GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עודד פורר: זו הסיבה שבאתי לפה כדי להיות לפחות בחלק הראשון, כדי להבהיר את החשיבות שמשרד העלייה והקליטה רואה, גם בבדיקה שמבוצעת מעת לעת למה שאנחנו עושים וגם ברצון שלנו להפוך את ילדי העולים להיות עם נתונים זהים לסטטיסטיקה של ילדי ישראל, שאני אשמח גם לראות אותה משתפרת בהיבטים האלה.
יואל רזבוזוב: תודה, מנכ"ל משרד הקליטה, עודד.
יואל רזבוזוב: קודם כל אני אוהב את הגישה, שאתה לא רק מתפאר בהישגים, ויש הישגים, וזה באמת נחמד לראות, אבל אתה גם מודע לבעיות ואתה רואה שהבעיות קיימות ושצריך לטפל בהן.
יואל רזבוזוב: אתם לא מתנערים אלא רואים את הכיוון אז באמת אנחנו גם רוצים להודות לכם על זה.
יואל רזבוזוב: אנחנו נראה בהמשך את הנתונים, יהיו לנו שאלות, אני בטוח לא מעט, ואז נדע איך אנחנו ממשיכים הלאה.
יואל רזבוזוב: ד"ר יצחק קדמן, בבקשה, מנכ"ל המועצה לשלום הילד.
<יצחק קדמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
<יצחק קדמן: אני מודה גם למנכ"ל על הפתיחה שלו.
<יצחק קדמן: אני רוצה לומר רק כמה דברים קצרים מאוד וניתן לאלה שערכו את השנתון להציג את הנתונים, זה הדבר הכי חשוב.
<יצחק קדמן: קודם כל אני רוצה לשבח את משרד הקליטה, אני חושב שהמשרד מפגין אומץ בזה שהוא בצורה מכוונת יחד אתנו אוסף את הנתונים וחושף אותם.
<יצחק קדמן: יש פסוק בקהלת שאומר: "יוסיף דעת יוסיף מכאוב" ולכן יש אנשים שלא רוצים לדעת, אם לא יודעים לא כואב.
<יצחק קדמן: זאת גישה לא נכונה, הגישה הנכונה היא הגישה שמשרד הקליטה הולך בה, הוא אומר: בואו נלמד את הנתונים, בואו נחשוף אותם, בואו נלמד גם את הדברים הכואבים, ויש דברים כואבים, ככלי עבודה.
<יצחק קדמן: יותר מדי אנחנו נתקלים כשאנחנו רואים דרך טיפול בילדים, לאו דווקא עולים, שעובדים לפי מיתוסים, שעובדים לפי בערך, שעובדים לפי הנחות שאף אחד לא בדק אותן ומעט מדי עובדים לפי נתונים שיכולים להדריך אותנו.
<יצחק קדמן: אגב, הנתונים לא חד שנתיים, והמנכ"ל צודק, אנחנו מפרסמים את זה בפעם השישית, אחת לשנתיים מוציאים את השנתון הזה, מפני שזה עוזר לנו לראות דברים גם על רצף של זמן והדברים הם חשובים מאוד.
<יצחק קדמן: אני רוצה לומר עוד מילה לגבי ילדי עולים וילדים עולים.
<יצחק קדמן: שלא יהיה ספק, ילדים עולים הם נכס למדינת ישראל, אבל צריך גם לזכור שהם לא צמח בר.
<יצחק קדמן: הם לא יכולים לצמוח לבד, בלי שאנחנו נטפח את הנכס הזה.
<יצחק קדמן: ופה יש תפקיד לא רק למשרד הקליטה, משרד הקליטה אמנם מנווט את האור ואת הזרקור על ילדי עולים, אבל איך אמרה הילרי קלינטון?
<יצחק קדמן: It takes a whole village to raise a child" ".
<יצחק קדמן: אתה לא יכול רק משפחה אחת שתגדל את הילד, אתה צריך כפר שלם.
<יצחק קדמן: אני אומר את זה מפני שחלק מהדברים נתונים למשרדי ממשלה אחרים.
<יצחק קדמן: אם משרד החינוך לא יעשה את כל המאמץ לקדם את ילדי העולים ולתת להם העדפה מתקנת כי קשה לילדים עולים, הם מתחילים בנקודת התחלה לא פשוטה.
<יצחק קדמן: אני אף פעם לא הייתי ילד עולה אבל כשגרתי במשך תקופה מסוימת בארצות הברית זה היה פשוט דבר נפלא בעיני לראות ולהבין את הקושי של ילדי עולים.
<יצחק קדמן: אתה הולך לכספומט, מה שעשית כל החיים שלך באופן אוטומטי פתאום לוקח לך זמן כי השפה זרה, כי זה מתנהל אחרת וכדו'.
<יצחק קדמן: ולכן הילדים העולים מתחילים מנקודה יותר נמוכה.
<יצחק קדמן: אם אתה רוצה, אדוני בא מתחום הספורט, אתה לא יכול לתת למישהו להתחיל מרוץ ל-100 מטר, ל-400 מטר או למרתון כשהוא מתחיל אחרי כולם, אתה צריך להביא אותו לנקודת זינוק שממנה הוא יכול להתקדם קדימה.
יואל רזבוזוב: נקודה שווה.
<יצחק קדמן: כפי שאמרתי, זה משרד החינוך, זה משרד הרווחה, זה משרד הבריאות, זה משרדים רבים אחרים שצריכים לקחת חלק בעניין הזה ולצערי לא תמיד נעשה המאמץ הזה במשרדים האחרים שאני מדבר עליהם.
<יצחק קדמן: כי אם נאמר פה, ואנחנו חשופים לעניין הזה שוב ושוב, שיש הפניית יתר לחינוך המיוחד של ילדי עולים, מישהו צריך לבדוק את זה.
<יצחק קדמן: זה לא כי הם יותר מטומטמים, זה לא כי הם יותר פגועים, אבל הרבה פעמים במצב שבו יש 40 ילדים בכיתה ולמורה אין זמן להתייחס לכל אחד בנפרד ובאופן פרטני, כשרואים ילד שלא משתתף קבוע בשיעור כי קשה לו להתבטא אז אומרים: טוב, הילד בהקבצה נמוכה, כמו שאתה סיפרת.
<יצחק קדמן: ומכאן הרבה פעמים פתוחה הדרך לכוון אותו למקום שהוא לא צריך להיות בו.
<יצחק קדמן: כך גם במשרדים אחרים.
<יצחק קדמן: אחד הדברים שאנחנו לא התמודדנו אתם מספיק זה היעדר אנשי מקצוע.
<יצחק קדמן: אני מדבר על עבודה סוציאלית ועל מקצועות טיפוליים אחרים, פסיכולוגיים ועוד, שהם דוברי השפות השונות שמהן העולים באים.
<יצחק קדמן: הרבה פעמים יש נתק שמקורו גם בשפה, גם בתרבות, שמביא לדברים שהם לא חיוביים ביחס שהמדינה נותנת כשירות ושהוא לא ניתן בשפה ובהבנת התרבות השונה מצד איש המקצוע.
<יצחק קדמן: זה דבר שאני מפנה אותו כלפי אנשי המקצוע, כלפי הוותיקים, כלפי אלה שמופקדים על הטיפול בנושא.
<יצחק קדמן: אני אסיים ואומר, בלי להיכנס לפרטים של הנתונים, ואני שוב מסכים עם מה שהמנכ"ל אמר ומה שאתה אמרת, השנתון הזה, כמו השנתון הכללי שאנחנו מוציאים על כלל הילדים בישראל, נותן תמונת מצב.
<יצחק קדמן: תמונת מצב, מטבע הדברים, יש בה גם אורות וגם צללים.
<יצחק קדמן: אנחנו צריכים להסתכל גם על זה וגם על זה.
<יצחק קדמן: להסתכל על האורות וללמוד מהצלחות, להגיד: פה הצלחנו, סימן שאפשר להצליח, להסתכל אבל גם על הצללים.
<יצחק קדמן: יש לא מעט דברים בנתון הזה שהם דברים מדאיגים שמצריכים שיפור.
<יצחק קדמן: זה לא בשמים, זה בידנו.
<יצחק קדמן: אנחנו יכולים לעשות את הכול כדי שתמונת המצב הזאת תהיה טובה יותר בעוד שנה ובעוד שנתיים.
יואל רזבוזוב: אנחנו מסכימים לכל הדברים שאמרת ואני חושב שאני כבר פועל בנושא של האנשים שנותנים תמיכה, שהיא תהיה בשפה הנכונה וכמובן שיבינו את התרבות.
יואל רזבוזוב: אני כבר אוסף נתונים ואנחנו מתכוונים לקיים דיון על זה.
יואל רזבוזוב: גם אחרי שאנחנו נשמע את נציגי משרד החינוך, באמת זה עובד במשרד החינוך, אם אנחנו רואים שהנתונים לא יספקו אז אנחנו נצטרך גם לקיים דיון נוסף אך ורק בנושא הזה.
יואל רזבוזוב: חשוב מאוד כי באמת ילדים הולכים לאיבוד ואנחנו לא רוצים לאבד אותם.
עודד פורר: אני רק רוצה להגיד עוד דבר אחד שגם אותו חשוב לזכור כי אנחנו נעסוק פה בדיון הזה במגמות ובנתונים.
עודד פורר: כל הזמן אנחנו בודקים את הבעיות, בסוף, ופתח בזה יצחק ואמר, וזה נכון, הילדים העולים האלה הם נכס אסטרטגי של מדינת ישראל.
עודד פורר: הם מגיעים, הם מצליחים להתגבר על הקשיים, ואנחנו מדברים באחוזים ניכרים, רובם המוחלט אפשר לומר מצליח להתגבר על הקשיים, נקלט היטב, והופך להיות מוביל בחברה הישראלית, שכפי שציינתי היא חברה של עולים ושקולטת עלייה, ובסופו של דבר מתוך הקשיים האלה הילדים האלה מצליחים ליצור לעצמם אישיות פעמים חזקה יותר מילדים שאולי היה להם יותר קל בדרך.
עודד פורר: הקושי הוא לכולם, הוא גם לילדים שאנחנו רואים בסטטיסטיקה וגם לאלה שלא רואים בסטטיסטיקה, שאנחנו לא רואים בסטטיסטיקה אבל הם מתמודדים בבית הספר עם אותן בעיות של שפה, של הבנה, ומוצאים אות עצמם עובדים יותר קשה כדי להצליח יותר.
עודד פורר: בסוף הדרך, בבגרותם, זה משרת אותם.
עודד פורר: לכן אני אומר, צריך להסתכל על הנתונים האלה מצד אחד נכוחה כמו שאמרנו וללמוד מהם איך אנחנו יכולים לעזור יותר, מצד שני תמיד לזכור ולא לתייג את הילדים העולים כאיזושהי בעיה, להפך, הם לא בעיה, הם נכס, הם יתרון וככאלה צריך להסתכל על כולם.
יואל רזבוזוב: נכון מאוד.
יואל רזבוזוב: בתחילת המושב קיבלנו נתונים ממשרד הקליטה מה באמת העלייה תרמה.
יואל רזבוזוב: חשוב להבין, גם אותם ילדי העולים, אני מסכים כאן עם מנכ"ל המשרד, אלה שעוברים את כל הקשיים, אבל בסוף הבודדים, אלה שמצליחים, הם באמת הופכים להיות מוצלחים ביותר.
יואל רזבוזוב: יש גם הרבה שנופלים בדרך, אבל אלה שבאמת הצליחו – אם אנחנו ניתן את הדחיפה הקטנה הזאת לאותם אלה שחסר להם קצת בשביל להגיע אז הם באמת יהיו מהאזרחים הטובים ביותר והתורמים ביותר בגלל מה שהם עברו.
יואל רזבוזוב: עכשיו אנחנו נשמע את הדוח ואחרי זה כבר נשאל שאלות.
<שרה כהן: צהרים טובים לכולם.
<שרה כהן: חניתה ואני נציג את השנתון במשותף, לי ולחניתה יש היסטוריה שהיא היסטוריה ארוכה, גם בעבודה על השנתון עצמו וגם בלימודים לתואר שני בעבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית אז אנחנו גם חברות ללימודים וגם חברות לעבודה.
<שרה כהן: מה שאנחנו בעצם נציג זה את המגמות העיקריות שעולות, או את הנתונים המרכזיים שעולים מתוך השנתון.
<שרה כהן: השנתון עצמו, כשם שצוין, הופק לראשונה בשנת 2004 מתוך תהליך משותף שאנחנו עשינו עם המועצה לשלום הילד ומתוך הבנה באותה עת שאין איזשהו מסד נתונים או איזשהו baseline שיכול בעצם להיות כלי שהוא כלי לתכנון מדיניות מצד אחד וגם כלי שמאפשר תהליכי עבודה ברמת השטח שהוא משותף לכולם.
<שרה כהן: נתונים שונים שהיו קיימים ולא יצרו איזושהי ראיה שהיא ראיה מסנכרנת כוללת גרמה לנו לצאת לדרך ולהתחיל ולשאוב את המידע ואת הנתונים.
<שרה כהן: השנתונים פורסמו אחד אחר השני: 2004, 2700, 2009, 2011 ועכשיו השנתון של 2013.
<שרה כהן: השנתון כולל מספר פרקים שאנחנו נציג בטעימה חלק מתוך הנתונים שכלולים בו, דרך הנושא של מאפיינים דמוגרפיים של אוכלוסיית הילדים העולים, המצב של המשפחות, משקי הבית ותנאי הגדילה של ילדים עולים, זרקור מיוחד על הנושא של ילדים עולים במערכת החינוך שיוצג על ידי חניתה, נתונים סביב הנושא של ילדים עולים בנושאי בריאות, כלכלה, מצוקה, ואנחנו ניתן בסוף המצגת איזושהי התייחסות לנושא של ילדים עולים עוברי חוק ומצבם היום.
<שרה כהן: השנתון הוא שנתון שמבחינתנו, כמו שציינתי, משרת גם את המשרדים ברמה של מטות וקובעי מדיניות לתכנון תהליכים, תהליכי מדיניות, תוך התבוננות כל העת על המגמות וההשתנות בצרכים כי האוכלוסייה של העולים היא לא אוכלוסייה שהיא מקשה אחת ואנחנו יכולים לראות לאורך השנים את השונות באוכלוסיות השונות.
<שרה כהן: אנחנו גם יותר ויותר נתנו את הדעת לצורך באיסוף וכריית מידע לנושא של ילדים שנולדו בארץ, שזה מידע שהוא לא תמיד נגיש אבל הוא מאוד משמעותי בניתוח של קליטת האוכלוסייה העולה במדינת ישראל.
<שרה כהן: הנתונים כוללים גם רזולוציה יישובית.
<שרה כהן: דהיינו, יישוב שרוצה לדעת מה תמונת המצב של הילדים העולים שחיים בגבולות היישוב פשוט יכול לעבור לאורך כל השנתון ולהוציא את כל הנתונים שמתייחסים לכל תחומי החיים של הילדים העולים ובעצם לקבל תמונה שהיא יישובית, שהיא תמונה מאוד משמעותית בתהליכי קבלת החלטות.
<שרה כהן: אני רוצה להגיד שברמה של הפרקטיקה היישומית, במסגרת התוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון, נעשה מיפוי שהוא מיפוי של הילדים עצמם באמצעות כל נותני השירותים.
<שרה כהן: בהחלט הנתונים שכלולים בתוך השנתון הם נתונים שאמורים גם להאיר את העין כדי באמת לראות אם איסוף המידע, הזיהוי והמיפוי של הילדים הוא אכן הגיוני, ואם הוא למשל עומד באיזשהו סוג של התאמה גם להיקף הילדים העולים בתוך היישוב עצמו, כך שזה כלי שהוא גם יכול לשמש איזשהו סוג של כלי מתריע במידה ובאמת הנתונים שנאספים לא תמיד משקפים את תמונת המצב ביישוב.
<שרה כהן: מי הם הילדים העולים?
<שרה כהן: כשם שציינתי, השנתון כולל כמה שאפשר מידע לגבי ילדים שהם עולים שהם ילידי חו"ל, דהיינו, הוריהם עלו והם עלו יחד בדרך כלל עם הוריהם אבל הם עצמם ילידי חו"ל, וככל שניתן היה לאסוף מידע על ילדי עולים, שמדובר כאן על ילדים שנולדו בארץ להורים שעלו לארץ מ-1990 ואילך או ילידי חו"ל, שזו קבוצת ילדי עולים שכוללת בתוכה תמיד את קבוצת הילדים העולים.
<שרה כהן: אנחנו בסך הכול מתייחסים לכל האוכלוסייה כאוכלוסייה כוללת, אתם תכף תראו את זה.
<שרה כהן: פה אנחנו מתייחסים, לאורך שנים אתם תראו, משנת 1990 שזה גל העלייה הגדול מברית המועצות לשעבר, מה היה אחוז ילדי העולים מכלל ילדי ישראל.
<שרה כהן: שימו לב שבשנת 95' הם כבר מנו 155,800, שזה 8%.
<שרה כהן: בסוף שנת 2011 אנחנו מדברים על 236,335, זו העמודה בגוון הוורוד, שכוללת בתוכה גם את האוכלוסייה של הילדים שנולדו בארץ והאוכלוסייה של הילדים שנולדו בחו"ל.
<שרה כהן: שימו לב, 72,000 מתוכם הם ילדים עולים, ילידי חו"ל, והם 2.8% מכלל הילדים בישראל.
<שרה כהן: בסך הכול, האוכלוסייה של הילדים שנולדו בחו"ל והאוכלוסייה של הילדים שנולדו בישראל מהווים 236,335, שהם 9.2% מאוכלוסיית הילדים במדינת ישראל.
<שרה כהן: זוהי הפריסה שבה הילדים העולים מתגוררים.
<שרה כהן: בישובים שבהם הם מהווים למעלה מ-20% אוכלוסיית הילדים ביישוב, שימו לב, בדרום אנחנו מדברים על שדרות, אשדוד, בני עיש, בת ים, אריאל, נתניה, אור עקיבא, קריית ים, כרמיאל.
<שרה כהן: שימו לב שהקובייה הוורודה – זה לא כל כך ברור שם – אלה יישובים שבהם יש למעלה מ-25% מהילדים שמתגוררים ביישוב.
אורלי לוי אבקסיס: מה, כולם בפריפריה?
<יצחק קדמן: כן.
<יצחק קדמן: זו הערה מאוד חשובה כי - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני בכוונה, לא אמרתי את זה סתם.
אורלי לוי אבקסיס: להחליש את המוחלשים.
<יצחק קדמן: הפיזור, כפי שראיתם, הוא לא אחיד ולא כל היישובים נושאים בעול קליטת העלייה בצורה שווה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל דרך אגב, בתקציבים שהמדינה נותנת לעידוד הערים שבהן קולטים את העלייה - - -
יואל רזבוזוב: "עיר קולטת עלייה" – רמת השרון, כן?
יואל רזבוזוב: משנת 50 ומשהו לא היה.
עודד פורר: זה משרד הפנים.
יואל רזבוזוב: עשינו דיון על זה ועדיין אין פתרונות, מה אני יכול להגיד?
יואל רזבוזוב: בושה וחרפה.
יואל רזבוזוב: תקציבים שצריכים להגיע באמת לעולים לא מגיעים לשם.
אורלי לוי אבקסיס: והם באמת החמצן של עיירות הפיתוח האלה בפריפריה, שאז יכולים באמת להסב את התקציבים בדיוק לבעיות הללו.
<שרה כהן: אני חושבת שזאת המשמעות של ההצגה כל העת, גם לבוא ולהגיד: אוקיי, אם שכחנו את זה אז בואו ונראה את זה, שאלה הנתונים ושחשוב בעצם להסב את תשומת הלב כדי לא לשכוח את זה.
<שרה כהן: יש לנו כאן פילוח של האוכלוסייה של הילדים שנולדו בחו"ל לפי ארץ מוצא, זאת תמונת המצב בשנת 2012.
<שרה כהן: ברית המועצות לשעבר מהווה את החלק הארי מתוכם, 41.5%, לאחר מכן ילידי אתיופיה, 19%, ושימו לב שכשליש מהילדים העולים הם ילידי ארצות מערביות, זאת אומרת, ארצות הברית, קנדה, צרפת.
<שרה כהן: זה בהחלט נותן לנו תמונה שכרגע בעצם מסמנת לנו מי האוכלוסייה שהיא הפחות ותיקה כרגע מבין האוכלוסייה שנמצאת מבין הילדים העולים.
<שרה כהן: יש לנו כאן איזשהו מבט שהוא מבט משנת 1990 ועד עכשיו.
<שרה כהן: כשם שציינתי קודם, סך הכול האוכלוסייה מנתה, מבחינת הילדים שעלו במרוצת השנים והיו ילדים בעת העלייה, היוו 277,000 ילדים, שזה בממוצע כ-23,000 ילדים בשנה.
<שרה כהן: משנת 2005 אנחנו רואים את הנתונים: 6,079 ב-2005, בשנת 2011 5,128, שזה גידול ביחס לשנה החולפת.
<שרה כהן: ארץ המוצא של עולי 2011, שימו לב, ברית המועצות לשעבר 28.5%, אתיופיה 27.3% וצרפת, בריטניה, ארצות הברית וקנדה הן גם בעצם מהוות כשליש.
<שרה כהן: אנחנו כמעט רואים כאן שליש-שליש-שליש מהאוכלוסייה שעלתה בשנה החולפת.
<שרה כהן: קצת נתונים על משפחות ומשקי הבית.
<שרה כהן: זה נתון שמשקף לנו את תמונת המצב של המשפחות החד-הוריות בקרב העולים.
<שרה כהן: זה נתון שהוא בעצם מראה לנו לכל אורך השנים שאחוז המשפחות החד-הוריות בקרב משפחות העולים הוא גבוה מהאחוז של המשפחות החד-הוריות בקרב האוכלוסייה היהודית הישראלית הוותיקה.
<שרה כהן: מבחינתנו זה זרקור ונורה אדומה כיוון שילדים שגרים במשפחות חד-הוריות, בדרך כלל זה משפחות שבראשן עומדת אישה, בדרך כלל גם המצב הכלכלי של המשפחות החד-הוריות הוא פחות טוב ממשפחות דו-הוריות, וכיוון שהאוכלוסייה של הילדים העולים היא בהחלט בשיעור ניכר, ילדים גרים במשפחות חד-הוריות, זה צריך לסמן לנו, כשירותים, את הצורך בהתייחסות.
אורלי לוי אבקסיס: פי 3 בעצם אצל העולים.
<שרה כהן: נכון.
<שרה כהן: 26.3% בקרב משפחות העולים לעומת 9.3%.
אורלי לוי אבקסיס: המחקרים האחרונים מראים שבמשפחות חד-הוריות הסיכון לעוני הולך וגדל, פה זה מתאים או שאנחנו יכולים לראות שדווקא באוכלוסייה הזו זה אפילו גדל יותר?
<שרה כהן: לא, זאת אומרת, אנחנו דווקא רואים איזושהי מגמה של ירידה בצמצום העוני, תכף נראה את זה, אבל העוני עדיין גבוה יותר מאשר בקרב האוכלוסייה היהודית הוותיקה.
אורלי לוי אבקסיס: מה שאותי מעניין הוא אם עשיתם חתך משני, שכאשר אנחנו מדברים על אותם ילדים, אז העולים החדשים – אנחנו יודעים שזה מארצות מערביות, קרי ארצות הברית, קנדה וכדו' – סביר להניח שהמצב הסוציו-אקונומי שלהם גבוה יותר והם עלו מטעמים אחרים.
אורלי לוי אבקסיס: מעניין אותי אם בתוך החתך שאנחנו לוקחים פה את ההשתפרות – לא שחלילה וחס אני באה להרוס את השמחה – האם אנחנו יודעים לזהות בתוך הנתונים הללו את אותם ילדים מהאוכלוסיות אתיופיה, ברית המועצות לשעבר וכדו', ומי מתוכם הם בעצם של הארצות האלה, כי יכול להיות שזה בעצם נתן את השינוי.
<שרה כהן: לא, במשפחות לא.
יואל רזבוזוב: הנתון של משפחות חד-הוריות, אנחנו מבינים כאן - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, אני לא מדברת רק על החד-הוריות.
יואל רזבוזוב: על החד-הוריות אני רואה לפחות כאן שהסיבות בעיקר – משפחות ותיקות יש להן דירה, או שהורישו להם, פה זה בא על תנאים פיננסיים, אז משם בני הזוג נפרדים ואז נשארים הילדים.
יואל רזבוזוב: גם הילדים באותן המשפחות, אם האימא עובדת אז הילד בכלל נמצא לבד ומשם אנחנו רואים את הצרות.
<שרה כהן: זה דבר אחד.
<שרה כהן: דבר שני, יש איזושהי נקודה שכן צריך לתת עליה את הדעת, לא כל המשפחות שמגיעות מהמדינות המערביות הן בהכרח במצב כלכלי משופר יותר, וזה איזשהו סוג של מיתוס שצריך לבדוק אותו.
<שרה כהן: זה מסוג הדברים שגם הרבה פעמים חושבים: אה, הוא הגיע ממדינה מערבית אז יותר קל לו והוא גם ייקלט ביתר קלות.
<שרה כהן: מניתוחים שאנחנו רואים גם במקומות שונים בהחלט מתגלים לא מעט בעיות וקשיים גם בקרב האוכלוסייה שמגיעה ממדינות מערביות ואנחנו כל הזמן צריכים לבדוק את זה.
עודד פורר: זה קורה היום.
עודד פורר: היום יש סטיגמה עם העלייה מצרפת, כולם אומרים: מגיעים מצרפת, קונים לנו את הדירות פה.
עודד פורר: העלייה חיובית, מצוינת, הלוואי שיהיו עוד, אבל צריך לזכור, כמו בכל עלייה וכמו בכל אוכלוסייה, גם בישראל יש ילדים עניים יותר ויש ילדים עשירים יותר, ויש ילדים משכילים יותר ויש פחות, אז בסופו של דבר - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל כשאתה מגיע ממדינה כמו צרפת שהמערכת הסוציאלית מאוד מפותחת שם, והיא אפילו ממשיכה להפריש הטבות מסוימות לאזרחים גם כאשר יצאו לפרק זמן כזה או אחר, אתה יכול להבין שיש להם איזושהי קרקע מסוימת, כלומר, איזשהו בסיס נתונים קצת יותר חזק מאשר אוכלוסיות שמגיעות מאתיופיה למשל.
עודד פורר: בוודאי.
אורלי לוי אבקסיס: ולכן יש את הפערים הללו, וזה מה שרציתי לדעת, אם יש לנו את הנתונים.
יואל רזבוזוב: אין ספק.
יואל רזבוזוב: היום בדיוק לפני שעה ישב אצלי שגריר צרפת החדש, הוא אומר שהם באים, ויש הרבה אנשים שבאים וקשה להם, יש להם מחסור בתעסוקה והם נקלעים – אבל אני מסכים אתך שהבסיס הוא עדיין טיפה יותר רחב.
דב ליפמן: אגב, הפער בין מה שהיה להם לפה זה אתגרים לילדים שהם לא יכולים – ההורים הגיעו לפה מתוך האידיאולוגיה אבל הילדים פשוט הגיעו עם המשפחה ואין להם את מה שהיה להם שם, והאתגרים הם - - -
אורלי לוי אבקסיס: עוד קיצצו את הכסף לילדים.
עודד פורר: אני חייב לומר שהאתגרים הם גדולים, האתגרים הם גדולים אבל העולים מגיעים לפה בעיקר, אנחנו כבר מדברים על צרפת וממה שאני שומע שם, שהם רואים פה את העתיד של הילדים שלהם והם בטוחים שהם פה יתנו לילדים שלהם עתיד טוב יותר ממה שהם נותנים או יכולים לתת בארצות המוצא.
עודד פורר: זה קורה, אגב, לא רק מצרפת אלא בהרבה ממדינות המערב.
אורלי לוי אבקסיס: זה בגלל התגברות האנטישמיות שם?
עודד פורר: לא בהכרח, גם המצב הכלכלי.
עודד פורר: אני חייב להגיד שהמצב הכלכלי במדינת ישראל מצטייר מעבר לים – אמנם פה כולנו ככה מרגישים אותו היטב – אבל מעבר לים הוא נראה כמצב כלכלי שיש בו עתיד, שיש תקווה, שיש לנו יכולת במצב הכלכלי.
יואל רזבוזוב: אני מסכים שיש עתיד.
אורלי לוי אבקסיס: הם רק לא ראו את הדוחות, שזה לא מחלחל לשכבות הנמוכות.
אורלי לוי אבקסיס: זו סתם היתה אמירה - - -
עודד פורר: תראו, הקשיים הם ברורים אבל אם אנחנו מסתכלים על הנתונים של מדינת ישראל ב-4-5 שנים האחרונות לעומת מה שקורה במדינות העולם אז מצבנו הוא בהחלט חיובי, ובתוך זה עדיין יש בעיות, יש קבוצות שמחייבות טיפול מיוחד והתייחסות אחרת ואנחנו מנסים לתת באמת את המנעד הזה של ההתייחסות.
עודד פורר: ילד שעלה מצרפת וילד שעלה מאתיופיה וילד שעלה מאמריקה, כל אחד מהם צריך את צרכיו הוא כי השפה היא שונה, התרבות היא שונה, ופה אנחנו עושים את המיזוג הזה.
יואל רזבוזוב: אנחנו נשמע את התוכניות בהמשך, בואו נמשיך ונתקדם.
<שרה כהן: אני רוצה להגיד כאן שני דברים לגבי תהליך איסוף הנתונים.
<שרה כהן: יותר ויותר קשה לחלץ נתונים מתוך הגופים השונים ויש לנו כאן שתי בעיות.
<שרה כהן: ככל שאנחנו רוצים להגיע לרזולוציה שהיא הרבה יותר מחודדת ויותר לתת קבוצות, כך זה מחייב את המערכות לעשות עיבודים נוספים שלא תמיד הם מוכנים לעשות אותם.
<שרה כהן: כרגע אנחנו ננסה לפנות שוב לביטוח הלאומי, אולי הם יסכימו לעשות את זה בתת חלוקה, אבל אנחנו רואים שיש קושי במערכות שונות לתת לנו חלוקה לפני קבוצות מוצא, לפעמים זה גם בא מתוך רצון לבוא ולהגיד: אנחנו לא רוצים לייצר סטיגמות, לא רוצים לתייג מתוך זה שאנחנו מראים את השונות בין האוכלוסיות.
אורלי לוי אבקסיס: מצד שני, כך אנחנו יכולים לבנות כלים יותר מתאימים.
<שרה כהן: אז בהחלט עם השנים יותר קשה לקבל מידע.
<שרה כהן: וגם, ככל שאנחנו גם רוצים מידע על ילדים שנולדו בארץ, גם פה אנחנו בחלק מהמקומות נתקלים בקשיים.
<שרה כהן: לדוגמה, מהמשטרה, לגבי נתוני פשיעה אפשר לקבל רק את הנתונים לגבי מי שנולד בחו"ל.
<שרה כהן: זאת אומרת, האוכלוסייה של הדור השני לחלוטין לא מופיעה בתוך הנתונים.
<שרה כהן: זה לא שאנחנו לא מזהים את הצורך, אבל לא תמיד - - -
יואל רזבוזוב: אז יכול להיות שהנתונים המספריים יותר גדולים אם אתם לא קיבלתם את המספרים?
יואל רזבוזוב: יכול להיות שילדי עולים שעלו לפה – הם לא מקבלים נתונים מהמשטרה – יכול להיות שרמת הפשיעה היא גבוהה יותר.
עודד פורר: אני חייב לחזור עוד הפעם למה שאמרתי קודם לגבי הנתונים הדמוגרפיים של מדינת ישראל, גם אורלי היא ילדה של עולים, תקני אותי אם אני טועה.
אורלי לוי אבקסיס: כולנו פה.
עודד פורר: זה מה שאני אומר, כולנו פה.
יואל רזבוזוב: אבל הגדרנו כבר ילד עולה.
עודד פורר: אז ברגע שאנחנו עוברים - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל אני נולדתי הרבה לפני שנת 90', אם רצית להחמיא לי שאני נראית יותר צעירה.
עודד פורר: בסוף זאת מדינה קולטת עליה, אז צריך בסוף לחתוך את זה באיזשהו מקום עד איפה אנחנו מתייחסים לילדים ככאלה שמצריכים טיפול שהוא מעבר לטיפול שמדינת ישראל נותנת לכלל הילדים, ואני חושב שאת זה לפחות אנחנו מנסים לעשות בהגדרה.
יואל רזבוזוב: ההגדרה היא נכונה, ילדים לאותם הורים שעלו בשנת 90 עדיין ניזונים מתרבות שהיא שונה.
<שרה כהן: זאת באמת החשיבה.
<שרה כהן: זה נתון שגם מדגים לנו כאן, וזה חלק מהנתונים היותר קשים, חלקם של הילדים העולים היתומים בכלל הילדים היתומים שמקבלים את הגמלאות מהמוסד לביטוח לאומי.
<שרה כהן: שימו לב, סך כל הילדים היתומים הם 32,220 ומתוכם ילדי העולים היתומים שמקבלים את הגמלאות הם 21,256.
<שרה כהן: שימו לב לעמודה שכתוב עליה "שארים", 74.7%, שהיא בעצם מראה לנו פה על אותם ילדים שחיים במשפחה שאחד מההורים נפטר, זאת אומרת שהם יתומים מאב או מאם, וזה בהחלט בא ומראה לנו גם בעצם את הנתונים של החד-הוריות במדינת ישראל.
<שרה כהן: אנחנו נעבור למערכת החינוך.
<חניתה קושר: תודה, שרה.
<חניתה קושר: נתחיל להסתכל על היקף התלמידים העולים במערכת החינוך, אני רוצה להתחיל בהערה ולומר שהשנה לצערנו לא קיבלנו נתונים עדכניים ממשרד החינוך לגבי תלמידים עולים בשנת הלימודים תשע"ב מחשש לטענתם באי דיוקים שקשורים לתלמידים עולים, אז אני מקווה שאולי בשנה הבאה נצליח להציג נתונים עדכניים יותר.
<חניתה קושר: בכל מקרה, בשנת הלימודים תשע"א היו במערכת החינוך כ-88,000 תלמידים עולים במערכת החינוך, הם היוו כ-6% מכלל התלמידים וכ-8% מכלל התלמידים היהודיים.
<חניתה קושר: שוב פעם, לצערי אין לנו פה נתונים, זו לא כל התופעה כי אין לנו כאן נתונים לגבי ילדים בגני ילדים.
<חניתה קושר: אחד המדדים שמבליטים את הפער בין תלמידים עולים לבין תלמידים ותיקים זה שיעור הזכאים לבגרות בקרב תלמידי כיתה י"ב.
<חניתה קושר: אפשר לראות שבשנת הלימודים תשע"א כ-54% מכלל התלמידים העולים יהיו זכאים לתעודת בגרות, אבל זאת לעומת 64% מכלל התלמידים הוותיקים.
<חניתה קושר: עוד דבר שאפשר לשים פה לב, שהפער הוא 10% ולאורך השנים הוא נשאר כזה, זאת אומרת, הוא לא הצטמצם, והיינו רוצים לצפות שהוא יצטמצם, הפער בין התלמידים הוותיקים לבין התלמידים העולים.
<חניתה קושר: גם הערה חשובה פה שאני רוצה לציין, משרד החינוך, לגבי זכאות לבגרות, סופר תלמידים עולים רק מי שעלה כ-5 שנים טרם בחינת הבגרות.
<חניתה קושר: זאת אומרת, זה לא משקף את כל התמונה לגבי ילדים שעלו משנים לפני כן, זה משקף רק לגבי תלמידים עולים שעלו 5 שנים לפני קבלת התעודה.
יואל רזבוזוב: נראה לי לא הגיוני שכל משרד מחשב את העולים איך שהוא רוצה.
אורלי לוי אבקסיס: למה אין הגדרה אחידה של עולה?
אורלי לוי אבקסיס: זה לא משרד הקליטה אמור בעצם לנסח ריפרנס?
עודד פורר: אולי יעזרו לנו, אנחנו בעניין הזה - - -
יואל רזבוזוב: כל המשרדים צריכים להיצמד למה שמשרד הקליטה החליט.
<חניתה קושר: אני אסביר, זה נובע מכך שהתלמידים זכאים להתאמות או הקלות מיוחדות רק אם עלו 5 שנים לפני מועד הבגרות ולכן כך הם אוספים את הנתונים.
<רומן שניידר: זה ממש לא נכון, זה 10 שנים, מ-1 בספטמבר אחרי העלייה לישראל.
<רומן שניידר: צריך לדייק ולרשום את זה.
<חניתה קושר: אוקיי, זה ההסבר שקיבלנו ממשרד החינוך ונשמח אחר כך לשמוע.
<חניתה קושר: זה ההסבר שאני קיבלתי ממשרד החינוך.
אורלי לוי אבקסיס: אז אולי שהוועדה תבקש הבהרות ממשרד החינוך?
יואל רזבוזוב: כן, ממשרד החינוך, ואני חושב שכל משרד, גם הרווחה, אם זה תקציבי אז מפחיתים, אם זה לא תקציבי מגדילים, אז אני חושב שצריך למצוא פה סדר, באמת לראות מה הצרכים האמיתיים.
עודד פורר: בהיבט הזה אחת הבעיות, ואנחנו נמצאים בדין ודברים עם משרד החינוך על זה ואני מקווה שיהיה לנו שיתוף פעולה בקרוב לעניין הזה, זה באמת לגבי ילדי עולים.
עודד פורר: משרד החינוך לא שם את הנושא של ילדי עולים כמשהו שמצריך מבחינתו התייחסות, ובהחלט מבחינתנו זה מצריך התייחסות.
עודד פורר: פה יש גם את היכולת למי נותנים להיכנס לבית הספר לעשות התערבות כזו כי יש לנו תוכניות כאלה.
עודד פורר: פה הבעייתיות.
אורלי לוי אבקסיס: ובסוף הכול נופל על משרד הקליטה.
עודד פורר: על הדברים הטובים יש הרבה שותפים, על הדברים הלא טובים – אבל יש פה בעיה שאנחנו ננסה לטפל בה.
יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו נצטרך לקיים איזושהי ועדה בין משרדית שתקבע את ההגדרות של עולה לפי הצרכים.
יואל רזבוזוב: אם זה תקציבי ובאמת אין צורך – במשרד החינוך נגיד אין צורך בהקלה בשפה אחרי 10 שנים – אבל עדיין שתהיה הגדרה של עולה לפי הגדרה של משרד קליטה, אולי קצת להתאים את זה.
עודד פורר: היתה אמורה להיות השבוע – היא נדחתה – פגישה של המנכ"לים.
עודד פורר: יש מנכ"לית חדשה במשרד החינוך, יש שר חינוך חדש במשרד החינוך אז אנחנו אמורים לעשות איזשהו שולחן עגול, זה אחד הנושאים בשולחן העגול.
עודד פורר: אנחנו נעדכן את הוועדה לגבי ההתקדמות.
יואל רזבוזוב: בדיוק, אנחנו רוצים להתעדכן.
עודד פורר: אני מקווה שהעדכון גם יהיה חיובי, אני מרגיש שיש סך הכול רוחות הבנה חיוביות שנושבות בין המשרדים כרגע.
יואל רזבוזוב: תודה רבה, זה חשוב מאוד ואנחנו נרצה להתעדכן, אם תצטרכו את עזרת הוועדה אנחנו נלחץ בנושא.
<חניתה קושר: נמשיך, נסתכל על עוד מדד לצערנו שמבליט את הפער בין תלמידים עולים לתלמידים ותיקים, כאן אנחנו מתייחסים לכלל התלמידים העולים, כל ילד שנולד בחו"ל.
<חניתה קושר: אפשר לראות באמת שאחוז הנשירה של תלמידים עולים גבוה יותר מאחוז הנשירה של כלל התלמידים במדינת ישראל לאורך כל שלבי החינוך.
<חניתה קושר: הפער בולט במיוחד – למשל בואו נסת
<חניתה קושר: כל על כיתה י"א – אז כ-10% מכלל התלמידים העולים נשרו מבית הספר בכיתה י"א, לעומת כ-6% מכלל התלמידים בכיתה י"א, וזה פער שהולך וממשיך לאורך השנים.
<חניתה קושר: כשאנחנו נכנסים קצת ובודקים מה קורה עם אותם תלמידים שנשרו, האם הם השתלבו במסגרת חלופית אחרת, אז אפשר באמת לראות ששיעור התלמידים העולים, התלמידים ילידי חו"ל, שהשתלבו במסגרת חלופית אחרת, הוא נמוך, הוא כ-17%, לעומת 40% מכלל התלמידים ילידי ישראל שהשתלבו במסגרת חלופית לאחר הנשירה.