GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נסים הדס: זה לא כמו מנהל מחלקה בבית חולים, הוא לא נהיה מנהל מחלקה עד שמנהל המחלקה הקודם לא פורש, או חלילה לא יודע מה קורה לו.
נסים זאב: או שבורחים לבית חולים אחר.
<יוני רבשץ: אני מהנדס חשמל ואלקטרוניקה, למדתי במכללה האקדמית בבאר שבע.
<יוני רבשץ: נשוי ואב ל-2.
<יוני רבשץ: אני גר במיתר.
<יוני רבשץ: המסלול שלי היה, אני אתחיל מהצבא, חיל האוויר, שירתתי בטייסת עם משימות כאלה ואחרות וסיימתי את הצבא וחשבתי, אם כמו כל החברים ללכת לאגור את הכסף, לעבוד, כסף וללכת לטיול, כמו כולם, אני העדפתי ללכת ללמוד וככה הגעתי לבאר שבע.
<יוני רבשץ: סיימתי את הלימודים ב-2005, התחלתי לעבוד במשרה ראשונה שהיא לא כל כך מכניסה אבל צריך את זה בשביל הרקורד, עבדתי בחברת יאני, חברה להנדסת חשמל, בתור מתכנן חשמל, ובגלל שזה היה פרויקט קצוב בזמן, בעצם אם לא נפתח עוד פרויקט אז אתה לא יכול להמשיך.
<יוני רבשץ: לא נפתח עוד פרויקט ומצאתי את עצמי ללא עבודה.
<יוני רבשץ: התחלתי בתהליך של חיפוש עבודה, בין לבין שמעתי על פרויקט של 'עולים ביחד' דרך ידידה והגשתי לשם בקשה, התקבלנו, עשינו סדרה של מבחנים, ברגע שמצאו אותנו מתאימים התחלנו בתהליך.
<יוני רבשץ: לא ציינתי שאני בעצם יליד הארץ, אני לא נולדתי באתיופיה, אבל בוא נאמר ככה, ב'עולים ביחד' גם למדתי להכיר גם את עצמי יותר טוב, בעזרת כל החברים.
<יוני רבשץ: הוא דיבר על מנהיגות וזה, זה גם בנה אותי במובן הזה.
<יוני רבשץ: דרך 'עולים ביחד' נפתחו לי דלתות.
<יוני רבשץ: זה לא שהם עשו את זה בשבילי, אלא אני עשיתי את זה בשביל עצמי.
<יוני רבשץ: הם פתחו לי את הדלת, הגעתי למקומות והכול היה תלוי בי.
דב ליפמן: איך שמעת עליהם?
<יוני רבשץ: דרך ידידה ששמעה על הפרויקט וכך הגעתי לשם.
<יוני רבשץ: כבר ב-2006 עבדתי ב - - - שם גם היו לי אופציות לבחירה, ניגשתי לכמה מקומות, הייתה לי אופציה לבחירה, שזה לא תמיד טריוויאלי.
<יוני רבשץ: עבדתי בתנה תעשיות, זה תמי 4, מי שמכיר, בתור מהנדס ייצור, עם מעורב בפיתוח, פרויקטים מתקדמים, אבל בוא נאמר שזה לא מה שאני מכיר כאן.
<יוני רבשץ: ב-2009 הגעתי לאלתא, בדצמבר אני 4 שנים פה ועוד פעם, הייתי רגיל לדברים שהם - - - דיברו כאן על פרויקטים גדולים וכאלה, אז אני רואה את זה, אני אחראי על תת מערכת בתוך פרויקט וכבר התקציב בפרויקט עצמו הוא הרבה יותר גדול ממה שעשיתי בדברים האחרים.
<יוני רבשץ: אז זה גם נותן לנו את הביטחון לדעת לעבוד, גם כל מיני דברים כאלה ואחרים.
<יוני רבשץ: באלתא, חוץ מהנושא של העבודה יש לנו כמה דברים שאנחנו גם משתתפים, במעורבות חברתית, כמו שציינו כאן, חלקנו כאן משתתפים בפרויקטים של עזרה ומתן סיוע לסביבה כאן ובנוסף לזה, יש לנו כאן שני נציגים מקבוצת הכדורסל של אלתא.
<יוני רבשץ: מעבר לזה יש גם את הפעילות החברתית הענפה הזו, שאלתא בעצם נותנת לנו את המעטפת הזו וזה בעצם מה שעושה כיף לבוא לעבודה.
<יוני רבשץ: אנחנו באים לעבוד וגם משלבים את הדברים שאנחנו מביאים מעצמנו.
<יוני רבשץ: זהו.
<יוני רבשץ: אני מאוד מרוצה.
<יוני רבשץ: אם יש שאלות, אני אשמח לענות.
יואל רזבוזוב: קנית אותי עם קבוצת הכדורסל.
יואל רזבוזוב: ספורט, ברגע שהוא משולב - - - אבל חשוב מאוד שדווקא אתם, החבר'ה הצעירים והמצליחים של העדה, להעביר את המסרים האלה, תלכו כמה שיותר באמת לבתי ספר, במקומות בחינוך הבלתי פורמלי, ללכת ופשוט לדבר עם אותם הילדים ולהראות להם שיש סיכוי, שצריך להתאמץ ולעבוד קשה, אני בטוח שעבדתם קשה, ואפשר, שיש הזדמנויות.
יואל רזבוזוב: זה לא נכון ישר להגיד 'אני מהעדה ואף אחד לא ייקח אותי לעבודה ושום דבר לא יקרה'.
יואל רזבוזוב: אתם, אלה ששברתם את תקרת הזכוכית ושתמשיכו לשבור, תראו לאחרים, זה מאוד חשוב.
<אשר אילין: שלום, אני עורך דין, למדתי בקריה האקדמית בקרית אונו עם שרונה, חברה ללימודים.
<אשר אילין: הגעתי לאלתא, מאז שסיימתי התמחות בבית משפט והייתי לקראת מבחני לשכה ואחד הדברים שאמרתי לשופטת שלי, אחרי שנה שראיתי התנצחויות ודברים מול אנשים, אני לא כל כך בשל נפשית ומורלית להתנצח ולהתנגח.
<אשר אילין: ואז עשיתי חושבים ואמרתי שנצא לחפש מקום עבודה שהוא גוף גדול, יותר מייצר למדינה ולא יוצר חיכוך בין אנשים ואז למעשה דרך מכר העברתי קורות חיים פה ללשכה המשפטית ומשם כבר אני כאן קרוב ל-4 שנים.
<אשר אילין: המסלול שלי מתחיל בזה שעליתי בסוף 1984, יחד עם אחי.
<אשר אילין: אחרי שעלינו התחלנו מסע חיים, את כל המסגרות, וכמובן אפרופו ספורט, אני אומר שספורט הוא בדמי ובנפשי והוא משהו שעיצב לי את הדמות ומשהו שנלווה אליי והראיה - - -
נסים זאב: יש לך שותף, היושב ראש שלנו.
<אשר אילין: לשמחתי הרבה אני נמצא במקום שמאפשר לי, נותן לשלב דברים, דרך זה בעצם יוצר תלכיד של אנשים וגילוי נאות, יש פה מגוון עצום של אנשים מתחומים שונים וידע עצום ובמקביל מאוד אנושיים, סביבה נעימה שאפשר לשתף, לתת ולקבל, שזה מעל ומעבר.
<אשר אילין: מה שאני כרגע עושה כאן זה מנהל חוזה, אני מטפל בעיקר בהתקשרויות מקומיות באלתא, כולל גורמי חוץ.
<אשר אילין: מה עוד רציתי לומר?
<אשר אילין: כמובן ציינתי שעליתי ב-84', התחנכתי פה לבד במסגרות מגוונות, דתי, חילוני, ומכל מקום ינקתי ולקחתי דברים שטובים לי, פחות טובים לי, וככה בעצם התחסנתי והתחזקתי, וכמובן המטרה, אני אגיד לך שרציתי ללמוד חינוך גופני ולראיה עשיתי מכינה בווינגייט, אבל ככל שהתקרבתי לזה השתכנעתי שאני לא, כי יש הבדל בין לעסוק בפעילות גופנית - - -
יואל רזבוזוב: לא טעית.
<אשר אילין: בין פעילות גופנית ובין להעביר, שזו מתודיקה שונה.
<אשר אילין: משם הגעתי לקרית האקדמית, באמת למדתי משפטים, אחרי הלימודים עשיתי התמחות, אחרי ההתמחות עשיתי מבחני לשכה, הסמכה, ואני הנני כאן.
<נסים הדס: בסך הכול ראיתם את הנתונים, יצא התקשרויות בינלאומיות 1.2-1.3 מיליארד דולר, יש מבחר קטן מאוד של עורכי דין, וגם היא עושה התקשרויות עם לקוחות וגם עושה התקשרויות עם ספקים.
<נסים הדס: זאת אומרת ה-1.2 אחר כך מתורגם לעוד עבודה עם ספקים ועבודה עם זה ובסך הכול יש פה עבודה,הייתי אומר שבממוצע לכל עורך דין יש מאות מיליוני דולרים שהוא מתעסק בהם, גם כקונה וגם כמוכר.
<נסים הדס: אתה עושה לשוק הבינלאומי, גם קונה ומוכר, זו עבודה אתגרית ביותר, עבודה משמעותית ביותר ועבודה טובה בסיכומו של דבר תורמת לך בסוף לחוזה הטוב.
<נסים הדס: בסוף אני תמיד אומר, החוזה הטוב זה החוזה שאף פעם לא פותחים אותו, אבל לפחות הוא ממצב אותך ומביא לך את העסקה הכי טובה וזה חשוב מאוד.
אברהם מיכאלי: נותנים לכם להתנהל בצורה עצמאית מול הגופים האלה, או שהפרקליטות עדיין - - -?
<נסים הדס: לא, עצמאית לגמרי.
<נסים הדס: הפרקליטות בכלל לא מעורבת אצלנו.
<נסים הדס: אנחנו לא נמצאים תחת ה - - -
אברהם מיכאלי: לא, בדרך כלל בעסקאות הגדולות הם אלה שמלווים.
<נסים הדס: לא, אנחנו מנהלים את זה בצורה עצמאית לחלוטין.
יואל רזבוזוב: הם מנהלים את זה עצמאית והם מנהלים טוב, לפי הפעילות.
<נסים הדס: מנהלים את זה לבד, עצמאית, מדווחים כמובן לרשות החברות על כל העסקאות, אבל כל החוזים, החוזים עם הלקוחות וחוזים עם הספקים שלנו, אנחנו מנהלים בצורה עצמאית לחלוטין.
<נסים הדס: כמעט לא מקבלים תמיכה מהמדינה.
נסים זאב: יש איזה שהיא שותפות של המדינה בחברה?
<נסים הדס: היא הבעלים, זו חברה ממשלתית.
<נסים הדס: בדירקטוריון יש דירקטורים חיצוניים.
<נסים הדס: זאת אומרת היום מדינת ישראל לא משקיעה בחברה, אנחנו משקיעים מרווחים שלנו, מהכספים שלנו.
<נסים הדס: המדינה רק מושכת דיבידנד ומנהלת אותנו דרך רשות החברות ברמה של שותפות בדירקטוריון.
<נסים הדס: לכן אמרתי ש - - -
נסים זאב: זאת אומרת אין השקעה חיצונית?
<נסים הדס: אין כלום.
יואל רזבוזוב: אבל הם חברה רווחית שמרוויחים כסף.
יואל רזבוזוב: דווקא הם אלה שתורמים למדינה.
יואל רזבוזוב: זה מודל שהוא בסדר גמור.
<נסים הדס: אנחנו חברה רווחית.
<נסים הדס: תראה, כשעושים 10% מפרויקטים במדינה, אז אתה מתמודד במדינת ישראל מול חברות פרטיות במשרד הביטחון ואתה לא זוכה לשום העדפה.
<נסים הדס: כשאתה מתמודד בעולם אתה נמצא בחיסרון, בגלל שאתה בא לפעמים מישראל.
<נסים הדס: אנחנו לא מרוויחים שום שקל שלא בזכות.
<נסים הדס: יש גם פרויקטים שאנחנו מקבלים ממדינת ישראל, פרויקטים שהתחרינו בהם ופרויקטים שמדינת ישראל הבינה שהפתרון הכי טוב זה לקנות מאיתנו ומערכת הביטחון היא מערכת שנשענת ברובה על כספי אשראי אמריקאי והחוקים של כספי אשראי אמריקאים זה שהם צריכים להוציא את הדברים בארצות הברית ולמרות זאת כמעט כל דבר שהיא יכולה לקנות מאלתא, היא קונה מאלתא.
<נסים הדס: אין פה סובסידיה כמו רכבת, אין פה כלום, מהמדינה, יש רק one way, כסף שיוצא מהחברה לתשלום דיבידנד לממשלה או כתשלום מיסים למדינה.
יואל רזבוזוב: אתם צריכים ללמד את האחרים לעבוד כך.
<נסים הדס: תראה, אפשר להגיד - - - איך אומרים?
<נסים הדס: זה כוח מבצעי.
<נסים הדס: זאת אומרת אם אתה לא ככה, אתה לא שורד, אתה פשוט נעלם.
<נסים הדס: אתה לא יודע לשרוד, אתה לא יכול להביא פרנסה.
<נסים הדס: עובדים מבינים את זה וזה חלק מהגנים של הארגון.
<נסים הדס: כל אחד נלחם על העסקים, על להביא - - - חלק מהדברים שאנחנו עושים, שתבינו איזה הקרבה העובדים שלנו עושים, חלק מהעסקים זה שאתה צריך לעשות הדגמות ללקוחות וחלק מהלקוחות אומרים לך שתדגים את זה, לא יודע, באיזה חורים נידחים בעולם ונסעו מהנדסים, דוגמה רק, והלכו להדגים מערכת במקום שהטמפרטורה בצל היא 50 מעלות, ולא היה צל באותו מקום.
אברהם מיכאלי: הלוויינים בקזחסטן.
<נסים הדס: ואותה מערכת, אחר כך הביאו אותה למקום שהיה קר, אז היה מינוס 20 מעלות.
<נסים הדס: הלקוח אומר, 'אני לא הולך לשם', הוא קופא, האנשים שלנו הולכים.
<נסים הדס: וזה מהנדסים ואנשים שיוצאים, כי מבינים שזה חשוב, כי זה מביא עבודה, זה מביא פרנסה.
נסים זאב: אתה צריך לפתח סוג של מעילים שאפשר לעבור מאקלים - - -
יואל רזבוזוב: חברים, בואו נשמע עוד את העובדים.
יואל רזבוזוב: נשמע את יגאל.
<יגאל אברוצקי: כמו שאמרתי, קוראים לי יגאל אברוצקי, נולדתי בברית המועצות, בגאורגיה, סיימתי אקדמיה לטיס עם תואר שני לאחזקת כלי טיס ועליתי לארץ ב-94', תוך כדי ניסיתי לשחזר גם רישיון טיס, לקח לי הרבה שנים ואחרי ניסיון לא כל כך טוב להתקבל לחברות תעופה ישראליות מהשמים ירדתי מתחת למים, גידלתי פה דגים חמש שנים, בסופו של דבר גם עם זה הצלחתי, מכירים אותי לא רק בארץ בתחום הזה, גם בחו"ל ובסופו של דבר ב-99', זה גם חלק מעזרה לקליטת עלייה, בתעשייה האווירית, אחד ממנהלי הפרויקטים בבדק התקבלתי לתעשייה האווירית.
<יגאל אברוצקי: בדיוק הייתה תקופה שהפרויקט נסגר מסיבות פוליטיות, הייתי מתחזק את הפלטפורמה הזאת, אחרי שנפרדנו עברתי לעבוד באלתא.
<יגאל אברוצקי: היום אני במעמד של מנהל טכני בפלטפורמה שראיתם אותה, שלטעמי היא הכי יפה והכי מתקדמת בעולם, אין לה מתחרה בתחום שלה וביכולות שלה ואני גם מטיס את הפלטפורמה בזמן נסיעות.
<נסים הדס: למרות שנסגר לנו הפרויקט שהוא אמר, לא רק שלא פיטרנו עובדים, אלא גם קלטנו עובדים שהתעסקו בפרויקט בתוך אלתא על מנת להמשיך וברבות הימים פיתחנו מטרות - - -
<יגאל אברוצקי: כמו שנסים אמר, היום ההצלחה זה באמת גנים באלתא פה ומי שמתקבל לעבוד פה הוא מיד מרגיש את זה וקולט את זה, שאם אתה לא משקיע ולא תורם לחברה אז החברה לא מתקדמת.
<יגאל אברוצקי: יואל יודע שפה העבודה היא כזאת שאני לדוגמה נמצא יותר בחו"ל מאשר בבית, וזה חלק מהעניין, שאם רוצים להצליח אז צריך להשקיע.
<יגאל אברוצקי: רובם כך.
<עובדת באלתא: שלום לכולם, עליתי ארצה מאוקראינה ב-2001, במסגרת תכנית סל"ע של הסוכנות היהודית.
<עובדת באלתא: הייתי בת 17 ולאחר מכן התנדבתי לצבא, הייתי חיילת בודדה, עליתי לבד, ללא משפחה.
<עובדת באלתא: כשהתגייסתי הייתי חיילת בודדה, סיימתי את הצבא והשתחררתי כקצינת קישור של פיקוד העורף, ב-2006, לאחר מכן התחלתי ללמוד תואר ראשון בהנדסה, תעשייה וניהול, ושנה שלישית של התואר הייתי במסגרת של תכנית עתידים לתעשייה ובשנה שלישית של התואר אנחנו צריכים למצוא חברה מאמצת.
<עובדת באלתא: במקרה אצלנו היה יריד תעסוקה במקום הלימודים והגשתי קורות חיים, אמרו לי 'אלתא?
<עובדת באלתא: אין מצב שתתקבלי לשם.
<עובדת באלתא: איפה את ואיפה אלתא'.
<עובדת באלתא: אמרתי למה לא? ננסה.
<עובדת באלתא: הזמינו אותי לראיון, התקבלתי כסטודנטית.
<עובדת באלתא: אחרי שסיימתי תואר ראשון התקבלתי לכאן כעובדת, מאוד מאוד רציתי.
<עובדת באלתא: אני מאוד מרוצה.
<עובדת באלתא: אחר כך התחלתי ללמוד והשנה סיימתי תואר שני גם בהנדסת תעשייה וניהול.
<עובדת באלתא: במהלך העבודה שלי כאן אני גם התחתנתי וגם ילדתי השנה בת.
<עובדת באלתא: בגלל שאני לבד בארץ, סתם דוגמה קטנה, אם אנחנו כבר מדברים על אלתא כמשפחה, אז כשהכנתי רשימות לחתונה, אמרתי את מי אני עכשיו מזמינה, את אמא, את האח, אמא מחו"ל, אח שלי גר בארץ, מה עכשיו?
<עובדת באלתא: אז הזמנתי את כל התחום שלי באלתא וכולם הגיעו.
<עובדת באלתא: אחד אחד הגיעו, עשו לי שם שמחה מאוד מאוד גדולה, הייתי מאוד מרוצה שאני לא לבד, אלא יש לי משפחה גדולה.
<עובדת באלתא: היום אני מהנדסת תעשייה וניהול כאן, עובדת בתפקיד תכנון ובקרת פרויקטים, במערכות מודיעין, חלל ומכ"מ.
<עובדת באלתא: זהו.
<עובדת באלתא: אני מאוד שמחה שאני כאן.
אברהם מיכאלי: איפה את גרה?
<עובדת באלתא: אני גרה בבאר שבע.
<עובדת באלתא: ואני לא מוותרת על העבודה.
אברהם מיכאלי: דרך אגב, איך ההתניידות של העובדים?
<נסים הדס: 60%-70% מהעובדים, אנחנו מסדרים להם הסעות שמביאים אותם לפה ב-7:30 ומפזרים אותם ב-16:30.
<נסים הדס: לחלק מהעובדים יש שעות נוספות, חלק אחר באים עם הרכבים שלהם, חלק נוסעים עם רכבים של המפעל וחלק הרכבים שלהם, שהמפעל משלם להם.
<נסים הדס: אחד הדברים שדיברנו בזמן המלחמות, על מתיחויות וכל התהליך הזה של הסעות ו - - -
נסים זאב: צריך להביא אותם - - -
<נסים הדס: צריך להביא אותם ולשמור עליהם ולהגן עליהם.
<נסים הדס: זה היה תהליך לא טריוויאלי.
<שאטו: שמי שאטו, אני בן 33, נשוי פלוס 2, עובד בתעשייה האווירית בכלל משנת 2004, התחלתי כמאבטח, בכניסה למפתן והיום אני עובד כקצין ביטחון.
<שאטו: קצת רקע לפני זה, שירתתי בגדוד ושם התפתחתי, עשיתי קורס פיקודי בצה"ל וכמובן שילבתי עם העבודה, כמו שאמרתי בהתחלה, כשהתחלתי ב-2004, למדתי תואר ראשון וסיימתי תואר ראשון בקרימינולוגיה ואכיפת חוק במכללה בראשון ובשנת 2009-10 סיימתי את הלימודים וביקשתי את התפקיד הנוכחי, אם אתם זוכרים, אז הייתה הנפילה של כל הכלכלה, אז התבשרתי שאין לי תקן ושאני צריך לעזוב.
<שאטו: עזבתי את החברה והתקבלתי למקום אחר.
<שאטו: לא הייתי מרוצה, התקבלתי לשירות בתי הסוהר.
<שאטו: לא רציתי, לא היה לי טוב, הרגשתי שאני יכול לתרום הרבה יותר, גם לעצמי וגם לחברה וביקשתי לחזור לתעשייה האווירית.
<שאטו: אחרי תקופה של שנה, עם הרבה נחישות והרבה יוזמה שלי חזרתי, חזרתי לתפקיד של קצין ביטחון.
<שאטו: אני מרוצה מהתפקיד.
<שאטו: בעצם התפקיד נותן לך נגישות והתממשקות מול גורמים אחרים, גורמי צה"ל, בשירות, עם קב"טים אחרים, נציגויות אחרות שיש פה ואני חושב שהתפקיד הזה באמת, למי שנכנס בו, הוא תפקיד טוב שתורם גם לפן האישי וגם לאיך אתה מציג את עצמך כלפי חוץ.
<שאטו: חלק מהחבר'ה פה ציינו, אני גם מכיר את הארגון של 'עולים ביחד', השתתפתי בו.
<שאטו: באמת זה ארגון שתומך בך ועוזר לך בהתפתחות העצמית שלך.
<שאטו: יש פה את הבוס שלי שהוא באמת מודל לחיקוי מבחינתי.
<שאטו: אני אומר את זה, כי לי זה עושה טוב.
<שאטו: אז אני בעצם אחראי על כל נושא ה - - - באלתא, על כל נושא מערך האבטחה, שינוע של מערכות בניסויים בארץ, בכל נקודה בארץ כמעט, ושינוע של מערכות לחוץ לארץ.
<שאטו: אז אני בעצם את כל התיאום הביטחוני.
<שאטו: אלתא, מרגע שאמרו לי שאני מגיע לאלתא, אמרו לי אנשים 'הלכת למקום בטוח, הכי בטוח בתעשייה האווירית'.
<שאטו: באמת.
<שאטו: אתה גם מרגיש את זה בפנים, שהאווירה פה היא שונה לגמרי, אתה מרגיש שאנשים תורמים לך ועוזרים לך ורוצים לעזור לך.
<שאטו: זו לפחות התחושה שלי וההרגשה שלי כשנקלטתי פה, גם בתחום של הביטחון, החפיפה וההסדרה שעשו לך, זה לבוא ולחבק אותך.
<שאטו: אז זה בביטחון, וגם משאבי אנוש.
<שאטו: שאלת אותי 'איך אתה מרגיש פה?
<שאטו: עוזרים לך?', עצם השאלה שלך זה כבר טוב, זה כבר רתם אותה, גם אותה וגם אותי אליה, כי אני מרגיש שבאלתא אני מקבל הרבה סיפוק וגם יש תכנית כמו שהחבר'ה פה ציינו, תרומה לקהילה, אני חלק מהאנשים בתכנית הזאת, ואנחנו מקווים שזה ייצא לפועל, ובאמת, כמו שציינת, להיות מודל לחיקוי לאחרים.
<שאטו: כך אני מרגיש בעצם, שאפשר להיות מודל לחיקוי לאחרים ולתרום לאחרים.
<שאטו: תודה.
יואל רזבוזוב: בסיפור הזה יש גם נחישות.
<שגיב אסייג: אני יליד הארץ, יליד דימונה.
<שגיב אסייג: את לימודיי סיימתי ב-97' באוניברסיטת בן גוריון, הנדסת חשמל, כעתודאי בעצם ומיד אחרי העתודה הצבאית העבודה הראשונה שלי הייתה באלתא ומאז אני פה.
<שגיב אסייג: למשפחה הזאת שנקראת אלתא הגעתי, והאווירה המשפחתית פה זה משהו שצריך להבין כי אני מדבר עם אנשים מבחוץ ואנחנו קולטים אנשים מבחוץ ואנשים שמגיעים לפה מרגישים שהם מגיעים באמת למשפחה.
<שגיב אסייג: דיברו פה על קידום ואיך מתקדמים, בן אדם פה שרוצה לעשות משהו, לא מונעים ממנו.
<שגיב אסייג: כמו בן שאתה מגדל ואתה אף פעם לא עוצר את הבן שלך מלהתקדם, אז אותו דבר.
<שגיב אסייג: זה מה שאני מרגיש פה.
<שגיב אסייג: בכל הזמן שהייתי פה כמעט כל מה שרציתי לעשות כדי לקדם את הטכנולוגיה ואת מה שאני עושה נתנו לי.
<שגיב אסייג: היום אני עוסק בפיתוח של מערכת אנטנות אקטיביות בתדר גבוה לשלל פלטפורמות ומשמש בתור ראש תחום במיקרוגל, במפעל בתוך אלתא.
<שגיב אסייג: זהו.
<נסים הדס: הבאנו אותו שתדעו שיש גם צברים.
<נסים הדס: הוא בחור צעיר שהתקדם והוא מודל לחיקוי והוא עושה דברים שאחרים בעולם היו מתקנאים לו, כי הוא מקדם נושאים.
אברהם מיכאלי: אדוני המנכ"ל, יש לצערנו מצב בפריפריה, המצב שלהם לא יותר טוב מאשר עולים חדשים שאין להם איך ומה.
אברהם מיכאלי: אז אני שמח שהוא מגיע ממקום שהוא מצליח, ברוך ה'.
דב ליפמן: אני רוצה לשאול שאלה.
דב ליפמן: כמה משרות נפתחות כל שנה?
דב ליפמן: אם אנחנו מדברים על ניסיון להביא יותר עולים, או לעזור לחרדים, או משהו כזה, כמה?
<נסים הדס: בעיקרון יש לנו בערך כ-100-120 עובדים בשנה, זה בא לכסות את הפרישה הטבעית שקורית באלתא, אנשים שיוצאים לפנסיה.
נסים זאב: ואם יש פרויקטים.
<נסים הדס: כן, יש פרויקטים ואנחנו קולטים 100 ומשהו עובדים.
נסים זאב: צריך שהבוס שלך ידאג להזרים קצת כסף.
<נסים הדס: יש לנו קשרים עם מערכות החינוך השונות, עם אוניברסיטאות, אנחנו מנסים את מרבית העובדים לקלוט כעובדים אקדמאיים, לא שחלילה עובדים אחרים הם לא חשובים, אבל אנחנו אומרים שעובדי ייצור בצורה מסיבית אנחנו נסמכים על קבלני משנה.
<נסים הדס: לכן יש לנו קשר.
<נסים הדס: כל העובדים פה, אתיופים, חבר העמים, אנחנו לא עושים להם - - -
נסים זאב: יש פה גם חרדים במקרה?
<נסים הדס: כן.
נסים זאב: היית מביא נציג אחד, שנראה.
דב ליפמן: העובד המצטיין השני, הוא אמר, חרדי.
<נסים הדס: יש חרדי שקלטנו, תראה אם הוא נמצא.
<נסים הדס: בחור שנקלט לאלתא, קיבל הכשרה באלתא, זאת אומרת הוא בא כמעט בלי כלום, בלי שום רקע, לימדנו אותו באלתא, הוא צמח באלתא והתוצאה שהוא בהמשך הדרך צמח והפך להיות מצטיין שקיבל תעודת הצטיינות אצל הנשיא והגיע לרמה של הנשיא.
<נסים הדס: חוץ מזה יש לנו בית כנסת פה בתוך החברה, שעל חשבון זמן העובד אנשים מתפללים גם שחרית וגם מנחה וגם ערבית, משהו כמו 500-600 עובדים.
<קריאה: בית הכנסת הכי יפה באשדוד.
<קריאה: לדוגמה, יש עכשיו באחת מנחה ובשתיים מנחה.
נסים זאב: מהתקציב של משרד הדתות?
<נסים הדס: קודם כל באלתא אנחנו עושים משא ומתן - - - קודם כל יש לי קצת רקע, יש לי שתי בנות שהן חרדיות, אחת גרה בעציון ואחת גרה בקרית ספר.
<נסים הדס: עדס זו משפחה של גדולי ישראל.
<קריאה: אני רוצה להוסיף חצי מילה לגבי החרדים.
<קריאה: יש לנו נשים חרדיות, מספר גדול של נשים של תוכנה והן כנראה הכי טובות שיש באלתא.
<דוד אפלבוים: יש כרגע חרדיות באלתא שעובדות בבדיקות תוכנה, הכשרנו אותן.
<נסים הדס: מה שאני רוצה, ברשותכם, אנחנו חברה שמוצבת כחברה עסקית ביטחונית שם דבר בעולם.
<נסים הדס: שם דבר.
<נסים הדס: זאת אומרת אתה מסתכל על מטוסי המשימה שלנו, על מערכות המכ"מ שלנו, ארבוס הגדולה, בואינג הגדולה, באים ומתחככים איתנו, זו חברה שמוכרת ב-70 מדינות, מוכרת למעלה ממיליארד דולר, נמצאת במגמת עלייה והיא חברה ממשלתית.
<נסים הדס: תמיד לחברות ממשלתיות יש כאילו תדמית כזאת, לנו אין בררה כי אנחנו עושים 90% יצוא, אנחנו חייבים להצטיין בצורה עסקית וההצטיינות בצורה עסקית זה סם החיים.
נסים זאב: איך משפיעה עליכם ירידת הדולר?
יואל רזבוזוב: דיברנו על זה בהתחלה.
יואל רזבוזוב: חבר הכנסת מיכאלי, אל תדאג, החברה מרוויחה, אל תשכח.
<נסים הדס: הייתי אצל בנט לפני פחות מחודש, שלושה שבועות, הדולר ירד, הוא אומר, טוב, כל מיני תעשיינים וזה וזה, מה זה זה?
<נסים הדס: אז זה אמר לו 'תוריד לי מיסים', זה אמר לו 'תוריד לי זה', אמרתי לו, 'תראה, מה, תוריד מיסים, אז תפגע בעובדי עירייה, תוריד זה, זה', אמרתי לו, 'תעזור לנו להביא עבודה למדינת ישראל', אמרתי לו, 'תעזור ונכניס כסף למדינה.
<נסים הדס: יש לנו פה שני פרויקטים שכל אחד מיליארד דולר.
<נסים הדס: מיליארד דולר', אתה יודע כמה מקומות עבודה זה?
<נסים הדס: זה יותר מתקציב, פה אנחנו צריכים תמיכה פוליטית, כי הפוליטיקה כשאתה מתחרה אז הם מביאים את כל התותחים וכל זה, צריכים פה זה, יביא יותר כסף ולא יעשה ויכוח, אם אתה מוריד מיסים או שאתה מעלה זה ו - - - למרות כל הירידה בשער הדולר אנחנו רווחיים.
<נסים הדס: ב-2013 אנחנו עוד רווחיים.
<נסים הדס: העשייה הזאת נעשית בעצם על ידי המרקם של העובדים, שמחוברים לחזון של החברה, שמאמינים בעשייה בחברה ונרתמים פה לעשייה בחברה.
<נסים הדס: העובדים שלנו זה מרקם של האוכלוסייה שנמצאת במדינה, זה מרקם של האוכלוסייה שנמצאת בתוך הסביבה שאנחנו עובדים ולכן הטיפוח של העובדים והחיבור שלהם לחזון והחינוך שלהם לציונות והחינוך שלהם לתרומה לקהילה זה חלק מהעשייה.
<נסים הדס: בסוף, אני ככה מאמין, חברה ערכית היא נהיית חברה עסקית יותר טובה.
<נסים הדס: אנחנו מאוד מאוד מקפידים על החינוך לערכים, למרות שאתה אומר, מה, זה לא בית ספר, אבל החינוך לערכים בסוף הופך את החברה לעסקית הרבה יותר טובה.
<נסים הדס: כי עובד שמבין שהוא עושה את זה בהתאם לחזון, שהחזון הזה שראיתם פה, כשתצאו במסדרון אתם תראו שהוא תלוי בכל המסדרונות והוא חלק, העובדים מחוברים אליו.
<נסים הדס: עשינו כנס לפני שלושה שבועות של גמלאים.
<נסים הדס: אנשים שפרשו לפני 20 שנה מאלתא הם באו לפה בהמוניהם, לא היו מוכנים לוותר.
<נסים הדס: גמלאים, אתה שואל, מה גמלאים יכולים לתרום לך, כי הם כבר פרשו לגמלאות, הוא תורם לך בזה שאתה מקרין לעובדים שלך ולאלה שנמצאים פה, שגם אנשים שעזבו אותך וכאילו אתה לא צריך אותם היום, אתה עדיין שומר איתם על קשר ושומר על הערכים שלך ומוקיר את התרומה שלהם, ולכן העובדים באים לפה.
<נסים הדס: אנחנו הולכים לעשות בעוד חודש מבצע של להביא ניצולי שואה לבקר באלתא.
<נסים הדס: ניצולי שואה לא מכלל האוכלוסייה, שיש להם קשר למשפחות של העובדים.
<נסים הדס: הוצאנו קול קורא שיגידו מי הניצולים, אספנו את השמות, אנחנו הולכים להוציא ולעשות להם ביקור באלתא, שיראו את ההתפתחות של אלתא.
<נסים הדס: זה יקרה בחודש-חודשיים הקרובים.
<נסים הדס: זה מסר, זה לא איזה פראזה שיושבים ביום שישי בערב ומדברים על ציונות, אנחנו עושים את הציונות, כמובן בחלקת האלוהים הקטנה שלנו.
<נסים הדס: מה שאנחנו יודעים לעשות, בטכנולוגיה שאנחנו עושים, בהתעסקות שאנחנו עושים וב - - -
נסים זאב: ביחס והאכפתיות והכבוד.
<נסים הדס: זה קידוש שם שמים, לא?
<נסים הדס: בלשון חז"ל זה קידוש שם שמים.
נסים זאב: לא, באמת, הם זקוקים לזה מאוד מאוד, היחס.
יואל רזבוזוב: חברים, אנחנו צריכים לסיים.
<נסים הדס: אם יש לכם זמן, נשמח לקחת אתכם לסיור קצר, בדרך החוצה, שתראו לפחות את מכ"מ כיפת ברזל.
יואל רזבוזוב: כמה זמן הסיור?
<נסים הדס: עשר דקות.
יואל רזבוזוב: אז אין בעיה.
יואל רזבוזוב: חברים, באמת תודה רבה על האירוח, אנחנו באמת שמחים קודם כל לראות שאתם חברה ממשלתית וחברה מרוויחה.
יואל רזבוזוב: אני חושב שזה גם מודל להרבה חברות, שאתם גם חברה אינטליגנטית, העובדים שאתם קולטים, וחברה ערכית ואתם מבינים מה זה ערכים ואתם מעבירים הלאה, ואתם באמת נותנים הזדמנות לאותם עולים שבהרבה חברות, אני אומר לכם בוודאות, מקבלים, רואים שם וזורקים את הקורות חיים ופה אתם נותנים הזדמנות.
יואל רזבוזוב: תיתנו כמה שיותר, כי יש גם בקרב העולים הרבה חבר'ה שיודעים ויכולים לתת לטובת המדינה ותמשיכו ככה.
יואל רזבוזוב: יישר כוח, תודה רבה.
<נסים הדס: אנחנו הולכים לתת לכם שי.
<נסים הדס: השי הוא גם טכנולוגיה, זו תמונה של ירושלים.
<נסים הדס: כתבנו שם למטה, 'ולקחתי אתכם מן הגויים וקיבצתי אתכם מכל הארצות והבאתי אתכם אל אדמתכם', זה ציטוט מיחזקאל.
אברהם מיכאלי: זה מתאים לוועדת עלייה.
נסים זאב: יואל, אני ביקשתי שיביאו חרדי שעובד במפעל.
נסים זאב: רציתי לדעת איך הגעת לאלתא, מה דחף אותך להיות כאן, מה הרקע.
<משה ליברמן: שמי משה ליברמן.
<משה ליברמן: מסלול החיים שלי הוא כמו של כל חרדי רגיל, למדתי במוסדות של חסידי גור, ישיבה קטנה, ישיבה גדולה, התחתנתי בגיל 20, עברתי לגור באשדוד ולאחר מכן למדתי שבע שנים בכולל ומסלול של בחינות של הרבנות הראשית, קיבלתי כושר הוראה לרב.
נסים זאב: רב עיר או שכונה?
<משה ליברמן: רב שכונה.
<משה ליברמן: ותחילת מבחנים של דיינות.
<משה ליברמן: במשך הזמן המצב הכלכלי שלי נהיה יותר קשה והיה צריך יותר והבנתי שמהדיינות לא כל כך תצא לי פרנסה וניסיתי לכוון למקומות אחרים.
<משה ליברמן: אז התחלתי ללמוד במקביל ללימודים בכולל במכללה שנקראת 'המרכז החרדי להכשרה מקצועית', שהיה לה סניף פה באשדוד ויש לה סניפים בעוד מקומות בארץ, לקראת תואר הנדסאי תוכנה.
<משה ליברמן: למדתי את זה בשילוב עם הלימודים בכולל, שזה לימודים בשעות הבוקר ובשעות הערב.
נסים זאב: איזה כולל זה?
<משה ליברמן: כולל הוראה בדיינות.
<משה ליברמן: לאחר שסיימתי את חוק לימודיי התחלתי קצת להתעניין על החברות.
<משה ליברמן: אני גר פה, ממש שכן מעבר לגדר של המפעל, מפעל אלתא זה תמיד פה בשכונה יש הילה מיוחדת ויצא ככה ששלחנו כמה חבר'ה קורות חיים, לשמחתי אני התקבלתי מתוך כמה חבר'ה, אני לא יודע למה, אבל - - -
נסים זאב: בגלל שאתה מוכשר.
<משה ליברמן: אני לא יכול להגיד על עצמי.
נסים זאב: כמה שנים אתה עובד פה?
<משה ליברמן: עוד מעט 11 שנה.
נסים זאב: ומה התפקיד שלך היום בעבודה?
<משה ליברמן: אני ראש צוות תוכנה, תוכנת ניהול תצורה של המפעל, יש איזה תוכנה שבה שומרים את השרטוטים של אלתא ואת כל השינויים וכל העבודה.
נסים זאב: איפה למדת?
<משה ליברמן: אז זהו, אני הגעתי לפה די חסר ניסיון, נתנו לי באלתא, מיד כשנקלטתי, די הרבה - - -
נסים זאב: זה בדיוק כמו בצבא, שנותנים לך את הכלים ללמוד.
<משה ליברמן: כן, בהחלט.
<משה ליברמן: נתנו לי קורסים, נתנו לי חונכים והרבה זמן לשבת וללמוד.
<משה ליברמן: למדתי איזה שהוא תחום שהוא די חדש פה, כי התוכנה שעבדנו בה והלכו אז לפני עשר שנים בערך להכניס ליישום בתוך אלתא, היא תוכנה קנויה שיש איזה שהיא קופסה שחורה, שהקרביים שלה בתוכה לא מוכרים ועליי נפלה המשימה ללמוד ולצקת על זה עוד איזה שהיא שכבה שאנחנו נוכל להיכנס לנתונים ובזה אלתא ייחודית מכל הלקוחות שלהם.
<משה ליברמן: אנחנו גם קיבלנו פרס מחברת סימנס העולמית על היישום של התוכנה בתוך אלתא.
<משה ליברמן: אחרי שנכנסתי לאלתא אז במשך הזמן גם קיבלתי כמה פרסים.
<משה ליברמן: חצי שנה אחר כך כבר קיבלתי פרס המנכ"ל ליזמות על פיצוח הנושא הזה של התוכנה ועוד פרסים ולפני שנתיים נבחרתי לעובד המצטיין של אלתא, אחר כך לעובד המצטיין של התעשייה האווירית בתחרות ארצית, אחר כך ייצגתי את כל מגזר הביטחון בבית הנשיא בטקס מאוד יפה שהיה.
<נסים הדס: כל המגזר הביטחוני.
נסים זאב: יישר כוח.
נסים זאב: אנחנו מעבירים ישר ליאיר לפיד, את כל מה שאמרת.
יואל רזבוזוב: אל תדאג, מועבר כבר.
יואל רזבוזוב: הכול ישיר.
<משה ליברמן: המומחיות שלי היא לא בנאומים כל כך.
<נסים הדס: כמה ילדים יש לך?
<משה ליברמן: יש לי 5 ילדים.
יואל רזבוזוב: איפה אתה גר?
נסים זאב: מעבר לגדר.
<משה ליברמן: אני רוצה לציין שפונים אליי עוד הרבה חבר'ה חרדים שמכירים אותי ורוצים גם להשתלב פה ומאוד קשה.
<משה ליברמן: מאוד קשה ולא לכולם יש תארים, גם באלתא רוצים הרבה פעמים תואר ראשון או הנדסאי.
יואל רזבוזוב: אבל יש רצון, אתה אומר, להשתלב.
<משה ליברמן: רצון אדיר.
<משה ליברמן: אני מעביר גם קורות חיים ולא תמיד יש מה לעשות עם זה כי אנשים הם חסרי ניסיון והם מאוד מאוד מאוד רוצים להשתלב, רק לא כולם קיבלו את הצ'אנס כמו שאני קיבלתי.