GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואל רזבוזוב: אנחנו נפעיל פה את כל הגורמים הרלוונטיים בשביל להוקיע ולמנוע את התופעה הזאת.
יואל רזבוזוב: שיפנו לרשויות, וחשוב לנו לקבל כל אינפורמציה, כל דבר קטן שנוגע לאנטישמיות, שיגיע לכאן.
יואל רזבוזוב: אנחנו גם קוראים כאן לתקשורת לפרסם, שדעת הציבור בישראל, שיידעו על זה, שילחצו את הפוליטיקאים, ילחצו אותנו, לפעול בנושא, להשקיע בזה, כי זה קיום העם היהודי.
יואל רזבוזוב: אני מעריך את מי שהצליח להגיע, זה לא פשוט להגיע בימים אלה לירושלים, אבל בסוף אנחנו כאן לנושא חשוב.
יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים בעניין גיוס נערים ע ולים שעברו על החוק.
יואל רזבוזוב: הייתי רוצה להבין מה המדיניות של צה"ל לגבי גיוס צעירים עולים שעברו על החוק.
יואל רזבוזוב: הרי כולנו יודעים שבסוף צה"ל מהווה קליטה טובה להרבה עולים, גם אלה שעברו על החוק, גם אלא שלא עברו.
יואל רזבוזוב: בסופו של דבר זו יכולה להיות מסגרת שתכניס את אותם חברה צעירים לאיזו שהיא מסגרת, ובסוף הם ייצאו אזרחים טובים, כמו שאנחנו מצפים מהם.
יואל רזבוזוב: אני חושב שכיום ובעבר היו לצה"ל תכניות רבות כדי לשלב בצורה מיטבית אוכלוסייה חלשה.
יואל רזבוזוב: חבל שאוכלוסיית עולים עוברים על החוק ממודרת מכור היתוך זה.
יואל רזבוזוב: אני מקווה שזה אחרת, אם תסבירו, כי לא הצלחנו לקבל יותר מדי נתונים.
יואל רזבוזוב: קיבלנו מכל הגופים, אך משום מה ממשרד הביטחון, מצה"ל, היה קשה מאד לקבל נתונים.
יואל רזבוזוב: קיימנו כאן כבר דיון בנושא דומה וכך הגענו גם לנושא החשוב הזה, כי כמו שאמרתי, באמת צה"ל יכול להיות מפתח לכניסה של נער בעייתי לחיים בכלל, ויש פה איזו שהיא, אי אפשר לקרוא לזה אפליה, אבל יש פה איזה שהוא נתון מורכב, שאותו עולה שעבר על החוק, יכול להיות בעבירה לא יותר מדי קשה או מסכנת חיי אדם, שהרי אנחנו לא מדברים באמת על עבריינים כבדים, ואותו צבר שעבר אותה עברה, יש להוריו אמצעים לממן לו עורך דין טוב ואז הוא יוצא מזה ומתגייס ומתחיל את החיים שלו.
יואל רזבוזוב: ודווקא הנער העולה שעבר עבירה, אין לו את האמצעים האלה, ואיך שהוא הוא מסתבך ובסוף הוא גם לא מגויס, ואז בטוח הוא נפלט מהחברה, כי אנחנו יודעים מה זה מי שלא התגייס ועוד שיש לו תיקים והכל, קשה לו מאד להמשיך בחיים כאזרח מלא.
יואל רזבוזוב: אז אני רוצה לברך באמת את נציגי צה"ל שהגיעו לכאן: סגן אלוף אמיר חי, סגן מפקד מיטב שאנחנו נשמע בהמשך.
יואל רזבוזוב: קודם כל הייתי רוצה לשמוע את איתי פידלמן, ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.
מרדכי יוגב: אני רוצה לומר מילה.
יואל רזבוזוב: חבר הכנסת יוגב רוצה לפני זה להגיד מילה, ואחרי זה ניתן לאיתי.
מרדכי יוגב: לא להגיד עוד את המילים של הסיכום, אלא רק לחזק את ידיו של יושב הראש, חבר הכנסת יואל רזבוזוב.
מרדכי יוגב: אני חושב שהייתי מרחיב את הדיון, למרות שזו ועדת העלייה והקליטה, אז להגיד שהיא זוכה לפי דעתי גם להרחיב את הדיון, לנערים גם מהפריפריה החברתית, ממקומות אחרים, שיכול להיות שהם כבר דור שני ואפילו שלישי, אבל פחות הזדמנויות ניתנו להם בגיל הצעיר, ולא עלינו הם נאלצו לגנוב, בשביל להביא אוכל הביתה.
מרדכי יוגב: או לא עלינו, אם היו ליד אמא שלהם בפלישה לדירה והגנו עליה מהשוטרים, בבאר שבע, וכתוצאה מכך לא התאפשר להם להתגייס לצה"ל, וכל ההשלכות האחרות שיואל כבר מנה אותן, של כור היתוך לחברה בישראל.
מרדכי יוגב: יש לי איזה רעיון להגיד גם בסוף, איזו מחשבה של פתרון מקדם, אבל אני אשאיר אותו לסוף.
מרדכי יוגב: צריך להגיד תודה, צה"ל עשה לאורך השנים הרבה.
מרדכי יוגב: אני לא יודע אם נציגי משרד הרווחה במקרה, או במקרה נציגי אוצר, אני מוצא שגם אצלי צריך תמיד לזמן אותם, כי בסוף גם תפוזים.
מרדכי יוגב: לא אאריך יותר.
יואל רזבוזוב: יש באמת אין ספור מקרים שקיבלנו, רק אתמול שמעתי.
יואל רזבוזוב: בתור ילד גדלתי בקריית ים.
יואל רזבוזוב: אתמול שמעתי איזה שהוא מקרה פלילי, דווקא על בחור שגדל איתי והוא בחור מוכשר מאד, אבל מסיבות כלשהן לא גויס והמשיך ואתמול הוא נפצע קשה בגלל הפעילות שהוא עושה.
יואל רזבוזוב: עוד פעם, אני חושב שדווקא אם הוא מגיע לצבא, כי הייתה חבורה אחת, חלק הגיעו לצבא וחלק לא הגיעו לצבא, ואלה שלא הגיעו הסתבכו בהמשך, ואני חושב שזו דווקא יכלה הייתה להיות מערכת שיקומית טובה ביותר.
יואל רזבוזוב: עכשיו נשמע את איתי, בבקשה.
<איתי פידלמן: בוקר טוב, תודה רבה.
<איתי פידלמן: כאמור מרכז המחקר והמידע של הכנסת התבקש לכתוב מסמך על אי גיוס נערים עולים שעברו על החוק.
<איתי פידלמן: אנחנו פנינו מספר רב של פעמים למשרד הביטחון לקבל מידע, גם באשר למדיניות הצבא בנוגע לגיוסם של נערים אלה, וגם נתונים על כמה נערים גויסו או כמה נערים לא גויסו בכל שנה עם תיק פלילי.
<איתי פידלמן: מכיוון שלא קיבלנו תשובה, אנחנו נאלצנו לכתוב על נושא מקביל.
<איתי פידלמן: אני אציג פה קצת מידע על נוער עולה שעבר על החוק וכיצד מתנהל הרישום הפלילי במדינה, וסוגיית העברת המידע בעצם מהמשטרה, מהרישום הפלילי, אל הפוקד הצבאי שזה הגורם מטעמו של הצבא, שבעצם מטפל במועמדים לשירות ביטחון.
<איתי פידלמן: אוקיי, כאמור למשטרה יש מספר נהלים שמסדירים בעצם את הטיפול בחקירה של בני נוער.
<איתי פידלמן: בגדול, כל מקרה לגופו, תלוי בסוג העבירה, בגילו של הנער והאם הוא עבר עבירה לפני כן, וכתוצאה מכך המשטרה מחליטה להעביר את התיק לטיפול מותנה, שזה למעשה גניזת התיק.
<איתי פידלמן: אי רישומו במרשם הפלילי והעברתו לטיפול שירות המבחן במשרד הרווחה והשירותים החברתיים.
<איתי פידלמן: המקרה השני הוא פתיחת התיק הפלילי, שיכול להיות שייסגר לאחר מכן.
<איתי פידלמן: במקביל לכך משרד הרווחה מטפל גם בנערים אלה.
<איתי פידלמן: כלומר, משרד הרווחה מטפל בכל הנערים שבעצם נפתחה נגדם חקירה.
<איתי פידלמן: באשר לנתונים, אנחנו פנינו למשטרה, קיבלנו קצת נתונים גם על תיקים גם של בני נוער ובני נוער עולים בשנים האחרונות.
<איתי פידלמן: מהנתונים שיש לנו, וזה בעמוד 4 כמדומני, ניתן לראות שבשנים האחרונות ירד ב-25% מספר התיקים שנפתחו לבני נוער, לכלל בני הנוער במדינת ישראל.
<איתי פידלמן: מרבית התיקים האלה הועברו להליך של פנקס האשמות, כלומר, שזה תיק פלילי.
<איתי פידלמן: חלקם הועברו גם לטיפול מותנה.
<איתי פידלמן: שיעורים של העולים בתיקים האלה, בוא נגיד בפנקס האשמות - בשנת 2012 שיעורם של העולים מקרב כלל בני הנוער שנפתח להם פנקס האשמות, שיעורם של התיקים הוא 5.8%, בטיפול מותנה זה 6.3%.
<איתי פידלמן: עכשיו בנוגע למספר הקטינים, אז ככה: בשנים האחרונות ירד מספר הקטינים שנחשדו בביצוע עבירה פלילית.
<איתי פידלמן: שיעורם של בני הנוער מכלל העולים היה בין 9 ל-4% בין השנים 2008 ל-2012.
<איתי פידלמן: בפילוח העבירות אפשר לראות שמספר בני הנוער הגדול ביותר שנחשד בעבירות סדר ציבורי, עבירות רכוש, עבירות נגד גוף.
<איתי פידלמן: אלה היו גם שלוש העבירות המרכזיות בקרב נערים שנולדו בישראל.
<איתי פידלמן: זה עיקר העבירות.
<איתי פידלמן: בכל הנוגע לסטאטוס הטיפול בתיקים: מרבית התיקים נגנזו או נסגרו.
<איתי פידלמן: הכוונה ב-נסגרו או נגנזו, זה או הועברו לטיפול מותנה, או שבמהלך החקירה החליטה המשטרה או הפרקליטות לסגור את התיק.
<איתי פידלמן: יש מגוון רחב של עילות לסגירת התיק.
<איתי פידלמן: מה שכן, לדוגמא בשנת 2008 רק 2% מהתיקים הופנו לפרקליטות.
<איתי פידלמן: בשנת 2012 זה כבר עלה ל-19%.
<איתי פידלמן: במקביל ירד מספר התיקים, סליחה, במקביל בשנת 2008 97% מתיקי החקירה נגנזו או הועברו לטיפול מותנה, ובשנת 2012 שיעור זה ירד ל-80%.
<איתי פידלמן: אנחנו גם פנינו למשרד הרווחה והשירותים החברתיים, כדי לקבל נתונים מהם.
<איתי פידלמן: כפי שאמרתי קודם, משרד הרווחה מטפל בכל הקטינים, גם אלה שהועברו לטיפול מותנה וגם אלה שנפתח להם תיק פלילי.
<איתי פידלמן: בסך הכל במהלך השנים האלה, בין 2003 ל-2012, ניתן לראות שיש ירידה במספר הקטינים שהופנו לטיפול משרד הרווחה מ-22,000 בשנת 2003, ל-15,000 בשנת 2012.
<איתי פידלמן: בכל הנוגע לקטינים שנפתח להם תיק פלילי, המספר דומה, הוא עומד על בסביבות 12,000 בין 2003 ל-2012.
<איתי פידלמן: מספר הקטינים שהועברו לטיפול מותנה ירד בצורה די דרמטית, מ-11,000 בשנת 2003, ל-4,300 בשנת 2012.
<איתי פידלמן: דבר אחרון, אה, גם בנוגע למוצא של הקטינים.
<איתי פידלמן: משרד הרווחה פילח לנו גם את המוצא של הקטינים.
<איתי פידלמן: צריך להגיד שמשרד הרווחה מציין מוצא ילד.
<איתי פידלמן: בוא נגיד ילד ממוצא אתיופי זה או ילד שנולד בחו"ל או ילד שהוריו נולדו בחו"ל ועלו אחרי שנת 1980.
<אלי זרחין: זה לא נכון, רק ילד שנולד בחו"ל.
<אלי זרחין: המשטר הלא סופרת ילד - - -
<איתי פידלמן: לא, סליחה, אני מדבר על משרד הרווחה.
<איתי פידלמן: המשטרה סופרת רק ילד שנולד בחו"ל כעולה, נכון.
<איתי פידלמן: שיעורם של יוצאי אתיופיה מתוך כלל בני הנוער שהופנו לטיפול שירותי המבחן בשנים 2010-2012 נע בין 5% ל-6%.
<איתי פידלמן: שיעור הקטינים יוצאי ברית המועצות מתוך כלל בני הנוער שהופנו לטיפול שירותי המבחן בשנים 2010-2012 נע בין 14% ל-16%.
מרדכי יוגב: סליחה, לא הצלחתי לעקוב אחריך.
<איתי פידלמן: זה בטבלה, קצת לפני הסוף.
<איתי פידלמן: הטבלה שעומדת לרוחב.
מרדכי יוגב: האם אתה יכול להגיד איך זה ביחס לשיעורם באוכלוסייה?
<איתי פידלמן: ביוצאי אתיופיה, שיעורם של הבוגרים הוא בסביבות 1.5%, לאורך השנים יכול להיות שזה עלה ל-1.6% פלוס מינוס, וזה מכלל האוכלוסייה כמובן, אז כמובן שהשיעור הזה גבוה.
<איתי פידלמן: בקרב יוצאי ברית המועצות אני צריך לבדוק את הנתון, אני כרגע לא זוכר אותו, אז אני לא יכול לענות.
<איתי פידלמן: רק עוד נקודה נוספת.
<איתי פידלמן: בקרב בני נוער עולים, כמו בקרב בני נוער ישראלים, מעל 60% מהמופנים לטיפול שירותי המבחן הם בגילאים 15 עד 17, שזה בעצם הגילאים שמול לשכת הגיוס.
<איתי פידלמן: הסוגיה של העברת המידע.
<איתי פידלמן: כאמור, המרשם הפלילי מנוהל על ידי משטרת ישראל.
<איתי פידלמן: על פי החוק הקיים היום, הפוקד הצבאי, שזה בעצם לשכת הגיוס, רשאי לראות אך ורק תיקים פתוחים, שזה לא תיקים שהם בטיפול מותנה – שהם כמובן לא תיקים, ולא תיקים שנסגרו בעילות שונות.
יואל רזבוזוב: תחזור על המשפט האחרון.
<איתי פידלמן: אוקיי – הפוקד הצבאי, שהוא הגורם מטעמה של לשכת הגיוס, רשאי לראות אך ורק תיקים פתוחים והוא מקבל את המידע מהמשטרה.
<איתי פידלמן: הוא פונה למשטרה אחת ל-.
<איתי פידלמן: שנייה, אני אסביר.
<אלי זרחין: לא סוגרים תיק, סוגרים את החקירה.
<אלי זרחין: התיק נשאר פתוח עד סוף החיים של הנער, אם בית המשפט לא קובע אחרת.
<אלי זרחין: סוגרים חקירה, לא תיק.
<אלי זרחין: התיק נשאר.
<אלי זרחין: במחשב יש רישום.
יואל רזבוזוב: שנייה, יש פה אנשי מקצוע שיסבירו לנו בהמשך.
<אלי זרחין: הרישום במחשב נשאר.
<איתי פידלמן: אוקיי, מהנתונים, גם מהחקיקה וגם משיחה עם הלשכה המשפטית פה וגם משיחה עם המשטרה, הפוקד הצבאי רשאי לראות רק תיקים פתוחים.
<איתי פידלמן: תיקים שנסגרו מעילות שונות הם עדיין נמצאים במרשם הפלילי, אבל הפוקד הצבאי לא רשאי לראות אותם.
<איתי פידלמן: עכשיו, חייבים להגיד שלמשטרה הצבאית ועוד גורמים בצה"ל יש גישה ישירה למרשם הפלילי, אבל את המידע הם - - -
<אלי זרחין: לכל המרשם.
<איתי פידלמן: לכל המרשם, אבל את המידע הם מקבלים מהמשטרה.
<איתי פידלמן: יתרה מזאת, יש גם הגבלות על מה המשטרה הצבאית רשאית להעביר לפוקד.
<איתי פידלמן: בגדול, מה שאמור להיות זה שהפוקד הצבאי רשאי לראות אך ורק תיקים פתוחים.
<איתי פידלמן: עם זאת, מה שכן צריך להגיד, משיחות שלנו עם גורמי רווחה - - -
<מאיר דב ברקוביץ: תיקים שזה העיקר, תיקים שנדונו בבית המשפט גם זה אמור להיות.
<איתי פידלמן: נכון, נכון.
<מאיר דב ברקוביץ: זה הדבר המרכזי.
<איתי פידלמן: עכשיו, מה שקורה זה שבמשרד הרווחה - - -
<אלי זרחין: וזה פחות מ-2%.
<איתי פידלמן: משרד הרווחה מסר לנו שלמרות שהצבא לא רשאי לראות תיקים סגורים, היו מקרים שלשכת הגיוס פנתה למשטרה בבקשה לקבל מידע על תיקים שכבר נסגרו.
<איתי פידלמן: זה אומר שאיפה שהוא המידע הזה עובר.
<מאיר דב ברקוביץ: לא, אבל זה - - -
<איתי פידלמן: אני לא יודע איך.
<מאיר דב ברקוביץ: לא, אפשר להסביר את זה.
<אמיר חי: אפשר להסביר את זה.
<אמיר חי: זה תהליך.
<איתי פידלמן: בסדר, מאד יכול להיות.
<אמיר חי: זה יכול להיות ...
<אמיר חי: שקראנו לו פעם ראשונה, ו - - -
יואל רזבוזוב: בואו ניתן לאיתי לסיים ואנחנו כן רוצים לשמוע הסברים.
יואל רזבוזוב: תרשמו לכם את הדברים בנקודות.
<איתי פידלמן: אני רק אסביר בנוגע להליך של העברת המידע.
<איתי פידלמן: משיחות עם המשטרה, מה שקורה זה שלשכת הגיוס, וככה הובהר לנו, עוד פעם, לא שוחחנו עם הצבא.
<איתי פידלמן: פעם בחודשיים הצבא מעביר למשטרה רשימה, אני מתאר לעצמי של המועמדים לשירות ביטחון, עליהם הוא מבקש מידע.
<איתי פידלמן: המשטרה אמורה להעביר להם חזרה את רשימת הקטינים שלהם יש תיק פתוח.
<איתי פידלמן: בהתאם לכך הצבא עובד לפי הנהלים הפנימיים שלו.
<איתי פידלמן: בהתאם לרשימה הזאת הוא גם פונה למשרד הרווחה והשירותים החברתיים ומבקש מידע על הקליטים האלה.
<איתי פידלמן: אז כאמור, הצבא אמור לראות אך ורק תיקים פתוחים.
<איתי פידלמן: כפי שאמרתי נמסר לנו שהם פנו למשרד הרווחה בבקשה לקבל מידע על תיקים סגורים.
<איתי פידלמן: אתם אומרים שיש לזה הסבר, אני לא יודע.
<איתי פידלמן: בסדר גמור.
<איתי פידלמן: עוד סוגיה נוספת שצריך להגיד, וזה גם משהו שנראה לנו קצת בעייתי, הצבא מקבל מידע נכון לאותו היום.
<איתי פידלמן: זה אומר שאם תיק פתוח והוא נסגר במהלך חקירה, הצבא לא יודע מזה, אלא אם הקטין פונה מיזמתו אל הצבא ומודיע לו.
<איתי פידלמן: המשטרה מודיעה - - -
יואל רזבוזוב: באיזה תקופה זה?
יואל רזבוזוב: בוא נתחיל מזה, יש צו ראשון, ואחרי זה מאיפה?
יואל רזבוזוב: צו ראשון זה מגיל 16, אם אני זוכר נכון.
<איתי פידלמן: נפתח תיק ראשון - - -
<אמיר חי: זה מאד משתנה.
<איתי פידלמן: נכון, כל מקרה לגופו.
<אמיר חי: אחד יכול לסיים את הפרשייה בתוך מספר חודשים ואחד אחר יכול למשוך אותה לאורך מספר שנים.
<אמיר חי: ולכן אי אפשר לקבוע.
<מאיר דב ברקוביץ: המידע, ברגע שהוא הופך למועמד לשירות ביטחון - - -
<איתי פידלמן: אז יכול להיות מקרה שלנער יש תיק פתוח ואז הצבא רואה שיש לו תיק פתוח והוא עושה את שיקוליו.
<איתי פידלמן: ואחרי זה, כשהתיק נסגר במהלך,
<אמיר חי: במעלה הדרך מה שנקרא.
<איתי פידלמן: כן, וכשהתיק נסגר, ככל שמחליטים לסגור אותו ממיליון ואחת סיבות, המשטרה לא מודיעה לצבא שהתיק נסגר.
<איתי פידלמן: היא מודיעה לאותו הקטין ואז הקטין בעצם מיזמתו נדרש ללכת לצבא ולהגיד – סגרו לי את התיק.
<איתי פידלמן: ואז הצבא עושה עוד פעם את שיקוליו לעניינו.
<איתי פידלמן: זה יכולה להיות בעיה.
<איתי פידלמן: יכול להיות מאד שהצבא צריך להודיע למשטרה, המשטרה צריכה להודיע לצבא, או שהצבא אחרי זה צריך לחזור למשטרה.
<אמיר חי: אני אתייחס לזה.
<אמיר חי: אני לא רואה בזה בעיה.
<איתי פידלמן: עוד פעם, או שהקטין יידע ללכת להגיד לצבא שנסגר לו התיק.
יואל רזבוזוב: מה הזכויות, אבל אני לא מאמין ש... שמי שרוצה להתגייס.
יואל רזבוזוב: בואו נשמע את נציג הצבא, בבקשה, סגן אלוף אמיר חי, בבקשה.
<אמיר חי: טוב, בוקר טוב.
<אמיר חי: שמי אמיר, סגן מפקד מיטב.
<אמיר חי: אני אתחיל בזה שאני חושב שמה שאמר חבר הכנסת כאן זה באמת נכון.
<אמיר חי: אמנם הדיון הוא על נוער עולה, אבל אנחנו מדברים בעצם על כל מי שאנחנו מגייסים, שיש לו רישום פלילי, וככה צריך להסתכל על זה.
<אמיר חי: אנחנו לאו דווקא מבחינים – עולה או לא עולה – כי כל מקרה לגופו.
<אמיר חי: מבחינת המדיניות שלנו, המדיניות של צה"ל היא לתת הזדמנות לכל נער לשרת בצה"ל.
<אמיר חי: זאת אומרת זאת נקודת הפתיחה.
<אמיר חי: בפועל, אנחנו גם מגייסים שני שליש מבעלי רישום פלילי בעת גיוסם, את רובם אנחנו גם מגייסים.
<אלי זרחין: רק שני שליש?
<אמיר חי: אפשר להגיד רק שני שליש, אבל אני חושב שזה - - -
יואל רזבוזוב: אלי, בוא לא נתפרץ.
יואל רזבוזוב: נשמע עד הסוף.
<אמיר חי: לא, כי מדברי הפתיחה כאילו נאמר שכל מי שיש לו ר"פ לא מגויס, וזה ממש לא.
<אמיר חי: רובם מגויסים ומשרתים גם שירות תקין.
<אמיר חי: יש לנו גם מסלולים שהם ממסלולים מותאמים, נקרא לזה, מסלול מכ"ן וכדומה, ועד שירות רגיל ביחידות העילית של צה"ל.
<אמיר חי: ולכן באמת הרב גוניות פה היא רבה.
<אמיר חי: אני רוצה רגע להגיד עוד כמה דברים.
<אמיר חי: מי שמתגייס, מי שכבר החלטנו שהוא מתגייס, בעצם כשהוא נכנס בשערי היחידה, אז הוא דף חלק.
<אמיר חי: זאת אומרת לא היחידה ולא המפקדים ולא במערכת המידע שיש ליחידה, אין שום אזכור על זה שלבחור יש רישום פלילי.
<אמיר חי: זאת אומרת ההחלטה אם להיכנס נגמרת בלשכת הגיוס, וכשהוא מתחיל את שירותו הוא חייל ככל החיילים.
<אמיר חי: זה בעצם המשמעות של לתת הזדמנות לאותו נער לבצע שירות כמו כולם.
<אמיר חי: לגבי ההחלטה האם להתגייס או לא להתגייס – קודם כל ההחלטה היא באמת החלטה של פוקד, מפקד לשכת הגיוס או סגנו, או החלטה שלי.
<אמיר חי: ובעצם כשמקבלים החלטה כזאת, אנחנו מתייחסים, נקרא לזה העיקרון המוביל הוא האם הנער יכול להוות סיכון לעצמו, או לסביבתו.
<אמיר חי: זאת אומרת זה העיקרון המנחה שלנו במדיניות.
<אמיר חי: וההחלטה היא החלטה שנתמכת על מספר דברים: אחד מהם זה המידע שאנחנו מקבלים ממשטרת ישראל.
<אמיר חי: הדבר השני זה פסיקת בית הדין לנוער, זאת אומרת מה הוא פסק, מה היו העונשים, תסקיר של שירות המבחן שהוא מאד חשוב, ולכן אנחנו גם מסתכלים האם יש פה התנהגות סדרתית, האם אירוע חד פעמי - - -
<ורדה רפפורט: דו"ח, לא תסקיר.
<ורדה רפפורט: תסקיר לא.
<אמיר חי: דו"ח, סליחה, כן.
<אמיר חי: וכמובן חוות דעת קב"ן או פסיכיאטר, כדי לאבחן אם זה דפוס התנהגות או לא.
<אמיר חי: את כל הדבר הזה גם בעצם פוקד גם מראיין באופן אישי את הנער, ועל בסיס זה מתקבלת החלטה.
<אמיר חי: זאת המדיניות וככה אנחנו פועלים.
<אמיר חי: לגבי מה שנאמר פה בפתיח, צריך להבין שאנחנו מתחילים לקבל נתונים בהעברת מידע מסודרת אחת לחודשיים ממשטרת ישראל, החל מגיל 16.5, כשאנחנו מתחילים לקרוא לו לצו ראשונה.
יואל רזבוזוב: מה זה אחת לחודשיים?
יואל רזבוזוב: פעם בחודשיים אתם מקבלים?
<אמיר חי: פעם בחודשיים יש העברת מידע גם על דברים שנפתחים וגם על דברים שנסגרים, ובעצם תהליך הגיוס הוא נמשך כמעט שנתיים, י"א-י"ב, זאת אומרת בין שנה לשנתיים, וזה זמן ארוך מאד שבו קורים דברים.
<אמיר חי: מי שידענו עליו שיש לו רישום פלילי ונכנס לנוהל הזה שדיברתי עליו, ובמעלה הדרך התיק שלו נסגר ואנחנו מקבלים על זה מידע, מבחינתנו הוא יורד מהנוהל הזה והוא כמו כולם.
<אמיר חי: אנחנו לא מתייחסים לעבר שלו.
<אמיר חי: מבחינתנו, בהנחה ונסגר לו התיק, אין פה מה לדון בעצם.
<ריטה גולדין: אז הרישום שאתם מקבלים הוא לא על רישום פלילי, הוא בעצם על תיק שנפתח.
<אמיר חי: אני אומר, אנחנו מתייחסים - - -
<ריטה גולדין: יש הבדל.
<מאיר דב ברקוביץ: אני אתייחס איזה מידע מועבר.
<אמיר חי: יתייחסו פה לזה, אבל אני רק אומר, אם מישהו בעצם שילם את הליכיו ונסגר התיק, לא משנה, מחוסר ראיות, חוסר עניין לציבור וכו', מבחינתנו נסגר התיק והוא כשיר לגיוס בלי כל ההליכים שפרטתי.
<אמיר חי: אני אומר, ישנם נערים שמבקשים בעצם, עם מוטיבציה לגיוס, שמבקשים לדחות את גיוסם עד שיסיימו את ההליכים.
<אמיר חי: ישנם כאלה שמבקשים להתגייס, או בית הדין מבקש לגייס א ותם, למרות שההליך פתוח.
<אמיר חי: לכן, באמת באמת כל מקרה הוא לגופו וכל מקרה יכול להכיל זוויות שונות, ואין איזה שהוא עיקרון אחד לקבלת החלטה.
<אמיר חי: זה לפחות כרגע, מבחינת המדיניות.
<אמיר חי: לגבי עולים, בתוך בני נוער עולים, בתוך סך הכל, אנחנו לא רואים שונות גדולה, מתוך סך בני הנוער עם רישום פלילי, ביחס ל - - -
יואל רזבוזוב: השאלה מה קורה.
יואל רזבוזוב: את שני השלישים אתם מגייסים, זה בסדר.
יואל רזבוזוב: אבל יש לכם את השליש, מה קורה בשליש הזה?
יואל רזבוזוב: כי אמרת שאתם לא מפרידים בין עולים ולא עולים ואני מבין שבאמת יש הרבה בני נוער ואנחנו לא רוצים להפריד, אבל פה אנחנו כן מזהים את הבעיה שלא לכולם יש כסף לעורכי דין, והרבה פעמים על אותו מקרה, לחלק סוגרים ולחלק לא סוגרים, אז שם הנפילה.
יואל רזבוזוב: מה קורה באמת באותו שליש?
יואל רזבוזוב: אתה יודע לפלח את זה?
יואל רזבוזוב: השליש שלא מתגייסים.
<אמיר חי: מה קורה מאיזו בחינה?
יואל רזבוזוב: אלה שלא מתגייסים, עד כמה בדקתם את הנתונים, עד כמה הייתם בקשר עם כל הרשויות.
<אמיר חי: אז אני אומר, מבחינתנו כשאנחנו - - -
יואל רזבוזוב: כמה עם עבירות רכוש לדוגמא, אתם יודעים?
יואל רזבוזוב: השליש שלא מתגייסים זה חברה שהם לא יודע מה, רצחו?
יואל רזבוזוב: עבירות אלימות חמורות?
יואל רזבוזוב: איזה סוג?
<אמיר חי: אני אגיד כזה דבר, המדרג לצורך העניין הוא מדרג מעבירות חמורות ועד עבירות קלות, והוא לאו דווקא מתייחס רק ל-אם העבירה קלה – אפשר; עבירה חמורה – אי אפשר; אלא הוא גם צריך להתייחס לעוד כמה דברים.
<אמיר חי: מספר עבירות רב למשל, במועדים שונים, מאשר 5 עבירות על מקרה אחד, זה שונה.
<אמיר חי: אם זה קרה שנה או חצי שנה לפני מועד הגיוס או שזה קרה בגיל 14, זה שונה.
<אמיר חי: לכן, אני חושב שלאפיין את זה רק על סוג עבירות או על סוג אוכלוסייה, זה ממש לא - - -
יואל רזבוזוב: תראה, המטרה שלנו בסוף לגבי אותו שליש - אני לא יודע כמה זה שליש ואנחנו נשאר אחר כך גם מבחינת הכמות – לתת הזדמנות בחיים.
יואל רזבוזוב: וברור שאי אפשר לתת לכולם ויש כאלה שאין סיכוי והם מסוכנים.
יואל רזבוזוב: אבל אלה שלא מסוכנים, פה אנחנו באים.
יואל רזבוזוב: אם הם לא נופלים בין הכיסאות.
<אמיר חי: אז לכן אני אומר, רשאי אותו נער ששללנו את גיוסו, גם לשוב ולערער אם ייסגר הכול - - -
יואל רזבוזוב: סביר להניח שאותו נער ואותה משפחה, לא ירצו לעשות זאת, כי הם חברה בעייתיים יותר, הם לא ממהרים ללכת לצבא, הצבא צריך לרצות אותם ולהפוך אותם לאזרחים טובים.
יואל רזבוזוב: הכיוון צריך להיות כזה ולא אחרת.
מרדכי יוגב: תאר לנו ברשותך, סגן אלוף אמיר, את התהליך: אבחנתם שלבחור היו X עבירות, אני לא יודע מה, גנב, או אני אביא דוגמא שהכרתי ולא הצלחתי בה בינתיים – הגן על אמא שלו בפינוי שלה מדיור ציבורי בבאר שבע, התקבל כבר לסטי"לים ונמנע ממנו הגיוס, למרות שמפקדת הלשכה בבאר שבע המליצה, לשכת הרווחה בבאר שבע המליצה, מנהלת אגף החינוך לשעבר הכירה את המקרה והמליצה.
מרדכי יוגב: מה הוא יכול עוד לעשות כדי שאולי כן יוכל להתגייס?
יואל רזבוזוב: וזה מקרה שחייל רוצה ולא מקבלים אותו.
מרדכי יוגב: ומקרה אחר, מה שקופץ לי ראשון, עסקתי בהרבה כאלה: חייל גנב פלאפונים כן יותר מפעם אחת בכדי לקנות אוכל, למכור ולקנות אוכל, משהו יותר חמור.
מרדכי יוגב: אבל כעבור שנה וחצי שנתיים חזר בו, מתנהל בטוב נקרא לזה, עובד לפרנסתו ומת להתגייס והוא בן 19.5.
<אמיר חי: אני אגיד כזה דבר, אחד, אני לא יודע להתייחס למקרה ספציפי שאתה שם לי עכשיו - - -
מרדכי יוגב: לא, קח אותו למקרו.
<אמיר חי: אבל אני אנסה להתייחס באמת במקרו.
<אמיר חי: אנחנו כן מסתכלים על מוטיבציה לגיוס ועל מי שכבר יש ראיות לתיקון דרכיו, נקרא לזה, אם זה אומר שהוא סיים במסגרת כזאת, עשה את השעות לתועלת הציבור לצורך העניין, היה במפגשים כמו שנאמר לו, עשה בדיקת שתן אחרי שהוא השתמש בסמים וכו' ונמצא נקי.
<אמיר חי: זאת אומרת דברים כאלה, שבהם יש לנו ראיות לכך שהבחור או הבחורה תיקן את דרכיו, באופן עקרוני זה מישהו שאנחנו נשאף לגייס.
<אמיר חי: אמרתי, המדיניות היא לגייס ולא לא לגייס.
יואל רזבוזוב: אבל המוטיבציה לגייס את אותם חברה, עוד פעם, זה מושג שסביר להניח הוא לא בגדר הנורמה.
יואל רזבוזוב: חברה שהיו בעייתיים, סביר להניח שלא ממהרים לשרת את המדינה, ופה המדינה צריכה לדעת איך לבוא ולקחת אותם ולהפוך אותם לאזרחים כאלה שיש להם הזדמנות.
יואל רזבוזוב: סביר להניח ואני בטוח שאם זה שליש, זה אלפי מקרים, אני רוצה לקבל נתון.
יואל רזבוזוב: אני מאמין שאפשר, יש מספיק כוח אדם בצבא להפוך ועבור תיק תיק ולראות ובאמת לזהות האם יש פוטנציאל או אין פוטנציאל.
יואל רזבוזוב: יכול להיות שאתם עושים את זה, אני לא יודע, אבל יש מקרים, אבל כנראה שלא עושים את זה מספיק נכון או טוב.
<אמיר חי: אני אגיד כזה דבר, אני לא כל כך מקבל את הטענה שאם עושים את זה מספיק נכון או מספיק טוב, למרות שתמיד אפשר לשפר.
<אמיר חי: על כל מקרה כזה אני יכול להביא מקרה אחר שבו גייסנו והכנסנו לצבא מישהו שאף אחד מיושבי החדר פה לא רצה.
יואל רזבוזוב: זה באמת רצון, לגייס כמה שיותר, כי הצבא זה באמת גוף שיכול להחזיר אותם ל - --
<אמיר חי: אני אומר, על כל מקרה כזה אני יכול להביא, ולו לשם האיזון, נקרא לזה, מישהו שהחלטנו מתוך אותם שני שלישים, הרבה או מעט, ולאו דווקא עשינו שיקול דעת נכון, מכיוון שלאו דווקא השתנה דפוס ההתנהגות.
<אמיר חי: גם את זה לא היינו רוצים.
<אמיר חי: לכן האיזון פה בהחלטה הוא מאד עדין, והוא מנסה להיסמך על כמה שיותר מידע לקראת קבלת החלטה.
<אמיר חי: אני בטוח שהחלטות כמו ההחלטות חלקן טובות וחלקן פחות, אבל כרעיון מסדר זה בדיוק - - -
יואל רזבוזוב: פה החלטה שהיא פחות טובה – גומרת לבן אדם את החיים.
יואל רזבוזוב: זו השאלה, הסיכון פה הוא משמעותי.
יואל רזבוזוב: זה לא בדיוק – צבא לא קיבל, בסדר.
<אמיר חי: שלא יובן מדברי, לנו ברור שאנחנו קובעי גורלות והשירות הצבאי הוא קובע גורלות והוא מכשיר לתיקון, אל ספק וככה גם אנחנו פועלים.
<אמיר חי: אז אם השתמע משהו אחר - - -
יואל רזבוזוב: אנחנו נשמע את איתי עם כמה שאלות.
<איתי פידלמן: כן, שתי שאלות בעצם.
<איתי פידלמן: אחת, אמרת שאתה מקבל מידע על סגירת תיקים, או שהסברת את עצמך לא נכון, כי לנו נאמר שלא מקבלים מידע.
<איתי פידלמן: אז עוד פעם, אשמח לדעת על - - -
<אמיר חי: לא זה מה שאמרתי.
<אמיר חי: אני אסביר.
יואל רזבוזוב: בוא נשמע את הנציג.
ישראל חסון: עובר חוק בהגדרה זה רישום פלילי, רישום פלילי זה כתב אישום.
יואל רזבוזוב: בואו נשמע את סנ"צ מאיר ברקוביץ מהמשרד לביטחון פנים.
<מאיר דב ברקוביץ: לפני שאני אתייחס לעניין של העברת המידע לצבא, שזה העיקר, רק מילה אחת לגבי הנתונים.
<מאיר דב ברקוביץ: אז אחד הדברים שאפשר לראות מתוך הנתונים שיש פה, שזה במידה מסוימת בשורה טובה, אני חושב, שאין איזה משהו שהוא מאפיין ייחודי, גם בעבריינות, לא רואים איזה משהו שהוא מאפיין ייחודי של הנוער העולה באופן מובהק, על פני הנוער הישראלי.
<מאיר דב ברקוביץ: זאת אומרת בגדול זה פחות או יותר, אז אלה טיפה יותר בעבירות האלה ואלה באלה.
<מאיר דב ברקוביץ: אין איזה משהו מובהק.
<מאיר דב ברקוביץ: הירידה קיימת פה פחות או יותר והשיעור אפילו קטן.
<מאיר דב ברקוביץ: אני רוצה לסייג את הדבר הזה, וזה מה שחסר לי בתוך הדו"ח הזה, וזה נתון שאנחנו כמובן אין לנו אותו, ואני אומר את זה פה בדיונים רבים ובהקשרים רבים.
<מאיר דב ברקוביץ: הנתונים של המשטרה הם טובים, הם מסודרים, למשטרה יש מערכות ממוחשבות, היא יכולה להוציא נתונים.
<מאיר דב ברקוביץ: אבל הדבר הזה הוא הרבה פעמים מטעה מאד, מפני שאם אני לא יודע את שיעור העולים מכלל האוכלוסייה, לאורך השנים של המדידה הזאת, אז הנתון פה לא אומר לי כלום.
<מאיר דב ברקוביץ: כי זה יורד, אבל יכול להיות ששיעור העולים יורד עוד יותר, ואז דווקא עקום הירידה מראה דווקא על עלייה.
<מאיר דב ברקוביץ: ולכן אני חושב שאי אפשר להשלים את תמונת המצב, בלי להדביק את האחוזים של הירידה או העלייה בפשיעה, לאחוזים של שיעור הנוער העולה מתוך כלל הנוער הישראלי, ואז אפשר לגבש תמונה יותר אמיתית.
<מאיר דב ברקוביץ: זאת הערה אחת.
<מאיר דב ברקוביץ: הערה שנייה, שמתייחסת לשני הנושאים - - -
יואל רזבוזוב: חכה רגע, איתי רוצה להתייחס.
<איתי פידלמן: אני רוצה להעיר על זה שני דברים.
<איתי פידלמן: אחד, ביחס לשיעורם של הצעירים שנולדו בחו"ל, בעמוד החמישי, בנקודה השנייה, אנחנו מדברים על שיעור התיקים של בני נוער עולים שעמד על 4.9% בלבד.
<איתי פידלמן: זה בסוף הנקודה השנייה בעמוד.
יואל רזבוזוב: מה זה ההגדרה של עולה לפי ההגדרה של המשטרה?
<איתי פידלמן: המשטרה מגדירה עולה רק בן נוער שנולד בחו"ל.
ישראל חסון: אני חייב להגיד לך שההגדרה הזו, אדוני יושב הראש, היא בעיני הגדרה מאד מאד מאד בעייתית.
יואל רזבוזוב: כל משרד היום מגדיר איך שהוא רוצה ואז אתה לא יכול לנתח.
ישראל חסון: לא, אבל אם אתה רוצה עכשיו נניח לקדם איזה שהוא טיפול במסגרת הוועדה, אז אתה יכול לבוא ולהגיד רבותי, אני רוצה לקבוע.
ישראל חסון: תקבע קביעה טכנית, היא לא חייבת להיות.
ישראל חסון: קביעה טכנית ותעבירו לי את הנתונים על סמך זה.
ישראל חסון: כי ילד שנולד בחו"ל ועלה בגיל 3 חודשים והוא 18 שנה פה, להמשיך לקרוא לו עולה חדש, כשכל המערכת המעצבת שלו הייתה פה, אני חושב - - -
יואל רזבוזוב: השאלה אם הוא גר בבית שניזון מתרבות אחת ואני מכיר הרבה בתים כאלה, והוא הוא אפילו בגיל 18 לא דובר את השפה.