GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נסים זאב: יש לך עכשיו תואר ראשון או מעל תואר ראשון?
נסים זאב: או שאתה לא צריך את זה כבר?
<משה ליברמן: אני הייתי אמור לשדרג את עצמי לתואר ראשון, אבל אני לא כל כך מוצא זמן לשלב גם את העבודה - - -
נסים זאב: תבוא אליי, אני אעזור לך.
יואל רזבוזוב: (סיור בעמותת ידיד)
<רן מלמד: יונה ביטמן פרלסון, מנהלת מרכז ידיד באשדוד, לא מהיום שהוקם, כי ידיד באשדוד זה היה המרכז השני שידיד הקימה ב-1998, מרכז מאוד מאוד ותיק.
<רן מלמד: אנחנו בהתחלה ישבנו בקצה השני של העיר, היה שם קניון שנסגר ליד חוף הים, ישבנו שם, עברנו לפה, אנחנו פה נמצאים כבר כשבע שנים והעבודה לא נגמרת.
<רן מלמד: אז, יונה, בבקשה, ההצגה שלך.
<יונה ביטמן פרלסון: כמו שרן אמר, אני מנהלת את המרכז תשע שנים.
<יונה ביטמן פרלסון: יש פה במקצת, על קצה המזלג, פונים שכרגע נמצאים בטיפול והזמנו אותם.
<יונה ביטמן פרלסון: אפשר להגיד ש-75% מפוני המרכז שלנו הם עולים חדשים, עולים חדשים מחבר העמים לשעבר ומרוסיה, אבל יש גם צרפת, יש גם דרום אמריקה, יש אירן, יש קהילה גדולה באירן.
<יונה ביטמן פרלסון: יש לנו בערך 3,000 פונים חדשים בשנה, ואני לא מדברת על זה שיש טיפולים מתמשכים וטיפולים מורכבים.
<יונה ביטמן פרלסון: יש ארבעה נושאים עיקריים שהמרכז מטפל, למרות שהוא מטפל בהרבה דברים, אבל יש דברים שהם מאוד מאוד בולטים, זה נושא הדיור, שזה גם משכנתאות וגם דיור ציבורי, אנשים שמתקשים לעמוד בהחזרי משכנתא, מקבלים צווי פינוי, אנחנו מונעים צווי פינוי ועושים הסדרים עם הכונסים.
<יונה ביטמן פרלסון: כל הסקציה של דיור ציבורי, קרי גם סיוע בשכר דירה וגם זכאות לדיור ציבורי, גם לחד הוריות, גם לקשישים, גם לעולים חדשים, גם לניצולי שואה.
<יונה ביטמן פרלסון: תחום נוסף שהוא מאוד מאוד רחב וגדול זה תחום ההוצאה לפועל, חובות והוצאה לפועל.
<יונה ביטמן פרלסון: זה תחום כאוב ביותר, כי בדרך כלל החובות והוצאה לפועל, יש הלימה של בעלי החוב למצב הסוציו אקונומי שלהם.
<יונה ביטמן פרלסון: זאת אומרת אנשים מתקשים לעמוד בהחזרים.
<יונה ביטמן פרלסון: יש עוד דברים שגורמים, לא רק התנהלות של אנשים, יש קושי מאוד מאוד גדול של התנהלות של כל תחום הצרכנות מול אנשים כאן, למשל החברות הסלולריות, חברות הוט ויס ממררות לאנשים פה את החיים, כאשר הם לא יודעים לפעמים על איזה חוזים הם חותמים ומסדרים אותם ומסובבים אותם לגמרי ומשפחות קורסות, פשוט קורסות מחובות כאלה קטנים שתופחים.
<יונה ביטמן פרלסון: תחום נוסף זה תחום דיני עבודה, שהוא תחום מאוד מאוד גדול כאן בעיקר משום שרוב העובדים הם עובדי קבלן.
<יונה ביטמן פרלסון: חלק גדול מהעובדים הם עובדים יוצאי אתיופיה, כפי שאתם רואים, ולאחרונה יש מתקפה מאוד מאוד גדולה של נשים עולות מאתיופיה שהמעסיקים פשוט מסדרים אותן.
<יונה ביטמן פרלסון: מסדרים ולא משלמים להן את הזכויות שלהן, מרמים אותן.
<יונה ביטמן פרלסון: יש כאלה שנעלמים והנשים אפילו לא מקבלות תלושי שכר, קשה לאתר.
<יונה ביטמן פרלסון: זה פשוט נושא כאוב ביותר, עם מלחמה מתמדת.
נסים זאב: יש לכם את רשימת העובדים והעובדות שאתם במעקב אחריהם?
<יונה ביטמן פרלסון: כן.
<יונה ביטמן פרלסון: ודאי.
נסים זאב: אתם רואים את החוזים, בודקים את החוזים?
נסים זאב: אם יש כזה דבר בכלל.
<יונה ביטמן פרלסון: זה בדיוק העניין, שעל פי חוק תוך 30 יום האדם שנכנס לעבוד אמור לקבל חוזה עבודה.
<יונה ביטמן פרלסון: זה כמובן לא קורה.
<יונה ביטמן פרלסון: ב-99% מהמקרים אנשים לא מקבלים חוזה עבודה.
<רן מלמד: אני מציע שאולי תתארי בשתי מילים רק איך נעשית הפנייה, כדי שזה יסביר.
<יונה ביטמן פרלסון: לפני כן, אני רוצה באופן כללי עוד להגיד.
<יונה ביטמן פרלסון: אני רוצה לדבר על הנושא של הביטוח הלאומי, שזה גם נושא מאוד מאוד כאוב, של גישה שאני מבינה שהם עובדים וכפופים לנהלים וחוקים והכול בסדר, אבל לצד העניין הזה צריכים להיות אנשים עם גישה אנושית.
<יונה ביטמן פרלסון: יש גופים שמבחינתם כל פונה שמגיע, או כל מטופל הוא קודם פושע, אלא אם כן הוכחת להיפך, ואנשים נשארים פה, חד הוריות יכולות להישאר בגלל איזה שהיא תקלה הכי קטנה, חודש, חודשיים, שלושה בלי הכנסה והילדים רעבים ללחם.
<יונה ביטמן פרלסון: היה לי פה מקרה בשבוע שעבר שפשוט אנשים בחדר ההמתנה ראו את המקרה, התחילו לאסוף כסף ולתת לגברת הזאת.
<יונה ביטמן פרלסון: בגלל איזה שהן תקלות של התנהלות של ביטוח לאומי מולה.
<יונה ביטמן פרלסון: זה עוד נושא כאוב.
<יונה ביטמן פרלסון: ודבר שכבר רמזתי עליו, זה הנושא של צרכנות, שזה נושא מאוד מאוד כאוב, בעיקר לאנשים שלא יודעים לקרוא, על איזה חוזים, מה הם חותמים, חברות סלולריות וכו', והם מנוצלים לרעה.
<רן מלמד: חשוב להגיד שהמרכז הזה מרכז בשביל ידיד בכל הארץ את הפעילות והניהול של מיצוי זכויות של ניצולי שואה.
<רן מלמד: אנחנו מטפלים הרבה מאוד בסיוע לניצולי שואה, למצות את הזכויות שלהם, ויונה, כשאין לה כל כך הרבה עבודה במשך היום, אנחנו מנצלים אותה גם לנהל את כל הנושא הזה ברמה הארצית.
<יונה ביטמן פרלסון: אני קצת הבאתי כאן כמה מקרים מאוד מאוד גדולים, של אנשים שיספרו לכם.
<יונה ביטמן פרלסון: למשל נמצאים פה לבנה ורבקה, שתי גברות, שאני חושבת שהן יכולות לספר לכם איזה מין מאבק הרואי עשינו עבורן מול משרד השיכון.
<יונה ביטמן פרלסון: לבנה, אם את רוצה לספר.
<לבנה: הכי קצר.
<לבנה: קוראים לי לבנה, אני אמא ל-3 ילדים, חד הורית.
<לבנה: התגוררתי עם אמא שלי ז"ל כי אני פוניתי מדירה, כי לא יכולתי לעמוד בתשלומי המשכנתא, עברתי להתגורר עם אמא.
<יונה ביטמן פרלסון: היא בכונס נכסים.
<לבנה: הדירה נמכרה על ידי כונס נכסים וגם נותר חוב של 100,00 שקל, שגם את זה יונה עזרה לנו לפתור מול הבנקים, ועברתי להתגורר שם.
<לבנה: במהלך ההתגוררות שלי שם החוק השתנה משלוש שנים שאתה מתגורר עם הקשיש וזכאי להיות דייר ממשיך, זה השתנה לארבע, ואמא שלי נפטרה כשאני התגוררתי איתה שלוש וחצי שנים, חתמתי אבטלה כמעט 11 חודשים, ואז לכל קריטריון היה חסר לי קצת ולמרות כל המצב האקונומי המאוד מאוד קשה שלי, הם לא התחשבו, הם פשוט הלכו על החוק הכי יבש, את לא התגוררת כך וכך, שלא עמדתי בכלום והם פשוט פסלו אותי.
<לבנה: בזכות יונה הגענו לבית משפט - - -
<יונה ביטמן פרלסון: למחלקה המשפטית.
<לבנה: למחלקה המשפטית, שעזרה, הגענו לדיונים איתם, השופטת הייתה מאוד לטובתנו.
<יונה ביטמן פרלסון: היא החזירה את זה לוועדה כדי שישקלו את זה שנית.
<רן מלמד: מה שאומר שמי שאין לו נגישות לבית משפט בעצם יישאר במצב שהוא הולך לפי החוק היבש ולא מקבל.
נסים זאב: אבל זה לא חוק, זה מין תקנות.
<רן מלמד: אלה תקנות ונהלים פנימיים, נכון.
נסים זאב: מה גם שזה היה בדיוק באמצע ההתגוררות שלך בבית, זה לא שזה היה בתחילה או לפני.
נסים זאב: זה תוך כדי.
<לבנה: ודאי ומשרד השיכון לא אישר - - -
<רן מלמד: אבל לפעמים אין לך את היכולת ואת הכוח ללכת לבית משפט בעצמך.
נסים זאב: ועדה ציבורית?
<רן מלמד: אין, הבעיה הגדולה בציבורית זה שבדרך כלל הם אומרים לך 'מצאנו שאתה לא זכאי'.
<יונה ביטמן פרלסון: לבנה גם, למרבה הצער, לפני ארבעה חודשים, חצי שנה, היא השתתקה בחלק התחתון של הגוף, ורק לפני שבוע היא יצאה מבית לווינשטיין, היא הייתה בשיקום במשך כמה חודשים ואולי זה, במרכאות, המזל שלה מול משרד השיכון, כי עכשיו הם כבר במצב שהם לא יכולים לפנות אותה והם נתנו לה ארכה ובעוד חצי שנה, תלוי מה יהיה המצב שלה, הם יחליטו אם לתת לה את הדירה או לא.
<יונה ביטמן פרלסון: אני מקווה שזה לכיוון טוב, אבל היא בבעיה שהיא מתגוררת עכשיו בקומה הרביעית והיא עם קביים.
<יונה ביטמן פרלסון: זה לא פשוט.
נסים זאב: יש לנו עכשיו שר שיכון מהבית היהודי, אני מאמין שהוא יהפוך את זה לשלוש שנים ואז את תיכנסי לקריטריונים.
<יונה ביטמן פרלסון: כן, הבית היהודי.
<רן מלמד: חשוב להגיד עוד שני דברים.
<רן מלמד: כמו שאתם רואים, יש פה אוכלוסייה מאוד גדולה של עולי אתיופיה ובעצם זה מתחלק בין הרוב עולים מרוסיה ועולים יוצאי אתיופיה.
<רן מלמד: אנחנו עובדים עכשיו עם קבוצה של עולים יוצאי אתיופיה על נושא בעיות הדיור הכלליות, כי יש בעיות אדירות ואני מניח שאני אביא אותן לפתחך ולפתח הוועדה בקרוב, אבל יש בעיה אחרת, שאנחנו לא נוגעים בה, כי אנחנו לא מתמחים, אנחנו מנסים בכוחותינו הלא מקצועיים בתחום הזה לסייע, וזה שיש פה לא מעט אנשים שיש להם בני משפחות באתיופיה.
<רן מלמד: יש פה כאלה שקיבלו מכתבים שמאשרים את הבאת בני המשפחה ולמרות זאת לא נותנים להם אשרת כניסה.
<רן מלמד: אנחנו מטפלים בזה וזה דבר נוראי.
יואל רזבוזוב: יש ועדת חריגים של משרד הפנים שהיא צריכה - - -
<רן מלמד: אבל יש כאלה שיש להם כבר מכתבים.
<רן מלמד: אני מחזיק אצלי מכתבים שמאשרים את - - -
יואל רזבוזוב: תפנה את זה לוועדה, אנחנו נבחן את המכתבים.
<רן מלמד: אני אשמח להפנות אליכם, כי המשפחות קיימות, המשפחות מחכות, יש אישורים להביא אותם.
אברהם מיכאלי: ממי המכתב?
<רן מלמד: ממשרד הפנים, מרשות ההגירה.
<רן מלמד: אישור להביא אותם.
<רן מלמד: ולא מאפשרים להם לעלות.
<יונה ביטמן פרלסון: יש עוד משהו, זה לא רק כאלה שיש להם אישור.
נסים זאב: זה כמו זכאי משרד השיכון, אתה זכאי לדירה, אבל תחכה לדירה.
יואל רזבוזוב: לא, יש כסף להביא והכול, צריך לראות בדיוק מה הבעיה.
יואל רזבוזוב: תעבירו.
<יונה ביטמן פרלסון: העניין הוא שזה לא רק כאלה שקיבלו אישור.
<יונה ביטמן פרלסון: יש כאלה שזה חצאי משפחות.
נסים זאב: זה בעיקר, אנחנו מכירים את ה - - -
<רן מלמד: מה שהטריד אותי זה אלה שיש להם אישורים ולא נותנים להם לעלות.
נסים זאב: כן, מכירים אתזה.
<יונה ביטמן פרלסון: יש עוד נושא שהוא מאוד מאוד כאוב, זה נושא שקשור לדיור גם, שנקרא נוהל פירוק זכאויות.
<יונה ביטמן פרלסון: נוהל פירוק זכאויות, בעיקר זה בא לידי ביטוי אצל עולים מחבר העמים, שהם משפחה רב דורית, היו מתגוררים יחד ואז הם נטלו משכנתא יחד, כהורים קשישים והצעירים יותר, בשלב מסוים הם עברו תהליך של ישראליזציה, אני קוראת לזה, והם החליטו להיפרד, ואז הם פנו לבנק לסלק את המשכנתא - - -
נסים זאב: אז יש להם זכאות.
<יונה ביטמן פרלסון: זה רכיב זכאות, ויש שם מענק מותנה ל-15 שנה, להחזקת משכנתא של 15 שנה.
<יונה ביטמן פרלסון: במידה שהם מכרו לפני המענק לא הופך למענק אלא חלק מההלוואה.
<יונה ביטמן פרלסון: כשהם הלכו לבנק למכור ולסלק את המשכנתא, אף אחד לא טרח להגיד להם, 'תקשיבו, אתם מסלקים את כספי הבנק, אבל אתם עדיין חייבים כספים של משרד השיכון', של המדינה.
<יונה ביטמן פרלסון: לימים, כשאותו קשיש, ויש פה גברת כזאת, ניצולת שואה אפילו, רוצה לקבל הוסטל או סיוע בשכר דירה, כי הם הרי לא שילמו פה ביטוח לאומי מעולם וכו', שולפים פתאום את הרשימה השחורה ואומרים 'אתם לא'.
<יונה ביטמן פרלסון: עד שרן לא עשה מאבק, וגם זה, הם אמרו 'טוב, יש פתח, אם היא ניצולת שואה, אז אנחנו נאפשר', אבל הם ידעו כל הזמן שהיא ניצולת שואה.
<יונה ביטמן פרלסון: במכתבים היה רשום שמדובר בניצולי שואה.
<רן מלמד: אני יודע שאתם קצרים בזמן, אז אם יש שאלות או בקשות.
<ריטה: יש לי בעל שהוא חולה אפילפסיה, שקיבלנו זכאות לדיור ציבורי ושם היה רשום במפורש שאנחנו זכאים או לדירה עם מעלית, אישור מרופא, או לדירה קומה ראשונה.
<ריטה: משרד השיכון היה שולח לנו דירות לראות, כל הזמן שאמור היה להסתיים התוקף, בקומה שלישית.
<ריטה: ואז אני באה אליהם ואומרת 'תשמעו, יש לי בעל חולה אפילפסיה, הוא חולה בכל זמן, בכל מקום, אנחנו לא יכולים להתמודד עם הדברים האלה', זה היה עובר ואז היה סירוב, כשבעצם לא סירבתי לכלום.
<ריטה: היו שולחים לי סירוב.
<ריטה: לא חתמתי על שום דבר, לא הלכתי גם לראות את הדירה, כי אמרתי להם שאני לא יכולה לעלות לקומה שלישית.
<ריטה: הם עשו לי את זה שלוש פעמים ברצף.
<ריטה: גם את הכסף של הסיוע בשכר דירה לא רצו לתת לי, עד שעמותת ידיד לא התערב.
<ריטה: גם את הדיור לא רצו לתת לי, הורידו אותי משם לגמרי, אמרו ש'את כבר התחלת לעבוד, את לא זכאית.
<ריטה: גם אם את עובדת 50% משרה, את לא זכאית' נכנסתי לעמותת ידיד, עוד הפעם אמרתי, 'יונה, זה הולך ומחמיר, אני לא מקבלת דירה, הבת שלי הולכת להיות בת 21, אני כבר לא אזכה לראות דירה', אין לנו את האופציות לדברים האלה, יש לו נכות ולא נותנים לנו כלום.
<ריטה: יש לו 100% נכות ורק כשעמותת ידיד נכנסה לתמונה והלכנו למשפט ורצו להעביר את הוועדה, הם אמרו שהם לוקחים את זה בחזרה, אישרו לנו דירה, הביאו לנו דירה בזכות עמותת ידיד ועכשיו הייתה לי תקופה קשה מאוד כלכלית, ושנה וחצי הם החליטו שלא משלמים לנו סיוע בשכר דירה, ואז זה היה סיוע בשכר דירה מוגדל, לא נתנו לנו, לא את זה ולא את זה, וגם על זה הם נלחמים שנקבל רטרו ולא קיבלנו תשובה כבר ארבעה חודשים.
<ריטה: אפילו אמרו שזו חוצפה שאני דורשת דבר כזה.
<ריטה: הם לא ידעו להתמודד עם זה, הם לא ידעו להכיל את זה.
<ריטה: זה היה משהו, שאם עמותת ידיד לא הייתה נכנסת, אני היום - - - אני הגעתי למצב נפשי ירוד, יש לי מסמכים.
<ריטה: אין לך כסף, יש לך בעל חולה ואתה מתמודד עם משהו שהילדים ראו אותו ולא מדברים איתו חודש ימים.
<ריטה: ואמרתי להם, 'תיכנסו לבית שלי, תראו איך אני מתנהלת, תראו על מה אתם מדברים'.
<ריטה: לא היה למי לפנות.
<ריטה: אם לא היה לי את יונה ואת עורכי הדין.
<ריטה: אני אומרת שזו עבודת קודש.
<רן מלמד: ריטה, תודה.
<ריטה: עבודת קודש, ותודה.
יואל רזבוזוב: בגלל שאנחנו ממש קצרים בזמן, קודם כל אני יכול להגיד, מה שאני רואה כאן, אני שמעתי על עמותת ידיד, אבל כשאתה מגיע למקום ואתה רואה, ואתה רואה את הכמות והערימות של הדפים והמסמכים על השולחנות, אנחנו רואים איזו מלאכה אתם עושים, שזה באמת דבר קדוש ומבורך.
יואל רזבוזוב: אני חושב שלא אנחנו צריכים לבוא, לא לבוא לשאול שאלות, אלא השאלה העיקרית זה איך אנחנו יכולים לעזור, כי אני חושב שאתם ראויים לכך, אנחנו רואים ושומעים על הרבה עמותות, אבל פה בפועל אנחנו רואים מה אתם עושים.
יואל רזבוזוב: אנחנו גם מציעים לכם את הפלטפורמה של הוועדה, כי הרוב בסופו של דבר הם ציבור עולים ואם יש לכם תיקים שאתם רואים, עדיין, אטימות מול משרדים אנחנו בשמחה נפנה מכתבים רשמיים מהוועדה אל אותם הגורמים, בשביל לפתור סוגיות, ואין לי בעיה גם לשלוח אלף מכתבים, רק לעזור לאותם אנשים שנתקעים מול האטימות של המערכת.
יואל רזבוזוב: רן, תגיד מה אתם צריכים, אם אתם צריכים.
<רן מלמד: אני אבקש אולי דבר אחד קטן כבודכם.
<רן מלמד: אנחנו הופענו בשבוע שעבר בפני ועדת אללוף, הוועדה לבחינת המאבק בעוני, ומכל הדברים שהיינו יכולים להגיד, ויש לנו לא מעט, בחרנו לדבר רק על דבר אחד וזה על מיצוי זכויות.
<רן מלמד: אנחנו, אחרי הרבה מאוד בדיקות, משוכנעים שיש הרבה מאוד כסף במערכת שלא מגיע לאנשים שמגיע להם.
<רן מלמד: הוא לא מגיע מסיבה אחת פשוטה, לא מספרים להם.
<רן מלמד: לא מספרים, וגם כשמספרים לא עוזרים להם לקבל.
<רן מלמד: אני חושב שהוועדה צריכה לדרוש שיהיה מיצוי זכויות, ייצאו במדויק ממשרדי הממשלה בשפות שונות.
<רן מלמד: גם אם עולים נמצאים פה בארץ 20 שנה ויודעים לדבר עברית, הם לא יודעים לקרוא עברית, הם לא יודעים לכתוב עברית.
יואל רזבוזוב: תוכל למקד אותנו?
יואל רזבוזוב: איזה משרדים ואיזה שירותים, באיזה שפות?
יואל רזבוזוב: ואנחנו ניתן הנחיה, ואם נראה שזה לא עובד, אז אנחנו נזמן אותם לדיון.
<רן מלמד: בהחלט.
<רן מלמד: חד משמעית.
<רן מלמד: כי אני חושב שזה הדבר הגדול ביותר שוועדה יכולה לעשות.
<רן מלמד: אם הזכויות יונגשו לאנשים בשפה שלהם, אז אנחנו יכולים בהחלט לעזור לאנשים לקחת את עצמם ממקום אחד ולהעביר אותם למקום שני.
יואל רזבוזוב: אנחנו בשמחה נעזור.
יואל רזבוזוב: נחכה לדרישות ולמסמך.
<רונן כהן: חשוב לי לומר, ברשותכם.
<רונן כהן: קודם כל תודה רבה לכל הפונים שעזרו לנו ותודה ליונה.
<רונן כהן: אני רוצה להדגיש שמה שאתם רואים פה זה אחד מתוך כמעט 20 מרכזים שיש לנו בכל הארץ, כך שהפעילות של ידיד היא בהחלט ענפה ונוגעת לכל האוכלוסיות.
יואל רזבוזוב: ואתם נתמכים על ידי הרווחה?
<רונן כהן: מעט מאוד.
<רן מלמד: אנחנו נתמכים על ידי משרד המשפטים קצת, משרד הכלכלה קצת, משרד הבריאות קצת, משרד הקליטה קצת ולא על ידי משרד הרווחה.
<רן מלמד: חשוב, אגב, נורא להגיד שבגלל שידיד לא עובדת עם תקציבים גדולים, אין לנו הרבה כסף לכוח אדם, מלבד יונה יש לנו בת שירות שהסכום נמוך, ורכזת פניות, ועיקר העבודה נעשה על ידי מתנדבים, מקצועיים ואחרים, שהם מהמעלה הראשונה.
<רן מלמד: אחד לדוגמה פה, ואיפה יורם?
<רן מלמד: יש לנו חשבת שכר שיושבת פה - - -
<גאולה: אם כבר אתה פונה אליי, צהריים טובים.
<רן מלמד: 30 שניות, גאולה.
<גאולה: 30 שניות בהחלט.
<גאולה: היה לי סכסוך עם המעביד שלי, כמובן התכתבתי איתו לפני שפניתי אליהם, אני כבר חודשיים בלי שום תקציב שקיבלתי ממנו, אני מתכתבת איתו, הוא אומר מבקשת, ביטוח לאומי גם באיזה שהוא מחסום חוסם אותי, לא נותן לי שום אפשרות.
<גאולה: חודשיים בלי תקציב, בלי הוצאה, בלי כלום.
<גאולה: שיגעתי את יונה, באה אליה, יושבת על הראש, מבקשת בקשות.
<גאולה: פתאום אומרים לי, אחרי שפניתי אליה, פניתי למשרד הכלכלה באופן אישי, בקשת תביעה שבו המעביד שלי הוא נוכל לא קטן, הוא בשוק מוכר מאוד, בעצם האנשים האלה שלא יודעים עברית, אני גם יודעת את החוקים פחות או יותר, מה שיכולתי לדעת, אני מתמודדת עם החבר'ה האלה.
<גאולה: הנוכלים האלה, שמו לך אצבע, למחרת אומרים היי-ביי, חוסמים לך את הדלת, אין לך כניסה.
<גאולה: על פי החוק מגיעה לי הודעה מוקדמת, מכתב פיטורין.
<גאולה: אני פונה בבקשה, 'אדוני, תן בבקשה, סיימנו יפה, אני לדרכי, אתה לדרכך', הבן אדם, 'אני בישיבה', אס.
<גאולה: אמ.אס.
<גאולה: ברוך ה', אייפון בימינו מסמס לך בלי להרים טלפון, זה מה שאני קיבלתי.
<גאולה: עד עכשיו אני מתמודדת במצב כזה, בלי שום - - - עם המכתבים אליהם.
<רן מלמד: תודה רבה, גאולה.
יואל רזבוזוב: תעבירו את כל הדברים שאתם רואים שאתם מתקשים ולא מצליחים לפתור ואנחנו נוכל לעזור.
<רן מלמד: תודה לכם.
נסים זאב: תודה רבה לכם.
יואל רזבוזוב: חברים, תודה רבה לכם, בהצלחה.
יואל רזבוזוב: אני שמח לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא: סיוע בשכר דירה לעולים קשישים השוכרים מבני משפחתם.
יואל רזבוזוב: הדיון הבוקר מתקיים לבקשתו של חבר הכנסת רוברט אילטוב שקיבל מספר תלונות מעולים קשישים שהתגוררו בדירות של בני משפחתם וקיבלו סיוע לשכר דירה ממשרד הבינוי והשיכון.
יואל רזבוזוב: כעבור מספר שנים הם נתבקשו במפתיע להחזיר חוב מאוד גדול למשרד הבינוי והשיכון.
יואל רזבוזוב: לעומת זאת, באתר משרד הבינוי והשיכון כתוב במפורש: "עולים קשישים זכאים לסיוע גם אם הם מתגוררים עם קרוב משפחה מדרגה ראשונה ללא מגבלת זמן".
יואל רזבוזוב: לאור אי-הבהירות הקיימת בדבר זכויות לסיוע בשכר דירה, במיוחד עולים קשישים, אבקש את נציגת משרד הבינוי והשיכון, הגברת רונית גדוליאן –מוכתיראן להסביר מהן הזכויות בסיוע שכר דירה וגם אבקש את התייחסות משרד העלייה והקליטה לנושא.
יואל רזבוזוב: בנוסף אבקש להתייחס לסוגיה, כיצד ניתן לסייע לעולים קשישים שצברו חוב במשרד הבינוי והשיכון להחזירו על פי יכולתם הכלכלית.
יואל רזבוזוב: אם הציטוט כפי שהובא כאן נכון, לדעתי, בעצם אין להם חוב.
יואל רזבוזוב: נבקש להבין את משמעות העניין.
יואל רזבוזוב: בבקשה חבר הכנסת רוברט אליטוב.
רוברט אילטוב: כבוד היושב ראש, ראשית תודה רבה לכינוס הועדה בנושא.
רוברט אילטוב: לדעתי הדיון מתחייב והוא חושב.
רוברט אילטוב: לכן אנחנו נמצאים כאן.
רוברט אילטוב: הסוגיה שעולה כאן היא שבני משפחה אינם יכולים לשכור נכס מבני משפחתם, זו סוגיה לא פשוטה כפי שטוען משרד הבינוי והשיכון.
רוברט אילטוב: הסוגיה לא פשוטה מאחר והם מאלצים את הקשישים לשכור דירות בשוק הפרטי במחיר הרבה יותר יקר בעוד שמבני משפחתם הם יכולים לשכור במחיר זול יותר.
רוברט אילטוב: מה גם שהנכס של בני המשפחה, בדרך כלל כשמדובר במשפחות עולים זה נכס שמשלמים עליו משכנתא ואת הנטל בעצם לוקחים על עצמם בני המשפחה.
רוברט אילטוב: באותה הזדמנות יש לציין, שעולים קשישים שיכולים לעשות זאת בשוק החופשי הם בעצם מקשים על השוק, מצב זה יוצר עלייה במחירי השוק.
רוברט אילטוב: כלומר, לאור מחסור דירות אנחנו לא משיגים את מה שרוצים, אלא גורמים לכל המערכת לסבול, גם לבני המשפחה וגם לקשישים – גם מונעים מבני המשפחה לעזור לקשישים וגם יוצרים עליית מחירים בשוק השכרת הדירות.
רוברט אילטוב: אין במהלך הזה נקודה אחת שהמדינה מרוויחה.
רוברט אילטוב: לכן אני חושב שהדיון הזה מתבקש והוא אמור להיות רחב.
רוברט אילטוב: נבחן כאן את האפשרויות לפתרון סוגיה זו.
רוברט אילטוב: לדעתי, העניין החשוב יותר הוא, למה כשהם שוכרים יחד זה אפשרי ומקובל ובסדר ואילו כשבן משפחה שוכר מבין משפחה אחר זה לא בסדר.
רוברט אילטוב: זו סוגיה מעניינת מאוד.
רוברט אילטוב: דבר נוסף שיש להבין הוא מה מקור האיסור שבני משפחה לא יכולים לשכור מבן משפחה אחר.
רוברט אילטוב: לעניין שאתה אדוני היושב התייחסת זו האפשרות של שכירות משותפת ולא כשאחד שוכר מהשני.
רוברט אילטוב: למה הם לא יכולים לשכור האחד מהשני זו הסוגיה.
יואל רזבוזוב: כתוב כאן "אחד מהשני".
רוברט אילטוב: את אי-בהירות הזו להפסיק.
רוברט אילטוב: צריך להיפסק סבל המשפחות שיכולות לקבל עזרה מבני משפחה כשהמדינה לא נותנת, מונעים מהם את האפשרות הזאת, יוצרים יוקר מחייה כשאנחנו שולחים את הקשישים לשוק והשוק הרי מכתיב את המחירים.
יואל רזבוזוב: שוק שהם לא יודעים להתמודד איתו.
רוברט אילטוב: לא יודעים להתמודד איתו, השוק מעלה את המחירים לאותם קשישים משנה לשנה והחיים הופכים לסיוט ובסוף החודש נשארים 300-400 שקל כדי לסיים את החודש.
רוברט אילטוב: זה דבר בלתי אפשרי.
רוברט אילטוב: במקום שמשרדי הממשלה ילכו לקראת הציבור מקשים עליהם משנה לשנה ועוד מטילים עליהם קנסות שלדעתי בסכומים שאף קשיש לא יכול לעמוד בהם.
רוברט אילטוב: יש כאן דוגמה אחת ואבקש לתת רשות דיבור לגברת.
רוברט אילטוב: אנחנו נראה שהמצב הזה הוא בלתי נסבל.
רוברט אילטוב: הגברת לעולם לא תצליח לחזיר את החוב, זאת אומרת שלעולם היא לא תוכל לקבל כספים מהמדינה כדי לשכור דירה, לה אין מקור הכנסה אחר.
יואל רזבוזוב: ארצה להבין את עניין החוב.
יואל רזבוזוב: הציטוט מאתר משרד הבינוי והשיכון: "עולים קשישים זכאים לסיוע גם אם הם מתגוררים מקרוב משפחה מדרגה ראשונה ללא מגבלת זמן" – ארצה להבין ממה נוצר החוב.
חנא סוייד: ברשותך, אבקש לומר משהו בעניין זה אדוני היושב ראש.
חנא סוייד: לדעתי זה עניין שנוגע להרבה משפחות ולאו דווקא למשפחות עולים חדשים.
חנא סוייד: מדובר בעדכון נוהל השתתפות בשכר דירה כללי של משרד הבינוי והשיכון בכל עניין התמיכה בשכר דירה.
חנא סוייד: בנוהל יש הרחבה, כנראה משמעותית, לא בדקתי ממש מהי ההגדרה של קרוב משפחה שמבקש סיוע.
חנא סוייד: נמצא אצלי כאן מכתב של משרד הבינוי והשיכון שמבהיר את העניין.
חנא סוייד: מדובר על הרחבה רבתי של המגבלות המוטלות על אנשים המבקשים להשכיר דירה.
חנא סוייד: נוהל זה בעצם מקטין את המעגל הזכאים יותר ויותר, מדובר בעניין ההורים, אבל יש מעגלים נוספים.
חנא סוייד: ברשותך אבקש לקבל התייחסות, משרד הבינוי והשיכון הוא זה שקובע את הקריטריונים, לו יש את הסמכות ובוודאי לכנסת יש את הסמכות לבדוק את הקריטריונים ולבדוק האם לקחו בחשבון פרמטרים וקריטריונים אחרים והאם הם צודקים והוגנים.
חנא סוייד: אני מציין זאת בעקבות פסיקת בית המשפט המחוזי בירושלים בעניין כל מערך הקריטריונים של משרד הבינוי והשיכון שהוא מציב או מטיל על סיוע בשכר דירה.
חנא סוייד: בית המשפט המחוזי פסק שמדובר בקריטריונים מפלים, פסל אותם ונתן זמן עד יוני 2014 להגדיר ולקבוע קריטריונים חדשים.
חנא סוייד: כלומר, זה תיקון של משהו שכבר נפסק משהו שכולל קריטריונים מפלים.
חנא סוייד: אבקש לשמוע ממשרד הבינוי והשיכון מה פשר ההרחבה הזאת, לדעתי הבלתי מבוקרת על הגדרת "קרוב משפחה" ועל ההגבלה ההולכת ומהדקת את הטבעת המחניקה על ציבור מבקשי דירות לשכירות.
יואל רזבוזוב: לפני שנשמע את משרד הבינוי והשיכון אתן לגברת הנכבדה את רשות הדיבור.
יואל רזבוזוב: אני מסכים מאוד עם חבר הכנסת רוברט אילטוב, אם אנחנו לא מאפשרים להם להשכיר דירות מבני משפחה ואנחנו שולחים אותם לשוק החופשי, רק עתה סיימתי פגישה עם מנכ"ל "קרן לרווחה" ראינו את הנתונים של האנשים שלא מסוגלים לשכור דירה לבד.
יואל רזבוזוב: לקשישים אלה לא נותר כסף, אני לא מדבר על אוכל ועל תרופות ודברים חיוניים למחיה.
יואל רזבוזוב: אנחנו לא יכולים לאפשר זאת.
יואל רזבוזוב: נבקש לשמוע בעניין הקריטריונים המופעים באתר משרד הבינוי והשיכון.
<מרגריטה רודינצקי: תודה שהזמינו אותי כדי שאוכל לספר לכם את הבעיה.
<מרגריטה רודינצקי: אני אחת מהרבה אנשים כמוני שקיבלו נזק ממשרד הבינוי והשיכון, נזק לא הגיוני.
<מרגריטה רודינצקי: בשנת 2000 הבן שלי קנה דירה.
<מרגריטה רודינצקי: אני המלצתי לו לקנות דירה כי יש לו שני ילדים.
<מרגריטה רודינצקי: אנחנו סיכמנו שכשהם יגדלו אני אוכל להשכיר מהם דירה.
<מרגריטה רודינצקי: הגענו בינואר 1990.
<מרגריטה רודינצקי: הגענו עם כלום, כמו כשנולדנו, הגענו עם שום דבר ורק עם כמה מזוודות.
<מרגריטה רודינצקי: שם לא הייתה אפשרות לקנות דירה, עזבנו הכול ובאנו לישראל.
<מרגריטה רודינצקי: כעת המצב הוא שהמליצו לנו על דירה, דירה שהיא בסדר בראשון לציון.
<מרגריטה רודינצקי: סיכמנו שאני אשלם את המשכנתא.
<מרגריטה רודינצקי: התקשרה אלי פקידה ממשרד השיכון ואני אמרתי שאני שוכרת מהבן שלי, אמרתי שלא ידעתי שאסור.
<מרגריטה רודינצקי: היא אמרה "הרבה לפני שאת תגיעי לפנסיה עד סוף החיים את עולה חדשה".
<מרגריטה רודינצקי: פתאום התקשרו אלי ואמרו לי שיש תכנית לשכירות להרבה זמן.
<מרגריטה רודינצקי: דיברתי עם הבן שלי וזה היה בסדר, אבל איזה הבדל, היה 400 שקל ואיזה הבדל עכשיו.
<מרגריטה רודינצקי: בכל מקרה זה לא מספיק אפילו לשוק החופשי ואפילו בשנת 2000 להשכיר דירה כשהמחיר היה לא פחות 2,500 שקל.
<מרגריטה רודינצקי: לא היה פחות.
<מרגריטה רודינצקי: הם המליצו לי לקחת את התכנית.
<מרגריטה רודינצקי: אני עשיתי את התכנית לטווח ארוך לחמש שנים.
<מרגריטה רודינצקי: פעמיים הייתה לי תכנית - - -
<קריאה: סליחה, לא הבנתי.
רוברט אילטוב: הייתה תכנית לטווח ארוך שהממשלה מימנה למשך חמש שנים ואחר כך לעוד.
<רונית גדוליאן-מוכתריאן: לאנשים שיוצאים מתור הממתינים הציעו להם שכירות ארוכת טווח.
<מרגריטה רודינצקי: הגענו לכאן בשנת 1990.
<מרגריטה רודינצקי: הייתי כאילו בתור לדירה ציבורית, אבל התור שלי הוקפא וכאילו אין לי יש לי תור.
יואל רזבוזוב: בסוף החלטת ללכת עם הבן שלקח משכנתא.
<מרגריטה רודינצקי: אני שלמתי.
<מרגריטה רודינצקי: יש כאן את כל המסמכים שאפשר לראות שמהחשבון שלי לקחו כסף.
<מרגריטה רודינצקי: אחר כך התכנית הסתיימה ולא הייתה תכנית במשך שנה.
<מרגריטה רודינצקי: אחר כך הם אמרו "את יכולה עוד פעם להיכנס לתכניות אלה".
<מרגריטה רודינצקי: זה יותר טוב מרגיל.
<מרגריטה רודינצקי: פתאום התקשרה אלי פקידה ממשרד הבינוי והשיכון, אני יודעת את שמה, היא דיברה איתי בצורה כל כך נוראה שאי אפשר להגיד, איך אפשר להגיד שממשרד כזה אפשר לדבר כך עם אנשים בכלל.
<מרגריטה רודינצקי: היא אמרה: "נכון שאת משכירה לבן שלך?
<מרגריטה רודינצקי: " אמרתי כן.
<מרגריטה רודינצקי: "את יודעת שאסור, את רוצה חיים קלים ואת יודעת כמה זה קשה להשכיר מזרים" אמרתי, בסדר, זה יותר קל בשביל המדינה שאני אשכיר לאדם זר?
יואל רזבוזוב: סליחה, את השכרת לבן שלך או את שוכרת מהבן שלך?
<מרגריטה רודינצקי: מהבן שלי.
<מרגריטה רודינצקי: כך זה היה.
<מרגריטה רודינצקי: אחר כך היא אמרה שאני לא אקבל עד סוף החוב.
<מרגריטה רודינצקי: שהם רוצים לקבל ממני את הכול.
<מרגריטה רודינצקי: אמרתי בסדר, אבל כל המסמכים היו אצלכם, למה לא שאלתם בשנה הראשונה?
<מרגריטה רודינצקי: למה עכשיו אחרי כל השנים, אחרי 12 שנה שעברו?
<מרגריטה רודינצקי: למה אתם שואלים כעת?
<מרגריטה רודינצקי: האדון דיבר על הקריטריונים של משרד הבינוי והשיכון.
<מרגריטה רודינצקי: בטח שקריטריונים צריכים להיות.
<מרגריטה רודינצקי: אני מסכימה עם זה.
<מרגריטה רודינצקי: בתכנית זו יש שני קריטריונים שאפשר להסכים.
<מרגריטה רודינצקי: צריך להיות אדם בודד או בעל ואישה בלי שותפים.
<מרגריטה רודינצקי: אנשים עניים, מי יכול כעת להיות אדם עשיר?
<מרגריטה רודינצקי: – אנחנו לא יכולים.
<מרגריטה רודינצקי: זאת אומרת, שאם יש קצבת זקנה עם השלמת הכנסה זה סימן שאין כסף.
יואל רזבוזוב: אחדד את הנקודות כפי שאני מבין וגם כדי שכולם יבינו.
יואל רזבוזוב: אם את זכאית לסיוע, זה לא משנה איפה את שוכרת, את זכאית לסיוע בין אם תשכרי בשוק החופשי או מבן משפחה.
יואל רזבוזוב: תסבירי ברוסית ואנחנו נתרגם.
<מרגריטה רודינצקי: יש לכם שלושה קריטריונים.
<מרגריטה רודינצקי: כאשר שאלתי מי הגדיר את הקריטריונים היא אמרה: "משרד העלייה, הקליטה והתפוצות ואנחנו".
<מרגריטה רודינצקי: לא משנה, אבל זה מה שהבנתי שיש שלושה קריטריונים, על שניים אפשר להסכים ועל השלישי שאוסר לשכור מבן או מבת.