GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עופרה קוץ: לא, כשהם מגיעים אלינו אנחנו מחלקים אותם לרמות.
<עופרה קוץ: הם באו עם עברית, הם למדו כבר איפשהו ומהנקודה איתה הם באו, ממנה אנחנו מקפיצים אותם לרמה הבאה, להכין אותם לאוניברסיטה.
<עופרה קוץ: המורה שלהם חנה נמצאת פה, הם עובדים מאוד קשה.
<ג'וש שוורץ: אז אולי נעשה סבב וכל אחד יגיד מאיפה הוא בא.
<עופרה קוץ: כן, כל אחד אומר את השם, מאין הוא בא ומה המקצוע שלכם משם.
<עופרה קוץ: נתחיל.
<עופרה קוץ: (התלמידים מציגים את עצמם).
<עופרה קוץ: יש לנו עשר כיתות כאלה, משהו דומה לזה.
יואל רזבוזוב: יש לי שאלות.
יואל רזבוזוב: יש פה אח ופיזיותרפיסטית, מבחינת הרישוי, צריך לעבור הכול מחדש?
<עופרה קוץ: נכון.
<ברוך קושצ'בה: עכשיו מדינת ישראל צריכה לעזור להם איך לקבל את המקצועות שלהם.
<עופרה קוץ: דרך משרד הבריאות הם מקבלים את הרישיון הזה ועוד הולכים לאולפן רפואי שמכשיר אותם למקצוע.
יואל רזבוזוב: אבל מה שאמרתי לג'וש, פשוט אני שומע כמה מקצועות ואני כן קיבלתי תלונות מחברת חשמל, לדוגמה, שחסר להם מהנדסים, הם במצוקה ואני רואה שיש פה הרבה מהנדסים.
יואל רזבוזוב: מה שאנחנו נעשה, היום אנחנו נשגר מכתב, לכל אותן החברות שהיו אצלנו בוועדה ונחבר, שמנהלי משאבי אנוש יתחברו עם האולפן כי הם מתלוננים 'אין לנו מהנדסים', משרד התמ"ת, מנכ"ל משרד הכלכלה, גם לו חסרים מהנדסים, מהנדסי תקן.
יואל רזבוזוב: בחלק מהמקצועות יש מחסור.
<עופרה קוץ: יוצא מן הכלל.
יואל רזבוזוב: אז אנחנו נחבר אותם.
<ברוך קושצ'בה: זה חשוב מאוד, כי ב-13 במאי יש לנו פה יריד תעסוקה והשכלה.
<ברוך קושצ'בה: בדרך כלל מגיעות הנה חברות, כולל טבע, כולל אינטל, אבל אם יש לכם - - -
יואל רזבוזוב: חברות ממשלתיות.
<ברוך קושצ'בה: בשמחה רבה.
יואל רזבוזוב: אנחנו גם נזמין אותם ליריד, גם נשגר מכתב ונעשה חיבור של אנשי משאבי אנוש.
<עופרה קוץ: חבר'ה, מבינים?
<עופרה קוץ: מסתבר שבישראל חסרים מהנדסים, אין מספיק מהנדסים ועכשיו נכון לעשות את הקשר ביניכם, שאתם באים עם המקצוע שצריך, עם החברות שצריכות את המהנדסים.
יואל רזבוזוב: הרבה מהנדסים שעלו, לדוגמה, מברית המועצות לשעבר, לפני 20 שנה, הם יוצאים לפנסיה, והם נמצאים במחסור.
<ברוך קושצ'בה: אולי תגיד מאיפה אתה עלית.
יואל רזבוזוב: אני גם עולה חדש.
יואל רזבוזוב: יחסית כבר לא חדש, ב-91' עליתי, עליתי מרוסיה, מבירוביג'ן, אוטונומיה יהודית, איפה שסטלין שלח את כל היהודים.
<ג'וש שוורץ: ואני עליתי מקנדה.
יואל רזבוזוב: אז בסוף אנחנו מדינה של עולים חדשים, ובאמת לראות פה את החבר'ה הצעירים, האקדמאים, רובכם עם מקצועות שחשובים למדינה, אז אני חושב שזה העתיד של המדינה שלנו.
יואל רזבוזוב: אתם העתיד של המדינה.
<ג'וש שוורץ: זו פעם ראשונה שאתם פוגשים חבר כנסת?
<ברוך קושצ'בה: למעלה היה צילום, כשהם פגשו במוזיאון את ביבי.
<ג'וש שוורץ: מישהו רוצה לשאול אותו משהו?
<ג'וש שוורץ: יש לכם פה חבר כנסת, יושב ראש ועדת עלייה בכנסת.
<עולה: איך קוראים לך?
יואל רזבוזוב: קוראים לי יואל, ברוסית קראו לי קונסטנטין.
יואל רזבוזוב: יואל רזבוזוב.
יואל רזבוזוב: את השם משפחה אתה לא תזכור.
<ג'וש שוורץ: לקח לי שנה.
<ג'וש שוורץ: הוא יושב ראש ועדת עלייה וקליטה מטעם 'יש עתיד', מהמפלגה של יאיר לפיד.
<עופרה קוץ: הם רק חודש בארץ.
יואל רזבוזוב: חודש רק?
יואל רזבוזוב: הם באו עם איזה שהוא ידע בסיסי, אבל כל הכבוד.
<ברוך קושצ'בה: בתום האולפן יש קבוצה שהולכת גם לצבא ומתגייסת.
<ברוך קושצ'בה: אנחנו בקשר, חלק כבר היו בלשכת גיוס, אנחנו מוצאים ממחזורים קודמים בכל השדרות, מצנחנים עד דובר צה"ל, עד הסברה, עד יחידות סודיות אפילו, חיל האוויר אפילו.
<ברוך קושצ'בה: היה לנו פה אחד שהיה מטאורולוג בחיל האוויר, אחרי זה הוא שידר בגלי צה"ל את מזג האוויר.
<ברוך קושצ'בה: יש פה בהחלט מגוון אדיר של אנשים, עם יכולות ותכונות, הרבה מהם נשארים בירושלים, שזו ברכה לעיריית ירושלים.
יואל רזבוזוב: יופי, חברים, תודה רבה ושיהיה בהצלחה.
<קריאות: תודה.
<קריאות: (המשך הסיור)
<ברוך קושצ'בה: אנחנו כאן, יש לנו חבורה של עולים חדשים שנמצאת באולפן.
<ברוך קושצ'בה: שוש, את הצגת את עצמך?
<שושי שוהם: אני שושי שוהם, אני ממשרד החינוך, האגף לחינוך מבוגרים ואני אחראית על האולפנים בירושלים ועל האולפן הזה.
<ברוך קושצ'בה: זיו היא רכזת חברה ותרבות.
<ברוך קושצ'בה: זה נושא שאנחנו מקדישים לו הרבה מאוד, משום שאנחנו מדברים על זה שהרבה פעמים - - - גם באשדוד, בכנס באשדוד, הייתה שאלה למה הם מגיעים לישראל ומה הם רוצים.
<ברוך קושצ'בה: הם בעצם עוזבים מזג אוויר, ריח, לבוש, הורים, תעסוקה, הם עוזבים הכול, החבר'ה האלה, ואני הרבה פעמים אומר שהם מגיעים בגלל אמ"ה.
<ברוך קושצ'בה: אמה זו יכולה להיות בחורה נחמדה מחבר העמים, אבל זה יכול להיות א – אתגר, מ – משמעות וה – השתייכות.
<ברוך קושצ'בה: וזה התפקיד שלנו בחברה הישראלית.
<ברוך קושצ'בה: זיו היא רכזת חברה ותרבות, אני מציע שתציגי את הפעילות.
<זיו: אני גם אחראית על הספורט.
<זיו: בדיוק כאן ממול יש את חדר הכושר שלנו והחבר'ה כאן בעצם, כל אחד זה עולם ומלואו ובעיקר הפעילות החברתית של מרכז הקליטה שלנו נעשית על ידי הסטודנטים.
<זיו: מאוד קל להביא אנשים שיעשו חוג כזה וחוג כזה, אנחנו מאמינים שכל אחד שבא הוא בא עם סיפור, עם מקצוע, עם תפקיד, עם תחביב, אז יש כאן בערך 15 חוגים שמתקיימים אחר הצהריים ואותם מפעילים הסטודנטים, מיוגה, לסלסה, לסמבה, לריקודי עם, לקיק בוקסינג.
יואל רזבוזוב: זה משהו חובה?
<זיו: לא.
<זיו: חובה לבוא לכיתה, ללמוד עברית.
יואל רזבוזוב: לא, אבל חובה לבוא לכיתה?
יואל רזבוזוב: זה מה שאני אומר.
<זיו: כן.
<ברוך קושצ'בה: לכיתה חובה, מי שלא מגיע לכיתה, לצערנו אנחנו נצטרך להיפרד ממנו.
<ברוך קושצ'בה: זאת אומרת זה אחד התנאים של המקום.
<ברוך קושצ'בה: הוא בא לא למקום, הוא בא לתכנית.
<ברוך קושצ'בה: המקום הוא האינקובציה שלו.
<זיו: אז בכיתה הם משמונה וחצי עד רבע לאחת, ברבע לאחת יש ארוחת צהריים ואז בעצם מתקיימת פעילות חברתית.
<זיו: היום אנחנו מתחילים קורס מד"א, זו פעם ראשונה שאנחנו עושים קורס מד"א של 60 שעות לדוברי צרפתית ולדוברי אנגלית.
<זיו: זה בעצם מאפשר לסטודנטים אחרי הקורס להתנדב ולהתחיל להיטמע ולהיות חלק מהחברה בישראל.
<זיו: אנחנו בקשר עם האוניברסיטה העברית לתכנית חברים, זו תכנית שסטודנטים יוצאים פעמיים בשבוע מכאן לאוניברסיטה ויושבים ולומדים בחברותא עם סטודנטים מהעברית.
<זיו: כל אחד יציג עכשיו את עצמו בכמה מילים.
<דוד אריאס: אני נולדתי בסנטיאגו, צ'ילה, דרום אמריקה, ועליתי בדיוק לפני חודש ושני ימים.
<דוד אריאס: אני בוגר תכנית מסע, עשיתי שנת הכשרה ב-2007 בתוך קורס מנהיגות למדריכי תנועות נוער בחו"ל, תנועת נוער של התנועה הקונסרבטיבית ועכשיו עליתי לארץ.
<דוד אריאס: אני גם עובד עכשיו בתנועה, אני מדריך של אחת מהקבוצות שבאה לאותה התכנית, חוץ מזה אני רכז תכניות קצרות בארץ, גם מבחינת החינוך וגם מבחינת הלוגיסטיקה.
יואל רזבוזוב: ושפה למדת במסע?
<דוד אריאס: שפה למדתי בבית הספר שלי בסנטיאגו והשתפרתי כמובן כשהייתי בארץ.
יואל רזבוזוב: אתה מדבר יותר טוב ממני.
<ברוך קושצ'בה: מה המקצוע שלך?
<דוד אריאס: למדתי תואר ראשון במוזיקה, שירה בפסנתר וקומפוזיציה, כל מיני דברים.
<מת'יו וייט: אני נולדתי בבוסטון אבל גדלתי בקליפורניה, בלוס אנג'לס ומשם עשיתי עלייה באוקטובר.
<עופרה קוץ: מבטא ישראלי לגמרי.
<מת'יו וייט: כן, אני יכול להעמיד פנים.
<מת'יו וייט: אני קיבלתי את התואר שלי מאוניברסיטת קליפורניה בברוקלין, ששם האוניברסיטה הציבורית הכי טובה בארצות הברית, גם אחת הכי קיצוניות ויש בה אנטישמיות ואנטי ישראליות, נגיד, מאוד מאוד פעילות.
<מת'יו וייט: אני הייתי אחד מהקבוצה הציונית שלנו בקמפוס, כשהייתי בשנה הראשונה שלי וכתוצאה מכך אני הייתי אחד הטארגטים לכל האלימות, נגיד, נגד הקהילה שלנו בקמפוס.
<מת'יו וייט: אפילו בתקופה הזאת אני לבשתי כיפה ואני הייתי אחד הסטודנטים היחידים בקמפוס שהעז לעשות דבר כזה.
<מת'יו וייט: יש לי תואר בהיסטוריה, עכשיו אני עובד בברליץ' כמורה לאנגלית.
<מת'יו וייט: אני מתגייס עוד מעט, כי אני עדיין צעיר.
<מת'יו וייט: מה עוד להגיד?
<מת'יו וייט: אני הדתי היחיד במשפחה, אני דובר עברית היחיד במשפחה.
<מת'יו וייט: חוץ מהסבא ואחת הדודות שלי אני היחיד במשפחה שהיה בישראל בחייו, לכן אני - - -
יואל רזבוזוב: ומאיפה בא לך ככה האהבה הזאת לישראל?
<מת'יו וייט: אני ביקרתי בארץ בפעם הראשונה כשהייתי בן 17, בתכנית שקוראים לו נסיעה, שזה ארגון עצמאי.
<מת'יו וייט: חומר התכנית זה ששליש המשתתפים זה ישראלים אמיתיים והשאר אמריקאים, אז כל יום היה אפשר לתרגל את העברית שלי, להשתפר, לדבר עם ישראלים אמיתיים פנים אל פנים, וגם ללמוד מהם, להתחיל להבין את החיים שלהם, את המסגרת שלהם, איך הם רואים את העולם, איך הילדות שלהם, כל מיני דברים, התרבות, המנהגים, הכול.
<מת'יו וייט: כשהגעתי לארץ רק הייתי מעוניין לראות את זה, זהו, לראות מאיפה בא העם שלי.
<מת'יו וייט: אבל גיליתי באמצע, כי אני ממש הגעתי בתחילת המלחמה עם חיזבאללה ופינו אותנו אפילו מהצפון באמצע התכנית, אבל זה ממש פיתח בי מודעות מאוד עמוקה למצב פה וגם הזדהיתי מאוד עם החברים שלי הישראלים, חזרתי בתשובה גם באמצע אותה תכנית ואני ראיתי בסוף התכנית הזאת, נסיעה, שלא הרגשתי בבית באף מקום אחר בעולם.
<מת'יו וייט: כשהגעתי לאוניברסיטה אני ידעתי שאחרי שאני מסיים את הלימודים אני רוצה לעשות עלייה.
<מת'יו וייט: כבר בגיל 17 אני ידעתי, אבל אני הצטרכתי כאילו להיות פעיל בתנועה שלנו, בתנועה הציונית בקמפוס, להילחם נגד האנטישמיות ונגד האנטי ציונות, אפילו היו יוזמות לחסל את התרומות שהאוניברסיטה מקבלת ממדינת ישראל.
<מת'יו וייט: אחרי זה אני עבדתי שנתיים עם ארגון שקוראים לו stand with us, שיש לו גם סניף פה בארץ והייתי מרכז הקמפוסים באזור צפון מערב ארצות הברית, שהוא האזור הכי קיצוני, נגיד, כשמדברים על ישראל.
<מת'יו וייט: אז אני גם סייעתי לסטודנטים בקמפוסים להתמודד עם אותן בעיות שאני גם ראיתי בקמפוס שלי.
יואל רזבוזוב: יפה, יפה מאוד.
<ברוך קושצ'בה: יש פה שליחים לעתיד, כמו שאתה רואה.
<זיו: אבל לא כולם עם עברית כזאת, אחרת לא היה לנו מה לעשות.
<ברוך קושצ'בה: אגב, הוא לא יודע רק עברית - - -
<זיו: 14 שפות.
<זיו: אני אשוויץ בשבילך.
<מת'יו וייט: כן, אני מדבר 14 שפות, אבל לא כל אחת שוטפת.
<תלמיד-עולה: אני נולדתי וגרתי כמעט כל החיים שלי בלטביה, בריגה.
<תלמיד-עולה: למדתי יחסים בינלאומיים בריגה, בלטביה וגם בנורבגיה.
<תלמיד-עולה: לפני חודשיים עשיתי עלייה.
<ברוך קושצ'בה: מאיפה העברית?
<תלמיד-עולה: אני למדתי קצת באולפן, בריגה, וגם יש לי הרבה קרובי משפחה פה בארץ.
יואל רזבוזוב: אז היית נוסע לפני - - -?
<עולה: כן, הייתי נוסע לפני.
יואל רזבוזוב: אני יודע ראש אגודת הידידות של לטביה וליטא, אז אני מבקר שם הרבה.
יואל רזבוזוב: יושב ראש הקהילה היהודית מגיע לכאן בשבוע הבא, ארקדי סוחרין.
<אלכס-עולה: עליתי מאוקראינה, עשיתי שתי תכניות מסע במיוחד באילת, כי באילת מלונאות, זה קשור למקצוע שלי, למדתי באוניברסיטה מלונאות, אז הגעתי למקום הנכון.
<אלכס-עולה: אחרי המסע החלטתי לעשות עלייה, עשיתי והבנתי שאני לא יכול להתקדם בארץ בלי שפה, אז הנה אני פה, בגלל השפה.
<אלכס-עולה: כיף לי פה, אנשים ממש נחמדים וממש כיף לי פה.
<ברוך קושצ'בה: מאיפה באוקראינה?
<אלכס-עולה: באוקראינה בים שחור, בדרום.
<ליאת פיטוסי: שלום, אני עולה מצרפת, אני נולדתי, גדלתי ולמדתי בפריז.
<ליאת פיטוסי: אני למדתי בבית הספר היהודי מכיתה א' עד י"ב.
<ליאת פיטוסי: למדתי בבית ספר יהודי ודתי, אז מגיל 10 אני יודעת שאני רוצה לעלות לארץ ואם אני קשורה לאיזה שהוא מקום בעולם, זה ארץ ישראל ולא בצרפת.
<ליאת פיטוסי: אפילו אם זה באמת חלק מהתרבות שלי.
<ליאת פיטוסי: אחרי הבגרות שלי בסוף התיכון לא יכולתי להגיע, לא יכולתי לעלות, זה היה קשה, הייתי צעירה, מלחמת לבנון וזה, אז התחלתי ללמוד בפריז, למדתי שם שבע שנים, יש לי תואר שני במינהל עסקים ותואר שני בהנדסת בקרה ואווירונאוטיקה וסיימתי את הלימודים לפני חודש ולפני חודש עליתי לארץ.
יואל רזבוזוב: זה ישר להתקשר לאלתא.
<ליאת פיטוסי: מה?
יואל רזבוזוב: התעשייה האווירית.
<ליאת פיטוסי: כן, האמת שאחרי האולפן אני רוצה להתגייס.
<עולה מצרפת: אני מצרפת.
<עולה מצרפת: עליתי לארץ לפני חודש, עשיתי את תכנית מסע לפני האולפן ועשיתי תכנית מסע עם אולפן עציון, אז אני עושה עוד אולפן עציון עכשיו.
<עולה מצרפת: למדתי בצרפת מינהל עסקים, גם, יש לי תואר ראשון במינהל עסקים ואני רוצה להמשיך את הלימודים בארץ, אולי בבר אילן.
<עולה מצרפת: למדתי את כל העברית שלי באולפן עציון, כי בהתחלה, האולפן שעבר, לא ידעתי כלום בעברית, רק לקרוא קצת, ולמדתי את כל העברית שלי פה.
<ברוך קושצ'בה: אחת התכניות שלנו פה זה מסע עציון.
<ברוך קושצ'בה: אלה חבר'ה שבאו מצרפת, היו במחזור הקודם במסע, בעקבות מסע הם עשו עלייה.
<ברוך קושצ'בה: אנחנו קוראים לזה מסע לעלייה.
<ברוך קושצ'בה: הם החליטו לבוא ולהישאר מחזור שני פה.
<זיו: זה עוד פעם ללמוד אצלנו.
<ברוך קושצ'בה: אין לי שום ספק שמפה תצא משפחה.
<ג'וש שוורץ: מה ששומעים פה, אם שומעים את הסיפורים של כולם, כולם היו בביקור לפני כן בארץ, ולכן האסטרטגיה של שרנסקי ושל הסוכנות היהודית, שאנחנו חייבים להביא כמה שיותר אנשים פה לביקורים, זה מייצר את המאגר העתידי של העלייה.
<יהודה שרף: אחד הדברים היפים, שמעת כאן מהחבר'ה, 90% מבוגרי מסע שנמצאים פה במסגרות שלנו, 90% מהם עולים.
<יהודה שרף: אז זה לא דומה לשאר המסגרות.
<יהודה שרף: 90% מהם עולים.
<אנל-עולה מצרפת: אני גם עליתי מצרפת, אני בת 20 ובצרפת למדתי תואר ראשון בספרות ולשון.
<אנל-עולה מצרפת: גם אני עשיתי מסע באולפן והחלטתי להישאר פה, כי באמת התאהבתי בירושלים ורציתי להישאר בעיר הזאת.
<אנל-עולה מצרפת: גם לא התלבטתי, ידעתי שאני רוצה לעשות עלייה, כי אי אפשר לחזור לצרפת אחרי חמישה חודשים בארץ.
<אנל-עולה מצרפת: אולי אני רוצה להתנדב לשירות לאומי אחרי האולפן, או אולי להתחיל לימודים.
<אנל-עולה מצרפת: עוד לא החלטתי, אני צריכה לחשוב על זה.
<זיו: את צעירה, יש לך זמן לחשוב.
<זיו: רק בת 20.
<ג'וש שוורץ: אולי תספר קצת על עצמך?
יואל רזבוזוב: אני אמנם לא הייתי במסע, אני עליתי לארץ בגיל 11, עליתי מרוסיה, מאוטונומיה יהודית, בירוביג'אן, ממש שעה טיסה מיפאן.
יואל רזבוזוב: אתמול הראיתי לבת הקטנה שלי איפה זה, ראיתי עד כמה זה רחוק.
יואל רזבוזוב: אני צוחק שבארץ אני גר ארבע שעות טיסה ממוסקבה, ברוסיה גרתי שמונה שעות טיסה ממוסקבה, בתוך רוסיה.
יואל רזבוזוב: ובארץ כמובן כמו לכולם הייתה עלייה, אמנם אני עליתי בגיל של ילד, אבל הייתה עלייה קשה, לא קלה, עברנו את כל המכשולים, כמו שאתם עוברים ובסוף מגיעים לתוצאות.
יואל רזבוזוב: עשיתי קריירה ספורטיבית, הייתי ג'ודוקה, התאמנתי בג'ודו, הייתי קפטן נבחרת ישראל, השתתפתי באולימפיאדה, במקביל למדתי בבין התחומי מינהל עסקים וכלכלה, הייתי חבר מועצת העיר בנתניה.
יואל רזבוזוב: ואז הגענו לכנסת ואני יושב ראש ועדה של עלייה וקליטה ותפוצות ואני חושב שדרך הוועדה, חשבתי שאני בא ואני יודע הכול, בתור אחד שעלה יודע את כל הקשיים והכול, אבל מסתבר שאני לא יודע כמעט כלום.
יואל רזבוזוב: ככל שעובר הזמן אני לומד יותר ויותר ואני מנסה לעזור בנקודות שלי לא היה מי שידחף אותי.
יואל רזבוזוב: אז אני חושב שהמטרה שלי בסופו של דבר להגיע לכמה שיותר עולים, כי אני חושב שהעתיד של המדינה שלנו תלוי בעולים, בחבר'ה צעירים כמוכם.
יואל רזבוזוב: וככל שאני, בתור יושב ראש ועדה, וכולנו, נוכל לתת לכם עוד דחיפה ולעזור לכם להשתלב טוב יותר, אם זה בתכניות מסוימות, אם זה בתעסוקה, אז אנחנו נהיה מדינה טובה יותר.
יואל רזבוזוב: ובאמת הרבה הרבה בזכותכם.
יואל רזבוזוב: תודה רבה לכם שבאתם, תודה שאתם כאן.
יואל רזבוזוב: באמת כיף, ממש מרגש, גם מבחינת השפה, אני עד שלמדתי, עד עכשיו לא למדתי לדבר, חברים שלי צוחקים עליי שאני די עולה חדש.
יואל רזבוזוב: אבל זה באמת יפה, יפה מאוד.
<ג'וש שוורץ: אתם רוצים לשאול את יואל משהו?
<ג'וש שוורץ: זה פעם ראשונה שאתם פוגשים חבר כנסת?
יואל רזבוזוב: אז זה לא כזה נורא?
<זיו: באולפן הקודם היינו בסיור בכנסת, הצטלמנו עם ביבי, אז אני חושבת שהבנות היו כבר בכנסת, אבל לפגוש החבר'ה פה עוד לא פגשו.
<ג'וש שוורץ: אתם רוצים לשאול משהו, לבקש משהו?
<זיו: יש לכם רעיון איך אפשר להיעזר בו?
יואל רזבוזוב: אני הייתי כבר מבקש סל קליטה כפול.
<שושי שוהם: הם חודש בארץ, זה עוד מהאופוריה של הכול טוב.
יואל רזבוזוב: אני מבטיח לכם, שנה בארץ ואתם כבר תדעו לבקש ולהוציא כל מה שאתם צריכים.
יואל רזבוזוב: זה מה שהמדינה נותנת.
<ברוך קושצ'בה: מה שיכול להיות נחמד, אם באמת בוועדת הקליטה של הכנסת אולי לקראת תום האולפן, הם מסיימים ביוני, כחמישה חודשים, אולי לקראת יוני אם תוכל לארח אותנו אצלך, אפילו נציגות.
<דנה גורדון שושני: יוני זה בסדר גמור.
<ברוך קושצ'בה: אנחנו נבוא ואני חושב שיכולה להתפתח שיחה יוצאת מן הכלל, כי אז הם כבר פחות או יותר יידעו לאן פניהם מועדות, ואז זה גם יוכל להיות גם הוקרה למה שכאן אתה מדבר.
<ברוך קושצ'בה: בשיחה בכיתה הייתה הצעה יוצאת מן הכלל, שכל מי שביקר בכנסת מבחינת תעסוקה יבוא ליריד תעסוקה שלנו.
יואל רזבוזוב: אני אתקן.
יואל רזבוזוב: בכנסת היה לנו דיון בוועדה בנושא תעסוקה של עולים ויש הרבה חברות ממשלתיות, בדרך כלל אנחנו מכירים את התופעה הזאת, אני כעולה חדש לשעבר יכול להגיד שחבר מביא חבר, שכן מביא שכן, אז אנחנו רוצים, כמו שאמרתי, לתת דחיפה לעולים ולגרום לאותן חברות לקחת גם עולים חדשים שאין להם דוד ששירת עם הדוד של ההוא בצבא ויכול להכניס אותם.
יואל רזבוזוב: הרבה מן החברות גם מבקשות ואומרות שיש מחסור במהנדסים, ראיתי שיש פה הרבה מהנדסים, יש מחסור בהרבה מקצועות.
יואל רזבוזוב: אז אמרתי שכבר היום אנחנו נוציא מכתב לאותן החברות וגם נביא אותן ליריד התעסוקה כאן.
יואל רזבוזוב: זה חלק מהדברים, כדי לתת לכם את הדחיפה הזאת.
יואל רזבוזוב: אחרי זה אני רואה שאתם חבר'ה שתדעו להסתדר לבד.
<ברוך קושצ'בה: במחזור הקודם, למשל, הייתה לנו קבוצה של 15 רופאים שעברו השמה רפואית מבחינת טרמינולוגיה וחלק מהם התגייס לצה"ל כרופאי שיניים, שזה סוג של ביקוש שגם כן יש.
יואל רזבוזוב: יש ביקוש לרופאים, מהנדסים.
<זיו: חלק שלחנו להדסה ולא ידענו שהם יחזרו עכשיו עם טלפונים איך מתנהגים בשביתה, מה עושים.
<קריאה: זה גם חלק מהלמידה הישראלית.
<ברוך קושצ'בה: אחד הדברים החשובים זה הנושא של לימוד העברית.
<ברוך קושצ'בה: יש לנו פה 10 כיתות.
<ברוך קושצ'בה: בעוד שבוע מגיעה קבוצה, רווקים מאוחרים מה שנקרא.
<ברוך קושצ'בה: הם מגיעים גם כן מכל העולם והם יפתחו עוד שתי כיתות, אז נהיה 12 כיתות.
<יהודה שרף: פה זה עד גיל 30.
<יהודה שרף: יש ביקוש של רווקים ורווקות יהודים מעבר ל-35.
<יהודה שרף: פעם 35 זה היה זקן, היום 35 זה צעיר.
<זיו: מה לעשות, לא מוצאים כלה.
<יהודה שרף: לא מוצאים כלה, אז פתחנו את זה לעוד מחזור מיוחד, של 35 עד 40, רווקים ורווקות.
<ברוך קושצ'בה: יש לנו פה גם קבוצה של גרעין צבר, שהייתה פה.
<ברוך קושצ'בה: הם בצבא עכשיו ואנחנו פה הבית שלהם.
<ברוך קושצ'בה: 12 חבר'ה שהקימו גרעין בירושלים ואנחנו האינקובציה שלהם, מרכז, לא רק הקליטה, מרכז ההוויה שלהם.
יואל רזבוזוב: אומרים ששלושה שידוכים זה גן עדן, אז פה אתם תסתדרו.
<ברוך קושצ'בה: אנחנו מוזמנים כמעט כל חודש לחתונה.
<יהודה שרף: מה שקרה בכפר עציון, אמרתי לך שהביקוש הוא ענק ולכן פתחנו רשת של אולפני עציון.
<יהודה שרף: יש לנו היום ברמלה, יואל לביא עומד לתת לי מלון חמישה כוכבים שם, באמת משהו חבל על הזמן.
<יהודה שרף: יש לנו בטבריה, יש לנו בחיפה, פתחנו עכשיו בבאר שבע, אם תהיה שם אז תראה את העירוב של הדברים האלה, ובתל אביב, רמת אביב.
יואל רזבוזוב: וכמה מקומות?
<יהודה שרף: אם הייתי יכול הייתי מתפרש הרבה יותר.
<יהודה שרף: זה מה שיש לי.
<קריאה: כמה סך הכול משתתפים בשנה?
<יהודה שרף: כ-2,900.
יואל רזבוזוב: לא, אבל השאלה מה הביקוש מול ההיצע שאתם מציעים?
יואל רזבוזוב: האם יש אובר ביקוש ואתם צריכים - - - ?
<ברוך קושצ'בה: אצלנו יש אובר בוקינג.
<שושי שוהם: כל מה שנפתח התמלא.
<יהודה שרף: אם אני עכשיו פותח מקום עם 100 מקומות, אני עולה על ה-100 מקומות האלה.
<יהודה שרף: אמרתי ל-200 צעירים, 'חבר'ה, מצטער', שרוצים קליטה ישירה פה אתמול, 'אבל אם אתם רוצים מסגרת, תצטרכו להמתין למחזור הבא'.
יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים לשבת ולראות מה המספרים, אם אלה המספרים ואנשים נשארים פה, אנחנו מוציאים כל כך הרבה כסף, אז צריך להשקיע עוד ולפתוח עוד תכנית.
<יהודה שרף: נכון, או להרחיב את הקיים.
<ג'וש שוורץ: זו הסיבה שהרחבנו את זה, בגלל הביקוש.
<יהודה שרף: וזה לא מספיק.
יואל רזבוזוב: אז צריך לראות, אם כולם נתפסים ויש ביקוש, אז צריך לבנות תכנית, לבוא ולקבל את הכסף.
יואל רזבוזוב: שיהיה בהצלחה.
יואל רזבוזוב: אנחנו נראה אתכם בכנסת.
<ברוך קושצ'בה: אנחנו הולכים לסעוד את לבנו, נכון?
<ברוך קושצ'בה: אז קודם כל, איציק, אני רוצה להציג אותך.
<ברוך קושצ'בה: מי שאחראי על כל מה שאתם רואים פה זה איציק, מנהל המשק וגם החשב שלנו, ומה שאתה רואה פה זה הרבה הרבה מעשי ידיו, הרבה מאוד.
<ברוך קושצ'בה: (המשך הסיור – מסע)
<פרידה ברעם: - - - כשהמטרה שלנו היא להגדיל את מספרי הצעירים שמגיעים לתכניות ארוכות בארץ.
<פרידה ברעם: כשהתחלנו את הפרויקט זה היה 3,500 צעירים, היום כבר עשר שנים - - - כל מי שרק אתה יכול להעלות על דעתך.
יואל רזבוזוב: כל מה שעשיתם - - -
<פרידה ברעם: לא, 10,000 בשנה - - - אנחנו יודעים פחות או יותר להצביע על משהו כמו 18% - - - מסגרות של חמישה עד עשרה חודשים ולעשות בהן עוד תכניות אקדמיות, עוד תכניות התנדבות, עוד תכניות בונות קריירה, הכשרות מקצועיות, לימודי יהדות.
<פרידה ברעם: אחד הדברים שאנחנו מאוד גאים בהם זה שכל אחד שרוצה לעשות משהו בישראל, אנחנו נמצא לו תכנית שתתאים לאספירציות שלו.
יואל רזבוזוב: יש לתכנית תנאי, שזו פעם ראשונה בישראל, או שלא?
יואל רזבוזוב: שאפשר לוותר?
<פרידה ברעם: קודם כל אתה צריך להיות זכאי חוק השבות, גילאי 18 עד 30 ואם כן היית בתכנית חינוכית ארוכה לפני כן, אז זה קצת יותר מורכב, אם זה מתחת לשנת 2004, אז זה בסדר, ומאז שהפרויקט התחיל אז אתה לא זכאי וכו'.
<פרידה ברעם: אבל בגדול הזכאות אומרת שיש לך פעם אחת זכות לבוא ולקבל מלגת מסע כנגד עלות התכנית.
<פרידה ברעם: המלגות שלנו, רק לסבר את האוזן, נעות בין 1,000 דולר ל-10,000 דולר, זה תלוי בגיל שלך, אורך התכנית, ארץ המוצא ומצב סוציו אקונומי אישי.
יואל רזבוזוב: יש השתתפות של אותם ה - - -?
<פרידה ברעם: כן, ברמה הממוצעת, מלגה ממוצעת של מסע היום מכסה רק 25% מעלות התכנית, זאת אומרת שבממוצע הרוחבי 75% מעלות התכנית מממן המשתתף.
יואל רזבוזוב: - - - מברית המועצות לשעבר - - -
<פרידה ברעם: אז עוד פעם, מה אמרתי זה הרמה הממוצעת, אבל למשל ברית המועצות לשעבר, הם מקבלים את המלגה המקסימלית שזה 10,000 דולר, אוטומטית, כמענק, ואז הם מוסיפים, לרוב זה נע בין 500 ל-1,500 דולר שצריכים להוסיף, תלוי באורך התכנית ובזה הם עומדים.
יואל רזבוזוב: מה האינטרס שלהם להגיע?
<פרידה ברעם: אתה יכול לשאול אותו.
<פרידה ברעם: יש לנו פה משתתף מברית המועצות לשעבר, אבל ברמה הכללית אני אגיד, אחת, אנשים ששוקלים עלייה, זה שלב בדרך מאוד חשוב, ושתיים, יש היום תכניות שנותנות להם איזה שהיא קפיצת מדרגה בפיתוח הקריירה שלהם, חבר'ה באים, עושים כאן איזה שהיא הכשרה מקצועית וחוזרים הביתה ויותר קל להם למצוא עבודה, הם עשו איזה חוויה בינלאומית.
<פרידה ברעם: אתה יודע, ההתכנסות של העולם הצעיר, עולם העבודה, שוק העבודה הגלובלי, זה ניסיון רב תרבותי וחשיפה לעולם וכו'.
<פרידה ברעם: אז המניע בקטע הזה הוא די ברור.
<פרידה ברעם: אין ספק שכל מי שבוחר להגיע לכאן לשנה, כנראה שיש לו איזה זיק של רצון להתחבר למורשת ולהבין מה זה ישראל ואיך הוא מתחבר לזה ומה זה יהדות בשבילו וכו'.
<פרידה ברעם: אבל נראה לי שהכי טוב לשמוע מהם.
<פרידה ברעם: (אומרת דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) חבר'ה, בואו נעבור אחד, אחד, תחילה תציגו את עצמכם, מהיכן הגעתם לאיזו תכנית אתם משתייכים ומה אתם עושים בתכנית, משם כבר נתקדם הלאה.
<סת' קלרק: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) שמי סת', אני מלוס אנג'לס, זו הפעם השנייה שלי בישראל, הפעם הראשונה בישראל הייתה במסגרת "תגלית".
<סת' קלרק: כיום אני משתתף בפרויקט שבמסגרתו אני עובד כמתמחה במשרד החוץ ואני מאוד נהנה.
<סת' קלרק: בפעם הראשונה שהגעתי לישראל מטעם "תגלית", השתתפתי בתכנית שנתנה לנו את האפשרות לחזור לארץ ולהשתלב בעבודה וזה בעצם מה שהחזיר אותי לכאן, האפשרות להתנסות בעבודה מה שרק יכול להוסיף לקורות החיים המקצועיים שלי וייתן לי את האפשרות להתקדם הלאה.
<ג'וש שוורץ: אני רק אסביר.
<ג'וש שוורץ: זה אחד שבמסגרת מסע הם מתמחים במשרדי ממשלה, זה בשיתוף עם מרכז בגין, הם עובדים במשרד ממשלתי ארבעה ימים בשבוע ויום אחד בשבוע יש גיבוש ופעילות של התכנית.
<ג'וש שוורץ: והוא במשרד החוץ.
יואל רזבוזוב: אתה חושב על עלייה?
<סת' קלרק: אני אישית, לא מתכוון לעשות זאת בשלב זה, התקבלתי לבית ספר שבו אני מתכוון לסיים את הלימודים, הכיוון שלי הוא לימודי דיפלומטיה ויחסים בינלאומיים, החלום שלי תמיד היה לעבוד במשרד החוץ האמריקאי, אני גאה בזהות שלי כאזרח אמריקאי.
<ג'וש שוורץ: אולי אתה תהיה השגריר האמריקאי העתידי.
<ג'וליה דרוגן: (אומרת דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) שמי ג'וליה, עשיתי עלייה ולמדתי כאן באולפן עציון, כיום אני לומדת במכינה לעולים חדשים וגם אימי עכשיו עשתה עלייה.
<יהודה שרף: מאיפה את במקור?
<ג'וליה דרוגן: אני מניו-יורק ארה"ב.
<ג'והנה טרפין: (אומרת דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אני ג'והנה מלונדון בבריטניה, כרגע אני בתכנית מסע במה שנקרא "מסלול אישי", שזו תכנית מותאמת אישית, כך שלכל משתתף בתכנית יש פעילות שונה.
<ג'והנה טרפין: זה היה מצויין עבורי, מאחר ויכולתי לשנות את התכנית ככל שהתקדמתי הלאה, כדי להיות בטוחה שאני עושה את מה שאני רוצה לעשות, כל זמן שאני כאן בישראל.
<ג'והנה טרפין: התנדבתי במתנ"ס בדימונה, לאחר מכן עברתי לתל אביב, התחלתי ללמוד באולפן, הרבה טיולים, התנדבתי בקיבוץ עם אנשים בעלי צרכים מיוחדים.
<ג'והנה טרפין: זה היה מקום מאוד מיוחד, לא דומה לשום דבר באירופה.
<ג'והנה טרפין: כרגע אני בתל אביב שוב, באולפן שוב ונהנית מכל רגע.
<פרידה ברעם: חשוב אולי לציין שבקבוצת הפוסט קולג', מה שאנחנו מגדירים גילאי 21 פלוס, למעלה מ-50% הם בוגרי תגלית.
<פרידה ברעם: כאילו תגלית הוא feeder מאוד מאוד גדול למסע באופן טבעי, יש להם את הטעימה הראשונה וזה פותח להם את העניין לבוא ולחוות את ישראל בצורה קצת יותר אינטנסיבית.
<פרידה ברעם: אז הרבה מהחבר'ה שאתה פוגש שהם גילאי 21 פלוס, הם יגידו לך שהחוויה הראשונה שהייתה תגלית.
<ג'וש שוורץ: כמו הרבה עולים שאומרים שהיו במסע.
<פרידה ברעם: נכון, זה כאילו רצף.
<מריה סטילבנס: (אומרת דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) שמי מריה, אני ממוסקבה, לא הייתי בישראל לפני תכנית מסע, לכן זה היה כמו פעם ראשונה, ואני לא הייתי בתגלית, כי כששמעתי על זה הייתי בת 26, אז לא יכולתי להשתתף, והחלטתי לבוא למשך חמישה חודשים, אז החלטתי להישאר לעוד חמישה חודשים, ועכשיו אני חושבת על עלייה, כשבהתחלה לא ציפיתי שזה מה שאני אעשה.
יואל רזבוזוב: את אוהבת את ישראל?
<מריה סטילבנס: כן.
יואל רזבוזוב: ומה עם המשפחה?
<מריה סטילבנס: המשפחה במוסקבה, אבל אחותי עשתה עלייה - - - היא בדיוק באה לבקר אותי, היא חשבה על מסע, אבל אז היא החליטה לעשות עלייה.
<מריה סטילבנס: זה הסיפור.
<זיוה שחר: (אומרת דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אני זיוה שחר מלוס אנג'לס, אני בתכנית מסע כמתמחה במשרדי הממשלה, אני במשרד העלייה והקליטה.
<זיוה שחר: כרגע אני לא מתכננת לעשות עלייה, המשפחה שלי בקליפורניה, אין לי משפחה בישראל, השנה הזאת בישראל גרמה לי להתקרב לישראל, במיוחד בתכנית שאני משתתפת בה, בה אני נפגשת עם פוליטיקאים ואקדמאים כל הזמן וכל הזמן משוחחים על סוגיות הנוגעות לישראל וממש נכנסתי למה זה ישראל, כך שאני חשה שאני יכולה לחזור לאמריקה ובכל מה שאעשה אני אדע שאני מעורבת במה שקורה בישראל.
<זיוה שחר: אני עכשיו מחפשת עבודה בסן פרנסיסקו שקשורה בסוכנות היהודית או כל דבר הקשור לישראל.
<ג'וש שוורץ: יואל, למה לא תספר להם עליך, כי אתה גם עשית עלייה.
יואל רזבוזוב: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אני עליתי ב-91', כשהייתי בן 11, באתי מרוסיה, מהאוטונומיה היהודית שאליה שלח סטלין את כל היהודים.
יואל רזבוזוב: פה בישראל עשיתי קצת ספורט, הייתי הקפטן נבחרת ישראל בג'ודו.
יואל רזבוזוב: סיימתי תואר במינהל עסקים, אחר כך הייתי חבר במועצת נתניה, וכרגע אני בכנסת, יושב ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.