובלו סמעון, אני סטודנטית במכללת ספיר למינהל ומדיניות ציבוריות.
<אובלו סמעון: מינהל הסטודנטים הוא באמת בסיס טוב, בעיקר כי יש סטודנטים אחרים, שלא ממומנים על-ידי המינהל.
<אובלו סמעון: אני רוצה לדבר על התהליך, כי יש ההגנה הכלכלית ממינהל הסטודנטים, וגם כל מיני פרויקטים ודברים, אבל אצל סטארט אפ יש סוג של תהליך, בנייה עצמית וקבוצתית.
<אובלו סמעון: מגיעים לסדנאות, אם זה עמידה מול קהל, שזה לא עוזר רק מבחינה אקדמית; זה גם להבא, בחי התעסוקה אחר כך.
<אובלו סמעון: חרדה מול מבחנים.
<אובלו סמעון: אני הסטודנטית הראשונה במשפחה, ואנחנו תשעה אחים יחד אתי.
<אובלו סמעון: אני הבת האמצעית.
<אובלו סמעון: ההתמודדות היא מאוד קשה.
<אובלו סמעון: המשפחה היא מאוד תומכת, אבל הם לא מבינים איך להתמודד עם זה.
<אובלו סמעון: כשאני ניגשת לסטארט אפ, יש השיחה האישית ויש ההצעות.