GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל חסון: אני בא מהחיים האלה, אני מכיר את זה, אני מכיר אנשים שגובים מיליונים על בלופים.
ישראל חסון: אני מוכן גם לשלוח אותך, כי אני רואה שאת אוהבת תחקירים, לכל מיני גורמים כאלה.
ישראל חסון: תראי איך יוציאו ממך שני מיליון שקל עם חיוך.
ישראל חסון: דרך אגב, יש משפט מאוד מפורסם על בתים מאוד גבוהים של אחד שאמר "אני יודע לסדר".
ישראל חסון: אז זה שמישהו אומר לך למצלמה "אני יודע לסדר", זה לא עושה שום דבר ובטח לא מעיד על המוסד.
ישראל חסון: אבל אני חוזר לדיון.
ישראל חסון: הדיון הוא האם אני משאיר את שיקול הדעת לשר.
ישראל חסון: את טוענת "תגדיר את זה בצורה מדויקת", ואילו אני טוען שצריך להשאיר את שיקול הדעת, כי אני חושב שזה לא נעשה באלפים, זה לא נעשה בעשרות אלפים, ואני לא חושב שהחוכמה והצדק מצויים אצל מי מאיתנו פה סביב השולחן, כולל אני, ולפיכך אני אשאיר את שיקול הדעת, ואני אבחן האם בשיקול הדעת הזה נעשה שימוש במשורה או באופן גורף.
<מאיה זינשטיין: אגב, אנחנו לא יכולים לבחון, כי 90% מהשרים סירבו להתייחס.
ישראל חסון: את יכולה.
ישראל חסון: ועדת הכנסת יכולה לקרוא למשרד הפנים ולהגיד לו: אדוני, תציג לי כמה דרכונים אתה קיבלת על פי סעיף זה וזה.
<מאיה זינשטיין: לא כמה, אלא למה.
<מאיה זינשטיין: מה היו הנימוקים.
<מאיה זינשטיין: אנחנו לא יודעים.
<מאיה זינשטיין: כאילו מחלקים תעודות הוקרה ולא דרכונים, באמת.
<ויקטוריה גורדין: שהוועדה תתחיל מזה שהיא תקבל את המידע.
יואל רזבוזוב: דוברת יד ושם, בבקשה.
<איריס רוזנברג: אני רוצה להבהיר: כשיד ושם מבקש מהשר לתת המלצה לשר הפנים לקבלת דרכון, הוא לא מדבר בשום אופן, אף פעם, על הסעיף של תרומה לכלכלה.
<איריס רוזנברג: את יכולה לראות את זה בהמלצות, וגם אמרנו לכם את זה.
<איריס רוזנברג: התרומה ליד ושם היא תרומה שבה אנחנו קונים מסמכים מברית המועצות לשעבר, איתה אנחנו מביאים מורים, איתה אנחנו אוספים עדויות, איתה אנחנו פותחים מרכז מחקר – וכל זה זה תרומה לתרבות היהודית, לפי הצעת הממשלה.
<איריס רוזנברג: הלוואי שמדינת ישראל הייתה מממנת את כל יד ושם, אבל תרומות זה אחד הדברים שבעזרתם אנחנו עושים את העבודה של הנצחת השואה.
<איריס רוזנברג: אז אתם מדברים על 11 מקרים של יד ושם בעשר שנים, כי נורא נוח ללכלך על המוסד, כי זה עושה לך רייטינג.
<מאיה זינשטיין: נו באמת, נו באמת.
<איריס רוזנברג: כן, זה ברור לאורך כל הדרך.
<איריס רוזנברג: את קיבלת את יושב-ראש יד ושם, והוא דיבר על שני מקרים שמתייחסים לאותו בן אדם שהוא הכיר אותם, מתוך ה-11.
<איריס רוזנברג: אלה הנתונים.
<מאיה זינשטיין: ממש לא.
<איריס רוזנברג: אני יודעת מה הוא אמר.
<איריס רוזנברג: אני לא מתכוונת להתעמת איתך, חבל על הזמן.
<איריס רוזנברג: אני ראיתי שכמו שאין לכם כבוד לפה, גם אין לכם כבוד ליד ושם.
<איריס רוזנברג: אז קצת פרופורציה, בואו לא נשפוך את התינוק עם המים.
יואל רזבוזוב: חברים, בואו כולנו לא נצא פה מפרופורציה.
<אלי גרביץ: אנחנו ברבע השעה האחרונה נגררנו למקום הלא נכון.
יואל רזבוזוב: בדיוק, למקום הלא נכון.
<אלי גרביץ: חבר הכנסת שאל מה הקריטריונים.
<אלי גרביץ: הבעיה היא שאין קריטריונים.
<אלי גרביץ: אני לא מדבר על 196 הדרכונים, אני מדבר על הבעיה האקוטית: מתן דרכונים לעולים.
ישראל חסון: אבל אמרו לך למה.
יואל רזבוזוב: חבר הכנסת חסון, שנייה, יש פה שני עניינים.
יואל רזבוזוב: אחד העניינים זה מרכז החיים והדבר השני זה תרומה לכלכלה.
יואל רזבוזוב: אלה שתי הסוגיות, ולכל אחד יש את דעתו.
יואל רזבוזוב: חבר הכנסת חסון חושב שצריך להשאיר את זה איך שזה.
יואל רזבוזוב: כל אחד חושב את דעתו, אבל בסופו של דבר אנחנו צריכים להבין לעומק האם זה עניין של חקיקה, האם צריך לשנות את כל החוק, או האם זה בהצעת מחליטים.
יואל רזבוזוב: מכל החומר שנחשפתי אליו בשבועות האחרונים אני רואה בעיה כזאת: עדיין רוב האנשים שנפגעים מזה זה דווקא אנשים שעלו לפה עם המשפחה, אנשים שרוצים לגור בארץ, אבל מטעמי עבודה נאצלים לנסוע לחו"ל כבר בשנה ראשונה, ואני מכיר לא מעט כאלו.
יואל רזבוזוב: אותם אנשים צריכים היום ללכת לשר, ומבקשים מהם כסף לתועלת הציבור.
יואל רזבוזוב: אני לא אומר שבהכרח אלה אנשי עסקים, עשירים, בעלי הון, אלא אנשים שעובדים, אנשים ציוניים שרצו לעלות לארץ, אבל הפרנסה שלהם היא בארץ המוצא.
יואל רזבוזוב: ועל משרד הפנים להרחיב את החלטת הממשלה הזאת ולתת לאותם אנשים.
יואל רזבוזוב: לגבי מרכז החיים, לפי איך שאני רואה את זה, אם המשפחה שלך היא פה והילדים שלך פה, והם אלו ש... בסופו של דבר את רוב הכסף אתה מוציא כאן, כי המשפחה שלך כאן.
יואל רזבוזוב: אז אני חושב שמשרד הפנים צריך להרחיב את זה ולתת להם דרכון בלי כל הסמטוכה הזאת של לגשת לשרים וכולי.
<אלי לוי: אני יכול לענות?
ישראל חסון: אלי, סליחה, לפני שאתה עונה, יש לי עוד שאלה.
ישראל חסון: באיזה מדינות אדם שעולה צריך להפקיד את הדרכון שלו בתמורה לאזרחות ישראלית?
ישראל חסון: אני לא מבין את הטענה הזאת.
ישראל חסון: נניח שאני עולה עכשיו מצרפת.
ישראל חסון: אני מקבל אזרחות ישראלית איך שאני עולה.
ישראל חסון: האם אני מוותר על האזרחות הצרפתית?
<אלון שוהם: יש מדינות שכן ויש מדינות שלא.
<קריאה: למשל רוסיה.
<אלי גרביץ: רוסיה לא.
<אלי גרביץ: ביילורוסיה.
ישראל חסון: אז תגידו לי על כמה מדינות מדובר.
<אלי לוי: יש הבדל אם הוא מקבל את האזרחות כהתאזרחות או כעולה.
<אלי לוי: אם זה אוטומטית כעולה, רוב המדינות בעולם מכירות בזה ולא דורשות לוותר על האזרחות.
ישראל חסון: זאת אומרת שבעצם אני משאיר לו את יכולת התנועה בעולם, רק לא עם דרכון ישראלי.
<אלון שוהם: למעט מדינות שדורשות ויתור, שכאן זה העניין של הפטור.
ישראל חסון: אז אני שואל איזה מדינות.
ישראל חסון: אם תגידו לי שזה רק ארבע מדינות - - -
<קריאה: אני חושב שפחות.
ישראל חסון: אפילו פחות.
ישראל חסון: אז בעצם אני משאיר לו את יכולת התנועה, את יכולת הפרנסה, משאיר לו הכול, ורק שם לעצמי את התנאי הראשוני שאומר: תהיה פה שנה – תקבל.
ישראל חסון: אז על מה הדיון?
ישראל חסון: מה הדרמטיות?
<ויקטוריה גורדין: אני חוזרת ואומרת:
<ויקטוריה גורדין: גם אחרי כמה שנים לוקחים בחזרה את הדרכון ברגע שבן אדם לא היה 75%.
<ויקטוריה גורדין: גם אחרי 20 שנה.
<מאיה זינשטיין: לנו בכתבה יש דוגמה של בן אדם שהיה לו דרכון במשך 20 שנה.
<מאיה זינשטיין: היו לו שישה דרכונים, ושללו לו בשביעי.
<מאיה זינשטיין: זה פשוט - - -
ישראל חסון: אני לא יודע לענות על זה.
<אלון שוהם: זה נושא אחר לגמרי, נושא של השתקעות כמרכז חיים, אבל זה לא שייך לעולים.
ישראל חסון: עזוב, אני לא נכנס לזה.
ישראל חסון: אני עוד פעם אומר: עם כל הכבוד, אני בדרך כלל רואה או ברצלונה או ערוץ 8, אז יכול להיות שאני מפקשש באמצע את הערוצים הרציניים.
ישראל חסון: אבל אני שואל אתכם שאלה מאוד פשוטה: האם יש בפרמטרים שהמדינה קבעה משום לקות, ואם כן תגידו לנו מה היא?
<מאיה זינשטיין: הם לא ברורים.
ישראל חסון: את אמרת עכשיו על דרך השלילה.
ישראל חסון: בשלילה של רישיון, במקרים מאוד קיצוניים, יש למדינה את הסמכות.
<מאיה זינשטיין: אבל זה לא מקרים קיצוניים.
<מאיה זינשטיין: אני אומרת לך.
ישראל חסון: אז שילך לבג"ץ ויזכה.
<מאיה זינשטיין: יש ארבע דוגמאות בכתבה.
<מאיה זינשטיין: יש דוגמה של בן אדם שהיו לו שישה דרכונים ופסלו לו בשביעי.
<מאיה זינשטיין: יש מישהי שהיה לה דרכון אבל גנבו לה את התיק, ומשרד הפנים הודיע לה שהוא לא נותן, למרות שהיה לה דרכון.
ישראל חסון: אבל אני לא יודע להסביר לך למה.
<מאיה זינשטיין: למה?
<מאיה זינשטיין: כי הנהלים לא ברורים.
ישראל חסון: זו לא שאלה של נהלים.
ישראל חסון: אם אין סמכות למשרד הפנים, הולכים לבית משפט ומקבלים את זה בחזרה.
ישראל חסון: אם יש סמכות, גם אז אפשר ללכת לבית משפט ולערער.
ישראל חסון: אבל אני שואל אותך עכשיו על סעיפים, אני לא שואל אותך עכשיו על המקרה של השכנה של אימא של מוישה.
<מאיה זינשטיין: זו לא השכנה של אימא של מוישה, זה נותן דוגמה של אלפי אנשים.
<מאיה זינשטיין: ואגב, אלי גרביץ מייצג הרבה מאוד כאלה, והוא גם יגיד לך שבהמון פעמים הוא זוכה, נכון, אלי?
<אלי לוי: גם בהמון פעמים הוא לא זוכה.
ישראל חסון: אני לא יודע מי זה אלי גרביץ ואני לא אומר משהו לגבי הלקוחות שלו, אבל אני לא מכיר עורך דין פלילי אחד שישב מולי ואמר לי: הלקוח שלי באמת אשם.
<מאיה זינשטיין: אני לא עורכת דין, ואני אומרת לך שיש אלפי אנשים שנתקלים בבעיה הזאת.
ישראל חסון: "מאות אלפים".
יואל רזבוזוב: אלי, בבקשה.
<אלי לוי: אני רוצה לענות לך על מה שאמרת.
<אלי לוי: כשיש משפחה גרעינית שמשתקעת בארץ, גרה בארץ, וראש המשפחה יצא החוצה ואין לו את ה-75% מהזמן או שאין לו את השלוש מחמש שאנחנו בודקים, אז במקרים כאלה, גם אותו אחד שלא משתקע מקבל דרכון, כי אנחנו רואים את כל המשפחה כמשפחה משתקעת, ואם הוא יוצא רק לפרנסה, אז הוא יקבל דרכון.
יואל רזבוזוב: אבל זה לא בחוק ולא במחליטים, זה שיקול דעת שלכם.
<אלי לוי: אנחנו רואים את זה כהשתקעות.
<אלי לוי: אם המשפחה שלו משתקעת והוא יוצא לפרנסה, ויש קשר ביניהם.
<אלי לוי: ..
<אלי לוי: אני לא מדבר על זוג שעלה לארץ ואחרי יומיים התגרשו והוא נמצא שם והגרושה שלו פה.
<אלי לוי: היו לנו גם מקרים כאלה – כאן לא מדובר במשפחה גרעינית שהשתקעה.
יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים על משפחה גרעינית.
יואל רזבוזוב: אני מבקש מכם להוסיף את זה ל - - -
<אלי לוי: רצינו להוסיף את זה, רצינו לתקן את החלטת הממשלה, אבל זה נתקע בדרך מסיבות כלשהן.
<אלי לוי: אחד הדברים שרצינו להוסיף בהצעה זה את המקרים האלה.
<אלי לוי: שבמקרים של משפחה גרעינית שמשתקעת פה, שיינתן גם לראש המשפחה, שגר בחו"ל.
יואל רזבוזוב: אז אני מבקש מכם להגיש את זה שוב.
יואל רזבוזוב: אתם תקבלו את כל הרוח הגבית מהוועדה.
יואל רזבוזוב: אנחנו גם נדבר עם השר שיעביר את זה.
אברהם מיכאלי: אבל בהצעת מחליטים אין לנו שליטה, זו הבעיה שלו.
אברהם מיכאלי: הוא יכול להגיש ועוד שנתיים לחזור אלינו ונגיד שאין כלום.
אברהם מיכאלי: עדיף שנגיש הצעת חוק שלנו.
יואל רזבוזוב: אז אנחנו נגיש הצעת חוק.
יואל רזבוזוב: אנחנו ניתן פרק זמן של חודשיים-שלושה, ואם אנחנו רואים שזה לא זז, אנחנו נלך על הצעת חוק.
<דרור וגשל: כמו שאמר חבר הכנסת חסון, עמדת הממשלה היא שצריכים איזשהו פרק זמן כדי לבחון.
<דרור וגשל: ..
<דרור וגשל: במקרה שהוא עולה חדש, הוא גם מתאזרח.
<דרור וגשל: כשעולה חדש מגיע ומקבל אזרחות מכוח חוק השבות נדרשת תקופה, ועצם העובדה שהאזרחות לא מעניקה אוטומטית דרכון ישראלי נבחנה על ידי בג"ץ מספר רב של פעמים, וניתנו מספר החלטות שאומרות שהמדיניות הזאת היא סבירה וחוקתית ובסדר גמור, וברור לכל בר דעת שהדרישה הזאת נחוצה.
<דרור וגשל: לגבי הקריטריונים שהוזכרו, יש איזשהו נוהל פנימי, כמו שעורך דין גרביץ הזכיר.
<דרור וגשל: משרד הפנים אמר שהוא מבקש לתקן את החלטת הממשלה, ובנוסף, בהחלטה שניתנה על ידי בית המשפט המחוזי לפני לא הרבה זמן, נאמר שמשך הזמן שבן אדם נמצא בארץ הוא לא פרמטר יחיד, וכל העניינים שהועלו שם – שהעולם גלובאלי ואנשים יוצאים לחו"ל על מנת לעסוק בעבודות ישראליות ולא ישראליות – הם גם פרמטרים ששר הפנים צריך לשקול בהחלטה אם לתת דרכון.
<דרור וגשל: כלומר, פרק הזמן הוא לא פרמטר יחידי, וזה נאמר בפסק הדין.
יואל רזבוזוב: כן, אבל חשוב לקבע את זה, על מנת למנוע תופעות של מאכערים.
<אלי גרביץ: פסק הדין הוא לגבי מתאזרח?
<דרור וגשל: כן.
יואל רזבוזוב: ברגע שזה לא מקובע ולא קיים אפילו בהחלטת ממשלה – כאן מגיעות התופעות של המאכערים.
<דרור וגשל: רגע, זו סוגיה אחת.
<דרור וגשל: הסוגיה של המאכערים היא סוגיה נפרדת, שנוגעת להחלטת ממשלה אחרת, שמדברת על פרק הזמן של השנה.
<דרור וגשל: עורך דין גרביץ לא דיבר על זה בכלל, וגם המנכ"לית בכלל לא דיברה על זה, אלא היא דיברה דווקא על הסוגיה שאני דיברתי עליה.
<דרור וגשל: יש את העניין שהעלתה הכתבת, שזה עניין של החלטת ממשלה ספציפית שמדברת על מתן דרכונים בתקופה הזאת של השנה, שבה, על פי החלטת הממשלה, לא ניתן דרכון בכלל.
<דרור וגשל: בעניין הזה יש שאלה של פרשנות של ההחלטות.
<דרור וגשל: אבל אנחנו הבנו שהדיון הזה הוא רק על הנושא הראשון, לא על הנושא הזה.
<דרור וגשל: אבל, כמו שהבנתי, אין שום המלצה שהיא בניגוד להנחיות האלה, כמו שהבהירה הדוברת של יד ושם.
<דרור וגשל: ההמלצה שניתנה ביחס לתרומות ניתנה לא ביחס לכלכלת המדינה אלא כתרומה לתרבות.
<דרור וגשל: יכול להיות שגם את זה צריכים לבדוק, אבל זה כבר עניין של החלטות ספציפיות.
<דרור וגשל: בכל מקרה, בקריטריונים האלה, לא הצביעו על בעיה.
<דרור וגשל: כלומר, לדעתנו הם ברורים.
<דרור וגשל: ההמלצות האלה צריכות להיבחן, אבל כל עוד לא הועלתה בעיה ספציפית בנהלים האלה או בהחלטות שניתנו על ידי שר הפנים ושרים אחרים, אנחנו לא רואים פה בעיה שאנחנו צריכים לטפל בה.
יואל רזבוזוב: נמצא כאן אלכס מרזון, שרוצה לדבר.
<אלכסנדר מרזון: מן הראוי להדגיש פה נקודה נוספת.
<אלכסנדר מרזון: למשל, העולים שהגיעו מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90 המוקדמות, האזרחות היחידה שהם קיבלו זו אזרחות ישראלית.
<אלכסנדר מרזון: אני אחד מהם.
<אלכסנדר מרזון: הבעיה שבה נתקלים זו בעיה בחידוש הדרכון אם העתיקו את מקום מגורם עקב עבודה וגם הביאו את המשפחה שלהם לשם.
<אלכסנדר מרזון: תוך כדי הם צריכים לחדש את הדרכון, וזה נתון לשיקול דעת של משרד הפנים.
אברהם מיכאלי: זאת הבעיה העיקרית היום של כל אלה שהיו להם דרכונים לעשר שנים.
אברהם מיכאלי: נגמר להם התוקף והיום הם בלי דרכונים.
<אלכסנדר מרזון: יפה, אבל כאן אנחנו מגיעים לנקודה של אזרחות סוג א' ואזרחות סוג ב'.
<אלכסנדר מרזון: כלומר, יליד הארץ אף פעם לא נתקבל בבעיה כזאת, למרות שבגיל חמש ההורים יכולים לקחת אותו לארצות הברית.
<אלכסנדר מרזון: כל מה שהוא צריך זה להגיע לקונסוליה בארצות הברית והוא מחדש אוטומטית את הדרכון.
<אלון שוהם: לא, זה לא נכון.
<אלון שוהם: בכל העולם נהוג הדבר שנקרא "איבוד תושבות".
<אלון שוהם: כלומר, אם אתה לא נמצא בארצות הברית 50 שנה, או בצרפת 30 שנה, או כל מדינה שבה אתה לא נמצא, אתה יכול להישאר כאזרח, אבל אתה תאבד באיזשהו שלב את התושבות שלך.
<אלון שוהם: גם בישראל אפשר לאבד תושבות.
<אלון שוהם: אפשר לאבד תושבות אם אתה לא זכאי לחוק השבות, וגם זכאי חוק השבות יכולים לאבד תושבות, למרות שזה איזשהו ניואנס טכני.
יואל רזבוזוב: אבל אמרו שילידי הארץ לא מאבדים תושבות.
<אלון שוהם: זה לא נכון.
<אלון שוהם: אני אתן את הדוגמה שלי.
<אלון שוהם: אני סמל אזרחות 2, כלומר, עולה כקטין, ורעייתי היא סמל אזרחות 3, כלומר, ישראלית שנולדה בארץ.
<אלון שוהם: לשנינו יש בדיוק את אותן זכויות מבחינת אובדן תושבות.
<אלון שוהם: כלומר, אם שנינו נשהה בחו"ל 20 שנה בלי לשמור על קשר – יש איזשהו סעיף שמסביר איך – שנינו נאבד את הזכות להחזיק בדרכון ולשנינו תונפק תעודת מעבר.
<אלון שוהם: זה לא אומר שאיבדנו את הזכות שלנו להתנייד בעולם, זה אומר שנפגענו בהתניידות שלנו בכך שיותר קשה לנו לנסוע לתאילנד למשל.
<אלון שוהם: אז מהבחינה הזאת אזרחי ישראל שווים.
<אלון שוהם: מתי הם לא שווים?
<אלון שוהם: הם לא שווים כשמדובר במישהו שהוא עדיין בסטטוס עולה.
<אלון שוהם: בסטטוס הזה יש לו בדרכון איזושהי אסמכתה, שנקראת 69, שלפיה כל עוד הוא לא עבר סף ראשון של השתקעות הוא חשוף להנמכה של הדרכון.
<אלון שוהם: ועל זה לדעתי צריך להיות פה.
<אלון שוהם: אני הבנתי שהדיון כרגע הוא על זה, לא על אלה שכבר יש להם אזרחות מותנית, אלא על אותו סטטוס של עולה שקיבל דרכון אבל הדרכון של חשוף לנטילה בחזרה אם הוא לא השתקע.
<אלון שוהם: ועוד פעם, נושא ההשתקעות הוא אמורפי.
יואל רזבוזוב: תודה, אלון.
יואל רזבוזוב: אלכס, תודה על הנקודה.
יואל רזבוזוב: אם מישהו מכיר מקרים של מישהו שעלה לכאן וגר כאן ואז הוא עובר מדינה ומאבד את התושבות ויש לו קושי לקבל; לעומת מי שנולד לארץ, שאין לו קושי כזה – פה אני רואה אפליה, וצריך לבדוק את זה.
אברהם מיכאלי: יש לי המון פניות כאלה.
יואל רזבוזוב: אז תביא אותן.
אברהם מיכאלי: הפניות הרבות שמגיעות היום הן של כאלה שיש להם הרבה מאוד שנים דרכון.
אברהם מיכאלי: אלה בדרך כלל דרכונים שניתנו להם לעשר שנים.
אברהם מיכאלי: זה לפני החלטת הממשלה, שהייתה ב-2004.
אברהם מיכאלי: ואז פג תוקפם של הדרכונים האלה.
אברהם מיכאלי: היום, אפילו בשביל לקבל את תעודת המעבר, מטרטרים אנשים חבל על הזמן.
אברהם מיכאלי: גם תעודת מעבר לא נותנים להם היום, ואנשים פשוט תקועים היום ללא דרכון, כי לא לכולם – במיוחד לא ליוצאי ברית המועצות לשעבר – יש דרכון שני.
אברהם מיכאלי: לגבי כל ההמלצות האלה של השרים – רבותיי, אני שמעתי על הכתבה בערוץ 9.
אברהם מיכאלי: תשמע, זה פופוליזם לבוא לאותם שרים ולהגיד להם "למה אתם חותמים", הרי החלטת הממשלה הייתה שהשרים יחתמו, אחרת לא היו מגיעים למצב הזה.
אברהם מיכאלי: לכן זה לא בגלל שהם מיוחסים יותר או מיוחסים פחות, אלא הדרכונים האלה.
אברהם מיכאלי: .. ואני אומר לכם: הקצב הזה יגבר, כי המון ישראלים עולים לשעבר, במיוחד מברית המועצות לשעבר, נמצאים שם ועושים שם עסקים, ולא נמצאים פה.
אברהם מיכאלי: והדרכונים שלהם פגים בימים האלה, בשנה הקרובה יהיו המון מקרים.
אברהם מיכאלי: אני קיבלתי לפחות עשר פניות בתקופה האחרונה, וזה יגבר.
אברהם מיכאלי: ואם לא נמצא לזה פתרון חכם.
אברהם מיכאלי: אני ואלכס מילר הגשנו הצעת חוק בקדנציה הקודמת, אבל משום מה משרד הפנים ביקשו מאיתנו להמתין עם זה ולא לקדם את החוק, וגם במשרד החוץ תמכו בזה שלא נקדם את החוק, כי הם ימצאו פתרון.
אברהם מיכאלי: אבל הרבה פעמים הממשלה מבטיחה שהיא תעשה את זה לבד אבל לא עושה את זה.
יואל רזבוזוב: אלי, אני מבקש שגם תתייחסו לנקודה הזאת, כי אנחנו לא ניתן בוועדה הזאת אפליה בין עולים.
יואל רזבוזוב: אלה שגרו כאן והשתקעו וקיבלו דרכון לעשר שנים אבל עזבו מכל מיני סיבות ויכול להיות שיחזרו – אני גם מכיר כאלה שעזבו לצורכי עבודה – הם לא מסוגלים לקבל, ומי שנולד בארץ ואיבד את התושבות כן מסוגל לקבל.
יואל רזבוזוב: זאת סוגיה שחשוב מאוד שתתייחסו אליה.
יואל רזבוזוב: וכמו שאמרנו, אם חבר הכנסת מיכאלי כבר הגיש הצעת חוק ואתם אמרתם שתתקנו – אז אנחנו נותנים לכם פרק זמן של עד שלושה חודשים לתקן ולהביא את זה לממשלה.
יואל רזבוזוב: אתם תקבלו את כל הרוח הגבית מאיתנו, אבל אם הדברים לא ישתנו אנחנו נלך על חקיקה בנושא, כי יש פה מצב שלא יכול להתקיים.
<אלי לוי: לגבי המשפחה אני אמרתי חד-משמעית שאנחנו כן נותנים - - -
יואל רזבוזוב: אז תרחיבו, שזה יהיה משהו קבוע.
<אלי לוי: לגבי מה שאמר חבר הכנסת מיכאלי, אני לא מכיר את המקרים האלה, אבל אני מוכן לבדוק אותם.
<אלי לוי: היה לנו מקרה עם מר גרביץ של מישהו שעלה בשנת 1974, יצא ב-1977, ומהשנה הזו הוא לא היה בארץ וחזר רק ב-2010 או 2009 – והוא בכל זאת קיבל דרכון, כי הייתה לו השתקעות, היו לו שלוש מתוך חמש שנים, ברצף.
<אלי לוי: היו לו שלוש שנים וחודשיים, ולכן הוא כן קיבל דרכון, למרות שמבחינה עקרונית אני חשבתי לא לתת לו דרכון.
<אלי לוי: אבל זה נפל בכללים של כן לקבל ולכן הוא כן קיבל.
<מאיה זינשטיין: סליחה, אתם עושים את זה.
<אלי לוי: דרכון תקף אנחנו לא לוקחים לאף אחד.
<אלי לוי: אנחנו מסרבים להאריך, אבל אין לנו סמכות, לאף עובד, לקחת.
<מאיה זינשטיין: אבל זה פשוט לא נכון.
<אלי לוי: זה נכון מאוד.
<אלי לוי: תני לי דוגמה אחת שלקחו דרכון תקף.
<מאיה זינשטיין: אני אתן לך.
יואל רזבוזוב: מאיה, הוועדה תרצה לקבל את המקרים הפרטניים.
יואל רזבוזוב: יש פה הרבה אמירות וצריך לבחון את הסוגיה הזאת לעומק.
יואל רזבוזוב: משרד הפנים, אמרתם שאתם רוצים להרחיב את הקריטריונים.
יואל רזבוזוב: אני מבקש מכם לעשות זאת, כדי למנוע מצבים.
יואל רזבוזוב: אני רוצה לעגן את הקריטריונים.
<ויקטוריה גורדין: צריך לבחון גם את הקריטריונים להשתקעות.
<ויקטוריה גורדין: כי למס הכנסה מספיקה חצי שנה, אבל למשרד הפנים צריך 75%.
יואל רזבוזוב: אני מבקש לקבל את כל החומרים שאני רואה שהם בעייתיים.
יואל רזבוזוב: משרד הפנים, אנחנו נעביר אותם לכם, תשבו ותדונו עליהם, ובסופו של דבר אני רוצה משהו מעוגן יותר, בהחלטת ממשלה, כדי שלא נשאיר פרצות כאלה ואחרות.
יואל רזבוזוב: עברו עשר שנים מאז החלטת הממשלה האחרונה, והעולם הופך להיות גלובאלי.
יואל רזבוזוב: חברים, תם הדיון, תודה רבה.
יואל רזבוזוב: אנחנו מחכים לתשובות.
יואל רזבוזוב: בוקר טוב לכל המשתתפים בדיון הבוקר.
יואל רזבוזוב: אני רואה שהרבה עוד לא הגיעו, אבל החשובים נמצאים כאן.
יואל רזבוזוב: הבוקר מונחת על שולחן הוועדה הצעת חוק מעמד ותיקי מלחמת העולם השנייה (תיקון מס' 2), התשע"ד-2014, הצעת חוק ממשלתית שתגדיל את המענק השנתי שמקבלים ותיקי מלחמת העולם השנייה מ-25 אחוזים מהשכר הממוצע במשק ל-35 אחוזים.
יואל רזבוזוב: מדינת ישראל כולה, ואני באופן אישי, מוקירים את הגבורה שלכם הווטרנים, שלחמתם בצבא האדום עם צבאות בעלות הברית בנאצים, אתם סיכנתם את חייכם להצלת העם היהודי שנותר ותרמתם לגירוש הנאצים ולתפיסתם.
יואל רזבוזוב: הייתה לנו פגישה לפני כשמונה חודשים ודיברנו על כך ואני באמת שמח על כך שגם שרת הקליטה, סופה לנדבר, ומשרד הקליטה הלכו על המהלך ואנחנו באמת מודים לכם על זה.
יואל רזבוזוב: כמובן שאני מברך את הגדלת המענק השנתי שלכם ואני אעשה כמיטב יכולתי כדי לאשר את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית.
יואל רזבוזוב: נמצא כאן מנכ"ל משרד הקליטה מר עודד פורר, בבקשה.
עודד פורר: תודה רבה על ההזמנה.
עודד פורר: שלום לכל הנוכחים והאורחים שהגיעו לכאן גם מרחוק.
עודד פורר: אני חושב שהצעת החוק הזאת היא המעט שניתן היה לעשות כדי לסייע לאוכלוסייה המונה הרבה מאוד אנשים שכולנו חבים להם תודה, גם בעצם ההוקרה וגם בעצם היכולת לאפשר להם לחיות איכשהו את חייהם בשלב הזה בכבוד ולהגדיל את המענק הגדלה שהיא די משמעותית.
עודד פורר: אם אנחנו מדברים על העלאה מ-25 אחוזים ל-35 אחוזים, זאת לא הגדלה של עשרה אחוזים אלא אנחנו מדברים על הגדלה של ארבעים אחוזים מהסכום אותו קיבלו קודם.
עודד פורר: אני חושב שזאת ההזדמנות לברך את שרת העלייה והקליטה על היוזמה שלה ועל הפניה שלה בעניין הזה לשר האוצר וגם לברך אותו על שנענה בחיוב לבקשה שלנו.
עודד פורר: בתקציב הזה יישאו גם משרד העלייה והקליטה וגם משרד האוצר נתן לנושא הזה תוספת כדי שנוכל לעמוד בכל התשלומים האלה.
עודד פורר: הבקשה שלי אליכם היא לקדם את זה כמה שיותר מהר כדי שבמענק שאמור להיות משולם בחודש מאי, זה התאריך בו משולם המענק הזה בכל שנה, כבר ישולם המענק הגבוה של 35 אחוזים.
עודד פורר: כדי לעשות את זה, אני צריך שהצעת החוק הזאת תסיים לפני כן את כל התהליך שעוברת הצעת חוק בכנסת כדי שכבר במאי השנה נוכל להעביר את התשלום המלא.
יואל רזבוזוב: תודה למנכ"ל משרד הקליטה.
יואל רזבוזוב: היועצת המשפטית של הוועדה מירב תורג'מן תעבור על הסעיפים ותנחה אותנו איך אנחנו מתקדמים.
<מירב תורג'מן: אולי כדאי שהיועצת המשפטית של משרד העלייה והקליטה תציג את הצעת החוק ותקריא אותה, ברשותך.
<מיכל שטרית רבל: אני מבקשת לומר לפרוטוקול שביקש ממני מר חנן ארליך ממשרד המשפטים – מאחר ולא היה יכול להגיע – שאייצג אם אותו ולכן אני מדברת גם בשמו.
<מיכל שטרית רבל: כמו שאמר מנכ"ל המשרד, הצעת החוק הזאת עוסקת אך ורק בהגדלת המענק השנתי ולא יותר.
<מיכל שטרית רבל: באותה הזדמנות הכנסנו גם את שינוי שם המשרד לגביו התקבלה החלטת ממשלה כדי שיהיה סדר, אבל זה הכול.
<מיכל שטרית רבל: העיקר זה הגדלת המענק השנתי.
<מיכל שטרית רבל: לסבר את האוזן.
<מיכל שטרית רבל: בשנת 2013 שילמנו ל-4,679 וטרנים ועוד כ-433 אלמנות ואלמנים של וטרנים כי החוק קובע שהם יקבלו את המענק שלוש שנים לאחר פטירתו של הווטרן עצמו.
<מיכל שטרית רבל: זאת אומרת, 5,112 אנשים קיבלו מאתנו את המענק הזה.
<מיכל שטרית רבל: השינוי הוא כך שאם בשנה שעברה גובה המענק עמד על כ-2,200 שקלים, למרות שאנחנו עוד לא יודעים מה יהיה במאי השכר הממוצע במשק, פחות או יותר סכום המענק השנתי יגיע השנה לגובה של כ-3,000 שקלים.
<מיכל שטרית רבל: אנחנו שמחים שזה קורה.
<מירב תורג'מן: אני אקריא את ההצעה.
<מירב תורג'מן: הצעת חוק מעמד ותיקי מלחמת העולם השנייה (תיקון מס' 2), התשע"ד-2014 תיקון סעיף 3 בחוק מעמד ותיקי מלחמת העולם השנייה, התש"ס-2000 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 3(ב), במקום "השר לקליטת העלייה" יבוא "שר העלייה והקליטה".
<מירב תורג'מן: אתה רוצה לאשר את הסעיף?
יואל רזבוזוב: לפני שאנחנו מאשרים, אני רוצה לתת את רשות הדיבור לנציגי הווטרנים.
<אברהם מיכאל גרינזייד: שלום.
<אברהם מיכאל גרינזייד: כבוד היושב ראש יואל רזבוזוב, ידידי עודד פורר מנכ"ל משרד הקליטה.
<אברהם מיכאל גרינזייד: כשנותנים מענקים, אומרים תודה ולא מסתכלים על הבעיות האחרות.
<אברהם מיכאל גרינזייד: אני לא רוצה לדבר על זה יותר אבל אני רוצה כן לומר שאלוהים נתן לנו שנים ארוכות.
<אברהם מיכאל גרינזייד: מה-5,000 אנשים עליהם מדברים, כמעט 1,500 אנשים הם בגילאי תשעים פלוס.
<אברהם מיכאל גרינזייד: אם בשנת 2013 היו כ-5,000 ותיקי מלחמת העולם השנייה וגם אלה שהיו במצור בלנינגרד שקיבלו את השם שנלחמו בנאצים, השנה לא יהיו 5,000.
<אברהם מיכאל גרינזייד: אני יכול לומר בוודאות שלא יהיו במספר הזה כי אני יודע כמה הולכים לעולמם.
<אברהם מיכאל גרינזייד: תודה לשרת הקליטה סופה לנדבר ולשר האוצר יאיר לפיד שהיה בפגישה והבין אותנו, אבל אנחנו מאוד מבקשים במאי לתת שני חלקים מהמענק.
<אברהם מיכאל גרינזייד: אצלנו מאי הוא החג הגדול ביותר, אז נולדנו בפעם השנייה.
<אברהם מיכאל גרינזייד: בשנה הבאה יהיה שבעים שנים לניצחון ויש הרבה עבודה.
<אברהם מיכאל גרינזייד: האנשים מחכים ליום הזה במאי כמו ליום החשוב ביותר בחייהם.
יואל רזבוזוב: אני רוצה להבהיר את הבקשה.
יואל רזבוזוב: אתם מבקשים שהמענק ישולם בחודש מאי.
<אברהם מיכאל גרינזייד: היינו מקבלים חלק במאי וחלק באוגוסט.
<אברהם מיכאל גרינזייד: אנחנו מבקשים שייתנו במאי את כל המענק או שיינו שני חלקים של המענק.
עודד פורר: לגבי הצעת החוק.
<אברהם מיכאל גרינזייד: אני יודע.
<אברהם מיכאל גרינזייד: אני קראתי טוב את הצעת החוק.
<אברהם מיכאל גרינזייד: לשמחתי אני קורא טוב עברית.
<אברהם מיכאל גרינזייד: יש הרבה דברים שאנחנו צריכים לעשות מהר כי הקהל הולך.
<אברהם מיכאל גרינזייד: אנחנו עושים כל שביכולתנו להקמת מוזיאונים וחדרי הנצחה כדי להזכיר.
<אברהם מיכאל גרינזייד: אנחנו זקוקים לעזרה יום יומית.
<אברהם מיכאל גרינזייד: משרד הקליטה נותן עזרה בגדול.
<אברהם מיכאל גרינזייד: שר האוצר הבטיח, ויש עדים לכך, שגם הוא יעזור לנו בגדול ואנחנו מקווים לכך.
<אברהם מיכאל גרינזייד: אנחנו שרים כל יום את התקווה ואנחנו מקווים.
<אברהם מיכאל גרינזייד: לשאלת הדיור.
<אברהם מיכאל גרינזייד: אני יודע שאי אפשר לפתור את הבעיה הזאת אבל אנחנו הפנינו כמה פעמים את השאלה לגבי העלאת שכר הדירה לאלה שגרים בשכירות.
<אברהם מיכאל גרינזייד: אני מודה לכם, מאחל לכם בריאות ובהצלחה.
עודד פורר: אני רוצה להתייחס לכמה דברים שאברהם העלה.
עודד פורר: לגבי הנושא של מענק פעמיים בשנה.
עודד פורר: מועדי התשלום קבועים בחוק.
עודד פורר: במידה ונרצה לתקן את הצעת החוק הזאת, היא צריכה לחזור לוועדת שרים לחקיקה, דבר שיעכב את כל התהליך ולכן אני ממליץ לא לעשות את זה.
עודד פורר: אני מבקש לעשות בדיקה אצלי האם ברמת החשבות אנחנו יכולים לשלם מקדמה.
עודד פורר: להם לא אכפת איך יקראו לזה אבל יכול להיות שאני יכול לשלם מקדמה ואחר כך לחייב את הסכום באוגוסט.
עודד פורר: אני אבדוק את זה.
עודד פורר: אני ממליץ לא להעביר את הצעת החוק הזאת חזרה לוועדת שרים לחקיקה כי זה יעכב ועלול למנוע את קבלת המענק במאי.
יואל רזבוזוב: זה יעכב את התהליך.
יואל רזבוזוב: בואו נתחיל במאי.
עודד פורר: אברהם, אני אעדכן אותך האם אנחנו יכולים לתת את זה כמקדמה ולשלם את כל התשלום במאי.
יואל רזבוזוב: אם לא, אולי בפרק הזמן הזה בין מאי לאוגוסט.
יואל רזבוזוב: אם תהיה אפשרות, אנחנו נחשוב עליה.
עודד פורר: בהזדמנות הזאת אני אעדכן אתכם מאחר והעלית את זה שמוזיאונים וחדרי הנצחה, המשרד שלנו מממן שבעים חדרי הנצחה ברחבי הארץ.
עודד פורר: הייתה פגישה שלי עם מנכ"לית יד ושם ובקשה רשמית שלנו מיד ושם להיכנס לעניין ולקחת עליהם את הנושא הזה יחד אתנו באיזושהי תכנית עבודה.
עודד פורר: זה מאחר ואנחנו חושבים לא שנה קדימה אלא עשר ועשרים שנים קדימה כדי חדרי ההנצחה האלה, החומרים שיש בהם והמידע שיש בהם לא ילך לאיבוד.
עודד פורר: יש היענות.
עודד פורר: כרגע אנחנו נמצאים בגיבוש של איזושהי תכנית משותפת עם יד ושם לגבי כל הנושא של ההנצחה של ותיקי מלחמת העולם השנייה.
עודד פורר: לדעתי זה נמצא בתוך המטריה שיד ושם יודע לעשות ובמידת הצורך ככל שיידרשו לזה תקציבים, גם אנחנו נדע לפדות את השיק ששר האוצר רשם לך בפגישה עם ההתחייבות ונבקש את מה שצריך.
עודד פורר: אנחנו פועלים בעניין הזה.
עודד פורר: כנ"ל לגבי הדיור.
עודד פורר: אני מקווה שיהיו לנו איזה שהן בשורות בחודשים הקרובים.