GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואל רזבוזוב: את הנושאים האלה אנחנו מכירים – "תגלית", "מסע".
יואל רזבוזוב: אני מדבר על ההסברה בחו"ל.
יואל רזבוזוב: אני מבין שאותם אנשים שמגיעים, הם השגרירים שלנו אחרי כן; הם מדברים על ישראל, מספרים לכולם, יש לזה אפקט מצוין, ואני מסכים עם זה מאוד.
יואל רזבוזוב: מה אתם עושים מעבר לזה?
יואל רזבוזוב: האם יש לכם נגיעה?
<אבי מאיר: יש לנו פריסה של מאות שליחים ברחבי העולם, ואני רוצה לדבר על שתי קבוצות מבין השליחים הללו.
<אבי מאיר: הקבוצה האחת נמצאת ממש עכשיו במחנות קיץ בארצות-הברית ובקנדה, יש לנו 1,200 שליחים צעירים שנמצאים במקומות הללו, הם נוגעים בחייהם של למעלה מ-100,000 ילדים יהודים, וזה דבר מדהים.
<אבי מאיר: הקבוצה השנייה שאני רוצה לדבר עליה נובעת מביקור שיושב-ראש הסוכנות היהודית, מר נתן שרנסקי, ערך לפני מספר שנים בקמפוסים בארצות-הברית.
<אבי מאיר: הוא חזר לארץ ואמר שראה שהקמפוסים הם "שטחים כבושים", שהנרטיב האנטי-ישראלי הוא ששולט בשטח, ואנחנו נמצאים בנסיגה.
<אבי מאיר: הוא טיפח את התוכנית שאנחנו קוראים לה "עמיתי ישראל", ה-Israel Fellows, שליחים לבתי "הלל" בקמפוסים ברחבי צפון-אמריקה.
<אבי מאיר: כרגע יש לנו פריסה ב-70 קמפוסים, אנחנו מחשיבים אותם כחוד החנית שלנו וכאחד הדברים הכי מוצלחים בהסברה הישראלית בחו"ל, ואנחנו רק הולכים ומרחיבים את הפריסה שלהם בעידן הנוכחי.
<אבי מאיר: התפקיד שלהם הוא אל"ף, לעודד את הקשר עם ישראל בקמפוסים, ובי"ת, כפי שאמרת, גם לחזק את הקשר עם אלה שבאים לארץ, שחווים את החיים פה, ואז חוזרים לחו"ל לדאוג לכך שהם תמיד יישארו קשורים לארץ ולנעשה פה.
<אבי מאיר: אני חייב להגיד, כמי שפעיל בתחום הזה, שלמרות שיש תיאום מסוים בין גופי ממשלה וגם תיאום מסוים בין ארגונים לא ממשלתיים, התיאום הנוכחי טעון שיפור ניכר.
<אבי מאיר: אני חושב שהמסרים שיוצאים, לפחות במרחב המקוון, שזה המרחב שבו אני פעיל, לרוב לא מתואמים ולא מסונכרנים, בעוד, כפי שאמרת, הצד השני מסונכרן מאוד והמסרים שלהם אחידים מאוד.
יואל רזבוזוב: רגע, אז מי הגוף שלא מסונכרן?
<אבי מאיר: אני מאמין שבעוד משרדי ממשלה עושים עבודה מצוינת בסנכרון בינם לבין עצמם, הסנכרון ביניהם לבין ארגונים אחרים טעון שיפור.
יואל רזבוזוב: אינפורמציה לא עוברת מספיק?
יואל רזבוזוב: פה אנחנו רוצים להתייעל בסופו של דבר.
<אבי מאיר: כן, נכון מאוד.
<אבי מאיר: קמפיינים למיניהם.
<דניאל סימן: אנחנו נותנים לזה את המענה עכשיו.
<דניאל סימן: תמשיך בביקורת, אתה לא תהיה בזה.
<דניאל סימן: נגיע גם אליך, אל תדאג.
<דניאל סימן: לא כאיום, לא כאיום, את זה צריך למחוק מהפרוטוקול.
<אבי מאיר: שוב, אני חושב שאנחנו עושים עבודה טובה יותר מבעבר, אבל הנושא הזה טעון שיפור.
<אבי מאיר: ורגע לפני סיום, אני רק רוצה להציג – יש לנו פה בחורה בשם איימי אלברטסון, שהיא אחת מסיפורי ההצלחה של ההסברה הישראלית בתפוצות.
<אבי מאיר: היא פגשה שליחה בפורטלנד, אורגון, ולמעשה היא ייסדה את הקבוצה הפרו-ישראלית בקמפוס שלה, היא הגיעה לפה עכשיו במסגרת פרויקט "תגלית", ונמצאת פה כמה שבועות.
<אבי מאיר: אנחנו מקווים מאוד ליצור עוד כמה סיפורי הצלחה, בדיוק כמו איימי, בשנים הקרובות.
<אבי מאיר: תודה רבה.
דב ליפמן: האם השגרירים או המנהיגים של התוכניות בסוכנות יושבים בפגישות במשרד ראש הממשלה, לגבי התיאום וכל זה?
דב ליפמן: או שזה מנותק, ואתם יודעים בעצמכם בדיוק מה להגיד או איך לעשות את זה?
<אבי מאיר: לא ממה שאני מכיר.
יואל רזבוזוב: קרן קיימת לישראל, אורית כהן, בבקשה.
<אורית כהן: שלום.
<אורית כהן: אני אספר קצת על הפעילות ההסברתית שקק"ל מקיימת בקרב הקהילות היהודיות בחו"ל.
<אורית כהן: אני אחלק את זה לשני תחומים, ברמת השטח וברמת התקשורת.
<אורית כהן: ברמת השטח, קק"ל פעילה בכ-45 מדינות ברחבי העולם.
<אורית כהן: בכל מדינה לשכה פעילה שעובדת באופן ישיר מול הקהילה היהודית למטרת גיוס תרומות לפיתוח הארץ, למטרת הטמעת ערכי אהבת הארץ, קשר עם הקרקע וכולי.
<אורית כהן: מעבר לזה, לקק"ל אגף חינוך שפעיל אף הוא בעשרות מדינות בעולם, פעילות חינוכית בקרב הנוער והצעירים.
<אורית כהן: בכל שנה מגיעים לארץ בעקבות משלחות קק"ל מאות אלפי תלמידים, צעירים, יהודים מכל רחבי העולם, לסיורים ממוקדים שהדגש שלהם הוא חיבור לקרקע, חיבור לאהבת הארץ וכולי.
<אורית כהן: ברמה התקשורתית, אנחנו עובדים מול תקשורת זרה, גם גלובלית וגם יהודית.
<אורית כהן: אנחנו לא נוגעים ברמה המדינית, כמובן.
<אורית כהן: אנחנו פועלים להטמעת מסרים חיוביים על מדינת ישראל בתחומים שאנחנו פועלים בהם, תחומי איכות הסביבה, אקולוגיה, פיתוח הארץ וכולי.
<אורית כהן: דבר אחד שאני חושבת שלא ממש יודעים כאן בארץ ולא נחשפנו אליו, מכיוון שהוא לא טופל כאן באמצעי התקשורת אבל בעולם הוא נהיה בשנים האחרונות לתופעה רחבה מאוד, הוא התקפות קשות, אדירות, חסרות רסן כלפי לשכות קק"ל בעולם.
<אורית כהן: כפי שידוע לכם, קק"ל מנהלת שטחי יער; זה המנדט שלנו כאן במדינה; מעבר לייעור השוטף בתמ"א 22, תוכנית מתאר ארצית ליער וייעור, קק"ל מבצעת נטיעות בשטחי מדינה בלבד, חשוב לציין, לבקשת מינהל מקרקעי ישראל בעיקר בנגב.
<אורית כהן: את העובדה הזאת מנצלים ארגונים פרו-פלסטינים, ארגוני שמאל קיצוניים, ותוקפים את לשכות קק"ל בעולם, כאשר הטענות שמפנים כלפינו הן טענות רחבות הרבה מעבר לעניין הזה, הן טענות שקריות וחסרות כל בסיס.
<אורית כהן: קק"ל היא לא ארגון ממשלתי, כפי שכולכם כמובן יודעים, והדבר הזה גורם נזק.
דב ליפמן: כאשר קורה משהו כזה, האם יש לכם יחסים או צינור להעביר את זה לגופים אחרים, לתאם תגובות?
<אורית כהן: ביצענו עבודה מקיפה של איסוף נתונים, של בדיקת הגורמים שעומדים מאחורי המתקפות, דרכי מימונם, ונעביר את החומר בצורה מסודרת ראשית לגורמי הביטחון.
<אורית כהן: ההתקפות האלה הן התקפות בכל הכיוונים, גם באמצעי התקשורת, גם התקפות ישירות של הפגנות באירועים שקק"ל מקיימת ברחבי העולם, וכמובן, בניו-מדיה יש הפצה גדולה של סרטונים שקריים לחלוטין, עם עובדות מופרכות לחלוטין, סרטונים שמופצים ברשת ומופצים לשלטונות בחו"ל.
<אורית כהן: התופעה הזאת רחבה מאוד, היא לא מגיעה לתקשורת בארץ מכיוון שהנתונים שהיא מתבססת עליהם שקריים, הכתבים ואמצעי התקשורת כאן מבינים ויודעים את המציאות.
<אורית כהן: וכמובן, חשוב לציין שההתקפות האלה הן במסגרת הכללית של התקפות כנגד מדינת ישראל.
<אורית כהן: יש כאן התקפה מכוונת, מאורגנת, וקק"ל כזרוע ביצועית, כזרוע שמפתחת, כזרוע שיש לה קשר חזק מאוד עם קהילות יהודיות בעולם, היא יעד שהם תפסו והם תוקפים.
יואל רזבוזוב: האם המשרד הלאומי להסברה יודע על ההתקפות האלה?
יואל רזבוזוב: הם עושים משהו בנדון?
יואל רזבוזוב: אם יודעים שיש התקפה מסוימת במקום מסוים, האם מפנים את כל המשאבים?
יואל רזבוזוב: אם זו שריפה שמנסים לכבות אותה, כן עושים או לא עושים?
<יגאל פלמור: בכל מקום בו יש משרד קק"ל ויש שגרירות או קונסוליה, מניסיוני, יש קשרים טובים מאוד בין הנציגים.
<יגאל פלמור: אם יש התקפה פיזית, אז אני מניח שמוגשת תלונה למשטרה המקומית, ואז זה בטיפול השלטונות המקומיים.
<יגאל פלמור: אם יש התקפות מילוליות והתקפות תעמולה, בדרך-כלל פונים בעיקר לנציגי השגרירות כדי להגיב על כל מיני האשמות, כי האשמות נגד קק"ל הן בעצם האשמות נגד מדינת ישראל באופן כללי ונגד הציונות, וזה כבר הולך למרחבים מאוד נרחבים והשגרירות היא זו שעונה עליהם באמצעות השגריר, הדובר, אנשי ההסברה וכולי.
<יגאל פלמור: אני יכול להזכיר אנקדוטה שקשורה לקק"ל ממש מהתקופה האחרונה.
<יגאל פלמור: בדרום-אפריקה, אחד מארגוני החרם על ישראל חשף ששגריר דרום-אפריקה בישראל שסיים את תפקידו לפני זמן מה, קיבל עם פרידתו מתנה ממשרד החוץ, תעודה שניטעו 18 עצים לכבודו ביער דרום-אפריקה.
<יגאל פלמור: והנה, כותבים אותם ארגוני חרם, היער הזה נמצא על אדמה שנגזלה מפלסטינים, ואתם מכירים את כל השיח הזה – נגזלה, גורשו, נטבחו וכולי, ואיך יתכן.
<יגאל פלמור: ואז, אותו שגריר לשעבר פרסם מיד מכתב שקיבל תהודה בתקשורת בדרום-אפריקה, ובו הוא אומר שהוא לא ידע והוא לא היה מודע לזה, והוא דוחה את המתנה הזו והוא יכתוב למנכ"ל משרד החוץ וידרוש להסיר את 18 העצים האלה מהמקום.
<יגאל פלמור: הוא לא רוצה שזה יהיה שם, והוא לא רוצה לתת יד לכיבוש ולגזל, וכולי.
<יגאל פלמור: אז כמובן שפרסמנו תגובה לעניין הזה.
<יגאל פלמור: לא היה לנו שום עניין שזה יהפוך לשערוריה גדולה בדרום-אפריקה משום ש - - -
יואל רזבוזוב: השאלה היא אם קק"ל יודעים על התגובה שפרסמתם.
<יגאל פלמור: אני חושב שכן.
<אורית כהן: זה פורסם באמצעי התקשורת.
יואל רזבוזוב: החיבור הזה, זה מה שחסר לי.
יואל רזבוזוב: כשיש לכם ראיונות עם תקשורת בחו"ל, האם אתם מקבלים מסרים ממטה ההסברה הלאומי, או שאלה מסרים שלכם?
<אורית כהן: הנושא הזה מורכב.
<אורית כהן: היתה הידברות מול התקשורת של מינהל מקרקעי ישראל, שהיא בעצם הגורם המבצע.
<אורית כהן: כל הטענות כלפי קק"ל, היו אמורות להיות מופנות, כביכול, כלפי מינהל מקרקעי ישראל.
<אורית כהן: היתה הידברות, ניסינו לתאם עמדות, הנושא לא כל-כך התקדם, אבל כרגע אנחנו נמנעים מלדבר על הנושא הזה.
<אורית כהן: כפי שאמרתי, בארץ זה כמעט ולא קיים, ובחו"ל אנחנו פשוט מנסים להנמיך את הלהבות עם תגובות שהעניין אינו נכון.
יואל רזבוזוב: תודה, אורית.
יואל רזבוזוב: נציג אוניברסיטת בר-אילן, פרופסור גרשון ג'ראלד שטיינברג.
<ג'ראלד שטיינברג: שלום, יש לי את הכבוד להציג את הארגון NGO Monitor, ואני חושב שאני אהיה הדובר הראשון שידבר ממבט לא ממשלתי ולא קוואזי-ממשלתי, אלא ממבט של מה שנקרא: חברה אזרחית.
<ג'ראלד שטיינברג: אני מברך על היוזמה, אני חושב שזה חשוב מאוד, והדגש על הצורך לשתף פעולה הוא מאוד במקום.
<ג'ראלד שטיינברג: המלחמה הזאת קיימת לפחות מאז ועידת דרבן שהתקיימה בדרום-אפריקה, וזה היה התחלת הניסיון לחבר בין ישראל והאפרטהייד.
<ג'ראלד שטיינברג: זה חלק מהמשך מלחמות הערבים כנגד קיומה של מדינת ישראל, לפחות מאז כ"ט בנובמבר, אם לא שנות ה-20 וה-30.
<ג'ראלד שטיינברג: אני אומר את זה אולי יותר מדי בציניות, לקח למשרדי הממשלה מספר שנים להבין שמדובר במלחמת קיום נגד מדינת ישראל.
<ג'ראלד שטיינברג: זו דה-לגיטימציה בכל המובנים, מהבדואים, ומה שלכאורה קק"ל עושה, משתמשים במסרים ובשפה של מוסר, פשעי מלחמה, אפרטהייד, כל הנושאים האלה ביחד.
<ג'ראלד שטיינברג: וזה דורש תגובה כמו במלחמה, ולצערי הרב, אני חשוב שזה עדיין לא נתפס בהרבה מקומות.
<ג'ראלד שטיינברג: אני לא אחזור על כל התופעות ששמענו, הן יומיומיות.
<ג'ראלד שטיינברג: אני לא הופתעתי מההתקפה על קק"ל, זה היה ברור שזה הולך לקרות.
<ג'ראלד שטיינברג: הולכים מארגון לארגון, ממסגרת למסגרת, ומחפשים תמיד משהו אחר, מקמפוסים לכנסיות ולכל מיני מסגרות אחרות, כדי להכפיש את מדינת ישראל במונחים מוסריים.
<ג'ראלד שטיינברג: אני לא אומר שישראל עמדה בחוסר אונים, אבל לקח הרבה שנים להבין שמדובר כאן בתעשייה שלמה ושצריכים התקפות נגד.
<ג'ראלד שטיינברג: אני חושב שהתקפות הנגד נגד הארגונים שמובילים את זה לא קלה למסגרות ממשלתיות, אני לא רואה, עם כל הכבוד, וכמה שאני מעריך את משרד החוץ ואת משרד ראש המשלה, הסוכנות היהודית וארגונים אחרים – זה צריך לבוא מהחברה האזרחית.
<ג'ראלד שטיינברג: זה NGO נגד NGO.
<ג'ראלד שטיינברג: אם זה Human Rights Watch, ואם זה Amnesty International, אם זה בתקשורת, אז צריכים להיות ארגונים שעומדים מול התקשורת.
<ג'ראלד שטיינברג: יכול להיות שיש מקום ליותר שיתוף פעולה, העברת האינפורמציה, ולבנות אסטרטגיה בין גורמים ממשלתיים וגורמים לא ממשלתיים, אבל לבקש מהממשלה לפתור את כל הבעיות האלה, אני חושב שזה לא ריאלי.
<ג'ראלד שטיינברג: צריך להסביר לאזרחי ישראל את התופעות – ההתקפות נגד קק"ל לא מגיעות לכותרות בישראל כי משום מה זה לא מעניין את העיתונאים, ואנחנו אפילו לא שומעים חברי כנסת שעומדים ואומרים: זה דבר שמאיים על קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.
<ג'ראלד שטיינברג: צריכים להבין את גודל ההתקפה, ולחפש שם, כפי שאמרתי, אסטרטגיה, לא אד-הוק, לא לחפש פתרון לכל התקפה, לכל ארגון, אלא להבין את השורשים, את המממנים.
<ג'ראלד שטיינברג: מדובר במאות מיליוני אירו, או דולר, או פאונד, שנכנסים לארגונים האלה כל שנה.
<ג'ראלד שטיינברג: מובילים את זה מנהיגים פלסטיניים.
<ג'ראלד שטיינברג: אנחנו רואים כל יום מנהיג פלסטיני, אם זה מחמוד עבאס, אם זה שר החוץ שלהם, או כל מיני דוברים, שפונים לעיתונאים וחוזרים על אותם מסרים: מדינת ישראל היא מדינה לא מוסרית שגורמת את כל הבעיות בעולם, הכי בעייתית.
<ג'ראלד שטיינברג: באירופה יש סקרי דעת קהל, ואנחנו תמיד נמצאים בראש הרשימה, מעל איראן וצפון-קוריאה.
<ג'ראלד שטיינברג: מדובר על תהליך מדיני שמתרחש הרבה שנים.
<ג'ראלד שטיינברג: אני רוצה לדבר קצת על עניין התפוצות כאן.
<ג'ראלד שטיינברג: הכי מדאיג אותי הוא מספר היהודים הצעירים שקונים את הסחורה, ששומעים יום-יום על "תיקון עולם" במקום ציונות.
<ג'ראלד שטיינברג: "תיקון עולם" זה אומר שישראל צריכה להפסיק לגרום לפלסטיניים פשעי מלחמה.
<ג'ראלד שטיינברג: ארגונים כמו: "שוברים שתיקה", ארגון קטן מאוד שמקבל הרבה כסף להסתובב בעולם, לדבר בפני קהילות יהודיות, ולהגיד: אנחנו פושעים, אנחנו גרמנו את כל הנזק הזה.
<ג'ראלד שטיינברג: פרסמתי היום מאמר ב"מעריב" על זה, לקראת תשעה באב, שאחת מנקודות החיכוך שהולכת וגדלה בין ישראליים ובין יהודי התפוצות, במיוחד בצפון אמריקה ובאנגליה, במיוחד באוניברסיטה, זה הדגש על כאילו "תיקון עולם" נגד הציונות.
<ג'ראלד שטיינברג: אנחנו, כחברה, צריכים לעמוד מול זה.
<ג'ראלד שטיינברג: זה לא יכול להיות זה או זה.
<ג'ראלד שטיינברג: לא יכול להיות שרק "תיקון עולם", ואז אפשר להגיד שישראל אחראית לכל הדברים האלה.
<ג'ראלד שטיינברג: ואני לא רואה עדיין אסטרטגיה לעסוק בזה.
<ג'ראלד שטיינברג: דבר אחרון, ואני מבקש סליחה מהיושב-ראש – המוסד האחרון במדינת ישראל שעדיין לא תפס את העניין הזה הוא הכנסת.
<ג'ראלד שטיינברג: כל חבר כנסת ציוני שיוצא לחוץ-לארץ, שנפגש עם עמיתים, מפגשים פרלמנטריים ואחרים, שלא יודע איך להתמודד עם השאלות האלה, שלא יודע שהולכות להיות ההתקפות האלה, שלא מוכן לזה, חייב להתכונן לזה.
<ג'ראלד שטיינברג: ואני והחברים שלי שיושבים מסביב לשולחן יכולים להביא את האסטרטגיה, לעזור בזה, והייתי רוצה לראות את זה במקום מרכזי מאוד באג'נדה של הכנסת.
דב ליפמן: אתה לא צריך להתנצל, זה אחד מהדברים ברשימה שלי פה.
דב ליפמן: אני רואה משלחות בחוץ-לארץ, ויש פה היום גופים פרלמנטריים מקנדה, ישבנו אתם ופתאום ראיתי שאנחנו לא בתיאום בכלל.
דב ליפמן: יש נציגים מכל מיני מפלגות, ויש מדיניות לכל מפלגה, זה בסדר, אבל מסר אחד שמגיע מאיזשהו גוף, שמגיע לאי-מייל שלנו, שעכשיו יש התקפות או שאלות על נושא כלשהו, והנה הקו.
דב ליפמן: חברי כנסת לא מכירים אפילו את המילה: BDS.
דב ליפמן: חייב להיות איזשהו גורם שגם מחנך חברי כנסת, שהם הנציגים והם הפרונט, אנחנו חייבים לעבוד ביחד על זה, ואני מסכים לחלוטין.
דב ליפמן: - - - אנחנו חייבים לשפר את זה.
<ג'ראלד שטיינברג: אז זו הזדמנות לאחד את שיתוף הפעולה.
יואל רזבוזוב: צריך לזכור שיש לנו חברי כנסת מכל קצוות הקשת הפוליטית, יש כאלה שיסכימו יותר, יש כאלה שיסכימו פחות עם המדיניות.
יואל רזבוזוב: ואגב, אחד המקרים שאני ראיתי כשביקרתי בארצות-הברית באחד הקמפוסים – השליחים אמרו שהאויב הכי גדול היא דווקא איזושהי בחורה ישראלית שמסיתה את כל הארגונים הפרו-פלסטיניים, וגם עם זה אנחנו צריכים לדעת להתמודד.
יואל רזבוזוב: צריך להפעיל את "הראש היהודי" שלנו, ולדעת להתמודד גם עם זה.
יואל רזבוזוב: לגבי חברי הכנסת, כאמור, זה קצת בעייתי, כי יש כאלו שיסכימו אתך מאוד, ויש כאלו שיסכימו פחות.
יואל רזבוזוב: אבל לפחות אלה שמסכימים, כפי שאמרת, בקונגרסים מסוימים – אני די בטוח שאנחנו כן יודעים לדחוף את האג'נדה ולתת הסברה הכי טובה שאנחנו יכולים.
יואל רזבוזוב: אבל כמובן, אם יש דגשים שאנחנו יכולים לקבל ממטה ההסברה הלאומי - - -
<ג'ראלד שטיינברג: או מהחברה האזרחית, לא רק מהממשלה.
יואל רזבוזוב: לחברה נגיע בסוף, כשנסכם.
יואל רזבוזוב: אני כן חושב שבסופו של דבר זה צריך להיות גוף אחד, אי אפשר לקבל מכולם.
יואל רזבוזוב: זה מה שאני הכי לא אוהב.
יואל רזבוזוב: כשכל אחד עובד בנפרד, אז יש הרבה דעות ואין מדיניות, ויש הרבה חפיפה, וגם בגלל זה התכנסנו כאן היום.
יואל רזבוזוב: סאם מהקונגרס היהודי העולמי, בבקשה.
<שמואל גרונדוורג: תודה רבה.
<שמואל גרונדוורג: קודם כל, אני רוצה לברך את היושב-ראש, להגיד תודה שאתה מעלה את הנושא החשוב על סדר-היום.
<שמואל גרונדוורג: זכינו להיות יחד לא מזמן, במשלחת בחו"ל, במשימה הסברתית עם אוונגליסטים נוצרים.
<שמואל גרונדוורג: אני גם רוצה - - - בחבר הכנסת דב ליפמן שהוא גם חבר הנהלה אצלנו, בקונגרס היהודי העולמי בישראל, ואנחנו עושים הרבה עבודה יחד בנושא הזה.
<שמואל גרונדוורג: לא באתי לדבר על נושא התיאום הפנימי במשרדי הממשלה למרות שדווקא יש לי הרבה מה לומר בנושא.
<שמואל גרונדוורג: אני מסכים עם מה שג'ראלד אמר שחייב להיות תיאום לא רק בין המשרדים הממשלתיים, אלא גם בין הארגונים החוץ-ממשלתיים.
<שמואל גרונדוורג: אנחנו, ב-World Jewish Congress, היינו אחד המייסדים של אחד הגופים האלו, ה-Global Coalition for Israel, שזה תיאום של כל מיני משרדים.
<שמואל גרונדוורג: ולמרות שזה התחיל לא הכי חיובי, אני חושב שהבשורות הטובות הן, כשאני מתסכל סביב השולחן הזה, אני רואה פה הרבה אנשים שכבר עובדים ביחד, גם באופן כללי בכל מיני יוזמות ובמיוחד בנושא ה-Global Coalition for Israel – שלום ליפנר ודני סימן, ומשרד החוץ, ויש עוד הרבה.
<שמואל גרונדוורג: אז, קודם כל, אנחנו צריכים להיות אופטימיים שיש את האנשים הנכונים סביב השולחן, תמיד אפשר לשפר ולהוסיף, אבל נתחיל מזה.
<שמואל גרונדוורג: אני באתי כנציג של ה-World Jewish Congress, וכפי שיגאל אמר, לפעמים, גם כשעושים, תמיד יש ביקורת, זה לא מספיק, זה יותר מדי.
<שמואל גרונדוורג: לפעמים פשוט צריך פעול, גם כשהתנאים אולי לא מושלמים, פשוט צריך לעשות.
<שמואל גרונדוורג: ברשותכם, רציתי לעדכן לגבי הפעילות שלנו.
<שמואל גרונדוורג: למי שאולי לא מכיר, היתרון היחסי שלנו, של הקונגרס היהודי העולמי, הוא שאנחנו מייצגים באופן רשמי את הקהילות היהודיות בעולם ושאנחנו ארגון גלובלי.
<שמואל גרונדוורג: היציגות הזאת היא יציגות פורמלית.
<שמואל גרונדוורג: היתה לנו אסיפה כללית לפני חודשיים בבודפשט, שעשתה הרבה מאוד רעש תקשורתי והביאה לסדר-היום את נושא האנטישמיות.
<שמואל גרונדוורג: ושם גם נשיא הארגון, רונאלד לאודר שיושב בניו-יורק, הביא גם מזכ"ל עולמי חדש, קוראים לו רוברט זינגר, ואגב, הוא ישראלי, ואני חושב שזה חשוב מאוד.
<שמואל גרונדוורג: הוא גם איש חינוך, הוא היה בצבא הרבה שנים, והוא היה גם ב"נתיב", בחיל הקשר, והוא היה בראש "אורט" העולמי במשך 14 שנה, בלונדון.
<שמואל גרונדוורג: אז הוא גם ישראלי, גם מבין בחינוך, והוא גם מבין בתפוצות.
<שמואל גרונדוורג: רוברט זינגר המזכ"ל יחד עם הנשיא שלנו, רונאלד לאודר, החליטו לשים דגש על נושא ההסברה הישראלית, והחליטו להקים אצלנו task force פנימי, כוח משימה בעניין הזה, ושוב, עם נציגים מהקהילות היהודיות מרחבי העולם, צעירים, והם קודם כל עשו סקירה על כל מה שקורה בקמפוסים.
<שמואל גרונדוורג: דיברנו פה על תיאום וחפיפות, אז בצפון-אמריקה נעשה הרבה.
<שמואל גרונדוורג: ברור שתמיד אפשר לשפר, אבל אנחנו לא רצינו להיכנס לשטח שכבר פועלים בו ולגרום לעוד חפיפות.
<שמואל גרונדוורג: אז ה-task force הזה החליטו להתמקד בעניין הקמפוסים באירופה, שם יש בעיה רצינית.
<שמואל גרונדוורג: יש יוזמת קמפוסים באירופה, זה בשיתוף עם WUJS וגם עם UJS, שזה התאחדות הסטודנטים באירופה, וגם NUIS, שזה התאחדות הסטודנטים בישראל, ומתכוונים להקים תוכניות הכשרה לסטודנטים, לתת להם את הכלים להתמודד עם עניין ההסברה הישראלית בקמפוסים באירופה, לשלוח משלחות לארץ של הנהגת הסטודנטים, במיוחד הלא-יהודים, אלו שצפוי שבשנים הבאות יהיו מעצבי דעת קVל וחברי פרלמנט, וגם לעשות webinar, וגם להקים איזושהי פלטפורמה שתיתן סנכרון, ולתת את הכלים בנושא הקמפוסים, ו-best practices.
<שמואל גרונדוורג: עוד יוזמה שרציתי להזכיר בקצרה, בניו-יורק הצוות שלנו, יחד עם עידו אהרוני, הקונסול הכללי בניו-יורק, פיתחו אפליקציה, ואני מקווה ששמעתם עליה, שנקראת: Act for Israel, והוחלט שנעבוד אתם בשיתוף כדי לעזור להשיק את האפליקציה הזאת, שזה משהו שאמור לפעול נגד הדיס-אינפורמציה נגד ישראל ונגד הדה-לגיטימציה.
<שמואל גרונדוורג: והדבר השלישי, יש רשת שאנחנו מקימים שנקראת: Jewish Professional Network, כדי למנף את הקהילות היהודיות בכל העולם שיש לנו אתם רשת, ולסנכרן ביניהן כדי לעבוד בשיתוף פעולה.
<שמואל גרונדוורג: אלה צעירים מקצועיים שעובדים בקהילות, ועובדים בהסברה ביום-יום.
<שמואל גרונדוורג: אז אני אסיים ורק אגיד שנשמח מאוד לעבוד עם כל הגורמים הרלוונטיים בשיתוף מלא.
יואל רזבוזוב: תודה, סאם.
יואל רזבוזוב: מעכשיו אם אפשר נדבר קצת יותר בקצרה כי אנחנו חורגים מהזמן.
יואל רזבוזוב: הייתי רוצה לשמוע את נציגת משרד התפוצות בנושא התיאום, ממש בקצרה.
<מרגריטה ספיצ'קו: שלום רב, בגלגול הקודם של משרד ההסברה והתפוצות היה לינק חזק מאוד בין הסברה לתפוצות כמובן מאליו, היו לנו הרבה פרויקטים ששילבו את ההסברה בתפוצות ובקהילות היהודיות בעולם.
<מרגריטה ספיצ'קו: היום, בגלגול החדש של המשרד שלנו אנחנו מגבשים איזושהי אסטרטגיה חדשה, יש שר חדש ומנכ"ל חדש, ומן הסתם, האסטרטגיה היא קצת שונה.
<מרגריטה ספיצ'קו: ההסברה כהסברה פחות נמצאת באג'נדה שלנו כרגע, אבל היא כן משתלבת בתוך הפרויקטים של מנהיגות צעירה, כלומר, פרויקטים בהם אנחנו עובדים עם הקהילות היהודיות בעולם.
<מרגריטה ספיצ'קו: וזה אספקט משני, הוא לא משהו ראשוני שאנחנו מסתכלים עליו.
יואל רזבוזוב: אז משרד התפוצות פחות מתעסק בהסברה היום?
<מרגריטה ספיצ'קו: כן.
יואל רזבוזוב: איחוד הקהילות היהודיות בצפון-אמריקה, דוד דנקר, בבקשה.
<דוד דנקר: תודה, כבוד היושב-ראש.
<דוד דנקר: אתה היית אתנו - - - עם הסוכנות בסיור חשוב מאוד בקהילות בצפון-אמריקה.
<דוד דנקר: אני נציג הפדרציות בצפון-אמריקה, סטודנט בקמפוס פוליטי מאוד, עבדתי קצת גם בנציגות הישראלית בחו"ל, ואני רוצה להגיד שההסברה לא עובדת.
<דוד דנקר: לפני שלוש שנים, הקהילות בצפון-אמריקה התחילו לפנות לארגון הגג בפדרציות צפון-אמריקה, והתחילו להגיד שיש לנו בעיה עם הדה-לגיטימציה של ישראל, של תנועת BDS, ואנחנו צריכים עזרה.
<דוד דנקר: הקמנו ארגון חדש: Israel Action Network, והם ישבו גם עם חבר הכנסת דב ליפמן לפני כמה שבועות, פה בכנסת.
<דוד דנקר: אנחנו פועלים מתוך שלושה עקרונות: אחד, אנחנו נלחמים נגד רשת, ובמלחמה נגד רשת אנחנו צריכים להילחם באמצעות רשת; לחשוב באופן גלובלי אבל לפעול באופן מקומי.
<דוד דנקר: והדבר הכי חשוב בלפעול באופן מקומי הוא דיפלומטיה המבוססת על מערכות יחסים אישיות.
יואל רזבוזוב: אבל כשהתחלתם לעשות את המלחמה הזאת, פניתם לגוף ממשלתי?
יואל רזבוזוב: עשיתם חיבור?
יואל רזבוזוב: או שזה על דעת עצמכם?
יואל רזבוזוב: הכוונה היא טובה, אני לא מבקר, אבל התחלתם לעשות את זה לבד?
<דוד דנקר: התחלנו אחרי פרסום דוח מכון הייעוץ וגם עבודה עם המשרד לענייני אסטרטגיה, שהראו שהאיום של תנועת ה-BDS הוא איום אסטרטגי על עצם קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.
<דוד דנקר: ראינו שמה שעובד זה לעבוד עם הקהילות, לעזור להם ולשתף אותם במסרים שבאמת עובדים.
<דוד דנקר: ראינו שעובדות והיגיון פשוט לא עובדים.
<דוד דנקר: מה שבאמת עובד זה סיפורים.
<דוד דנקר: אני יכול לספר סיפור על רב אחד בקהילה בקליבלנד, כשהתחילו לפני שנה את תנועת החרם בכנסיות המתודיסטיות, והוא ישב עם כמה כמרים בקליבלנד ואמר להם למה חשובה לו ישראל, וככה זה עבד.
<דוד דנקר: והוא הצליח לשכנע את כל הכמרים באיזור בקהילה, למה העמדה להחרים את ישראל בכנסייה המתודיסטית לא טובה.
<דוד דנקר: יש לנו לא מעט הצלחות, אנחנו עובדים עם נציגי הקהילות, עם אנשים בשטח, ועובדים באופן שקט וענייני מאוד, זה חשוב מאוד.
יואל רזבוזוב: תודה, דוד.
יואל רזבוזוב: ההסתדרות הציונית העולמית, דוקטור דוד בריקסטון, בבקשה.
<דוד בריקסטון: תודה.
<דוד בריקסטון: אני רוצה להתחיל דווקא עם אחת הנקודות שג'ראלד הזכיר, וזה מספר הצעירים שלנו שקונים את הסחורה הזאת.
<דוד בריקסטון: בשבילי, הנפגעים הראשונים של כל קמפיין הדה-לגיטימציה הם באמת הצעירים שלנו.
<דוד בריקסטון: אני דואג פחות לעתיד של מדינת ישראל, ויותר לעתיד של העם היהודי, במובן הזה.
<דוד בריקסטון: ולכן הגענו למסקנה, בתוך ההסתדרות הציונית העולמית, שאנחנו חייבים לראות את Israel Education כחלק אינטגרלי של כל מה שאנחנו עושים בנושא ההסברה.
<דוד בריקסטון: עם כל המידע שיש שם, ובאמת יש המון-המון מידע, עם כל הניסיונות לשנות את השיחה, הדאגה שלנו היא שבעוד כמה שנים, וזה כבר קשה מספיק למצוא את החיילים שיבצעו את העבודה, פשוט לא נמצא את הפעילים בקמפוס.
<דוד בריקסטון: אם מישהו לא מחויב לרעיון הציוני, אם מישהו לא מחויב לכל הקונספציה שחייבים את מדינת ישראל, אז מה עוזר לנו כל יתר הדברים?
<דוד בריקסטון: יש לי אחיינית שלפני כשבועיים סיימה תוכנית "תגלית", ושאלתי איך היה, היא אמרה: זה היה ממש מצוין, היה כיף, אבל יש לי שאלה אחת:
<דוד בריקסטון: why do we need this Jewish state?.
<דוד בריקסטון: ואני לא ממציא את זה, היא ממש שאלה את זה, והיא סטודנטית ב-McGill University.
<דוד בריקסטון: והיא מתוך המשפחה שלי, ובאה ממשפחה יהודית טובה, אמא שלה היא נשיאה של בית-כנסת, ובכל זאת שואלת את השאלה הזאת.
<דוד בריקסטון: ומגיעים ל"יד ושם", והיא אומרת:
<דוד בריקסטון: but they so much emphasize the Jewish part of it.
<דוד בריקסטון: הלו?
<דוד בריקסטון: זה פשוט משגע.
<דוד בריקסטון: אז אנחנו חושבים שהממשלה צריכה לראות גם את החינוך בנושא ישראל, חינוך ציוני, כחלק אינטגרלי לטווח ארוך של כל הקמפיין נגד הדה-לגיטימציה.
<דוד בריקסטון: מה אנחנו עושים בתחום הזה, אני לא יודע.
<דוד בריקסטון: הוזכרה כבר ה-Global Coalition for Israel, כתוכנית משותפת.
<דוד בריקסטון: קיימנו לפני מספר חודשים כנס בנושא חינוך ציוני.
<דוד בריקסטון: קיימנו את זה עם גורמים בארצות-הברית, בתמיכה של ה-GC for I, בהשתתפות 90 מחנכים, 30 מישראל ו-60 מארצות-הברית, ובדצמבר ממשיכים את כל הנושא הזה, ואיך בכלל אפשר להכניס את נושא החינוך הציוני לתוך המערכת.
<דוד בריקסטון: כפי שג'ראלד אמר, עם כל הדגש על "תיקון עולם", אנחנו רואים גם התרחקות מכל הנושא של Israel Education או Zionist Education, ומה שבמודה היום זה People for Education.
<דוד בריקסטון: ואם קוראים את הספרים שכותבים עכשיו על People for Education, מלמדים על ה-Jewish peoplehood, כי זה הרבה יותר קל להם מאשר להתמודד עם הבעייתיות של ישראל.
<דוד בריקסטון: אני לא אפרט יותר, אבל הדגש הזה חשוב.
<דוד בריקסטון: יש לנו כרגע כ-200 מורים-שליחים בבתי-ספר שונים סביב העולם, הם עוברים הכשרה אצלנו, אנחנו גם מלווים אותם בזמן שהם בשטח, עוזרים להם להתמודד או באופן ישיר או באופן - - -
יואל רזבוזוב: אבל אתם מקבלים מהמשרדים הממשלתיים תוכניות שאתם מלמדים על-פיהן?
<דוד בריקסטון: לא, אנחנו דווקא מנסים עכשיו, ובני שותף מלא בזה, לעבוד על הכנת איזשהו curriculum.
<דוד בריקסטון: זה לא קיים.
<דניאל סימן: סליחה, אם אני יכול לקטוע אותך ורק להגיד בעניין הזה: המדינה לא יכולה להשתוות עם הניסיון שיש לארגון ה-WZO בעצמו, ולכן אדרבה, אני חושב שדווקא ההמלצות שיבואו מהם הן עדיפות.
יואל רזבוזוב: זה צריך ללכת בשני הכיוונים: מלמטה למעלה ומלמעלה למטה.
<דניאל סימן: זה לא עניין של הסברה, זה כבר עניין של מדיניות - - -
<דוד בריקסטון: כאן אני רוצה להתייחס לנושא התיאום בין כולם, עזרה הדדית וכולי.
<דוד בריקסטון: יש לנו מספר תוכניות.
<דוד בריקסטון: באופן ישיר אנחנו גם עובדים בנושא של advocacy, ובין היתר החלטנו להתמקד בהעצמת ה-leadership שלנו, כי יש להם המון שאלות.
<דוד בריקסטון: וחלק מהסמינרים האלה קיימנו יחד עם משרד החוץ, בעיקר בארצות-הברית, אבל כספים אין.
<דוד בריקסטון: זאת אומרת, רצון לשיתוף פעולה יש, אבל כל פעם כשאנחנו דופקים על הדלת – אין.
<דוד בריקסטון: כבר לפני כשנה וחצי הבאנו קבוצת רבנים, 30 רבנים, עשרה מכל זרם, במימון מלא – אנחנו מצאנו את הרבנים והם מימנו את זה – ועשינו את התוכנית יחד.
<דוד בריקסטון: זו תוכנית שנקראת: Rabbis Engaging with Israel.
<דוד בריקסטון: לרבנים יש את ה-captive audience כל שישי-שבת.
יואל רזבוזוב: אבל זה יותר לקהילה שלנו, הסברה זה יותר חינוך, זה פחות - - -
<דוד בריקסטון: לא, לא, זה דווקא advocacy טהור.
<דוד בריקסטון: הרבנים בעצמם לא יודעים איך להתמודד עם כל השאלות האלה.