GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<צביקה קן-תור: גם כאן, אני משתף אתכם בבעיות שיש לי, אדם לא יבוא אליי ליותר מ - - -, אין לו סבלנות לזה, לי נשאר בעצם לספר את הסיפור של שישה פרקים עיקריים, זאת אומרת יש לי בערך רבע שעה.
<צביקה קן-תור: וכדי שאתה לא תתבלבל בסיפור השלישי מה היה בסיפור הראשון, אנחנו בונים את זה על מיצג פתיחה, לאחר מכן עוברים לאתרים האחרים ומיצג סיום.
<צביקה קן-תור: אני רוצה להראות לכם מה זה מיצג פתיחה.
<צביקה קן-תור: בהנחה שבן אדם חף לדוגמה מכל ידע על ברית המועצות.
<צביקה קן-תור: הוא קצת יותר ארוך, הוא לא שתי דקות, הוא ארבע דקות.
<צביקה קן-תור: נפתח האור ובעצם יכולים ללכת לכל ה - - - גם כל האולם מתופאר כמו שדה מלחמה בשלג עם בורות הפצצה ובכל מקום אתה רואה את הסיפור עצמו, הדיוויזיה הליטאית, חיל האוויר, ועוד ועוד ועוד.
<צביקה קן-תור: אני לא אלאה אתכם.
<צביקה קן-תור: התזמורת האדומה, חיל הים.
<צביקה קן-תור: את זה לא ראית, אבל ברשותכם.
<צביקה קן-תור: היהודים בחיל הים: (הקרנת סרט).
<צביקה קן-תור: אם היה לנו יותר זמן הייתי מראה לכם עוד, כולל גם טייסת יהודייה שהצליחה לדפוק 12 מטוסים, ואני לא מכיר כזה גם בחילות אחרים.
<צביקה קן-תור: הסיפורים הם אדירים.
<צביקה קן-תור: שוב, הם מנקודת מבט אישית.
<צביקה קן-תור: זאת אומרת אני לא מספר לך איך כבשו את ברלין, אני מביא את הסיפור האישי של אותו בן אדם ודרכו אני מספר את הסיפור עצמו.
<צביקה קן-תור: מכאן לאגף של ארצות הברית.
<צביקה קן-תור: ארצות הברית זה קצת יותר מורכב, כי אלה שני אזורי לחימה, גם באוקיאנוס השקט ובמזרח אסיה וגם בצפון אפריקה ואירופה.
<צביקה קן-תור: גם כאן טכניקת הסיפור דומה ושונה.
<צביקה קן-תור: הנושא גם מתופאר בצורות כאלה ואחרות.
<צביקה קן-תור: זה לא רק ארצות הברית, אלא זה גם בעלות בריתה, כשאני אומר בעלות בריתה זה גם מי שלחם איתה במדינות האירופאית.
<צביקה קן-תור: אחד היהודים שלא שמתם לב אליו בקטע של ארץ ישראל, שמו היה פרד קיש.
<צביקה קן-תור: הרבה ישראלים טובים לא יודעים מי זה היה פרד קיש אבל בוא נאמר, הוא היה צריך להיות ראש ממשלת ישראל, הוא בעצם ראש ההסתדרות הציונית בארץ ישראל, מחליף אותו חיים ארלוזורוב, מחליף אותו משה שרת, דוד בן גוריון.
<צביקה קן-תור: תשמעו במילה אחת, אני מדבר על הסיפור האישי, שוב.
<צביקה קן-תור: (הקרנת סרט על פרדריך קיש).
<צביקה קן-תור: שאלתם, או לא שאלתם, על מוריס רוז.
<צביקה קן-תור: (הקרנת סרט על מוריס רוז).
<צביקה קן-תור: אגב, להבדיל, היה גם דן רוז.
<צביקה קן-תור: הוא היה אלוף העולם באגרוף, אחד מהצוות שלהם, שאמרו לו 'אל תתגייס', הבחור אומר 'אני כן מתגייס' והוא מקבל את כוכב הכסף על זה שהוא באמת עשה עבודה.
<צביקה קן-תור: הוא מתאגרף יהודי שמוותר על כל הכבוד והוא הולך להילחם בנאצים מתוך שליחות שלו כיהודי.
<צביקה קן-תור: מכאן לאגף הפרטיזנים.
<צביקה קן-תור: המסדרון לאגף הפרטיזנים הוא קצת שונה.
<צביקה קן-תור: זאת אומרת אנחנו נכנסים לגטו ודרך הפרצה אל היער אנחנו נכנסים ליער ודרכו אנחנו שומעים את הסיפור של הלוחמים.
<צביקה קן-תור: אני אתן לכם רק דוגמה אחת.
<צביקה קן-תור: אני יכול רק להצר שלא הצלחתי לראיין את כולם.
<צביקה קן-תור: אנחנו מדמים גם את פיצוץ מסילת הברזל.
<צביקה קן-תור: זימלנקה, עם הסיפור בתוכו, ובסוף, שוב, הפרק המסכם זה הסיפור של ההתנגדות בדגש על המרידות בסוביבור ובאושוויץ ובגטו ורשה, ומכאן, אם נכנסים בחזרה לתוך הכדור הזה, לתוך הכיפה, בקטע אחד אנחנו מדברים על ההתנדבות ביישוב היהודי בארץ ישראל ומכאן אני אתן לכם רק דוגמה קטנה.
<צביקה קן-תור: ראיינתי ילד שהשבוע מלאו לו 99.
<צביקה קן-תור: הסיפור שלו מדהים, אני לא אכנס לכל הסיפור, אבל מה שמדריך אותו, משמידים את המשפחה שלו בפולין וזה מה שדוחף אותו להילחם ולהשיג את הרובה וללכת ו - - - הוא מחפש את המשפחה ובואו תשמעו את הקטע של החיפוש אחרי המשפחה.
<צביקה קן-תור: סליחה, אני לא מביא לכם את הקטע של ברגן בלזן, שזה מרגש.
<צביקה קן-תור: זה המפגש שלו עם יהודים במדבר, בלוב.
<צביקה קן-תור: זה קטע שמבחינתי, כיהודי, הוא - - - (הקרנת סרט).
<צביקה קן-תור: ברשותכם, אני רוצה להראות לכם עוד קטע עם אותו יהודי, הוא מדבר על תנועת הבריגדה, מאיטליה לכיוון הולנד.
<צביקה קן-תור: (המשך הקרנת הסרט).
<צביקה קן-תור: אני ממשיך הלאה, ובסוף מיצג הסיום בעצם שמספר את כל התרומה של אותם לוחמים להקמת המדינה.
<צביקה קן-תור: אני רוצה פה במילה אחת, שוב, בהיסטוריה הקולקטיבית שלנו נהוג לציין שאת המצרים עצרו באשדוד, בגשר עד הלום.
<צביקה קן-תור: מי עצר אותם?
<צביקה קן-תור: חטיבת גבעתי.
<צביקה קן-תור: מי גרם להם להסתובב ולעצור בחזרה?
<צביקה קן-תור: התקפה של ארבעה מטוסי מסרשמיט של חיל האוויר.
<צביקה קן-תור: שוב, אנחנו יודעים שעזר וייצמן היה בחבורה, אבל בעצם מפקד הפעולה היה יהודי שבורח עם הוריו מהונגריה לארצות הברית.
<צביקה קן-תור: בורח בגלל האנטישמיות, סופג את האנטישמיות בארצות הברית ומסיים את התיכון כשפורצת מלחמת העולם ב-39'.
<צביקה קן-תור: הוא מתגייס למרינס, יהודי במרינס זה לא כל כך מקובל, אבל אנחנו יודעים שהחלק הזה של הגוף הוא החשוב ביותר מכל החלקים וכך הוא מבלה כשנתיים, כלוחם מרינס, על סיפון האוניות ששטות באוקיאנוס האטלנטי.
<צביקה קן-תור: כשפורצת המלחמה עם יפן הוא מבקש לעשות הסבה לטיס, נפצע קשה מאוד במהלך הקורס, הוא מחלים, הוא חוזר והוא נלחם באוקינאווה, הוא נלחם ביפן, והוא מחליט במסגרת מתנדבי חוץ לארץ לבוא לארץ ישראל.
<צביקה קן-תור: אני שואל אותו, 'תגיד לי, מה המוטיבציה שלך לנושא הזה?
<צביקה קן-תור: ' והבחור לא מתבלבל.
<צביקה קן-תור: אני נותן פה רק קטעים, רק שתבינו בכמה מילים על כמה הדבר הזה הוא חשוב.
<צביקה קן-תור: מכאן יוצאים החוצה.
<צביקה קן-תור: אנחנו כרגע עצרנו את העבודה.
<צביקה קן-תור: אני אציג את לוח הזמנים.
<צביקה קן-תור: אנחנו למעשה גמרנו לבצע את השלד ולחפות אותו, לא גמרנו מעבר לזה שום דבר.
<צביקה קן-תור: הנושא של איסוף הכספים, אם אני נכנס לדבר הזה, הוא די צולע.
<צביקה קן-תור: אני אומר, לבושתי, שאני לא יודע לעשות את זה, אבל הנושא הזה הוא לא בעיה שלנו, הנושא הזה הוא בעיה לאומית, לא שלנו כישראלית, אלא שלנו כיהודים.
<צביקה קן-תור: אם כל המפעל הזה בנוי על היכולת העלובה שלי לגייס כספים, אז יש בעיה.
<צביקה קן-תור: אני אומר, אם אנחנו היינו מדינה מתוקנת, היו אומרים, 'סליחה, שיאסוף כספים אחרי זה, אבל אנחנו כמדינה בואו נבנה את זה ונגמור עם הסיפור הזה'.
<צביקה קן-תור: זה לא הרבה כסף, מדובר פה, אני מגזים, על עוד 30 מיליון שקל.
<צביקה קן-תור: זה כל הסיפור.
<צביקה קן-תור: עוד 30 מיליון שקל שהעניין הזה יתחיל לרוץ ולעבוד.
<צביקה קן-תור: אני את תפקידי כבר גמרתי, עכשיו רק צריך לבצע את זה.
<צביקה קן-תור: כל דקה שאני מתעכב זה רק עולה יותר כסף.
<צביקה קן-תור: אני אגיד יותר מזה, אני גם פניתי ואמרתי 'חבר'ה, בואו נראיין את החבר'ה האלה, הם כבר לא נעשים צעירים'.
<צביקה קן-תור: יש להם סיפורים מדהימים.
<צביקה קן-תור: יש סיפורים שלא יעזור שום דבר, לי נודעו הדברים האלה רק מתוך זה שאתה יושב מולם.
<צביקה קן-תור: יש יהודי אחד שקראנו לו - - - הוא היהודי היחידי בארץ שקיבל את עיטור ה - - - שעדיין חי.
<צביקה קן-תור: באתי לשמוע את הסיפור שלו, אתם יודעים מה ריגש אותי מכל הסיפור שלו?
<צביקה קן-תור: לא על הגבורה שלו ולא על המלחמה שלו, שבאמת, מדהים למה הוא קיבל את העיטור, הוא מספר לי סיפור.
<צביקה קן-תור: אני רואה את הרגל של יון והבחור סובל פחות או יותר מאותה בעיה, הוא נפצע כמה פעמים ובפציעה האחרונה, כשהוא שוכב בבית החולים, קוראים לו למנהל בית החולים לבירור, האם הוא באמת יעקב - - -, אומר לו 'החלטנו לתת לך את עיטור - - - (לא ברור).
<צביקה קן-תור: השם שלו זה לא יעקב אלא זה יאשה.
<צביקה קן-תור: יאשה זה לאו דווקא שם יהודי ברחוב הרוסי, בייחוד אם אתה מבטא את זה, סליחה על הביטוי שלי, זה נשמע כמו שם אוקראיני.
<צביקה קן-תור: כשהוא קם לקבל את העיטור אז החבר'ה מתלחששים בינם לבין עצמם, ברור, זה אנחנו האוקראינים הגיבורים, היהודים הפחדנים האלה.
<צביקה קן-תור: והוא עולה לבמה והוא מקבל את העיטור ואז הוא אומר להם, 'אני רוצה להגיד לכם משהו - - - (לא ברור)'.
<צביקה קן-תור: הם פשוט התביישו לומר שגם הם יהודים.
<צביקה קן-תור: הם פשוט התביישו לומר שהם יהודים.
<צביקה קן-תור: מכל הסיפור הזה אותי זה מרגש יותר מהכול, מעצם מעשה הגבורה שלו וכו'.
<צביקה קן-תור: אבל את זה אתה יכול לדעת רק מתוך זה שאתה יושב ומראיין אנשים.
<צביקה קן-תור: אמרתי, 'חבר'ה, בואו תעזרו לי קצת, נשלח סטודנטים, נראיין את החבר'ה האלה'.
<צביקה קן-תור: יש עם זה בעיה.
<צביקה קן-תור: בכל מקרה, אם יחליט בסוף משרד האוצר, או לא משנה מה, לבוא ולהגיד שזה יותר חשוב מכל הבירוקרטיה ויותר חשוב מכל היכולת העלובה שלך לאסוף כספים, קח 35 מיליון שקל, קח שנתיים, גמור את הסיפור הזה, תאמינו לי, תוך שנתיים הכול גמור.
<צביקה קן-תור: הכול גמור.
<צביקה קן-תור: אני צריך לעשות עדיין חשמל, תקשורת, עבודות גמר, מבחינת מולטי מדיה הגעתי כבר לקטע של מה שראיתם זה סרטי אוף ליין, אני צריך להגיע לאון ליין, אלה לא כספים גדולים ולהתחיל להריץ את המוזיאון.
<צביקה קן-תור: זה לוח הזמנים.
<צביקה קן-תור: אני אומר, עם נורמלי, לא מדינה, היה אומר, 'יאללה, כבר יש איזה אידיוט אחד מכולנו שמוכן לדבר על הפרק העלום הזה בחיי העם היהודי, קח את זה, תגמור את זה'.
<צביקה קן-תור: יש לנו עוד דבר, אתר אינטרנט.
<צביקה קן-תור: אתר האינטרנט יודע לדבר בעברית, הוא יודע לדבר ברוסית, הוא יודע לדבר באנגלית והוא אוסף נתונים.
<צביקה קן-תור: יש לנו טופס, בטופס הזה אנחנו מכניסים את הפרטים, את כל הדברים ויוצרים דף לוחם או דף לוחמת.
<צביקה קן-תור: דיברתי על מירקין, הוא, כמו שאמרתי, אמנם מייצג את צרפת, אבל תראו איפה הוא נולד.
<צביקה קן-תור: כמובן על כל מדינה ומדינה, כל מחתרת ומחתרת, כל ארגון וארגון, הכול נמצא פה.
<צביקה קן-תור: הקטע האחרון שהייתי רוצה להראות לכם זה בעצם סיכום.
<צביקה קן-תור: (הקרנת סרט על המוזיאון המתוכנן).
<צביקה קן-תור: עד כאן.
<צביקה קן-תור: לא הלכנו לראות את זה - - -
יואל רזבוזוב: אנחנו נראה את זה מוכן וקיים.
יואל רזבוזוב: אני חושב שנוותר על זה, ראינו את זה, עכשיו להסתובב באתר הבנייה?
יואל רזבוזוב: האם יש לזה איזה שהיא חשיבות מיוחדת?
<צביקה קן-תור: בוא תתרשם ממה זה.
<צביקה קן-תור: הסרט, לצערי, לא מציג את - - -
יואל רזבוזוב: קודם כל תודה על הסיור ועל המצגת, ובאמת ממה שנחשפנו, בכלל הרעיון לבקר כאן נולד בערך בימים של ה-9 במאי, יום הניצחון, ואז שאלנו את השאלה, מה באמת עושים במדינת ישראל בשביל להכיר ולזכור, והיה ברור שיש כאן את הלוחם היהודי.
יואל רזבוזוב: מה שהיה, לפחות ב-9 במאי, בתהלוכה, אני בתור אחד שעליתי מברית המועצות, מרוסיה, נחשפתי כאן, כמו שאמרת, שאנשים יוצאים עם המדליות וכולם מתחילים לצחוק, מי הליצנים האלה.
יואל רזבוזוב: אלה המילים.
יואל רזבוזוב: גם אני, בתור ילד, אפילו שעליתי וכן חוויתי את זה בתור תרבות בבית, התחלתי גם להיות יותר ישראלי, לא צחקתי, אבל אף פעם לא הלכתי להגן וככה לפתוח את החולצה וללכת מכות בשביל אלה שצוחקים.
יואל רזבוזוב: ופתאום בתהלוכה הלכנו וראיתי יותר אנשים עומדים ומוחאים כפיים ואומרים כל הכבוד ואנשים שבאו לראות את הגיבורים האלה צועדים.
יואל רזבוזוב: זה מאוד ריגש אותי ואמרתי 'למה שהילדים שלי לא יידעו?
יואל רזבוזוב: ' יש לי שתי בנות קטנות והשאלה הראשונה ששאלתי היא מה עושים במשרד החינוך ובאמת נמצאת פה דר' אורנה אתר.
יואל רזבוזוב: זה נחמד שיש את זה בבחינת הבגרות, אבל אנחנו יודעים שבבחינת הבגרות בסוף יוצאים ובדרך כלל כשלומדים כמו תוכי לא זוכרים שום דבר.
<אורנה כץ אתר: לא, זה לא ללמד כמו תוכים, אנחנו נעזרים הרבה מאוד באתר ובסיפורים ומראים את - - -
יואל רזבוזוב: בדיוק, הנושא של הסיפורים, אנחנו עכשיו בעידן הניו מדיה.
יואל רזבוזוב: אני חושב שבכל כיתה יש מקרן ואני חושב שדרך הסיפורים האישיים, כמו שפה היו כמה סיפורים, זה נוגע וחודר לך ללב ואתה מפנים את זה הרבה יותר טוב ויודע ל - - -
<אורנה כץ אתר: המורים מתבקשים לבחור אחד ואת הסיפור האישי הזה ללמד בכיתה ואז יש גם הנצחה וגם סיפור אישי ולא מתפזרים על יותר מדי.
יואל רזבוזוב: אז לי, הייתה לי לא מזמן פגישה עם מישהו שהוא אחד מיושבי הראש של גלובל פורום, ארגון שמאחד את כולם, והוא הציע לעשות שכל נכד בבית ייקח את המצלמה שלו ויצלם איזה שהוא קטע ואז להעלות את זה לאינטרנט.
יואל רזבוזוב: אז באמת צריך לעשות איזה שהוא חיבור נכון, כדי שזה יהיה הרבה יותר נגיש ושכמה שיותר אנשים ייחשפו לזה.
יואל רזבוזוב: התופעה שגם אני, פתאום אנחנו פותחים עיתונים וקוראים שפגעו בקשישים ושדדו וחוסר הכבוד הזה, כמו שלא פעם שמענו את המשפט הזה, 'עם שלא זוכר את העבר שלו, אין לו זכות לקיום בעתיד', אז אני חושב שבערך פה עברנו ובאמת התרגשתי, ראיתי את כל התמונות, ושמעתי והווטרנים היהודים שהיו, באמת איזה לוחמים, וכאילו יהודים, לא יכול להיות לוחם, לא יכול להיות ספורטאי, כשיש ספורטאי יהודי אז מתלהבים.
יואל רזבוזוב: אני הכרתי איזה מישהו, הייתי במלון באחת הטיסות, אחרי שהייתי ספורטאי, אני ספורטאי בעברי, ומישהו דפק לי בדלת, הוא אמר שהוא ראה את שם המשפחה שלי בקבלה ואמר לי 'אתה רזבוזוב'?
יואל רזבוזוב: אני אומר 'כן', הוא אומר 'קוראים לך ברוסית קוסטה, קונסטנטין?' אמרתי 'כן', הוא אומר לי 'תשמע, אתה יכול לחתום לי?' מוציא לי ספר כזה, אנציקלופדיה של מתאבקים יהודים בעולם.
יואל רזבוזוב: מישהו עשה אנציקלופדיה כזאת, גדול, מכובד.
יואל רזבוזוב: יש לי שם שני עמודים עליי.
יואל רזבוזוב: אז כאילו יהודים לא יכולים להיות גם מתאבקים, אז עשו אנציקלופדיה.
יואל רזבוזוב: זה מראה, אנחנו יכולים להילחם ויכולים להתאבק ובאמת יכולים לשמור על העם שלנו.
יואל רזבוזוב: אז באמת המטרה כאן, אני לא אוהב להתחייב, אנחנו צריכים לבדוק איפה עומד הסיפור של התקציב.
יואל רזבוזוב: אני חושב שזה משמעותי במיוחד לעם שלנו.
יואל רזבוזוב: אנחנו נבדוק את זה, אתה אומר שאתם מתנהלים מול האוצר?
<צביקה קן-תור: משרד ראש הממשלה, הוא מעביר את ה - - -
יואל רזבוזוב: צריך לראות באמת איפה זה עומד ואנחנו כוועדה, יש אותי ואת חבר הכנסת דב ליפמן, אנחנו ניתן לכם את כל הפלטפורמה, אני חושב שזה מאוד מאוד חשוב והייתי רוצה לראות איך כל הגופים משתפים פעולה מבחינת להעביר את זה לדור הצעיר.
יואל רזבוזוב: עדיין התחושה היא שיהודים, הייתה מלחמה, רק כשאתה פה ואתה רואה את הרובים האלה ואתה גם ראית כאן בארץ, אתה רואה את הדגל שירו, אלה כדורים אמיתיים ואלה אנשים שנהרגים, כשאתה מדבר והכול, זה סרטים וזה, זה נראה לך הוליווד, אבל כשאתה מתחיל כאן לחוות שזאת הייתה המציאות וזה מה שהאנשים שלנו חוו זה משהו אמיתי.
יואל רזבוזוב: להעביר את זה לדור הצעיר כדי שיזכרו, זה חשוב מאוד, כי זה מה שיעשה אותנו חזקים גם בעתיד.
יואל רזבוזוב: תודה רבה, תודה לכל מי שהגיע לכאן.
<צביקה קן-תור: יש פה את ראשי הארגונים.
<צביקה קן-תור: ברוך הוא יושב ראש ארגון הפרטיזנים.
<ברוך שוב: אני מנצל את ההזדמנות לומר כמה מילים לחברי הכנסת שלנו.
<ברוך שוב: לא רק לחברי הכנסת, לכולם.
<ברוך שוב: אני יושב ראש ארגון הפרטיזנים, לוחמי המחתרות והגטאות.
<ברוך שוב: בישראל היום פועלים בערך שלושה ארגונים של יהדות מזרח ומרכז אירופה שהשתתפו במלחמת העולם השנייה.
<ברוך שוב: זה ארגון הפרטיזנים שאנחנו מדברים עליו, שאמנם חברים אצלנו גם מצרפת וגם מיוגוסלביה וגם מיוון, אבל עיקר הכוח המרכזי היה במזרח אירופה.
<ברוך שוב: הנכים של מלחמת העולם השנייה, שכולם הם אנשי מזרח אירופה ומרכז אירופה, כי המדינות המערביות משלמות לנכים שלהם במלחמות פנסיה והם לא זקוקים לעזרה מפה, והארגון השלישי זה ארגון הווטרנים של צבאות מזרח אירופה, שהיושב ראש פה הוא חבר שלי.
<ברוך שוב: אני רוצה לומר לכם כמה מילים.
<ברוך שוב: אתם שמעתם וראיתם הרבה מה יהיה במוזיאון הזה ואני רוצה לומר לכם למה אנחנו צריכים בכלל את המוזיאון הזה.
<ברוך שוב: הראיתי לכם שלושה ארגונים שכולם כבר על סף סגירה, יש להם עוד אולי בין שנה לחמש שנים של קיום, מקסימום, כי כל אלה שהיו בני 16-17 כשהתחילו את המלחמה הם כבר היום בני 85 ו-90 ואנחנו זקוקים למקום שאפשר להמשיך את המסורת והנצחה של מה שאנחנו עושים עד עכשיו.
<ברוך שוב: אני חושב שהמוזיאון הזה ישמש המשכיות של הפעילות שאנחנו עושים היום.
<ברוך שוב: אני פה לא אביא את הצרות שיש לנו בארגונים, את חוסר המימון של המדינה, זה לא המקום ולא הזמן.
<ברוך שוב: זה ישנו וזה כואב, אני רק רוצה לומר לכם שבלי המוזיאון הזה הכול יילך לטמיון.
<ברוך שוב: אני כרגע לחוץ אישית עם הארגון שלנו, שאנחנו צריכים לקבל את המקום, משום שאין לנו מספיק כסף בשביל לשלם על מה שיכולנו.
<ברוך שוב: אנחנו מקווים או מטפלים בזה כדי להעביר את כל החומר שהתאסף לנו במשך 60 שנה למוזיאון, והמוזיאון יהיה המשך של העבודה שלנו בהנצחה וזיכרון, הוא יקבל את הארכיון, הוא יקבל את היכולת לטפל עם גופים אחרים ואנחנו לפחות נוכל כבר לגמור בשקט.
<ברוך שוב: אני רוצה לספר לכם דבר קטן, שאולי מראה באיזה מצב אנחנו עומדים.
<ברוך שוב: הארגון שלנו חבר בארגון בינלאומי באירופה שנקרא FIR, Federation International Resistance, של כל הארגונים שאי פעם, החל מ-36' במלחמת האזרחים בספרד ועד היום, הם מרכזים את הארגונים שהשתתפו במחתרות נגד הפשיזם, נגד הנאציזם, נגד האנטישמיות.
<ברוך שוב: אנחנו חברים מכובדים בארגון הזה.
<ברוך שוב: לפני כמה זמן הם שלחו לנו מכתב שאומר שהם פותחים תערוכה להתנגדות האירופאית נגד הנאציזם והפשיזם ואם אנחנו רוצים להשתתף, אמרנו בהחלט כן, 'אז תשלחו לנו חומר'.
<ברוך שוב: עמדנו איתם בקשר.
<ברוך שוב: הסיפור הקצר, לא היה לי מימון בשביל להכין את החומר, אבל מה שכן היה, סידרנו בעצמנו, שלחנו נציג אחד לתערוכות האלה, לכנס קודם כל שהתקיים בבריסל בבלגיה, במקרה הזה זו אישה, והיא חוזרת ואומרת 'תשמע, זו תערוכה יוצאת מהכלל, כל מדינה מתגאה בהתנגדות שלה', יש חדרים חדרים שבהם בלגיה, צרפת, יוון, יוגוסלביה, רק אנחנו לא בפנים.
<ברוך שוב: מתברר שהם הכינו את התערוכה וזו תערוכה מתמדת, היא התחילה בבית הנבחרים של בלגיה והיא תלך לכל בתי הנבחרים בכל אירופה.
<ברוך שוב: אני עשיתי מאמץ, יכול להיות שאנחנו נספיק לתת חומר לתערוכה הזאת, אבל אני רוצה לומר שלא היה לנו כסף או תמיכה בשביל דבר חשוב כזה, להופיע באירופה ולהראות שגם יהודים התנגדו לנאצים או לפשיסטים.
<ברוך שוב: הבאתי את זה רק בתור דוגמה, אבל זה חשוב לנו, לעם שלנו, שיהיה המשך כזה, שיהיה מוסד כזה שימשיך את הנושא של ההנצחה ושל האנטי פשיזם, ואתם צריכים לעזור לנו להקים את זה.
<ברוך שוב: תודה רבה.
<אברהם גרינזייד: שלום.
<אברהם גרינזייד: בארגון שלנו המון אנשים, אבל ותיקי מלחמת העולם השנייה נשארו כמעט 4,000.
<אברהם גרינזייד: השאר מי הם?
<אברהם גרינזייד: אלמנות, בודדים, בודדות, ניצולי שואה, יוצאי לנינגרד והלאה.
<אברהם גרינזייד: אלוהים נתן לנו שנים ארוכות ואנחנו הגענו לגיל הזה ואנחנו לא יודעים לעשות הלאה, מדוע?
<אברהם גרינזייד: כל הזמן, אני כבר 23 שנים, שואה, שואה, שואה, אני איבדתי במשפחה שלנו בשואה 136 איש, אשתי ניצולת שואה, דודתי, דודים, כולם ניצולי שואה, בשבילי זה קדוש, אבל בשבילי גם קדושה המלחמה.
<אברהם גרינזייד: 'יד ושם' זה הזיכרון של השואה, המוזיאון הזה צריך להפוך לזיכרון של גבורה.
<אברהם גרינזייד: אני בעבר מרצה, את הצעירים לא מלמדים רק על נגטיבי, על השואה, מלמדים על גבורה.
<אברהם גרינזייד: זה לא פשוט, בארץ אנחנו בנינו לבד, לא עזרו לנו, בשנים האחרונות המדינה עזרה לנו.
<אברהם גרינזייד: יותר מ-45 חדרי הנצחה במוזיאונים קטנים.
<אברהם גרינזייד: זה המון.
<אברהם גרינזייד: שם יש חומר לשלושה מוזיאונים.
<אברהם גרינזייד: עכשיו מה קורה?
<אברהם גרינזייד: אצלנו יש המון המון מדליות ואותות, ועכשיו יש מבחר, המוזיאון צריך לקבל אותם.
<אברהם גרינזייד: יש לנו כמעט 500 ספרים שכתבו ותיקי מלחמת העולם השנייה, המון ספרים טובים ויש סיפורים.
<אברהם גרינזייד: מה לעשות איתם?
יואל רזבוזוב: היום במוזיאון, אתם לא יכולים להתחיל לקבל את החומרים?
יואל רזבוזוב: אין מקום לאחסון?
<צביקה קן-תור: יש לנו בעיית אחסון.
<צביקה קן-תור: ברגע שהמוזיאון יקום הנושא של האחסון נפתר.
<אברהם גרינזייד: עד שהמוזיאון יקום אנחנו לא יודעים מה לעשות, יש מכתבים של ותיקי מלחמת העולם השנייה, רוסיה רוצה אותם, זה רוצה, אנחנו לא רוצים לתת לאף אחד, שיישאר כאן.
<אברהם גרינזייד: מדוע הילדים שלנו צריכים לנסוע מי יודע לאן, להכיר את הגבורה?
<אברהם גרינזייד: הם יכולים כאן לקבל את ההרצאות.
<אברהם גרינזייד: חוץ מזה אנחנו מרגישים שאנחנו חייבים לעשות את זה.
<אברהם גרינזייד: עוד שנה, עוד חצי שנה, עוד שנתיים, והכול נגמר.
<אברהם גרינזייד: כמה שיש אנשים על הרגליים, צריכים לעשות את זה.
<אברהם גרינזייד: זה דבר אחד.
יואל רזבוזוב: עד שהמוזיאון יקום, מישהו צריך לעשות לוגיסטיקה של אחסון?
יואל רזבוזוב: איך זה?
<צביקה קן-תור: ודאי.
<צביקה קן-תור: מה שיד לשריון נותן לי כרגע זה נמצא, החומרים המאוד יקרים נמצאים, אבל אתה מדבר על כמות - - -
<אברהם גרינזייד: גם אלה יקרים.
<אברהם גרינזייד: בעוד שנתיים כל העולם יחגוג 70 שנה לניצחון.
<אברהם גרינזייד: אנחנו צריכים לחכות למה שרוסיה תיתן לנו?
<אברהם גרינזייד: לא.
<אברהם גרינזייד: מדוע?
<אברהם גרינזייד: פוטין אמר לי לבד כשלחץ לי היד, 'אנחנו שמענו את מה שאתם עושים, ותיקי מלחמת העולם השנייה'.
<אברהם גרינזייד: הוא אמר לי, אישית.
<אברהם גרינזייד: זאת אומרת יש לנו בסיס, אנחנו לא צריכים לנסוע.
<אברהם גרינזייד: ברוסיה ותיקי מלחמת העולם השנייה, ביחד עם אלה שהיו בפקיסטן ואפגניסטן וקוריאה ושם זה משהו אחר.
<אברהם גרינזייד: אצלנו זה משהו אחר, אנחנו יותר איטיים.
<רון דגן: חבל שאצלנו גם כך, אני נגד דברים כאלה.
<אברהם גרינזייד: איזה דברים?
<יון דגן: בארגון של הווטרנים.
<יון דגן: צריכים להיות רק וטרנים של מלחמת העולם השנייה.
<אברהם גרינזייד: לא צריך להיות.
<אברהם גרינזייד: זה שקוראים לנו ותיקי מלחמת העולם השנייה שנלחמו בנאצים, יש ותיקים שעמדו בעורף, יש אלה שהיו ברחוב, יש כל מיני ויש בני משפחתנו.
<אברהם גרינזייד: הארגון שלנו נולד ככה, ברית ותיקי מלחמת העולם השנייה עם בני משפחותיהם.
<אברהם גרינזייד: רבין ז"ל אמר לא, תעשו ככה שתיקראו לוחמים נגד הנאצים.
<אברהם גרינזייד: אבל עכשיו יש לנו 3,800, אנחנו לא יודעים, כל יום הולכים, אנחנו לא מספיקים להיות בלוויות, בזה אנחנו פונים אליכם.
<אברהם גרינזייד: זה אחת.
<אברהם גרינזייד: יש בעיה אחרת, אני לא רוצה להרחיב, אתם יודעים, אנחנו נכתוב, זה משהו אחר, אבל עכשיו זה המוזיאון ואנחנו מכל הלב רוצים שהמוזיאון יקבל כסף.
<אברהם גרינזייד: אין כסף, אנחנו יודעים, אבל בלי כסף אנחנו - - -
יואל רזבוזוב: אנחנו נדבר עם שר האוצר בנושא.
יואל רזבוזוב: חברים, תודה רבה.
יואל רזבוזוב: גם היה סיור נורא נורא מרגש ומעניין ואנחנו נלך לעבוד, נעשה את העבודה שלנו.
יואל רזבוזוב: שלום לכולם.
יואל רזבוזוב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה והקליטה והתפוצות שתעסוק במעקב אחר יישום החוק להרחבת הייצוג ההולם של בני העדה האתיופית בשירות הציבורי, אשר התקבל בכנסת בחודש מרץ 2011.
יואל רזבוזוב: מקורו של החוק הזה בהצעת חוק פרטית שהוגשה בכנסת ה- 18 על-ידי חברי הכנסת ציון פניאן, יעקב אדרי וחברי, אז חבר הכנסת היום סגן השר במשרד ראש הממשלה, אופיר אקוניס.
אברהם מיכאלי: דע לך, זה בזכות החוק הזה.
אופיר אקוניס: יכול להיות, בין היתר.
יואל רזבוזוב: אז עכשיו אנחנו נגדיר את החוק.
יואל רזבוזוב: החוק קובע חובת ייצוג הולם לבני העדה האתיופית בקרב עובדי החברות הממשלתיות, תאגידים שהוקמו על-פי החוק, עיריות ומועצות מקומיות, מכל המשרות והדירוגים.
יואל רזבוזוב: בכך בחרה הכנסת להרחיב את חובת הייצוג ההולם לבני העדה האתיופית שנקבע עוד בשנת 2005, ביחס למשרדי הממשלה ויחידות הסמך.
יואל רזבוזוב: מעבר להטלת הכללים על הייצוג ההולם בנסיבות העניין של בני העדה האתיופית בגופים האלו, הטיל החוק על הגופים השונים גם חובה לנקוט באמצעים אקטיביים לצורך קידומו של הייצוג ההולם.
יואל רזבוזוב: כך, למשל, לעניין החברות הממשלתיות, קבע החוק כי הדירקטוריון של כל חברה ממשלתית צריך לייעד משרות אשר יועסקו בהן, ככל שאפשר, רק מועמדים מקרב העדה האתיופית ואף קבע הוראות בדבר מתן עדיפות למועמדים מקרב העדה האתיופית, כאשר הם בעלי כישורים דומים לכישוריהם של מועמדים אחרים.
יואל רזבוזוב: הוראות דומות נקבעו גם לעניין התאגידים הסטאטוטוריים ולעניין העיריות והמועצות המקומיות.
יואל רזבוזוב: לצד זאת, על-מנת לאפשר פיקוח הדוק על יישום החוק, נקבעו בו הוראות המחייבות את הגופים השונים להגיש אחת לשנה דין וחשבון באשר לייצוג ההולם בקרב העובדים בכל גוף.
יואל רזבוזוב: על החברות הממשלתיות הוטלה החובה להגיש דין וחשבון מטעמן לרשות החברות הממשלתיות והרשות מחויבת להגיש דין וחשבון בהתאם לנתונים שהתקבלו באותה שנה לממשלה.
יואל רזבוזוב: לנציבות שוויון ההזדמנויות בעבודה ולוועדת העלייה והקליטה והתפוצות של הכנסת.
יואל רזבוזוב: דו"ח זה הוגש לוועדה זו פעם ראשונה בחודש שעבר על-ידי ממלא מקום מנהל הרשות, מר רוני פרידמן.
יואל רזבוזוב: התמונה שעולה מהנתונים המפורטים בדו"ח אינה משביעת רצון וזאת בלשון המעטה.
יואל רזבוזוב: אנחנו נרחיב על-כך.
יואל רזבוזוב: אמנם נראה כי חל שיפור בייצוגם של בני העדה האתיופית, בשנת 2012 לעומת שנת 2011, אולם גם לאחר שיפור זה, ייצוגם בחברות הממשלתיות עומד כיום על אחוז אחד בלבד, בעוד שבני העדה האתיופית מהווים אחוז וחצי מערך כלל האוכלוסייה במדינת ישראל.
יואל רזבוזוב: תמונה מצערת במיוחד נרשמה בנתונים שהציגו חברות ממשלתיות גדולות ומשמעותיות, כגון חברת החשמל, מקורות ורכבת ישראל.
יואל רזבוזוב: נתונים קשים עוד יותר ובלתי מתקבלים על הדעת, הוצגו על-ידי הנמלים, נמל אשדוד ונמל חיפה.
יואל רזבוזוב: דין וחשבון לעניין הייצוג ההולם של בני העדה האתיופית בתאגידים הסטטוטוריים מוגש לוועדה גם כן פעם ראשונה על-ידי שרת המשפטים, חברת הכנסת ציפי לבני.
יואל רזבוזוב: בדו"ח הזה הוצגו נתונים מעודדים יותר, אך עדיין רחוקים מלהיות מספקים.
יואל רזבוזוב: על-פי נתונים שהועברו לוועדה על-ידי שרת המשפטים בשנת 2012, עמד שיעורם של בני העדה האתיופית בקרב עובדי התאגידים הסטטוטוריים על 1.3%, כשאנחנו מדברים על אחוז וחצי מכלל האוכלוסייה.
יואל רזבוזוב: מספר התאגידים, כגון רשות שדות התעופה, רשות הטבע והגנים ורשות העתיקות, עמדו בחובת הייצוג ההולם באופן מלא ואף מעבר לכך.
יואל רזבוזוב: לצד זאת, גם כן נרשמו נתונים עגומים ביחס לתאגידים בולטים כמו מגן דוד אדום ורשות השידור, נתונים קשים ומדאיגים במיוחד נרשמו ברשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ועוד מספר לא מצומצם של תאגידים שבהם אין בכלל ייצוג לעדה האתיופית.
יואל רזבוזוב: לעניין העיריות, המועצות המקומיות, שגם עליהן הוטלה החובה בחוק להגיש לשר הפנים אחת לשנה דין וחשבון לגבי הביצוע בהוראות החוק.
יואל רזבוזוב: התקבל בוועדה בחודש שעבר מכתבו של מרדכי כהן, מנהל מינהל השלטון המקומי במשרד הפנים שבו נכתב כי לאור מיעוט הדיווחים שנתקבלו מהרשויות המקומיות, נשלחה על-ידי משרד הפנים תזכורת שבמסגרתה נדרשו הרשויות להגיש את הדו"ח מטעמן עד לסוף חודש יוני כי בסיום תקופה זו יישלחו הדו"חות לוועדה.
יואל רזבוזוב: אני רוצה לדווח לחברי הוועדה כי למרבה הצער, עד היום לא התקבלה בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, אף לא דיווח אחד מהרשויות המקומיות.
יואל רזבוזוב: אני רואה בחומרה רבה את התנהלותן של הרשויות אשר פועלות בניגוד לחוק וקורא למשרד הפנים להתערב בעניין הזה, על-מנת שכל הנתונים יוצגו לוועדה, בהקדם האפשרי.
יואל רזבוזוב: רשויות מקומיות ומועצות מקומיות.
יואל רזבוזוב: לוועדה נמסר גם דיווח על-ידי נציבות שירות המדינה בעניין ייצוגם של בני העדה האתיופית במשרדי הממשלה ויחידות הסמך בשנת 2012.
יואל רזבוזוב: על אף שהוראת הייצוג ההולם ביחס לגופים האלה קבועה בחוק עוד משנת 2005, נראה כי עדיין מספר רב של משרדי ממשלה ויחידות נוספות, אינם עומדים בהוראת החוק.
יואל רזבוזוב: לדיון הוזמנו גופים רבים, כמו שאתם רואים, שהחוק חל עליהם ואני אשתדל לתת לנציגים שנמצאים אתנו כאן זכות דיבור.
יואל רזבוזוב: מטבע הדברים, בשל אילוצי הזמן, אני לא יכול להבטיח שכל הנוכחים יספיקו להתייחס למצב הגוף שאותו הם מייצגים, אך אני סבור שעצם הנוכחות בישיבה היא בעלת חשיבות רבה.
יואל רזבוזוב: אני מקווה כי הדברים שייאמרו כאן יביאו לשיפור ניכר באופן יישום החוק בכל אחד ואחד מן הגופים.