GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ויקטוריה גורדין: אני יכולה להגיד לכם שכשהייתי עורכת דין היה לי לקוח אחד שהשקיע במדינת ישראל 250 מיליון שקל, וכמה מכתבים שאני לא כתבתי עם בקשה להעניק לו דרכון, אני פשוט לא קיבלתי מענה, פשוט זורקים את זה לפח.
<ויקטוריה גורדין: הרבה פעמים קיבלתי כל מיני הצעות שישקיע ביד ושם איזה חצי מיליון, שייתן לקרן היסוד איזה מיליון דולר, והכול יסתדר.
יואל רזבוזוב: בוא נשמע את נציג המשרד לביטחון פנים, רמ"ד מידע פלילי היוצא, סנ"צ מאיר ברקוביץ'.
יואל רזבוזוב: איך אתם בודקים למי למגיע?
<מאיר ברקוביץ': לתופעה הזאת אני פחות יודע להתייחס, אבל אני אדבר על איך הדברים מתנהלים באופן שגרתי.
<מאיר ברקוביץ': כשמשרד הפנים נותן אשרה או מעמד, יש לו סמכות לקבל מידע מהמרשם הפלילי לפני שהוא מקבל החלטה.
<מאיר ברקוביץ': את הפרטים האלה בעבר היינו מעבירים כמידע או קבצים עם מספרי תעודות זהות, מפיקים מידע במדור מידע פלילי ושולחים אליהם.
<מאיר ברקוביץ': אבל לפני כשלוש שנים עשינו תהליך ייעול משמעותי בנושא הזה ויצרנו איזושהי כספת וירטואלית, מאובטחת, דרך האינטרנט, שבה משרד הפנים, הגורם שאושר על ידינו להזין את הבקשות, מזין את תעודות הזהות לתוך המערכת, והמערכת יודעת באופן מאובטח לדלות את המידע הרלוונטי רק בהיקף שמגיע להם לקבל, ומעבירה את זה לאותו מקום שממנו הוזנה הבקשה.
<מאיר ברקוביץ': היה שלב שהדבר הזה ארך 24 שעות, והיום תוך חצי שעה, שעה, המידע נמצא אצלם.
<מאיר ברקוביץ': בעצם מבחינתנו בזה זה נגמר.
<מאיר ברקוביץ': הם צריכים לשקול את המידע.
<מאיר ברקוביץ': לפי החוק לא אנחנו קובעים עמדה אלא אנחנו רק מעבירים מידע, והם צריכים לשקול את המידע שהם מקבלים.
<מאיר ברקוביץ': כך שמבחינתנו היום זה משהו מאוד פשוט וטכני.
יואל רזבוזוב: האם אבל אתם בודקים את הקשר של אותו הממליץ לאותו הבן אדם?
<מאיר ברקוביץ': לא, מה פתאום.
יואל רזבוזוב: את זה אתם לא בודקים.
<קריאה: אתם בודקים באינטרפול?
<אלי לוי: אני רוצה להוסיף משהו.
<אלי לוי: מה שברקוביץ' אמר פה זה לגבי קבלת מעמד.
<אלי לוי: זה אופן הפעולה שלנו מולם בקבלת מעמד.
<אלי לוי: אבל כשיש לנו המלצה משר לתת דרכון בעקבות החלטת ממשלה לעולה שלא משתקע, אנחנו פונים באופן ספציפי לאינטרפול, למדור אינטרפול בחו"ל במטה הארצי.
<אלי לוי: אנחנו מעבירים להם מכתב מפורט עם כל מי שמומלץ, בדרך כלל זה ראש המשפחה והנלווים שלו, שזה אשתו והילדים, ומבקשים מהם לקבל חוות דעת בהתאם להחלטת ממשלה אם הם ממליצים או לא ממליצים.
<אלי לוי: אנחנו מקבלים מהם מכתב תשובה שבו הם ממליצים או לא ממליצים, אחרי שהם בודקים לגבי עבירות פליליות הן בארץ והן בחו"ל.
<אלי לוי: ברוב המקרים הם ממליצים, ובמקרים בודדים הם לא ממליצים.
<אלי לוי: אני יכול להגיד שכרגע יש לי על השולחן מקרה שהם לא המליצו ואנחנו לא נתנו דרכון, ואנחנו בהתכתבויות מול אותו מבקש.
<אלי לוי: עמדת השר היא שלא לתת לו, בגלל שמשטרת ישראל מתנגדת.
<אלי לוי: אבל זה מקרה אחד מתוך עשרות מקרים.
יואל רזבוזוב: מר ג'ק קורקוס, מנהל תחום הזכאות בסוכנות היהודית, בבקשה.
<ג'ק קורקוס: אני לא ביקשתי את זכות הדיבור, אבל אני יכול להגיד שאנחנו בטח לא על תקן של מעניקי דרכונים.
<ג'ק קורקוס: אנחנו המלצנו במקרים בודדים לחלוטין, בדרך כלל או למישהו שהייתה בעיה כי הרבה זמן הוא לא היה בישראל, או, במקרה השני שידוע לי, לפסנתרן שהשר מרידור בזמנו מצא לנכון להמליץ ששר הפנים יעניק לו דרכון ישראל, ואכן כך בוצע.
<ג'ק קורקוס: אבל מעבר לזה, לא ידוע על מקרים שאנחנו המלצנו.
<מרב תורג'מן: גם אין לכם סמכות להמליץ.
<ג'ק קורקוס: להמליץ תמיד אפשר.
<מרב תורג'מן: אתם יכולים לתת איזושהי חוות דעת לשר בנוגע לאדם הרלוונטי.
<ג'ק קורקוס: בדיוק.
<ג'ק קורקוס: זה בדיוק מה שנעשה.
<ג'ק קורקוס: אנחנו לא כל כך צד בזה.
<מאיה זינשטיין: לא, סליחה, אתם כן.
<מאיה זינשטיין: כי בכתבה, וזה היה מקרי לחלוטין, הייתי אצל חבר הכנסת פואד בן-אליעזר, שהראה לי על השולחן שלו מכתב חתום על ידי נפתלי בנט - - -
<מרב תורג'מן: אני מבקשת שהיא לא תציין שמות.
יואל רזבוזוב: בלי שמות.
<מאיה זינשטיין: טוב, בלי שמות.
<מרב תורג'מן: חברי הכנסת ואותם שרים לא נמצאים כאן כדי להגיב לטענות שמופנות כלפיהם, אז אני מבקשת שוב: ללא שמות.
<מאיה זינשטיין: אוקיי.
<מאיה זינשטיין: יש חבר כנסת, שאמרתי את שמו, שאומר לי מול המצלמה שהוא ממליץ על דרכון תמורת תרומה של שני מיליון דולר לסוכנות היהודית.
<ג'ק קורקוס: זה עדיין לא אומר שהסוכנות היהודית המליצה בפני אותו אחד.
<ג'ק קורקוס: לא ידוע לי על המקרה, וזה שזה הופיע בכתבה ואמר את מה שאמר – סליחה, אני לא בטוח שהפרטים נכונים.
<ג'ק קורקוס: לא ידוע לי על זה.
יואל רזבוזוב: אנחנו נצטרך לשמוע את התגובה של חבר הכנסת פואד.
יואל רזבוזוב: ראינו את המקרה בכתבה, זה פורסם.
<ג'ק קורקוס: כן, אבל זו לא הייתה המלצה שלנו.
<ג'ק קורקוס: יכול להיות שהוא תרם, לי לא ידוע על כך.
יואל רזבוזוב: השאלה היא מי רשאי להמליץ, למי פונים.
יואל רזבוזוב: נניח שיש לי בעיה עם השתקעות, אני לא נמצא בארץ כי אני נאלץ לעבוד בחו"ל.
יואל רזבוזוב: למי אני פונה?
יואל רזבוזוב: את מי אני מחפש, לפני שמוציאים אותי?
יואל רזבוזוב: מישהו יודע לענות על זה?
<אלון שוהם: אני אלון שוהם, מהאגף הקונסולרי של משרד החוץ.
<אלון שוהם: אני אחראי על השירות הקונסולרי בחו"ל.
<אלון שוהם: כמו שנאמר פה, אכן מדובר בחוק הדרכונים, על אותה החלטה ידועה, החלטה 303, שמגבילה את נושא מתן הדרכונים לעולה.
<אלון שוהם: אני לא אכנס לרקע, כי רוב הדברים כבר נאמרו, אני אדבר רק על הטענות שבפניהן ניצב הקונסול כשהוא מדבר עם הפונה.
<אלון שוהם: אנחנו מדברים של שלוש טענות עיקריות.
<אלון שוהם: הטענה הראשונה מדברת על הנושא של המסמך הישראלי הניתן, שנקרא בשפה המקצועית "תמבד"ל".
<אלון שוהם: לא ברור לגויים לגמרי מה המשמעות שלו, כי המושג "לסה פסה" לא קיים אצלנו.
<אלון שוהם: הפירוש הוא תעודת מעבר בהיעדר דרכון לאומי.
<אלון שוהם: וכך אנחנו אכן מתרגמים את זה.
<אלון שוהם: יש לזה כל מיני השלכות ולכן אנחנו מקפידים לשמור על הטרמינולוגיה.
<אלון שוהם: למעשה, כמו שנאמר פה, המסמך הזה נתפס בחו"ל כמסמך טורדני.
<אלון שוהם: הבעיה העיקרית שלו היא שהוא לא מגביל אותך בנסיעה, למעט הנושא של פטור מאשרות.
<אלון שוהם: כלומר, לישראל יש הסכמי פטור מאשרה עם כל מיני מדינות, והסכמי הפטור בדרך כלל חלים על הדרכון הגבוה יותר לכל מדינה – אני לא מדבר על דרכונים רשמיים, אלא על הדרכון הלאומי הגבוה יותר – ולכן אותו מסמך, תמבד"ל, כמו לסה פסה של המדינות האחרות, לא נכנס לתוקף אותו הסכם.
<אלון שוהם: זאת אומרת שאם ישראלי רגיל יכול לנסוע לתאילנד ולנפוש שם, ישראלי שיש לו תמבד"ל צריך אשרה כדי להגיע לתאילנד, על כל המשתמע מכך.
<אלון שוהם: זאת הטענה הראשונה שנשמעת, טענת הטורדניות.
<אלון שוהם: הטענה השנייה שנשמעת אצלנו היא טענת הרעת התנאים.
<אלון שוהם: מה שקורה היום בעולם היותר חדש, העולם של אחרי 1990 פלוס, זה שמדינות מסוימות לא מאשרות אזרחות כפולה בעוד שמדינות אחרות כן.
<אלון שוהם: הדבר הזה גורם לבן אדם שהגיע ממדינה שלא מאשרת אזרחות כפולה, רוסיה לצורך הדוגמה, שבה היה לו דרכון, לוותר על הדרכון הרוסי, ובעצם לקבל בישראל דרכון משונמך.
<אלון שוהם: כלומר, הטענה של אותם אזרחים היא: היה לי דרכון ביד, עליתי לארץ, ירדתי מדרגה אחת למטה.
<אלון שוהם: זו טענה שתכף אני אגיד כיצד אנחנו מתמודדים איתה.
<אלון שוהם: הטענה השלישית שאנחנו נתקלים בה היא טענה של אובדן הכנסות ופגיעה בחופש העיסוק.
<אלון שוהם: הטענה היא שאנשים שצריכים להעתיק את מקום מושבם למדינה אחרת – או שנפגעים בהכנסתם, או שעצם הנסיעה הלוך ושוב בתנאים מגבילים פוגעת בהם.
<אלון שוהם: ההסברים שאנחנו נותנים בדרך כלל לטענות האלה גם הם מתחלקים לאותן קטגוריות.
<אלון שוהם: קודם כול, אנחנו מדברים על התהליך הישראלי – התהליך ההפוך.
<אלון שוהם: אנחנו אחת המדינות היחידות בעולם, אם לא היחידה, שבה האזרחות קודמת לפעמים לתושבות.
<אלון שוהם: כלומר, בכל העולם, כדי להתאזרח, אתה צריך להתחיל איזשהו תהליך: אתה נהיה תושב, במהלך התושבות שלך יש לך כל מיני תנאים מגבילים, למשל מסמכי נסיעה מגבילים, עד שברגע נתון אתה הופך לאזרח.
<אלון שוהם: ברגע שהפכת לאזרח יש לך הכול.
<אלון שוהם: זה תהליך סִפִּי, כלומר, עברת סף – יש לך הכול.
<אלון שוהם: בישראל אין את התהליך הזה, כלומר, אתה מקבל אזרחות לפעמים שעה לפני שאתה מקבל את התושבות, כי אתה מקבל אותה בנתב"ג ואז אתה נכנס ועובר לגור בארץ.
<אלון שוהם: וזה אומר שחלק מאותן זכויות שמקבל אזרח במקום אחר, מתקבלות בתהליך יחסית מדורג.
<אלון שוהם: זה כהסבר כלפי חוץ.
<אלון שוהם: הנקודה השנייה שאנחנו מסבירים היא שכן קיימת פרקטיקה בעולם של מסמכי נסיעה משונמכים, כלומר, מסמכי נסיעה נמוכים יותר.
<אלון שוהם: זה בדרך כלל ניתן לאוכלוסיות שהמדינה בוחרת לתת להן מסמך נסיעה שכזה.
<אלון שוהם: אפשר לקחת כדוגמה את הדרכון שנותנות חלק מהמדינות לנוער.
<אלון שוהם: יש מדינות, למשל אוקראינה, שבהן הנוער מקבל דרכון שהוא לסה פסה, כלומר דרכון משונמך, דרכון שכן דורש ויזות לפי כל הסכמי האשרה.
<אלון שוהם: ולמדינה יש היגיון למה היא עושה את זה.
<אלון שוהם: לגבי אוקראינה זה כי הם לא רוצים שיצא נוער בלי פיקוח.
<אלון שוהם: יש את זה בהרבה מדינות, אבל בדרך כלל יש לזה איזשהו הסבר, איזושהי אג'נדה של המדינה.
<אלון שוהם: אם לסכם, אנחנו נתקלים במספר טענות, יש לנו מספר תשובות לטענות האלה, לא תמיד הן טובות, אבל זה מה שיש כרגע בידנו.
<אלון שוהם: וכל מה שנאמר עד כאן הוא מבלי להיכנס לאותו תחום של רשות האוכלוסין, שהיא בעצם הריבון ומטעמה ומהתוקף שלה אנחנו פועלים.
<אלון שוהם: תודה.
יואל רזבוזוב: אז אתה אומר שלגבי מה שקורה בשאר המדינות המצב הוא - - -
<אלון שוהם: ישנן מדינות שבהחלט מרשות לעצמן, בתוקף חוק הדרכונים שלהן, למדר דרכונים, כלומר, לתת דרכונים מסוימים גבוהים יותר.
<אלון שוהם: למשל, הסינים נותנים לעובדי מדינה דרכונים משודרגים וכל הציבור הסיני האחר מקבל דרכון משונמך.
<אלון שוהם: כלומר, יש הבחנה בין דרכון לסוג מסוים של אוכלוסייה לעומת סוג אחר.
<אלון שוהם: זה בדרך כלל ניתן כחלק מאיזושהי אג'נדה של אותה מדינה.
<ויקטוריה גורדין: אז האג'נדה של מדינת ישראל זה לחלק אזרחים לשני סוגים.
<אלון שוהם: זה לא מה שאמרתי.
<ויקטוריה גורדין: מה שאני שמעתי עכשיו זה לא רק שיש לנו פגיעה בחופש התנועה אלא גם פגיעה בחופש העיסוק.
<אלון שוהם: אמרתי שאלה הטענות שאנחנו נתקלים בהן, ואלה התשובות שאנחנו יודעים לתת.
<מאיה זינשטיין: וגם ההשוואה שלנו לסין – בכל זאת, אנחנו מדינה דמוקרטית.
יואל רזבוזוב: השאלה שלי היא כזאת: למי פונים?
יואל רזבוזוב: נגיד עליתי לארץ ואני היום נאלץ לעזוב בגלל שאני צריך לעבוד בחו"ל.
<אלי לוי: אני אנסה לענות.
<אלי לוי: כל אדם כזה, כל עולה חדש, מגיע אלינו ללשכות ומגיש בקשה לדרכון.
<אלי לוי: ברגע שרואים שהוא לא משתקע מודיעים לו: אתה לא זכאי לדרכון, אתה יכול לקבל במקום זה תעודת מעבר.
<אלי לוי: לרוב הם לוקחים את זה, אבל יש כאלה שלא רוצים ואז הם כותבים מכתב פנייה שבו הם מבקשים לקבל דרכון במקום תעודת מעבר.
<אלי לוי: הם רושמים את כל הנימוקים שלהם, ואז אנחנו נותנים להם תשובה שאומרת שעל פי החלטות ממשלה ועל פי החוק הם לא זכאים, אבל יש בהחלטת ממשלה 2422 לקבוע קריטריונים למתן דרכון.
<אלי לוי: אומרים לו שאם הוא תורם למדינת ישראל, אם הוא עונה לקריטריונים לפי החלטת הממשלה, הוא יכול לפנות לשר שתחום הטיפול של משרדו נוגע ישירות לתרומה שלו, ולבקש המלצה.
<אלי לוי: או אם זה הומניטרי, הוא יכול לפנות לשר הפנים ולבקש דרכון.
<אלי לוי: ברגע שיש בקשה מהשר שלנו לבחון מקרה כהומניטרי או שיש פנייה של שר אחר לתת דרכון, אנחנו בודקים מול אינטרפול, וברגע שאין התנגדות מצדם אנחנו ממליצים לשר לאשר את הדרכון על פי החלטת ממשלה.
<אלי לוי: אם זה דרכון ראשון, זה לשנה, ואם זו הארכה, אפשר לתת את זה לעד שלוש שנים, ואנחנו ממליצים לתת את המקסימום, שלוש שנים.
ישראל חסון: אחרי כמה זמן עולה יכול לקבל דרכון ישיר?
<אלי לוי: על פי החלטת ממשלה 303, אחרי שנה עולה יכול לקבל דרכון, אבל בתנאי שבשנה הזאת רוב הזמן הוא שהה בארץ, שזה לפחות 75% מהזמן.
ישראל חסון: זה נכון לכל המדינות או שיש חלוקה פנימית בין המדינות?
<אלי לוי: כל עולה, מכל מדינה בעולם.
<אלי לוי: חד-משמעית.
יואל רזבוזוב: זה הדבר הבא שרציתי לשאול.
יואל רזבוזוב: אני שמעתי טענות – יכול להיות שאין להן הצדקה – שדווקא אלה ממדינות ברית המועצות לשעבר הם אלה שנפגעים.
יואל רזבוזוב: האם יש ממש בטענה כזאת?
<אלי לוי: לא, ממש לא.
<אלי לוי: כל עולה, מכל מדינה, אנחנו בוחנים אותו באותה מידה.
<אלי לוי: נתנו פה קודם דוגמה למישהו מאוסטרליה שלא נתנו לו.
<אלי לוי: יש לנו מארצות הברית, מצרפת, מכל המקומות.
<אלי לוי: כולם מקבלים את אותה החלטה.
<אלי גרביץ: הוא היה רוסי מאוסטרליה.
<אלי גרביץ: הוא עלה מרוסיה והיגר לאוסטרליה.
ישראל חסון: אלי, לפי התיאור שלך לתהליך, שעל פיו אתה פונה לשר ומבקש המלצתו, סביר להניח שכבר עברה שנה, נכון?
ישראל חסון: הרי התהליך הזה לוקח פלוס-מינוס שנה, עד שלשכות של שרים עונות.
ישראל חסון: אם אני עולה חדש שזקוק עכשיו לדרכון, אז אתה אמרת שיכול להיות אחד משני המסלולים: או שפונים לשר מסוים שימליץ לַשר, ואז השר מורה על כך; או שאני פונה אישית לשר הפנים ומבקש ממנו לנמק – נכון?
ישראל חסון: התהליך הזה, כמה זמן הוא לוקח?
<מאיה זינשטיין: תלוי כמה כסף אתה שם על זה.
יואל רזבוזוב: מאיה, תני לאלי לענות.
<אלי לוי: אני יכול להגיד לכם לגבי ספורטאים למשל, שהם בדרך כלל אזרחים פשוטים, שתוך שבוע או שבועיים אנחנו מקבלים המלצה מהשרה ומעניקים דרכון.
<אלי לוי: מי שהוא איש עסקים, אז הוא כנראה מגיע לשר יותר מהר, והשר ממליץ בפניו.
<אלי לוי: ויש כאלה שלא פונים, שמסתפקים בתעודת המעבר.
<אלי לוי: דרך אגב, כשאמרתי שאחרי שנה הוא זכאי לדרכון, יש לכך עוד תנאי: שבשנה הזאת הוא השתקע בארץ.
<אלי לוי: כלומר, אם הוא עלה לארץ, יצא למחרת, חזר אחרי שנה ואומר "אני רוצה דרכון", אז גם אם עברה שנה, הוא לא יקבל דרכון, כי בשנה הזאת הוא לא השתקע, הוא לא גר בארץ.
יואל רזבוזוב: יש לי פה כמה דברים שעדיין לא ברורים לי.
יואל רזבוזוב: אבל לפני כן, נציג משרד התרבות והספורט.
<גבריאל מאיר: אנחנו רוצים להעלות בעיה מאוד דרמטית על הפרק.
יואל רזבוזוב: דודו מלכא, בבקשה.
<דוד מלכא: שמי דודו מלכא, אני סגן ראש מינהל הספורט.
<דוד מלכא: אנחנו עוסקים באופן ישיר עם ספורטאים.
<דוד מלכא: הלוואי שמה שאלי תיאר כאן, כאילו יש מסלול ירוק, מסלול של שבוע-שבועיים...
<דוד מלכא: אני לא רוצה להגיד לכם כמה זמן זה לוקח.
<דוד מלכא: הבעיה היא שדרכון לספורטאי שאנחנו חפצים ביקרו – לא שהוא רוצה אלא אנחנו מחזרים אחריו, כי הוא יכול לייצג את ישראל.
<דוד מלכא: ..
<דוד מלכא: תכף אני אדבר על ספורטאים אחרים, שמשתקעים כאן הרבה שנים והם לא יהודים, אבל זה משהו אחר.
<דוד מלכא: הדרכון הוא הכרח כדי לייצג את מדינת ישראל.
<דוד מלכא: ואז מגיעים למשרד, מקבלים את השלב הראשון של האזרחות – ומחכים.
<דוד מלכא: צריך להמשיך ולנדנד, וזה המון-המון זמן, ולעתים אנחנו אפילו מפסידים תחרויות של קריטריון, ואז אם הוא מפסיד תחרות של קריטריון הוא לא יכול להיכנס לאליפות העולם וכן האלה.
ישראל חסון: זו פעם ראשונה שאני שומע שמשרד הפנים עושה משהו טוב.
ישראל חסון: פעם ראשונה שאני שומע את זה.
ישראל חסון: מספיק כבר עם ה-לקנות מדליות, תגדלו אותם בארץ ויהיה להם דרכון מפה.
ישראל חסון: קונים אותם - - -
<דוד מלכא: לא, לא, זה לא - - -
יואל רזבוזוב: לא, המקרה האחרון שאני טיפלתי בו – אולי הלפני אחרון – הוא של בחור בן 16 מנעל"ה, שכן התאמן פה וצמח פה מגיל הנוער, והייתה לו תעודת מעבר אבל הוא היה צריך דרכון קבוע.
ישראל חסון: אז עוד פעם משרד הפנים לא עושה דברים טובים.
<דוד מלכא: בוא נעזוב את הוויכוח הזה.
<דוד מלכא: העולם היום הוא גלובאלי, ספורטאים עוברים ממדינה למדינה, מכל מיני סיבות, ואף אחד לא קונה ספורטאים, כל אחד מגיע מרצונו.
<דוד מלכא: רציתי לתת דוגמה: לפני המשחקים האולימפיים האחרונים לא הייתה לי ברירה, לקחתי את הספורטאי באופן אישי וישבתי במשרד הפנים יום שלם עד שהוציאו את הדרכון.
<דוד מלכא: אז זו סוגיה אחת.
<דוד מלכא: סוגיה שנייה היא של ספורטאים שבחרו להשתקע בישראל.
<דוד מלכא: אני לא מדבר על שנה או שנתיים, אלא על עשר שנים ויותר.
<דוד מלכא: נכון שהם לא יהודים, אבל כאן זה המקום שהם בחרו לשבת בו.
<דוד מלכא: מכיוון שהם כבר חלק מההוויה הישראלית, חלק מהקבוצה, ויכולים גם לתרום לנבחרת ישראל – כמובן שזה עובר את ההמלצות שלנו, אנחנו בוחנים שזה לא בשביל לעשות איזשהו ביזנס עם שחקנים שמרוויחים הרבה כסף – אז גם פה צריך ליצור איזשהו שינוי בהחלטה, כדי לאפשר לספורטאים כאלה לייצג את ישראל.
<דוד מלכא: אלה לא ספורטאים שבאים הנה ועוזבים, אלא ספורטאים שלמעלה מעשר שנים פה.
<אלי לוי: הם אזרחים ישראלים אותם ספורטאים?
<דוד מלכא: ברור שבשלב הראשון אנחנו מקבלים בשבילם אזרחות ורק בשלב הבא אנחנו מבקשים.
<דוד מלכא: אני אתן דוגמה: שוער כדוריד מאוד-מאוד בכיר, שאחרי 15 בארץ קיבל אזרחות.
<דוד מלכא: ועכשיו, כדי לייצג את ישראל, הוא צריך דרכון, כי בלי זה הוא לא יכול לייצג.
<אלי לוי: כי היו מקרים שקיבלנו המלצות ממשרד ה – סליחה, שאני אומר את זה פה – לתת דרכון לתושבים ארעיים א/5, או תושבי קבע שהם בכלל לא אזרחים, בעוד החוק מתיר לתת דרכון רק לאזרחים.
<אלי לוי: כנראה שאלה היו הבעיות לגבי ההמלצות.
יואל רזבוזוב: טוב, הבנו.
יואל רזבוזוב: אלי גרביץ, בבקשה.
<אלי גרביץ: אני רוצה להתייחס לשלוש נקודות קצרות.
<אלי גרביץ: לגבי שאלת האפליה, למיטב ידיעתי אכן לא קיימת אפליה דה-יורה, כלומר, לא בוחנים מאיפה העולים החדשים עלו.
<אלי גרביץ: אבל דה-פקטו, אלה שעולים מארצות הברית, אלה שעולים מאירופה – אותם הדרכון הישראלי מעניין כקליפת השום, כי הם יכולים לנוע ולנוד בעולם בלי שום בעיה עם הדרכון הישן.
<אלי גרביץ: לכן מי שנפגע בפועל זה בעיקר עולים מברית המועצות לשעבר.
<אלי גרביץ: נקודה שנייה, אנחנו עשינו בשיתוף ערוץ 9 סקר באתר סקרים ברוסית שבודק מה העולים חושבים על מדיניות משרד הפנים.
<אלי גרביץ: אני דווקא הופתעתי לטובה: 56% מהעולים לא חושבים שמשרד הפנים מפלה אותם לרעה, ורק 36% חושבים שכאן.
<אלי לוי: צריך לעבוד על אלה שכן.
<אלי לוי: אני מצטער על זה.
<אלי גרביץ: נקודה שלישית, הייתה שאלה למי פונים.
<אלי גרביץ: לדעתי הכוונה הייתה לא לאיזה אשנב ניגשים במשרד הפנים, אלא מה עושים אנשים שרוצים לקבל דרכון.
יואל רזבוזוב: בדיוק, זו השאלה שעדיין לא קיבלתי עליה תשובה.
<אלי גרביץ: אני יכול להעיד רק לגבי אנשים שפונים אליי.
<אלי גרביץ: השיחה מתנהלת כך: אני אומר להם שיש שלוש דרכים לקבל דרכון ישראלי.
<אלי גרביץ: דרך אחת, נורא פשוטה, זה לחיות בישראל, להימצא פה פיזית.
<אלי גרביץ: אבל היא לא מתאימה לכולם, כי העולם גלובאלי.
<אלי גרביץ: הדרך השנייה זה להיות עילוי בתחום המדע, התרבות, הספורט וכולי – להסתכל בראי ולשאול מי רוצה יותר: המדינה רוצה שאתה תחזיק בדרכון כדי שתייצג אותה או שאתה רוצה יותר דרכון, כדי לנוע בעולם.
<אלי גרביץ: ויצא לי לייצג מדענים שהמדינה יותר רצתה שהם יחתמו "מכון וייצמן, ישראל" ולא "דְיוּק" או "MIT".
<אלי גרביץ: ולגבי אנשים שהם לא מדענים גדולים אבל הפרוטה מצויה בכיסם, דרכון הוא דבר נורא נחמד אבל בעיניי הוא לא שווה את הסכומים שדיברו עליהם, סכומים של מאות אלפי דולרים.
<אלי גרביץ: לא היה אף לקוח שאמר "ואללה, חצי מיליון דולר?
<אלי גרביץ: אני אקנה דרכון".
<אלי גרביץ: אנשים שהיו תורמים ורוצים להמשיך לתרום – יכול להיות שאפשר למנף את התרומות הקודמות שלהם, יכול להיות שהם ינווטו בצורה קצת שונה את התרומות שלהם, אבל אני לא ראיתי בן אדם שקנה דרכון מאפס, לפני שהוא היה תורם בנשמתו בעבר.
ישראל חסון: אני חייב לשאול שאלה את כל אלה שהתייחסו.
ישראל חסון: התהליך שמדינת ישראל מציבה נשמע לכם לא סביר?
ישראל חסון: לי הוא נשמע מאוד סביר.
ישראל חסון: לי הוא נשמע מאוד-מאוד סביר.
ישראל חסון: התהליך הזה הוא המינימום שבמינימום, וברוב מדינות אירופה והמערב התהליך הוא פי אלף יותר קשה.
<ויקטוריה גורדין: לא, אתה מתבלבל.
<ויקטוריה גורדין: שם זה קבלת אזרחות, ופה אתה מדבר על אנשים שהם כבר אזרחים.
<אלי לוי: כי האזרחות היא אוטומטית.
<ויקטוריה גורדין: אז תשנו את חוק השבות - - -
<קריאות: לא, לא, אל תכניסי את זה.
<ויקטוריה גורדין: אי אפשר גם וגם.
<ויקטוריה גורדין: או שיש אזרחים, ואז לכל האזרחים יש אותן זכויות, או שאל תקראו לעצמכם מדינה דמוקרטית.
ישראל חסון: גברתי, אני מאוד שמח על ההתניות, ואני רוצה לקבל את אישורך איך להתבטא.
ישראל חסון: אני חושב שהסגנון שלך הוא לא רלוונטי לדיון הזה.
ישראל חסון: אנחנו מנסים לקיים פה דיון שבוחן איזה עניין בצורה מתורבתת, ואת לוקחת את זה למין סלוגנים.
ישראל חסון: אבל אני ממש מצטער, זה פשוט לא המקום, את פקששת בחדר לטעמי.
ישראל חסון: אני חושב שמדינת ישראל באה ואומרת "דבר ראשון, אני קולטת את העלייה, ולפיכך אני פותחת את שעריי, ומי שבא – הוא אזרח.
ישראל חסון: אני גם מודעת לכך שיש לי מספר בעיות – העולם הוא גלובאלי, יש כל מיני תופעות, יש כל מיני מקרים שקורים, הרי אנחנו מכירים כל מיני מקרים של אנשים שנמלטו מפה וביקשו להתיישב כאן וכולי – ולכן אני רוצה לעשות איזושהי מערכת אלמנטרית של סינון: תהיה פה שנה.
ישראל חסון: אני לא מבקשת ממך להיות פה תשע שנים, כמו בשווייץ.
ישראל חסון: תהיה פה שנה, שב פה שנה".
ישראל חסון: חבר'ה, לאף אחד שבא ממדינות שקשה להשתמש בדרכון שלהן בעולם לא בוער לצאת תוך יומיים.
ישראל חסון: ואם יש כאלה, אז הם בשוליים של השוליים של השוליים של האחוזים.
ישראל חסון: אתה יכול לעשות לי ככה עד מחרתיים, אבל אני גם חי בעולם הגלובאלי הזה, גם אני נדרש לתנועות כאלה ואחרות.
ישראל חסון: אז כמה זה? 2%?
ישראל חסון: 3%?
יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים פה על מספרים נמוכים – סך הכול היו 196.
<מאיה זינשטיין: סליחה, אני רוצה להשלים את ח"כ חסון, אפשר?
ישראל חסון: לא, את לא יכולה, כי אני עוד לא סיימתי.
ישראל חסון: לפיכך, אני רוצה שתנסו בדיון הזה להגיד איפה יש בעיה מערכתית.
ישראל חסון: אם יש בעיה מערכתית בפרמטרים שמדינת ישראל קבעה – בסדר.
ישראל חסון: אבל אם אנחנו רוצים לעשות עכשיו דיון על משה, איציק ויענקלה – זה בסדר גם כן.
ישראל חסון: אבל השאלה היא אם אנחנו מקיימים פה דיון על משה, איציק ויענקלה, או שאנחנו רוצים לשנות משהו בהתנהלות של מדינת ישראל?
ישראל חסון: הבניין הזה צריך לקבוע את הפרמטרים שהמדינה פועלת בהם, הוא לא אמור לשבת עכשיו ולדון במשה, איציק ויענקלה, אני לא חושב שבשביל זה אנחנו צריכים את כל הפורום הזה.
ישראל חסון: את זה לוקחים, יושבים עם משרד הפנים, ואז פתאום מגלים שזו לא בעיה של 100,000 דולר – למרות שיש גם בעיות של 100,000 דולר – אלא פה הוא לא ממש אמר את האמר, פה הוא ניסה להיכנס ככה, ופה הוא ניסה לדלג ולקצר משהו.
ישראל חסון: חבר'ה, תמקדו.
ישראל חסון: אני מבקש, יואל, שתגידו קודם כול איפה הבעיה בפרמטרים שמדינת ישראל קבעה.
ישראל חסון: משם נתחיל.
ישראל חסון: אני לא חושב שצריך להיות כאן משהו אחר.
<ויקטוריה גורדין: אז אפשר להתחיל מזה שגם אפשר לשלול יותר מאוחר דרכון שכבר ניתן.
ישראל חסון: דרך אגב, אפשר.
<ויקטוריה גורדין: אחרי 20 שנה אפשר לשלול לבן אדם דרכון, בן אדם שגם אין לו אזרחות אחרת.
יואל רזבוזוב: אני לא הבנתי מה זה תרומה כלכלית למדינה ומי קובע את התרומה.
יואל רזבוזוב: איכות השלטון, בבקשה.
<תומר נאור: אני רוצה לחדד איזושהי נקודה, אני חושב שחבר הכנסת חסון לא ישב פה כשדיברתי.
<תומר נאור: אנחנו מדברים כאן על בעיה מערכתית, על החלטה עמומה, על כך שנוצרה פה תופעה שאנשים קונים דרכונים בכסף על סמך המלצות עמומות שאינן חשופות לציבור.
<תומר נאור: אנחנו לא יודעים מיהם אותם אנשים, מדוע אותו שר נותן להם את אותה המלצה.
<תומר נאור: ובסופו של דבר, נוהל שמדבר על תרומה לכלכלת ישראל הפך להיות תרומה כספית לעמותות או לארגונים.
ישראל חסון: אתה באמת מאמין ששר מוציא מכתב - - - ?
<תומר נאור: אני, חלילה, לא מאשים ולא אומר שום דבר.
ישראל חסון: האם אתה חושב ששר חותם על בקשה לקפה בלי אישור של יועץ משפטי?
<תומר נאור: אני מאמין שלא, אני לא רוצה להאשים אף אחד, אני פשוט אומר - - -
ישראל חסון: זאת אומרת שזה מתבסס על איזושהי סמכות שיש לו.
<מאיה זינשטיין: נכון, יש לו את הסמכות, אבל זו סמכות לא ברורה.
<תומר נאור: אנחנו מבקשים שאותה סמכות תוענק לוועדה מקצועית, לדרג פקידותי שבודק את הדברים.
<קריאה: ככה זה עובד.
<מאיה זינשטיין: לא, זה ממש לא עובד ככה.
<קריאה: השרה לא חותמת אם אין המלצה - - -
<מאיה זינשטיין: אבל הסעיף בחוק הוא: "תורם תרומה ממשית לכלכלת ישראל על ידי קיום פעילות כלכלית בהיקף נרחב במדינה".
<מאיה זינשטיין: מה זה אומר?
ישראל חסון: יש לי אלייך שאלה מאוד פשוטה.
ישראל חסון: אני משוכנע שיש לזה מענה – בלי לדעת, אני לא מכיר את - - -
<מאיה זינשטיין: מר חסון, אני חקרתי את הנושא הזה שלושה חודשים.
<מאיה זינשטיין: אין.
<מרב תורג'מן: הסיפה של הסעיף קובעת שלשם בחינת התרומה לכלכלת ישראל תידרש המלצת השר אשר תחום טיפול משרדו נוגע ישירות לתחום שאליו מופנית התרומה לכלכלה.
<מרב תורג'מן: זאת אומרת שנדרשת איזו בחינה מקצועית האם לתרומה הממשית יש נגיעה לתחום העניין שבסמכות אותו משרד.
<מרב תורג'מן: יכול להיות שנדרשים עוד קריטריוני משנה - - -
<מאיה זינשטיין: אז 200,000 דולר לא, ו-300,000 דולר כן.
<ויקטוריה גורדין: וזה גם לא לכלכלה.
<מרב תורג'מן: אני מסכימה עם העובדה שזה עמום.
<מאיה זינשטיין: לפחות 11 דרכונים...
<מאיה זינשטיין: אני יכולה להגיד את השם של הארגון?
יואל רזבוזוב: יש פה נציג של הארגון?
ישראל חסון: זו בעיה שלה, היא יכולה להגיד מה שהיא רוצה, היא חשופה.
<מאיה זינשטיין: אין בעיה, אני כבר פרסמתי את זה ועדיין לא נתבעתי.
<מאיה זינשטיין: 11 דרכונים - - -
<מרב תורג'מן: סליחה, זה משהו שלא נהוג.
<מאיה זינשטיין: יד ושם אישרו לי ש-11 דרכונים ניתנו בעבור תרומה של 300,000 דולר.
<מאיה זינשטיין: ואני באופן אישי, הציעו לי תמורת 400,000 דולר ו-20,000 דולר דמי תיווך במזומן לארגן לי דרכון תוך חודש.
<מאיה זינשטיין: זה נראה לך מצב שהוא בסדר?
<איריס רוזנברג: אני דוברת יד ושם, אפשר להתייחס?
ישראל חסון: סליחה, אני רוצה להגיד משהו.
ישראל חסון: אני חושב שאם יד ושם ימליץ למדינת ישראל, אני מציע שמדינת ישראל תתייחס לזה בכובד ראש, כי אני חושב שידיו נקיות, הוא לא מוסד לכוונות רווח.
ישראל חסון: אם אני הייתי באותו יום השר, הייתי אומר "יד ושם, אם זה חשוב לכם אז זה חשוב גם לי".
<מאיה זינשטיין: אבל זה פשוט לא לפי החוק.
<אלי לוי: זה לפי סעיף א' בהחלטת ממשלה.
<מאיה זינשטיין: זה ממש לא נכון.
<מאיה זינשטיין: זו תרומה לכלכלה?
<מאיה זינשטיין: 300,000 דולר?
יואל רזבוזוב: חברים, אנחנו מאבדים פה סדר.
יואל רזבוזוב: חבר הכנסת חסון, בבקשה.
ישראל חסון: תקשיבי רגע, אני חוזר ואומר לך שאם יד ושם באים אליי כשר בתוקף סמכותי והיו אומרים לי שזה חשוב להם לסייע לדבר הזה והיו מגבים את זה בכתב ומנמקים את זה, אני אומר לך שאני הייתי עוזר להם, גם אם את היית צועקת עד מחרתיים.
<מאיה זינשטיין: אני לא צועקת.
ישראל חסון: מדובר במוסד שלא מעניין אותי אם זה 100,000 דולר, 300,000 דולר, או 10,000 דולר.
<מאיה זינשטיין: ו-20,000 דולר במזומן לתיווך?
ישראל חסון: רק שנייה, את כל הזמן מפריעה.
ישראל חסון: על ה-20,000 דולר האלה שמעת ממאכער שלא - - -
<מאיה זינשטיין: שאושר על ידי אבנר שלו שהוא ידיד קרוב של יד ושם.
<איריס רוזנברג: אבל אבנר שלו לא אישר לך שהוא הסכים לעשות את זה.
יואל רזבוזוב: מאיה, אני קורא אותך לסדר.
ישראל חסון: אני לא מכיר סוג כזה של התנהלות בדיון, באמת.
<איריס רוזנברג: זה גם חוסר כבוד ליד ושם.
יואל רזבוזוב: עוד מעט ניתן ליד ושם להגיב.
ישראל חסון: אני אומר לך, אדם שמציג את עצמו כמי שקרוב ואומר "תן לי את הכסף, אני אדע לסדר את זה עם יד ושם" – זה עדיין לא מכתים את יד ושם, אל תטעי.
<ויקטוריה גורדין: לא טענו את זה אף פעם.
ישראל חסון: אל תטעי לרגע.
ישראל חסון: לרגע אחד אל תטעי.
יואל רזבוזוב: אבל זה מכתים את המדינה זה שיש מאכערים ב-20,000 דולר.
ישראל חסון: יואל, זה לא מכתים שום מדינה.
ישראל חסון: בחייכם, תפסיקו כבר.
ישראל חסון: נורא קל לראות במדינה הזאת - - -
יואל רזבוזוב: יש חשבונית על הכסף הזה?
ישראל חסון: אבל זה האדם.
ישראל חסון: האדם הוא זה שגנב.
יואל רזבוזוב: אז זאת התופעה שצריכים למנוע.
יואל רזבוזוב: אין לי בעיה שיד ושם ימליצו, או כל גוף אחר.
ישראל חסון: אבל מה זה קשור לדרכון?
ישראל חסון: בכל תחום יש מאכערים, ודרך אגב, 90% ממה שהם אומרים זה בלוף, הם עובדים בשיטה הזו.