GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רן מסטרמן: איך אתן, קהילות יהודיות, לא יכולות לראות אותנו כנכס?" – אני חושב שזה מסר הכי-הכי חשוב.
<רן מסטרמן: אם אנחנו נעשה את העבודה במסגרת קהילה יהודית, אנחנו נצליח.
<רן מסטרמן: הדאגה שלי היא שאם אנחנו, בתור ישראלים, נעשה את הפעילות ברחבי העולם רק במסגרת ישראלית, הילדים שלנו ידלגו על הזהות היהודית וייעלמו ויתבוללו.
<רן מסטרמן: זו דעתי.
<רן מסטרמן: לכן, אני פועל מאד-מאד קשה במסגרת הפדרציה.
<רן מסטרמן: אני יכול להגיד לכם שירקתי דם עד שהגעתי למה שהגעתי, אבל תודה רבה לעזריאל שעוזר לנו לגשר בין משרדי הממשלה, לךְ מוניקה ולסוכנות היהודית.
<רן מסטרמן: אני ישבתי עם אלן לשיחה אישית בארבע עיניים לפני שלוש שנים, ולא האמנתי שאני אגיע לרגע הזה.
<רן מסטרמן: באמת תודה רבה.
<רן מסטרמן: דקה אחת על הפעילות שלנו – אנחנו התחלנו את כל הפעילות במסגרת פילנתרופיה.
<רן מסטרמן: בנינו מערך פילנתרופי מאד גדול של ישראלים.
<רן מסטרמן: הגענו למצב שישראלים תורמים לפדרציה היהודית, במסגרת הקמפיין של הפדרציה, מעל כמיליון דולר בשנה.
<רן מסטרמן: אנחנו נותנים את כל הכסף לפדרציה ולא מבקשים מהם כלום.
<רן מסטרמן: אומרים להם: "רק תנו לנו להחליט מה אנחנו עושים עבור הישראלים, כי אנחנו יודעים יותר טוב מכם".
<רן מסטרמן: הם מברכים אותנו.
<רן מסטרמן: הם גם קצת מצטערים על מה שהם עוללו לנו בעשרות השנים האחרונות.
<רן מסטרמן: אני מברך על היוזמה שלכם, והעבודה החשובה במסגרת הפדרציה תהיה הכרחית לנו להמשך ההצלחה.
<רן מסטרמן: אנחנו עובדים בכמה פנים: פן אחד זה פן חינוכי.
<רן מסטרמן: יש לנו בית-ספר ומלמדים עברית ילדים יהודים וגם ישראלים וגם עולי ברית-המועצות לשעבר דוברי רוסית.
<רן מסטרמן: אנחנו מתעסקים בתרבות, אנחנו מתעסקים בזהות יהודית, אנחנו עושים קורסי מנהיגות ואנחנו מתעסקים בפילנתרופיה.
<רן מסטרמן: שני דברים, highlight, שיש לנו לאחרונה הם: אנחנו עושים מודל היי-טקי שבו אנחנו לוקחים את כל הישראלים שמתעסקים בתחום ההיי-טק בטורונטו, מביאים אותם ביחד, ואלה עשרות אנשים, ומביאים את כל הקנדים היהודיים לשבת בחדר אחד, ועושים מערך היי-טק משותף עם מחשבות ואירועים.
<רן מסטרמן: זה משהו שאם תשאלו את נשיא הפדרציה, הוא יגיד לכם שהם בעצמם נכשלו במשך עשרים השנה האחרונות להקים דבר כזה.
<רן מסטרמן: אני חושב שזה יעשה לנו אינטגרציה מאד רצינית בין הקהילה הישראלית לקהילה היהודית, ודרך זה הילדים של אותם ישראלים מן הסתם יהיו מחוברים גם לקהילה שזה לא פחות חשוב.
<רן מסטרמן: הדבר השני, ואמרו פה, הוא שאנחנו עושים גם תכנית internship לסטודנטים שמחפשים בנרות איפה לעשות את התכנית הזאת.
<רן מסטרמן: נתחיל בטורונטו, ואחרי זה נביא לסוכנות, כשאנחנו יודעים שבסוכנות יש גם פעילות כזאת בארץ, והשאיפה שלנו היא שהם יעשו את ההתמחות שלהם בארץ.
<רן מסטרמן: לסיכום: אנחנו עובדים על שימור הזהות הישראלית שלנו במסגרת הפדרציה.
<רן מסטרמן: אנחנו יושבים בכל הוועדות העיקריות בפדרציה.
<רן מסטרמן: אנחנו עושים את ה-location של הכספים לפעילות שלנו במסגרת הקהילה הישראלית, ואנחנו מברכים על כל עזרה של איש כזה או אחר שיושב בחדר הזה.
<רן מסטרמן: תודה רבה לכם.
יואל רזבוזוב: ענת קורן, בבקשה.
<ענת קורן: אני מגיעה מלונדון.
<ענת קורן: אני, כמובן, מצטרפת למברכים.
<ענת קורן: אני חושבת שזה צעד חשוב, מכונן והיסטורי לשבת כאן היום במליאת הוועדה של הכנסת.
<ענת קורן: הקהילה בלונדון שונה לחלוטין.
<ענת קורן: היא עדיין נמצא בתרדמת חורף יחסית להתעוררויות בקהילות אחרות.
<ענת קורן: הקהילה בלונדון מבוססת על הרבה אנשי מקצוע ואקדמאים.
<ענת קורן: זו קהילה שמבוססת על הרבה משפחות צעירות.
<ענת קורן: אלה אנשים שהגיעו כדי להיטיב את הקריירה שלהם ואת מעמדם האישי.
<ענת קורן: הם עדיין לא מאורגנים כקהילה.
<ענת קורן: גרוע מזה – הם עדיין לא רואים את הצורך להיות קהילה.
<ענת קורן: זאת אומרת, אנחנו נמצאים במצב שאנחנו צריכים לשכנע אותם שזה חשוב להיות קהילה.
<ענת קורן: הקהילה בנויה ממעגלים-מעגלים, כשהמשותף זה מגורים פיזיים בסביבה, ילדים שהולכים לאותם בתי-ספר או חברים לעבודה.
<ענת קורן: הם נהנים מרמה כלכלית גבוהה יחסית.
<ענת קורן: הם מבקרים הרבה בארץ.
<ענת קורן: יש ארגונים שקיימים: יש את מגזין "עלונדון" (Alondon), שאני המו"לית שלו, שקיים עשרים שנה.
<ענת קורן: יש לו מדיה חברתית ואתר אינטרנט.
<ענת קורן: השגריר ציין אותו כדבק של הקהילה הישראלית בלונדון.
<ענת קורן: יש את מועדון העסקים הישראלי בלונדון, שמלכה היתה מהמקימים וליאורה היא המנהלת שלו.
<ענת קורן: זה ארגון שקיים כבר 17 שנה שמחזק את הקשר לקהילה ושיוצר אירועי networking ובמיוחד מחזק את הקהילה העסקית.
<ענת קורן: יש את שבט "חלוץ", את "הצופים" ואת "הבית הישראלי".
<ענת קורן: יש בית-ספר ישראלי של יום ראשון שקיים כבר הרבה שנים.
<ענת קורן: כל בנותי היו שם, ושתיים מהן עשו עלייה.
<ענת קורן: זה קשר מאד-מאד חשוב.
<ענת קורן: חשוב לחזק את בית-הספר הישראלי הזה שקיים בימי ראשון וששם מלמדים לפי תכנית החינוך הישראלית.
<ענת קורן: יש אירועי תרבות שמבוססים על הבאת אמנים מהארץ.
<ענת קורן: יש את הסלון הישראלי שזה קשר בין צעירים דוברי עברית, שזה דבר חדש.
<ענת קורן: יש פורום ישראלי כרגע שהקימה שרון בואנוס שמגשר ומחבר בין כל הפעילים הישראלים בלונדון, ולדעתי זה הגרעין ליצירת איזה שהוא ארגון כללי.
<ענת קורן: לפני שלושה שבועות במעמד היסטורי מוניתי לנציגת הקהילה הישראלית, שעדיין לא קיימת, בארגון ה-Board of Deputies שזה ארגון-העל של הקהילה היהודית, שקיים כבר 250 שנה באנגליה, כדי לייצג את הישראלים ואת האינטרסים הישראליים בלונדון, כדי שהם יכירו קודם כל בזה שיש ישראלים בלונדון.
<ענת קורן: אנחנו נמצאים במצב שבו הקהילה היהודית עדיין לא מקבלת ישראלים בלונדון.
<ענת קורן: לאחרונה, קם מרכז תרבות חדש ומפואר שנקרא JCC, שנועד לקרב גם פעילויות ישראליות של תרבות בלונדון בין הקהילה היהודית והישראלית.
<ענת קורן: אחד הדברים, שלקחתי לעצמי השנה, זה לחזק את הקהילה הישראלית כקהילה.
<ענת קורן: אחד הדברים, כדי שנוכל להתקרב לקהילה היהודית, זה קודם כל שאנחנו נהיה פרטנרים שווים.
<ענת קורן: רק אז נוכל להתקרב לקהילה.
יואל רזבוזוב: אנחנו ניתן את רשות הדיבור למשרד החוץ.
יואל רזבוזוב: עמי, בבקשה.
נסים זאב: כמה באים לבית-ספר ביום ראשון?
<ענת קורן: יש בית-ספר אחד ישראלי ביום ראשון.
נסים זאב: כמה באים?
<שרון בואנוס: למעלה מ-200 תלמידים.
<אלה סבן: דרך-אגב, יש גם יוזמות כאלה במיאמי ובעוד מקומות בעולם.
<אלה סבן: אני חייבת לציין שבאמת בכל קהילה בכל מקום בעולם, גם בצפון אמריקה, בכל מדינה יש צרכים אחרים לקהילה הישראלית: אם זה בבוסטון – זה אקדמאים, ואם זה בפילדלפיה – זה משפחות.
<אלה סבן: זאת אומרת, באמת צריך להתאים את הפעילות לקהילה ולסוג הישראלים שנמצאים באזור.
<אלה סבן: זאת אומרת, אי-אפשר לעשות משהו שמתאים לאוכלוסייה במיאמי ומתאים לאוכלוסייה בצרפת או בלונדון או באוסטרליה.
<אלה סבן: באמת צריך לבדוק וללמוד את סוגי האוכלוסיות שנמצאות בכל מקום ולהתאים את הפעילות.
<עמנואל מהל: דיברת קודם על הרמוניה בין הארגונים והמשרדים.
<עמנואל מהל: אנחנו, בהחלט, לא מתכוונים לקלקל את החגיגה.
<עמנואל מהל: משרד החוץ מברך על היוזמה הזאת.
<עמנואל מהל: למעשה, אם אני לא טועה, תחילת הפעילות היתה בשיתוף פעולה עם הקונסוליה הכללית בלוס-אנג'לס, עם הקונסול הכללי, נכון?
<עמנואל מהל: אנחנו רואים את הישראלים בחו"ל לא כנכס או כנטל אלא פשוט מאד כבשר מבשרנו.
<עמנואל מהל: מאחר והם בשר מבשרנו, אנחנו חייבים לתת להם את הטיפול המחבק ואת ההתייחסות האוהדת כמי שהם חלק מאתנו.
<עמנואל מהל: אם אנחנו נדחה או נוקיע את הישראלים שחיים בחו"ל, אנחנו לא נשפר את היחסים אתם ואנחנו לא נקרב אותם: לא לישראל ולא לעם היהודי.
<עמנואל מהל: לכן, הגישה צריכה להיות מאד ברורה וחד-משמעית, הגישה ששמענו כאן – גישה אוהדת, מחבקת ומלטפת, גישה אומרת: אנחנו עם אחד, אנחנו שייכים בעצם לאותה קבוצה, וככה אנחנו צריכים לראות את זה.
<עמנואל מהל: (מחיאות כפיים.
<עמנואל מהל: )
יואל רזבוזוב: מאה אחוז.
<עמנואל מהל: לא סיימתי.
<עמנואל מהל: זה שמוחאים לי כפיים באמצע – זו היתה הפסקה מתודית.
<קריאה: רצו לרמוז לך.
יואל רזבוזוב: אני חושב שזה היה רמז.
<עמנואל מהל: הישראלים בחו"ל הם לא נפולת ובוודאי שהם אינם נמושות.
<עמנואל מהל: להפך, אנחנו מדברים על בריחת מוחות, ומוחות זה בוודאי לא נמושות.
<עמנואל מהל: אלה האנשים הטובים ביותר שאנחנו יכולים שיהיו לנו, ואנחנו יכולים רק להצטער שחלקם נמצאים שם ולא אתנו.
<עמנואל מהל: אני גם לא רוצה לראות אותם כשגרירים של רצון טוב.
<עמנואל מהל: אני רוצה לראות אותם כמשהו שהוא הרבה מעבר לזה.
<עמנואל מהל: שוב, אנחנו מדברים על עם אחד, על ישראליוּת – אז זה לא השגרירים של הרצון טוב.
<עמנואל מהל: זו לא מטרת הפעילות שלנו.
<עמנואל מהל: מטרת הפעילות שלנו היא שאנחנו נישאר ביחד.
<עמנואל מהל: אנחנו רוצים לשמור אותם.
יואל רזבוזוב: אבל, אם אפשר להשתמש בהם כשגרירים, למה לא?
<עמנואל מהל: לא.
<עמנואל מהל: זה יבוא ממילא.
<עמנואל מהל: באותו רגע שאנחנו נתייחס לאותם ישראלים בחו"ל כחלק מאתנו, חלק אינטגרלי, כמו שאמרתי: בשר מבשרנו, הם בוודאי ובוודאי יהיו שגרירים של רצון טוב.
<עמנואל מהל: אבל, לבוא ולהגיד "אני רוצה להתייחס אליהם בצורה חיובית כדי שהם יהיו שגרירים של רצון טוב" זו גישה מוטעית.
<עמנואל מהל: הם יהיו שגרירים של רצון טוב, באותו רגע שאני אתן להם את היחס הנכון.
<עמנואל מהל: זהו.
<עמנואל מהל: תודה רבה על הפעילות שלכם.
יואל רזבוזוב: עמי, תודה.
יואל רזבוזוב: אבי אבלוב , יועץ מנכ"ל משרד ירושלים והתפוצות.
<אבי אבלוב: אני אקצר, כמו שהתבקשנו.
<אבי אבלוב: אנחנו רואים את הישראלים בחו"ל כתפוצה לכל דבר וכמו כל קהילה אחרת.
<אבי אבלוב: היה יחס של מדינת ישראל לקהילות מסורתיות בארצות-הברית ובאירופה.
<אבי אבלוב: אנחנו רואים בישראלים בחו"ל יחד עם קהילות יהודים דוברי רוסית כקהילות שנמצאות במרכז החשיבות שלנו בתכנית העבודה של המשרד.
<אבי אבלוב: אני רק אציין שיש לנו מיזם משותף יחד עם ההסתדרות הציונית העולמית בארצות-הברית, בניו-יורק ובלוס-אנג'לס, ואנחנו מפעילים שם שלושה מרכזים קהילתיים, וזה נקרא "מתחברים".
<אבי אבלוב: זו הצלחה מסחררת.
<אבי אבלוב: זו השנה השנייה כבר שהמרכזים האלה קיימים שם.
<אבי אבלוב: אם ירצה השם, בשנה הקרובה יקומו עוד שלושה.
<אבי אבלוב: אני רוצה לנצל פה את ההזדמנות שיש פה את כל הארגונים ואת כל הפעילים ולהזמין את כולכם.
<אבי אבלוב: אנחנו שותפים, ואנחנו מחפשים פרויקטים משותפים.
<אבי אבלוב: בואו.
<קריאה: להם יש כסף.
יואל רזבוזוב: אבי, תודה רבה.
יואל רזבוזוב: חברים, מכיון שאנחנו באמת הגענו לקצה מבחינת הזמנים, נצטרך לסיים.
יואל רזבוזוב: אני חושב שמאד חשוב שעשינו את הוועדה הזאת.
יואל רזבוזוב: אני בוועדה עכשיו התרשמתי ובאמת הפנמתי את מה שאתם עושים בחו"ל, ועם כל הבעיות אני חושב שזו גאווה גדולה.
יואל רזבוזוב: לפני שבועיים היו אצלי כאן רומנים, שגם הם מתכוונים לעשות לגבי רומנים שברחו והם תפוצות, ללמוד מאתנו.
יואל רזבוזוב: אני חושב שאם היו יושבים כאן היום, הם היו מבינים מה באמת אנחנו עושים וכמה גופים, כמה ארגונים וכמה הרמוניה ושיתופי פעולה וכמה מיזמים גאוניים יש בשביל לקרב את אותם הישראלים גם למסורת וגם לישראל.
יואל רזבוזוב: אני חושב שזה באמת הדבר הטוב ביותר.
יואל רזבוזוב: אני חושב, שכמו שאמרתי, שהוועדה הזאת תמיד תיתן פלטפורמה.
יואל רזבוזוב: אני מאד אוהב את מה שאתם, כולכם, עושים.
יואל רזבוזוב: יש גם את ג'וש שוורץ שיושב מאחורה ומתחבא ושיש לו גם חלק גדול במה שנעשה לפחות מבחינת הסוכנות.
יואל רזבוזוב: יש אותך, כמובן, אלן, ואת כל מי שיושב כאן.
יואל רזבוזוב: אדם ביקש שיהיה חיבוק.
יואל רזבוזוב: אתה יודע שאני ג'ודוקא לשעבר והייתי קפטן נבחרת ישראל עשר שנים, והתרגיל הכי חזק שלי זה החיבוק.
יואל רזבוזוב: החיבוק שלי ומהוועדה זה הכי חזק שיכול להיות.
<אדם מילשטיין: החיבוק הרוסי.
יואל רזבוזוב: יש כאן גם את מוניקה.
<מלכה ליאון: יש לי בקשה לנציג הצבאי פה.
<מלכה ליאון: אפשר?
<מלכה ליאון: רציתי לפנות אליך.
<מלכה ליאון: ישנה בעיה לגבי הישראלים שמגיעים כאן ומתגייסים לצבא.
<מלכה ליאון: אני יודעת על כמה מקרים.
<מלכה ליאון: יש מקרה של בת שהתגייסה והוצבה באיזה תפקיד ברמלה בבסיס אספקה או משהו כזה, ובקיצור היא סבלה שנתיים.
<מלכה ליאון: אחותה כעת עומדת להתגייס ובגלל הניסיון של אחותה.
<מלכה ליאון: .. היא ניסתה לעבור משם, וזו משפחה עם קשרים ומשפחה מאד-מאד מבוססת - - -
יואל רזבוזוב: אם זה משהו נקודתי, אפשר אחרי הדיון.
<קריאה: אחד על אחד.
<מלכה ליאון: כן.
יואל רזבוזוב: איך אני יכול להתווכח?
<מלכה ליאון: אני מדברת אתו אישית.
<קריאה: אפשר להוציא את הישראלים מישראל, ולא את הישראל מהישראלים.
<דוברת: לא.
<דוברת: אני רוצה שיידעו את הבעיה הזאת.
<דוברת: אחותה לא מתגייסת לצבא והולכת לשירות לאומי.
<דוברת: צריך שיהיה איזה שהוא בסיס שיעקבו גם אחרי החיילים אחרי שהם גם מתגייסים.
<קריאה: כבוד היושב-ראש, אם אני אוכל להגיד רק משפט אחד.
יואל רזבוזוב: נציג הצבא רצה לענות.
<סא"ל אמיר חי: אני רק רוצה להגיד שאנחנו בסך-הכל בתכניות די נותנים עדיפות בשיבוץ על פני אוכלוסייה כללית, אם נקרא לזה כך, כדי לעשות את מרב ההתאמה, מתוך הבנת הצרכים של האוכלוסייה.
<סא"ל אמיר חי: זה מקרה ספציפי לנסות לטפל אם אפשר.
<מלכה ליאון: אין ליווי.
<מלכה ליאון: צריך להיות ליווי.
<קריאה: בתור אמא לבת בצבא.
<מלכה ליאון: צריך ליווי גם אחרי.
<קריאה: כשיגיעו לגרעין "צבר", אני - - -
<קריאה: הם בגרעין "צבר", ואין ליווי.
<קריאה: אדוני היושב-ראש, אם יורשה לי, אומר מלה אחת.
<אלן הופמן: אני רק רוצה להגיד לחבר הכנסת רזבוזוב באמת תודה מאד גדולה שהחלטת שהוועדה תעסוק בנושא.
<אלן הופמן: אני בטוח שבאיזה שהוא מקום יושבים תלמיד או תלמידת דוקטורט שמתחילים לכתוב דוקטורט בנושא: בני הישראלים והישראלים החיים בחוץ-לארץ.
<אלן הופמן: אין לי ספק שהישיבה הזאת של הוועדה שלה היא אבן דרך היסטורית בכל הסיפור של מדינת ישראל והישראלים שחיים בחוץ-לארץ.
<אלן הופמן: (מחיאות כפיים.
<אלן הופמן: )
יואל רזבוזוב: חברים, הודעה אחרונה – לאיתן דרורי יש הצעה אופרטיבית שהיא באמת טובה והיא לתרגם את הפרוטוקול של הישיבה לאנגלית ולהעביר את זה לפדרציות.
יואל רזבוזוב: אני חושב שזה מאד-מאד יעזור.
יואל רזבוזוב: חברים, הישיבה הסתיימה.
יואל רזבוזוב: חברים, שלום לכולם.
יואל רזבוזוב: צהריים טובים למשתתפים בדיון ולצופים בנו בערוץ הכנסת.
יואל רזבוזוב: התכנסנו היום לדון בהתמודדות הקהילות היהודיות עם האנטישמיות והדה-לגיטימציה של ישראל בהשתתפות כמה חברי פרלמנט מצרפת וליטא, ראשי קהילות יהודיות מאירופה, צפון אמריקה ואוסטרליה.
יואל רזבוזוב: אם שכחתי מישהו, יש פה הרבה נציגים והרבה אנשים מכובדים שהגיעו לכאן, באמת אני מודה לכם, חלק הגיעו מרחוק ומאוד מאוד חשוב שאתם כאן, לתת לנו את ההרגשה שלכם.
יואל רזבוזוב: בתוך מספר דקות אנחנו נקיים מכאן שיחה עם נציג קק"ל באוסטרליה, מר שלמה בן חיים, שנפגע באירוע אנטישמי בסידני, כמו שכולנו זוכרים, לפני שבועיים וחצי.
יואל רזבוזוב: המקרה הזה הדליק נורה אדומה אצל כל מי שעוד היה אדיש לפני האירוע הזה לאירועי האנטישמיות.
יואל רזבוזוב: אנחנו שומעים, אני כמעט כל יום פותח עיתון ולצערי בתקופה האחרונה אני מוצא באיזה שהוא עמוד איזה שהוא מקרה אנטישמי שקרה, אם זה היה לפני כמה ימים, עם ראשי חזירים באוקראינה, שזרקו על בית כנסת, אם זה מה שקרה בבלגיה היום.
יואל רזבוזוב: כל יום אני פותח והמגמה היא לא טובה.
יואל רזבוזוב: אם אנחנו חשבנו והיינו אדישים ואמרנו שהתופעה לא קיימת ואנחנו ממציאים את זה, אז כנראה שאנחנו לא ממציאים, יותר מדי מקרים, יותר ויותר, והחשש שלי, חשש מאוד מאוד גדול, לפתוח יום אחד כותרת של עיתון ולראות שקרה ליל הבדולח.
יואל רזבוזוב: זה מה שהיה, לפני כמה ימים ציינו 75 שנה לליל הבדולח, המקרה הנוראי והזוועתי וזה הפחד.
יואל רזבוזוב: עם כל הכותרות האלה זה יכול לקרות ואנחנו כמדינה, אסור לנו לתת לדבר כזה לקרות, בשום פנים ואופן.
יואל רזבוזוב: אנחנו נדבר בהמשך על ההמלצות, מה אנחנו חושבים לעשות.
יואל רזבוזוב: אנחנו רוצים לשמוע מכם מה אתם אומרים, מה התחושות שלכם.
יואל רזבוזוב: במסגרת הדיון אנחנו גם נקיים דיון בהצעה לסדר של חבר הכנסת אורי מקלב בנושא התגברות האנטישמיות בסידני.
יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי, בסיום הדיון אנחנו נגבש את מסקנות הוועדה, שיונחו על שולחן הכנסת לאחר אישורן באחת הישיבות הקרובות.
יואל רזבוזוב: את הישיבה הזו יזם הקונגרס היהודי הישראלי שהביא לכאן כ-40 מראשי ונציגי הקהילות היהודיות באירופה ואני מודה להם על כך.
יואל רזבוזוב: בנוסף אנחנו מארחים היום את ראשי ונציגי קהילות יהודיות מארצות הברית וקנדה, הגיעו מרחוק, והיינו רוצים, כמו שאמרתי, לשמוע את ההתמודדות שלכם ושל הקהילות עם האנטישמיות והדה לגיטימציה.
יואל רזבוזוב: אני רוצה לתת רשות דיבור בהתחלה לנשיא הקונגרס היהודי הישראלי, ולדימיר סלוצקר.
יואל רזבוזוב: בבקשה ולדימיר.
<ולדימיר סלוצקר: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) תודה לך אדוני יושב הראש.
<ולדימיר סלוצקר: ברצוני להודות לכל מי שמצא את הזמן והאפשרות להגיע לכאן, קודם כל, לנציגי ומנהיגי הקהילות היהודיות באירופה וצפון אמריקה.
<ולדימיר סלוצקר: יש כאן 21 מנהיגים מאירופה שהסכימו להגיע ולהשתתף בדיונים שלנו כאן.
<ולדימיר סלוצקר: אני גם רוצה להודות לחברי הכנסת המשתתפים באירוע זה.
<ולדימיר סלוצקר: אנו נדון היום בנושא שלא הייתי מהסס לקרוא לו "קיומי".
<ולדימיר סלוצקר: תמיד, סף האנטישמיות עלה דווקא כאשר היהודים הראו סימני חולשה.
<ולדימיר סלוצקר: במילים אחרות, זוהי האינדיקציה למצב הקיים של החברה היהודית.
<ולדימיר סלוצקר: כאשר אנו נחלשים, כאשר היושרה שלנו נחלשת, סף האנטישמיות עולה.
<ולדימיר סלוצקר: האם זה אומר שאנו עושים אי אלו טעויות?
<ולדימיר סלוצקר: יתכן ואנו מעכבים את התגובות והשינויים בגישה שלנו.
<ולדימיר סלוצקר: שורש האנטישמיות העכשווית, שונה ממה שהיה קיים בשנים קודמות.
<ולדימיר סלוצקר: כיום זה מקושר עם העמדה האנטי ישראלית והניסיון לדה לגיטימציה של ישראל כמדינה, כישות ריבונית.
<ולדימיר סלוצקר: במהלך השיחות עם אורחינו, מנהיגי הקהילות היהודיות באירופה, הבעתי את מחשבותיי לגבי המצב.
<ולדימיר סלוצקר: הבעיה, האיום העיקרי, כפי שניתן לראות עכשיו, טמון בגישה החדשה של אויבי מדינת ישראל ואויבי היהדות בעולם, למעשה במדיניות המידע שלהם.
<ולדימיר סלוצקר: שורשי האנטישמיות העכשווית המתגברת, היא תעמולה האנטי-ישראלית שנקבעה במוחם של האנשים ברחבי העולם, במיוחד באירופה, שפעולות ישראל הן נגד האנושות, היא ישות קשה המדכא את זכויותיהם של האנשים הלא יהודיים החיים בתוך שטחה ובסביבותיה.
<ולדימיר סלוצקר: התעמולה הזאת, יוצרת איזושהי הצדקה, או אמורה להצדיק את הנוסחה האנטי ישראלית, שלפיה יש לפעול נגד ישראל ולהפעיל כל צעד אפשרי נגדה, על מנת לשנות את המצב.
<ולדימיר סלוצקר: אותה גישה, אותה תעמולה, מופעלת גם כנגד היהדות עצמה.
<ולדימיר סלוצקר: כמו מדינת ישראל, כך גם לגבי היהודים בכלל והקהילות היהודיות בפרט, יש להפעיל גם נגדם את אותם צעדים, בגלל שישראל פועלת נגד האוכלוסיה הלא יהודית בתוך שטחה ובסביבותיה.
<ולדימיר סלוצקר: זהו בסיס מאוד מסוכן, תזה מאוד מסוכנת, שלאט לאט אבל באופן בטוח, מושתלת בתוכם של אוכלוסיות מעבר לים וכפי שאמרתי, בעיקר באירופה.
<ולדימיר סלוצקר: מה זה אומר, מבחינת אופן הפעולה שלנו?
<ולדימיר סלוצקר: קודם כל, זה אומר לנו, או מדרבן אותנו, לשנות את המתודולוגיה שלנו והגישה שלנו, למאבק נגד האנטישמיות.
<ולדימיר סלוצקר: כבר ציינתי קודם שאני לא כל כך אוהב את המונח "מלחמה באנטישמיות", היות וזה כמו למצוא איזשהו כוח בלתי שביר שתמיד נמצא ותמיד מאיים על קיומנו.
<ולדימיר סלוצקר: אל לנו להילחם באנטישמיות, אלא, להילחם בגורמים לאנטישמיות הזאת, בשורשים שלה.
<ולדימיר סלוצקר: עלינו לשנות את האסטרטגיה והטקטיקה שלנו.
<ולדימיר סלוצקר: קודם כל, כמובן, ההצלחה והניצחון שלנו קיים ביושרה שלנו, באחדות שלנו ובקיום שלנו כאומה אחת, כעם אחד, עם ישראל החי בתוך גבולותיה ומחוצה להם.
<ולדימיר סלוצקר: במידה ונתחיל להפיץ הלאה את הדעה והגישה הזאת, אני מאמין שזו תחילתו של שינוי המצב לטובה.
<ולדימיר סלוצקר: כיום המצב יכול להיות בלתי אפשרי, או שהוא כבר בלתי אפשרי, להצליח במלחמה כנגד אותן מתקפות אנטישמיות, באזורים מסויימים במדינות השונות, עלינו לאחד כוחות ולפעול מכל מדינה שבה אנו חיים.
<ולדימיר סלוצקר: עקב מגבלת הזמן ומספר רב של דוברים הממתינים לתורם על מנת להביע את דעתם, ברצוני רק לומר שאנו עומדים בפני אחד מרגעיה הקשים ביותר של היהדות, זהו מצב מאוד מסוכן הדורש מאיתנו לחשוב בכובד ראש ולקבל החלטות בנושא.
<ולדימיר סלוצקר: תודה רבה לכם.
יואל רזבוזוב: תודה לוולדימיר סלוצקר, נשיא הקונגרס היהודי הישראלי.
יואל רזבוזוב: אני מסכים איתך שאנחנו צריכים להיות מאוחדים וכל אירוע שקורה אנחנו צריכים לפעול יחד כנגד האירוע הזה.
יואל רזבוזוב: לדוגמה לפני כמה ימים, כשנזרקו ראשי חזירים על בית כנסת באוקראינה, מיד הרמתי טלפון לשגריר אוקראינה לפעול מיידית מול אותן קבוצות קיצון והוא התקשר מיד והעניין הועבר למשטרה ואנחנו מחכים לטיפול.
יואל רזבוזוב: בינתיים אנחנו מדברים על מקרים על אש קטנה, מקרה פה, מקרה שם ואנחנו מפחדים שזו תהיה להבה גדולה, אז אם אנחנו היום עדיין מסוגלים להילחם ולכבות את השריפות הקטנות האלה, אנחנו צריכים לפעול יחד, אם מפה, מישראל, אם כמדינה ואם כארגונים.
יואל רזבוזוב: וגם הארגונים והקהילות היהודיות מחו"ל חייבות לדווח לנו מיד על כל מקרה כזה, שאנחנו באמת מכאן, מהמדינה, נוכל לפעול מיידית ובאופן הכי חזק ממה שיכול לפחות לבוא מאיתנו, הכי אגרסיבי.
יואל רזבוזוב: אסור לתת לאש הקטנה הזאת להפוך למשהו גדול יותר.
יואל רזבוזוב: עכשיו אנחנו נעבור לשיחה עם שליח קק"ל באוסטרליה.
<שלמה בן חיים: שלום.
יואל רזבוזוב: שלום, שלמה, ערב טוב.
יואל רזבוזוב: אנחנו כאן מדברים איתך מוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, מדבר איתך יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת יואל רזבוזוב.
יואל רזבוזוב: אנחנו מקיימים כאן דיון בנושא אנטישמיות ובאמת המקרה שלך, המקרה האחרון, הציף כאן גל גדול בישראל.
יואל רזבוזוב: אנחנו שמענו על הרבה מקרים, אבל המקרה האחרון באמת זעזע את כולם.
יואל רזבוזוב: אנחנו שומעים על הרבה, אבל בעקבות מה שקרה אצלכם, וזו באמת מדינה ידידותית - - - אנחנו עכשיו גם רואים אותך ואני רואה ששבועיים אחרי ואתה נראה הרבה יותר טוב.
<שלמה בן חיים: כן, משתפרים.
יואל רזבוזוב: אמרתי כבר, ציטטו אותי בעיתון, שחבל שאני לא הייתי שם, כי הרקע שלי הוא ספורטיבי בג'ודו.
יואל רזבוזוב: מאוד מאוד מאוד רציתי לעזור לך.
<קריאה: גם שלמה הוא לא קוטל קנים.
יואל רזבוזוב: אבל אנחנו רואים שאתה נראה יותר טוב ואני זוכר שסיפרת שלקח הרבה זמן לאנשים לגשת אליכם ולעזור לכם כדי לעצור את הפגיעה, אם זה בגלל שאתם יהודים, או שאנשים - - - איך האנשים התייחסו לזה?
<שלמה בן חיים: אני חושב שזה שתי הסיבות, זה פחד של האוסטרלים, שרגילים, בעיקר באזור שאני גר, יש שם לפעמים קטטות, כי אנחנו ליד אזור של פאבים, אנשים משתכרים, אז אולי הרתיעה הראשונה הייתה ככה, אבל ברור לחלוטין שלאחר דקה או שתיים, כאשר הבינו שמדובר בבן אדם מבוגר, בן 62 ואשתו בת 62 ועוד ארבעה חובשי כיפה ועוד אישה עם כיסוי ראש, זה היה ברור לחלוטין שאנחנו יהודים, הרבה יהודים גרים שם באזור, ולמרות הכול לקח הרבה זמן עד שהגיעו לעזרתנו, עד שהמשטרה הגיעה והאמבולנסים הגיעו זה היה - - -
יואל רזבוזוב: וכשאתה חוזר לאותו מקום ברחוב, אתה חושש לחזור לשם, לעבור שם?
יואל רזבוזוב: יש לך איזה שהוא פחד?
יואל רזבוזוב: אתה כועס על מישהו?
<שלמה בן חיים: היום כן, יש עדיין פחד, לצערי.
<שלמה בן חיים: אני גר פה באזור, ממש בפינת הרחוב שלי, שם זה קרה.
<שלמה בן חיים: וכן, היום יש בי פחד, אני לא מתבייש להגיד את זה, זו טראומה לא קטנה.
יואל רזבוזוב: ומה התפתח בחקירה, מה עם החשודים?
יואל רזבוזוב: הם במעצר?
<שלמה בן חיים: לא, מדובר בחבורה של שמונה או עשרה בחורים שהכו אותנו, המשטרה הצליחה לעצור שלושה עוד באותו ערב, שני קטינים ובגיר.
<שלמה בן חיים: הבגיר שוחרר בערבות והשניים הקטינים עוד נערים, מה שנקרא - - - עדיין בחוץ, מה שאומר שהם עדיין שם, עדיין בחוץ, ואני מקווה שזה ייגמר ויתפסו את כולם.
יואל רזבוזוב: יש לך כעס על מישהו?
<שלמה בן חיים: כעס?
<שלמה בן חיים: אני לא יודע אם להגדיר את זה כעס, יש תסכול ויש אכזבה, אולי יותר נכון.
<שלמה בן חיים: ממה שתמיד נאמר לנו על אוסטרליה, שהיא ארץ, לא יודע אם זבת חלב, אבל היא ארץ שבה כביכול כולם אוהבים את כולם וכולם מקבלים את כולם ואין גזענות ובוודאי שאין אנטישמיות, ואם יש, אז היא מאוד מאוד נמוכה, ואתה לאט לאט מגלה.
<שלמה בן חיים: אחרי שקרה לנו מה שקרה, הרבה אנשים התקשרו ודיברו איתנו, גם מהקהילה היהודית במלבורן, והם ציינו שהם מכירים הרבה מקרים, אולי לא כמו שלנו, ברמת האלימות שזה קרה, אבל גם של מכות וגם של קללות וגם של זריקות חפצים, ועוד כהנה וכהנה, ואתה פתאום מתחיל לשאול את עצמך איפה הגן עדן שעליו דיברו תמיד.
<שלמה בן חיים: זה אולי תסכול, לא הייתי אומר כעס.
יואל רזבוזוב: האם יש משהו שאנחנו כמדינה יכולים לעשות, לדעתך?
<שלמה בן חיים: אני אתחיל במשהו.
<שלמה בן חיים: השליחות באוסטרליה, מה שקק"ל עושה ובכלל מה החשיבות של הארץ, ואחרי מה שקרה לנו זה כל כך ברור לנו, ואני חושב שאין אחד במליאה אצלכם שלא יסכים לכך, לולא מדינת ישראל אנחנו לא היינו יכולים ללכת בגאווה ברחוב, בכל מקום בעולם.
<שלמה בן חיים: בלי מדינת ישראל מנהיגי הקהילה היהודית לא היו יכולים לתבוע את העלבון ודרישה לביטחון לכל יהודי באשר הוא.
<שלמה בן חיים: בזכות שיש לנו מדינה כזאת, עם שלטון ועם צבא ועם כל המשתמע מכך, והקשר היהודי, הישראלי, בין התפוצות לבין הארץ, לבין הכנסת וכולם, זה נותן את הגיבוי, את הגב החזק הזה לכל יהודי, גם למנהיגי הקהילות, ללכת זקוף, ללכת זקופים ברחוב, בלי שום בושה.
<שלמה בן חיים: דבר שלא היינו יכולים לעשות לפני 70 שנה.
<שלמה בן חיים: אם היינו חוטפים מכות לפני 70 שנה כולנו יודעים שזה לא היה מעניין את אף אחד, וזה דבר שאנחנו מנסים עכשיו לחזק אותו עוד יותר, וכמובן פועל יוצא זה התמיכה במדינת היהודים.
יואל רזבוזוב: שלמה, לסיום, יש לך תובנות לגבי המקרה?
<שלמה בן חיים: יש הרבה תובנות.
<שלמה בן חיים: קודם כל התובנה הראשונה שהתעוררה פה בקהילה היהודית, מין התעוררות כזאת, קימה מאיזה שינה של החוויה האוסטרלית שהכול בסדר והכול רגוע, והם עכשיו מתחילים לעכל שגם כאן זה מתחיל לחדור ויש המון מה לעשות.
<שלמה בן חיים: אנחנו לא רוצים להיות פה כמו במדינות אחרות שלצערנו כדור האנטישמיות מתגלגל והולך, ואנחנו צריכים גם לחנך את היהודים, ובעיקר את הלא יהודים, להפסיק עם הנושא הזה של האנטישמיות חד וחלק, להפסיק עם הנושא של גזענות, לחנך כמה שיותר מצד אחד, ומצד שני שהממשלה פה וכוחות הביטחון, או המשטרה ובתי המשפט, יביאו את אותם אלה שעשו את מה שעשו לדין ולענישה חמורה, גם כדי להראות לכולם שאי אפשר להכות יהודים, אי אפשר לפגוע ביהודים.
<שלמה בן חיים: אני גם קורא לקהילה היהודית כאן ולכל מי שקרה לו כזה מקרה, לא לפחד, לגשת להתלונן, כי למעשה בסופו של דבר ככל שיידעו יותר על מקרים כאלה, אני מאמין שזה ייפסק בסופו של דבר.
יואל רזבוזוב: שלמה, תודה רבה לך.
יואל רזבוזוב: תרגיש טוב.
יואל רזבוזוב: אנחנו כאן כולנו מחזקים אותך.
יואל רזבוזוב: מסור ד"ש לכולם ואנחנו באמת מצפים לשמוע שיענישו את אותם הבריונים, ושהשלטונות באוסטרליה ילמדו לקח מהמקרה הזה וזה לעולם לא יקרה.
יואל רזבוזוב: בכל מקרה אנחנו איתך ותרגיש טוב, תודה לך על השיחה.
<שלמה בן חיים: תודה, אני מודה לכם שנתתם לי אפשרות לדבר.
יואל רזבוזוב: חברים, אחרי השיחה הזאת ששמעתי פשוט מתהפכת לי הבטן, שבחור יהודי אומר שהוא מפחד לעבור ליד המקום, שיש לו פחד.
יואל רזבוזוב: זה לא מה שהיינו רוצים לשמוע במדינה שהיא מדינה ידידותית כלפינו ושאנחנו ביחסים מעולים והשליח שלנו שם אומר שהוא מפחד לעבור מקום.
יואל רזבוזוב: באמת זה משהו שאני חושב שהגענו לאיזה שהוא קו אדום ונחצה כאן איזה שהוא גבול.
יואל רזבוזוב: אני בטוח שזה קורה בעוד מקומות, כבר שמענו ושמעתי את הרב באוקראינה שאומר שהוא פשוט מפחד.
יואל רזבוזוב: בשביל זה אנחנו כאן, על מנת לפעול בנושא ולא לאפשר זאת.
יואל רזבוזוב: עכשיו אני רוצה בבקשה לתת רשות דיבור למאיר חביב, חבר האספה הלאומית בצרפת.
<מאיר חביב: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, מכובדיי, אדוני היושב ראש.
<מאיר חביב: אני אנסה לדבר בעברית.
<מאיר חביב: אני מציג את עצמי בקצרה.