GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דוד בריקסטון: אז עשינו את ה-pilot program, היה מוצלח ביותר.
<דוד בריקסטון: עשינו את זה בכוונה עם שלושת הזרמים יחד, כי היתה חשובה אחדות העם היהודי.
<דוד בריקסטון: רצינו הפריה הדדית, והם נהנו מאוד.
<דוד בריקסטון: אז אמרנו, בסדר, הפיילוט מוצלח, פנינו לעוד מקומות, יש פדרציות יהודיות שרוצות לעשות את זה, ושוב, פנינו למשרד החוץ, ואין כסף.
<דוד בריקסטון: אני לא מאשים אף אחד במשרד החוץ, אבל זה לא רק עניין של תיאום, זה עניין של משאבים.
יואל רזבוזוב: זה שאין שם כסף אנחנו יודעים.
<דוד בריקסטון: המשאבים לעשות את הדברים האלה פשוט לא קיימים.
יואל רזבוזוב: זה אולי עניין של סדר עדיפויות.
יואל רזבוזוב: אם התוכנית טובה, ברגע שתתחילו לשתף פעולה - - -
<דוד בריקסטון: אבל זה לא משנה.
<דוד בריקסטון: באנו עם רשימת תוכניות בתחום הזה, ולכל אחת מהן אומרים: אנחנו לא - - -
יואל רזבוזוב: אנחנו נגיע לפתרונות, אני בטוח.
יואל רזבוזוב: והאחרונה, בקצרה ממש, שושנה יסקול, בבקשה.
<שושנה יסקול: תודה.
<שושנה יסקול: סליחה על העברית שלי, אני פה רק שש שנים.
יואל רזבוזוב: זה בסדר גמור, כולנו פה עולים חדשים.
<שושנה יסקול: אנחנו ממש משפחה כאן, אז אני אומרת משהו שאולי לא נעים לשמוע, אבל הוא חשוב.
<שושנה יסקול: בזמן מבצע "עמוד ענן" הכרתי קבוצת אנשים מארצות-הברית וגם מאנגליה, שממש-ממש רצו לעזור.
<שושנה יסקול: הם הקימו דף בפייסבוק, הם הקימו קבוצה, והם היו מוכנים לשבת כל הלילה ולדבר, ולעשות את ההסברה שהמדינה לא יכולה לעשות חוץ מ-IDF - - - היתה קבוצה של מאה-מאתיים אנשים שלא ידעו מה הם עושים ואיך להעביר את המסר.
<שושנה יסקול: הם הקימו ובנו את זה, ובפועל זה היה ממש "על הפנים", זו היתה בושה, בושה, בושה.
<שושנה יסקול: היה צוות וצבא שהיה מוכן לעשות בהתנדבות, ובגלל שלא היה תיאום, ובגלל - - - - הם לקחו את הדף ואת כל המסר שהם היו רוצים ושמו תמונות שאני לא חושבת שזה כדאי.
<שושנה יסקול: זה חמאס עושה.
<שושנה יסקול: הם לוקחים ילדים עם דם ואנשים הרוגים בכביש, והם עושים את זה ולא אנחנו.
<שושנה יסקול: והדבר שהיה יכול להיות כל-כך יפה ומוצלח, נכשל.
<שושנה יסקול: אני חושבת שצריך להשתמש באנשים שרוצים לעזור.
יואל רזבוזוב: תודה, שושנה.
יואל רזבוזוב: קודם כל, אני מסכים אתך, אנחנו צריכים לדעת להשתמש ולהגיע לאותן הקבוצות שרוצות לעזור, או שהם יגיעו ויקלטו אותם במשרד ההסברה או במשרד החוץ.
יואל רזבוזוב: הגענו לסוף הדון.
יואל רזבוזוב: אנחנו רואים שיש כאן שיתוף פעולה מצוין בין משרד החוץ למשרד ראש הממשלה.
יואל רזבוזוב: קל לבקר, ויש אנשים שיגידו דברים טובים או פחות טובים, אבל כולנו כאן מנסים לעשות עבודה טובה ולהצליח, ולהראות את ארץ ישראל היפה כפי שהיא, וכפי שאנחנו אוהבים אותה.
יואל רזבוזוב: אבל אני מזהה פה נתק דווקא בין הארגונים, והייתי רוצה לחבר, כי חבל, יש שליחים בסוכנות שיכולים לעשות את העבודה הזאת, לא צריך להשקיע בזה כסף.
יואל רזבוזוב: הם פשוט יבואו, יקבלו מסרים ואג'נדה, והם ילכו ויעשו את זה בכל העולם, ואני בטוח שגם בהסתדרות וגם בקונגרס היהודי, בכל מקום.
יואל רזבוזוב: וחבל על אותה קבוצת מתנדבים שרצו לעזור, וחבל שאנחנו לא משתמשים בהם, כי יכול להיות שאיזשהו פקיד התעצל להרים טלפון, או קיבל את המידע ולא עשה עם זה – יש גם דברים טובים שנעשים, אני לא בא לבקר כאן, אני בא לייעל את המערכת ואני חושב שאנחנו יכולים לייעל אותה.
יואל רזבוזוב: חבר הכנסת דב ליפמן שמעורב בנושא, יודע ורוצה ויכול להועיל למערכת.
יואל רזבוזוב: אני רוצה למנות אותו לארגן את כל הגופים, לנסות לעשות איזשהו תיאום ולבוא אליכם עם עזרה.
יואל רזבוזוב: אנחנו באים לעזור לכם.
<דניאל סימן: אני לא מתנגד לעזרה, אני פשוט חושב שאולי כדאי שקודם בכנסת תהיו מאורגנים קצת, כי אני יודע שגם בתת ועדת החוץ והביטחון יש אותה כוונה לעשות.
<דניאל סימן: בכל זאת, אנחנו פקידים עם זמן מוגבל.
<דניאל סימן: אם אנחנו רצים מוועדת כנסת אחת לשנייה, אין לנו זמן לעשות את העבודה שלנו.
<דניאל סימן: סלח לי על הבוטות הזאת, אבל תהיו מתואמים גם ביניכם.
יואל רזבוזוב: אני מקבל, ואני אבדוק מה עושים בוועדה ההיא.
יואל רזבוזוב: אני יודע מה אנחנו עושים בוועדה הזאת, ובוועדה הזאת גיליתי הרבה דברים שידעתי עליהם והיום שמנו אותם על השולחן.
יואל רזבוזוב: כפי שאמרתי, אתם יכולים להשתמש ואתם לא משתמשים.
יואל רזבוזוב: ולבקר, אפשר לבקר אותנו.
יואל רזבוזוב: גם אנחנו טועים, אנחנו אנשים, ובמיוחד שאנחנו חדשים בכנסת.
יואל רזבוזוב: אני אבדוק מי עושה את זה בתת הוועדה, אבל גם מהוועדה הזאת אני רוצה למנות את דב ליפמן, שיאסוף את כל הארגונים, יהיה בקשר עם כל הארגונים ויחבר אותם אליכם, ואני רוצה לראות תוצאות.
יואל רזבוזוב: אם לא נראה תוצאות, נקיים עוד דיון, נזמין עוד ועוד, עד שנראה תוצאות.
יואל רזבוזוב: בסופו של דבר, לכולנו יש אותה מטרה.
יואל רזבוזוב: 250,000 נפלו?
<צביקה קן-תור: נפלו, מתוכם 200,000 בברית המועצה, בצבא האדום.
<צביקה קן-תור: כשהתחלנו להפנים את המושגים האלה החלטנו לעשות עם זה משהו והצוות שגיבשנו כלל, כמו שאמרתי לכם, את ארקדי שבעצם ייצג את הצבא האדום, טולקה, יצחק ארד, היה יושב ראש 'יד ושם' 21 שנה, היה קצין חינוך ראשי, תת אלוף בצה"ל, הוא כתב את הדוקטורט שלו על שואת יהודי ברית המועצות וביי פרודקט הוא כתב ספר, 'בצל הדגל האדום', ספר על הלוחמים היהודים במלחמת העולם השנייה.
<צביקה קן-תור: שלמה שמיר היה מפקד הבריגדה מטעם היישוב, בני מיכלסון היה רמ"ח היסטוריה בצה"ל, האוצרת שלנו תמר קטקו3.
<צביקה קן-תור: בקיצור אספנו צוות די טוב שהתחיל לעבוד ולברור תכנים.
<צביקה קן-תור: ואז התחיל הרומן עם הממשלה, כן אישור/לא אישור, ב-2002 קיבלה הממשלה החלטה שהיא שותפה שלנו, ב-2004, למען הדיוק, ב-9 במאי 2004, קיבלה הממשלה גם את התקצוב.
<צביקה קן-תור: ב-2007 קיבלה הממשלה את אותה ההחלטה רק על איגום התקצוב וב-2010 היא אמרה לנו 'שלום, לא בניתם במשך ארבע שנים', מאז חתימת החוזה, כי אז חתמנו על חוזה, 'אנחנו יוצאים'.
<צביקה קן-תור: והתחילו רעש ומהומה גדולים.
יואל רזבוזוב: תקצוב למה בדיוק?
<צביקה קן-תור: תקצוב של הקמת המבנה.
<צביקה קן-תור: אז הערכנו, ב-2002, 2004, שהעלות תהיה 32 מיליון שקל.
<צביקה קן-תור: אז, לא קשור לממד יוקר הבנייה, לא קשור לדברים אחרים, 16 מיליון אנחנו צריכים להביא, 16 מיליון הממשלה צריכה לתת, שקל תמורת שקל, מה שנקרא מאטצ'ינג.
<צביקה קן-תור: הנושא הזה לא עבד.
<צביקה קן-תור: אני אומר שבמדינה שלנו עם קשרים אתה לא צריך פרוטקציה, ואז הממשלה החליטה לקבל עוד פעם את ההחלטה הזו ושוב, בסוף 2010 קיבלו שום החלטה, וחזרנו למסלול, קיבלתי את אישור הבנייה ולפני שנה וחצי עלינו על הקרקע.
<צביקה קן-תור: עלינו על הקרקע והתחלנו לבנות את זה.
<צביקה קן-תור: אני הייתי מציע שלפני שאני אראה לכם מה אנחנו הולכים לעשות, בואו נעשה סיבוב קטן, בתערוכה עצמה.
<צביקה קן-תור: חשבנו לעשות את זה לפי - - - כאשר כל מדינה, מה שאנחנו יודעים ומה שאנחנו לא יודעים.
<צביקה קן-תור: זאת אומרת אם אנחנו יודעים שבצבאות פולין השונים לחמו כ-180,000 יהודים ונפלו כך וכך איש, אנחנו יודעים שיהודים לחמו בצבא הולנד, אנחנו לא יודעים כמה.
<צביקה קן-תור: אם אתה שואל את הישראלי הממוצע, 'תגיד לי לאן הלכו מתנדבי היישוב?
<צביקה קן-תור: ' אז הוא יגיד לך 'לצבא הבריטי', אבל אם תשימו לב פה לפרטים, הגבר הזה, שהוא מייצג את הצבא הצרפתי, בעצם אני יכול להכניס אותו גם לקטגוריה של מתנדבי היישוב, למה?
<צביקה קן-תור: הוא נולד ברוסיה, בשנות ה-20 היה נהוג שמהגרים לפריז, הבחור לומד באוניברסיטה, אינטליגנט, שולחים אותו לקורס קצינים, הוא הופך להיות עורך דין, כשהוא גומר את העבודה שלו הוא נוסע ללונדון כדי למצוא את מזלו.
<צביקה קן-תור: למזלו קוראים רוטשילד ורוטשילד הופך אותו להיות מנכ"ל פיק"א (חברת התיישבות יהודים בפלשתין).
<צביקה קן-תור: הוא בא לארץ, הבחור אלוף הארץ בסיף ובעל חגורה שחורה דן 5 בג'ודו.
<צביקה קן-תור: זה הבחור.
<צביקה קן-תור: פורצת המלחמה, הוא קודם כל קצין צרפתי.
<צביקה קן-תור: אתה יודע, לקצין צרפתי יש כבוד, איפה הימ"ח שלו?
<צביקה קן-תור: בדמשק.
<צביקה קן-תור: והוא נשלח לעשות פטרולים על הגבול בין סוריה לעירק.
<צביקה קן-תור: עירק אז תחת שליטה גרמנית.
<צביקה קן-תור: אחרי חצי שנה שצבא הבית נופל הוא מתגייס לצבא צרפת החופשית ונלחם עם צבא צרפת החופשית כל המלחמה במדבר המערבי.
<צביקה קן-תור: הוא היה מהצוות שכובש את טולון, מבצע דרגון, הוא הופך להיות מג"ד ובהמשך הלחימה הוא חוטף כדור ונהרג והבחור מעוטר מפה עד להודעה חדשה.
<צביקה קן-תור: אני לא אכנס ליותר מדי פרטים.
<צביקה קן-תור: אגב, אחת השאלות שאתם יכולים לשאול אותי, 'תגיד לי, רגע, מה אתה מתהדר במיליון וחצי לוחמים יהודים?
<צביקה קן-תור: ' האם הם הלכו למלחמה כיהודים או כאזרחים נאמנים של אותה מדינה?
<צביקה קן-תור: אז אני הייתי אומר שהם הלכו קודם כל כאזרחים נאמנים של אותה מדינה, אבל היהדות באה להם מתוך המלחמה.
<צביקה קן-תור: כשאני אומר שהיהדות באה להם מתוך המלחמה, אני אדלג קצת.
<צביקה קן-תור: שימו לב, זה מכל מדינה ומדינה.
<צביקה קן-תור: זוכרים שסיפרתי לכם על יבסיי ויינרוב, אז יש מטביי ויינרוב.
<צביקה קן-תור: הוא קצין הטנקים של צ'ויקוב בקרב על סטלינגרד.
<צביקה קן-תור: הוא עושה עבודה נפלאה כסגנו של צ'ויקוב, מפקד השריון בקרב, ומקבל את עיטור גיבור ברית המועצות וצ'ויקוב לוקח אותו את כל הקרב עד ברלין.
<צביקה קן-תור: אגב, זאת מפה אוריגינלית, ואתם רואים פה את צלב הקרס של ברלין.
<צביקה קן-תור: לפני שהרוסים גומרים לכבוש את ברלין, תכונה אחת טובה הם הביאו?
<צביקה קן-תור: את הצניעות.
<צביקה קן-תור: איזה מכל התמונות האלה מתארת את הניצחון הסובייטי במלחמה?
<צביקה קן-תור: יפה.
<צביקה קן-תור: מי יכבוש את הרייכסטאג, מחפשים נחת יהודי, פונים לגנרל היהודי אומרים לו 'תמצא לנו נחת', הוא אומר 'אין שום בעיה, אחי יעשה את זה', ומפקד החטיבה שבעצם כובש את הרייכסטאג הוא יהודי.
<צביקה קן-תור: אגב, אחד המג"דים שלו בקרב הזה זה ארקדי.
<צביקה קן-תור: גם הוא מקבל את עיטור גיבור ברית המועצות וכשהוא בא לקבל את העיטור אומר לו הגנרל, הוא מצפה שיגיד לו 'תשמע, אתה היית הטנקיסט הכי טוב, היית הנחת הכי טוב', מה אומר לו הגנרל הרוסי?
<צביקה קן-תור: הוא מרים את כוסית הוודקה ואומר 'אני מרים איתך כוסית כרוסי ליהודי'.
<צביקה קן-תור: עוברים 45 שנה, שני החבר'ה האלה יכולים לעלות לארץ ישראל, מי עולה לארץ בסוף?
<צביקה קן-תור: זה שעם הצלקת.
<צביקה קן-תור: הוא עולה לארץ, זה אותו יהודי שסיפרתי לכם.
<צביקה קן-תור: שוב, הסיפור של היהדות שעולה, אדם אחר, יעקב קרייזר.
<צביקה קן-תור: אגב, הדרגה הזאת היא דרגה אחת מעל רמטכ"ל.
<צביקה קן-תור: הוא מפקד דיוויזיה שבולמת את בודריאן בקרב ממינסק למוסקבה.
<צביקה קן-תור: לא מצליחים לחדור אותו.
<צביקה קן-תור: אחרי 12 יום שולחים מטוסים שזורקים פלאיירים, מה הגרמנים כותבים בפלאיירים לחיילים הרוסים?
<צביקה קן-תור: 'חיילים רוסים, האם אתם סומכים על זה שיענקל יפקד עליכם?
<צביקה קן-תור: ' הוא אומר 'כן, בבית קראו לי יענקל'.
<צביקה קן-תור: זאת אומרת אין פה מצב שהחבר שלך יודע שאתה יהודי, אין פה מצב שהמפקד יודע שאתה יהודי, גם האויב יודע שאתה יהודי.
<צביקה קן-תור: אגב, הבחור הזה גם זכה לעיטור גיבור ברית המועצות.
<צביקה קן-תור: יתר השמות אתם מכירים ודאי.
<צביקה קן-תור: יש פה גיבור אמיתי שלא קיבל את עיטור גיבור ברית המועצות.
<צביקה קן-תור: בחיל האוויר יש אייס, זה שמוריד הרבה מטוסים, בשריון יש אייס מישהו אחר, זה הגבר הזה, פרופסור יון דגן.
<צביקה קן-תור: על כמות הטנקים שהוא השמיד אני לא - - - אולי אנחנו קצת השמדנו יותר ממנו.
<צביקה קן-תור: קצת אולי.
<יון דגן: אחד מיהודים קטנים מאוד שרצו להילחם ולהראות שיהודים גם יכולים.
יואל רזבוזוב: אז היו כמה גנרלים, אני רואה.
<צביקה קן-תור: היו למעלה מ-300 גנרלים ואדמירלים יהודים.
<צביקה קן-תור: אני לא מדבר איתך על דרגות בכירות אחרות.
<קריאה: לפי מה שכתוב שם, ש-500,000 שירתו, הם שלחו אותם דווקא ל - - -
<צביקה קן-תור: יפה, יש פה שאלה נהדרת.
<צביקה קן-תור: אם אתה מסתכל בכל מדינה אחרת, אתה רואה בין 1% ל-5%, 10%, אצל הפולנים יותר, איך אתה מגיע למספר של 40%?
<צביקה קן-תור: שני הסברים.
<צביקה קן-תור: אחד, השיטה הרוסית.
<צביקה קן-תור: בניגוד לכל צבא אחר בשיטה הרוסית, זוכרים מה סיפרתי לכם על בן גוריון?
<צביקה קן-תור: יש לכבוש את היעד בכל מחיר.
<צביקה קן-תור: ואתה שולח גל אחרי גל אחרי גל עד שלצד השני נגמרת התחמושת.
<צביקה קן-תור: הדבר השני, וטולקה, בספר שלו על שואת יהודי ברית המועצות, כתב את זה יותר טוב.
<צביקה קן-תור: אנחנו מדברים תמיד על השואה וכשמדברים על השואה עושים הכללה, 6 מיליון נקודה.
<צביקה קן-תור: ברשותכם אני אעשה הפרדה בין שואת יהודי מרכז אירופה ומערבה לשואת יהודי מזרח אירופה.
<צביקה קן-תור: השואה של יהודי מרכז ומערב אירופה הייתה שואה תעשייתית, הגיעה רכבת, עמדו בין 70 ל-90 גרמנים מצוחצחים, היהודים נכנסו, הורידו את הבגדים, תאי גזים, קרמטוריום, גמרו את הסיפור, לא ירו ירייה אחת.
<צביקה קן-תור: לעומת זאת בברית המועצות נרצחו כ-3 מיליון, יש ויכוח אם זה 2.8 או 3 נקודה, אני אומר כ-3 מיליון.
<צביקה קן-תור: כל אחד מהם זכה, או לכדור, או לחבל, או לחנק, או לשרפה.
<צביקה קן-תור: ואני לא צריך לספר לכם על באבי יאר ועל יאמה ועל אומבלה ועל פונאר, הסיפורים הם נוראים.
<צביקה קן-תור: אותו הדבר לגבי הלוחמים.
<צביקה קן-תור: זאת אומרת יכולת להיות חייל יהודי אמריקאי שנופל בשבי, נשלחת לסטלג.
<צביקה קן-תור: אותו דבר חייל יהודי בריטי.
<צביקה קן-תור: אתם, אגב, יודעים כמה יהודים מארץ ישראל נפלו בשבי ביוון?
<צביקה קן-תור: למעלה מ-1.500 יהודים, ביניהם יצחק בן אהרן, ביניהם האבא של שמעון פרס, האבא של יעקב עמידרור ועוד הרבה יהודים טובים.
<צביקה קן-תור: אף אחד מהם לא נשלח למחנה השמדה, הם נשלחו לסטלג.
<צביקה קן-תור: לעומת זאת, כשהצבא הגרמני תפס חיילים רוסים בשבי הפקודה הייתה 'חיילים יהודים, צעד אחד קדימה צעד' ובין 70,000 ל-80,000 נרצחו כשבויי מלחמה.
<צביקה קן-תור: זה נותן קצת את ההסבר בדבר הזה.
<צביקה קן-תור: הצבא האדום, בניגוד לכל מיני כאלה שמדברים, הוא כן הפעיל נשים והגברת הזאת, רק תקראו על מה היא קיבלה את עיטור גיבור ברית המועצות.
<צביקה קן-תור: עם כל הכבוד לחיילי חיל האוויר הישראלי והאמריקאי, אני לא מכיר הרבה שעשו את מה שהיא עשתה, על מה שהיא קיבלה את עיטור הכבוד שלה, 869 טיסות קרב, 1,800 שעות טיסה, שימוש ב-113 טון פצצות והשמדה של 142 עמדות אויב.
<צביקה קן-תור: זה הילדה הזאת עשתה.
<צביקה קן-תור: הרבה יותר מוצלחות.
<צביקה קן-תור: אגב, אפרופו, כשהתחלנו להביא את תגלית הבאנו קבוצה ממוסקבה ואני מספר להם על היהודים, שהם גם לחמו, גם פעלו בשדה הקרב, הם גם עזרו בפיתוח אמצעי לחימה.
<צביקה קן-תור: אחד המטוסים הרוסיים במלחמה, שמו היה לאב, לאב 3, לאב 5, לאב 7, זה הקיצור של לאבוצ'קי.
<צביקה קן-תור: ואז אחת הסטודנטיות אומרת 'כן, זה הסבא שלי'.
<צביקה קן-תור: ארצות הברית – לא היה בה את ההאדרה שהייתה למלחמה הפטריוטית הגדולה בברית המועצות ולכן שימו לב, לחמו שם 550,000 יהודים, נפלו כ-10,500.
<צביקה קן-תור: הסיפורים הם מדהימים, חלקם די הצניעו את יהדותם.
<צביקה קן-תור: מוריס הוז, אני לא בטוח ששמעתם עליו, הוא בן למשפחת רבנים.
<צביקה קן-תור: אחרי פאטון הוא נחשב הטנקיסט אולי הטוב ביותר, הוא היה מפקד הדיוויזיה היחידי שנהרג על אדמת אירופה במלחמה.
יואל רזבוזוב: לא ידעתי שארצות הברית שיתפו כל כך הרבה חיילים.
<צביקה קן-תור: כן.
<צביקה קן-תור: אני אומר יהודים, אני כבר לא מדבר על לא-יהודים.
<צביקה קן-תור: כמובן הם הלכו בפקודה, אבל אתה שומע את הראיונות עם האנשים, הייתה להם מוטיבציה כי רוב רובם היו עולים חדשים מאירופה שהשאירו את המשפחה.
<צביקה קן-תור: אגב, אחד הגופים שיקראו לו ריצ'יז בויס, נערי ריצ'י, הם היו יהודים יוצאי גרמניה שידעו לדבר בשפה הגרמנית והם נשלחו כחלוץ לפני היחידות כמתורגמנים וכחוקרי שבויים וכל הדברים האלה.
<צביקה קן-תור: הנושא של מורדי הגטאות – כשאני גדלתי בארץ גדלתי על זה שהיה מרד גטו ורשה וכל היהודים היו מאוחדים והמפקד שלהם היה מרדכי אנילביץ.
<צביקה קן-תור: יום אחד הגיע הנה חבר המועצה הציבורית שלי, בשם מישה ארנס, והוא אומר לי 'סליחה, צביקה, מה עם פאבל פרנקל?
<צביקה קן-תור: ' ואני מודה ומתוודה לבושתי שלא שמעתי על פאבל פרנקל, אבל כשהתחלתי ללמוד הסתבר שגם בתקופה הכי נוראית, מרד גטו ורשה, היהודים מפולגים בינם לבין עצמם.
<צביקה קן-תור: יש את השמאל ויש את בית"ר ואחד לא מדבר עם השני ואם אתם מכירים את קז'יק, קז'יק בורח מהגטו במנהרה שחפרו האצ"י (ארגון צבאי יהודי), הוא רק לא יודע על זה.
<צביקה קן-תור: גם הם נלחמים, גם הם נופלים והם פשוט לא הנציחו את עצמם.
<צביקה קן-תור: לכן בסיפורת שלנו, כשאנחנו יודעים אך ורק על צביה ועל מרדכי אנילביץ - - - מזלה של הוליווד שהרימה את בילסקי לחיים - - - מכאן בעצם אנחנו היינו רוצים שאדם ייצא עם שלוש תובנות.
<צביקה קן-תור: בטח כשאתה הולך למוזיאון אתה לא זוכר את הדברים שאתה היית בהם.
<צביקה קן-תור: אני לא רק שאני רוצה שאתה תזכור את מה שראית פה, אלא שתצא מפה עם שלוש תובנות.
<צביקה קן-תור: אחת, זה המספר של מיליון וחצי לוחמים יהודים.
<צביקה קן-תור: שתיים זה המספר של 250,000 יהודים שנפלו ושלוש, שבכל מקום שלחמו נגד הנאצים ושותפיהם אתה תמצא יהודי.
<צביקה קן-תור: אני הראיתי לכם את המדינות, אתה מדבר על אוסטרליה ועל ניו זילנד ועל ברזיל, דרום אפריקה.
<צביקה קן-תור: בסין היו שני הצבאות, של צ'אן קאי צ'ק ושל מאו צה טונג.
<צביקה קן-תור: הקמ"ן של צ'אן קאי צ'ק הוא יישע כהן, הקרפ"ר של מאו צה טונג זה יעקב רוזנפלד.
<צביקה קן-תור: הסינים, כשהם מגיעים לארץ, הם מניחים זר לזכרו, אנחנו לא יודעים אפילו מי זה.
<צביקה קן-תור: הגבר הזה, ג'ק ג'ייקוב, היה פה לפני שלוש-ארבע שנים.
<צביקה קן-תור: אני שואל אותו את השאלה, 'תגיד לי, למה אתה הולך למלחמה?
<צביקה קן-תור: שב למטה, על יד הקוקוס, מה אתה - - -?' אתה יודע מה עונה לי היהודי הזה?
<צביקה קן-תור: 'רוצחים את האחים שלי באירופה ואתה רוצה שאני אשב בשקט?' ואתה אומר וואלה.
<צביקה קן-תור: והוא נשאר בצבא - - - יואל, אתה לא סתם פוזל לפה, 1971 יש קלאש נוראי בין הודו לפקיסטן, כ-8,000 חיילים פקיסטנים נופלים בשבי ההודי, כובשים את דקה ומקימים את בנגלדש.
<צביקה קן-תור: מפקד הכוח ההודי שכובש את זה הוא ידידנו יעקב יעקב, או בעברית צחה ג'ק ג'ייקוב.
<צביקה קן-תור: ואז הוא שולח לי את חליפת המדים שלו לפה.
<צביקה קן-תור: המושג הזה של 'רוצחים של האחים שלי ואתה רוצה שאני אשב בשקט' כן תופס לגבי היישוב היהודי בארץ ישראל.
<צביקה קן-תור: אם בוא נאמר בכל העולם אנשים הולכים בתוקף הפקודה, בארץ הם הולכים יותר מתוך התחושה הזאת של להציל את האחים שלהם באירופה, להציל את המשפחה באירופה.
<צביקה קן-תור: זה לא כל כך פשוט, כי אני מזכיר לכם, 1939, יש פה ויכוח בארץ.
<צביקה קן-תור: נגמרה האינתיפאדה השלישית, או מה שאנחנו למדנו מאורעות תרצ"ב-תרצ"ט, הבריטים בעקבות זה משגרים משלחת שמחליטה לקרוע את החזון, את הצהרת בלפור, אין עלייה, אין התיישבות ויש פה דילמה, אנחנו עוזרים לבריטים או נלחמים עם הבריטים?
<צביקה קן-תור: ואז בן גוריון, יש לו את המשפט המפורסם, שמקבל אינטרפרטציה כל פעם בצורה אחת, 'בואו נילחם עם הבריטים למרות הספר הלבן ונילחם בבריטים בגלל הספר הלבן'.
<צביקה קן-תור: אני לא צריך לספר לכם מי זאת חנה סנש ומי זה חיים הרצוג ולסקוב ווייצמן.
<צביקה קן-תור: דב כהן, השם הזה לא אומר שום דבר, כי הוא, לצורך העניין, שם פשוט.
<צביקה קן-תור: הוא עולה ארצה בשנות ה-30, המשפחה באירופה, פורצת המלחמה, הוא מחליט שהוא מתנדב לצבא הבריטי, הוא נמצא עם פלוגת החפרים שנשלחת לאירופה, 401, הוא נמצא בבליץ בלונדון עם הפלוגה הזאת, הוא בפלוגת הקומנדו המזרח תיכונית 51, הוא נלחם בקרן אפריקה.
<צביקה קן-תור: אני מזכיר לכם שמלחמת העולם השנייה הייתה גם בקרן אפריקה.
<צביקה קן-תור: הוא נלחם אחרי זה במסגרת הבריגדה היהודית, הוא חוזר לארץ, הוא מתנדב לאצ"ל והוא מקבל את הכינוי שמשון והוא מפקד על הפריצה לכלא 4 ונהרג מאש של חיילים בריטים.
<צביקה קן-תור: זאת אומרת הוא נלחם עם הבריטים והוא נלחם נגד הבריטים.
<צביקה קן-תור: אני חוזר לנקודה האחרונה, פה, דרך הסיפור של הבריגדה.
<צביקה קן-תור: הבריגדה לא נלחמה הרבה, אבל הבריגדה הביאה לאירופה 5,000 חיילים יהודים מארץ ישראל ועוד כ-5,000 היו נהגים ופלוגות הנדסה ופלוגות אחרות שהיו שם.
<צביקה קן-תור: המסה של 10,000 חיילים מארץ ישראל, היא עשתה משהו שאנחנו לצערי לא הבאנו אותו עד היום לתודעה הציבורית.
<צביקה קן-תור: אני חוזר שוב לנושא של הבעיה הדמוגרפית שלנו.
<צביקה קן-תור: ביישוב יש כ-400,000-450,000 יהודים.
<צביקה קן-תור: החבר'ה האלה הולכים למחנות הריכוז למיניהם, אוספים את היהודים, מחבקים אותם, מאמצים אותם, נותנים להם את התקווה של בית ומובילים אותם לארץ ישראל ואתם מכירים את הסיפור של הבריחה ושל ההעפלה, אבל בעצם הם היו הטריגר, אלה שנתנו את המכה לכדור השלג הזה שהלך והתעצם, שבסוף המלחמה אנחנו מגיעים כבר ל-1,200,000, כלומר פי שלושה, שוב, כתוצאה מהפעולה של האנשים האלה.
<צביקה קן-תור: עוד נקודה, אותם לוחמים יהודים, פורצת מלחמת העצמאות.
<צביקה קן-תור: הם באים והם עוזרים והם משתמשים בידע שיש להם.
<צביקה קן-תור: שוב, אני גדלתי על הפלמ"ח, שזו תפארת ה - - -, אבל בלי לפגוע חלילה, לא בפלמ"ח ולא בהגנה ולא באצ"ל, אלה מחתרות חי"ר שעובדות ברמה של חוליה, כיתה, מחלקה.
<צביקה קן-תור: בליל הגשרים עבדו ברמה של פלוגה.
<צביקה קן-תור: אבל פורצת מלחמה, אתה צריך להפעיל גדוד, אתה צריך להפעיל חטיבה, אתה צריך להפעיל לוגיסטיקה, אתה צריך להפעיל טנקים, ארטילריה, מאיפה הידע הזה?
<צביקה קן-תור: כלומר אותו לוחם יהודי במלחמת העולם השנייה, שהוא בסך הכול שלוש שנים אחרי המלחמה, בא עם הידע הזה והוא זה שעוזר להקמת מדינת ישראל.
<צביקה קן-תור: את הקטע הזה אנחנו קצת הצנענו בהיסטוריה שלנו על עצמנו.
<צביקה קן-תור: יש לי חבר שלקח תמונה מנורמנדי, להראות שכולם לחמו אבל גם אנחנו היינו שם.
<אורנה כץ אתר: אולי משפט אחד.
<אורנה כץ אתר: צבי אמר כמה פעמים, 'כשאני למדתי', כשאני למדתי.
<אורנה כץ אתר: היום לא לומדים כפי שצבי למד, אנחנו מלמדים על חיילים יהודים בצבאות בעלות הברית, ישנה שאלה בבחינת בגרות, זה 25 נקודות, זה רבע מהציון.
<אורנה כץ אתר: וכמובן גם את הנושא של מרד גטו ורשה לא לומדים כמו שלימדו פעם.
<אורנה כץ אתר: יש את הספר של ארנס, דגנים מעל הגטו, זה משמש את המורים, אנחנו משתמשים בזה.
<ברוך שוב: אני ממרד גטו טושין, המרד הראשון שלפני ורשה.
<ברוך שוב: אני בארגון הפרטיזנים, אז הייתי רוצה להראות לכם פה.
<צביקה קן-תור: כמו שאמרתי לכם, ניצלנו את הזמן עד אשר קיבלנו את אישורי ההקמה והתחלנו לתכנן את הדבר הזה.
<צביקה קן-תור: אני רוצה אולי לצטט שוב את המשפט שלפחות שימש אותנו, בעוד עמי העולם נלחמו על חירותם, על גבולות, על אידיאולוגיות, העם היהודי נלחם על קיומו.
<צביקה קן-תור: זה אולי המכנה המשותף בין יהודי באוסטרליה ליהודי בקנדה ליהודי ברוסיה וליהודי בארצות הברית.
<צביקה קן-תור: אנחנו מקימים את המוזיאון כדי להשלים את הפרק החסר בתודעה היהודית, בתודעה ההיסטורית אודות תגובת העם היהודי, על הנושא של הגבורה בצד השואה.
<צביקה קן-תור: זאת אומרת לא היינו רק פסיביים, עשינו גם משהו.
<צביקה קן-תור: התרומה שלנו למיגור השלטון והמשטר הנאצי והרעיונות והגזעניים שלו.
<צביקה קן-תור: זה היה המוזיאון היחידי מסוגו בעולם שהביא את סיפורם של רבים ממיליון וחצי לוחמים יהודים.
<צביקה קן-תור: אני אומר עוד פעם, זה לא מוזיאון לוחמים בצבא ההודי או לוחמים יהודים בצבא הרוסי או לוחמים יהודים בצבא, אלא כולנו עם אחד, ובנושא הזה זה חשוב לבוא ולהראות את המכנה המשותף.
<צביקה קן-תור: כשאנחנו מדברים פה על מיליון וחצי לוחמים יהודים, חלק מהמספר שאתם מכירים פה על ארצות הברית וברית המועצות ופולין ובריטניה וצרפת, ואני אומר בצער, זה התחום היחידי או אחד התחומים שעדיין לא זכה לקתדרה באקדמיה, אנחנו מדברים פה על הנצחה של 250,000 לוחמים יהודים שנפלו במלחמה, אנחנו מדברים על הצגת הערבות ההדדית של העם היהודי במלחמת הקיום שלו, על הסולידריות היהודית, את המפגש עם שארית הפליטה, את הסיוע בהעלאתם ארצה.
<צביקה קן-תור: אנחנו מדברים פה על מוקד חינוכי למחקר, לטיפוח מורשת העם היהודי, לשותפות הגורל, לאחריות לגורלו ולחיזוק השייכות והזהות הלאומית.
<צביקה קן-תור: אני רוצה שאדם ייכנס לפה כישראלי וייצא כיהודי ויהודי גאה ושיבין שאלה שהיו שם, זה לא מישהו אחר, הם באותה רמה כמוני.
<צביקה קן-תור: כלומר זה יהיה מוזיאון, בלי לפגוע באף מוזיאון או כל דבר אחר, זה לא דבר שיסתכל מלמעלה למטה.
<צביקה קן-תור: אנחנו מדברים פה על אפשרות לכל משפחה להנציח את בני המשפחה שנפלו, לקהילות, למדינות ובפירוש מקום שאנחנו נוכל להיות גאים בו.
<צביקה קן-תור: השיטה לספר את זה.
<צביקה קן-תור: עכשיו אני פה פונה לכל המחנכים ולכל המספרים.
<צביקה קן-תור: זה שהנושא חשוב, נאמר ששכנעתי אתכם, עכשיו השאלה איך אני מעביר את הסיפור הזה.
<צביקה קן-תור: בנושא הזה היה לי פעם מורה להיסטוריה שקראו לו מיכאל הר סגור.
<צביקה קן-תור: אני לא יודע אם למישהו מכם יצא ללמוד איתו, אבל פשוט היה כיף לשבת ולהקשיב לבן אדם, למה?
<צביקה קן-תור: כי הוא סיפר לך את זה כסיפור אישי.
<צביקה קן-תור: אם אני הייתי מספר לכם את הסיפורים פה שעכשיו סיפרתי בצורה של מספרים ושמות יחידות הייתם די מהר מאבדים את ההכרה.
<צביקה קן-תור: דרך הסיפור האישי אני מקווה שזה יילך טוב.
<צביקה קן-תור: הגבר הזה, שמו גולדסטין, הוא מצליח להפיל ארבעה מטוסים נאציים, אבל הוא מספיק נורטי כדי לכתוב על האף של המטוס שלו JEW, שהם גם יידעו מי דופק אותם.
<צביקה קן-תור: זה לא סתם.
<צביקה קן-תור: אגב, הוא נהרג אחרי הסיפור הזה.
<צביקה קן-תור: לגבי המוזיאון עצמו.
<צביקה קן-תור: יש פה כמה תמונות של הדמיה, למעשה אני כבר צריך להכניס תמונות של מה שאנחנו מתחילים להרים.
<צביקה קן-תור: הצורה עצמה, זאת הכניסה, זה מכלול התצוגה וזה האזור המנהלתי, הלובי עצמו, יהיה לו גם חלל לתערוכות מתחלפות.
<צביקה קן-תור: אני אומר חלל לתערוכות מתחלפות, אם לדוגמה החלטנו שעכשיו 70 שנה למרד גטו ורדה והחלטנו לציין את זה, או גטאות שונים אחרים, אז יש מקום נניח לעשות תערוכה כזאת או אחרת, שלא שייכת לתצוגה הכוללת.
<צביקה קן-תור: אנחנו מדברים על משרדים, על חדר ישיבות, וכל מכלול התצוגה עצמו.
<צביקה קן-תור: מרכז מידע, זאת אומרת מה שאתה לא תוכל למצוא על הקיר, אתה תוכל אחרי זה לקבל במרכז המידע.
<צביקה קן-תור: יהיה בו גם מרכז מחקר ואני אומר שאני מקווה שכל הנושא של הלוחמה היהודית ירוכז בנקודה הזאת.
<צביקה קן-תור: יש פה אודיטוריום שיודע להתחלק לשלוש כיתות, שבהן אתה יכול לבוא עם הכיתה שלך, את יכולה לבוא עם הכיתה, ולדסקס נושא מסוים מתוך התצוגה ולדבר עליו.
<צביקה קן-תור: הגג עצמו יהיה מאוד מרשים, אפשר לראות את זה כבר היום.
<צביקה קן-תור: לגבי התצוגה עצמה – הכוונה היא שבעצם מי שמגיע לתערוכה יעבור את הכול, את לא יכולה להתחמק מזה.
<צביקה קן-תור: זה לא שבאת לראות את ארצות הברית ובלבד, לא, תלמדי גם על יהודי ברית המועצות וכו' וכו', תלמד על כל מה שקורה בעם היהודי.
<צביקה קן-תור: באגף הראשון אנחנו בעצם מכיילים את הבן אדם, בהנחה שהוא יודע כלום על הנושא, מה קרה, מי קרה, מי נגד מי.
<צביקה קן-תור: לא לכולם ברור שבגרמניה, חוץ מבירה טובה וכדורגל, גם היו אנשים רעים ופתאום העולם יכול להתהפך.
<צביקה קן-תור: התצוגה, כמו שאתם רוצים, היא בצורה של הקרנה על כל הקירות.
<צביקה קן-תור: אם אתם זוכרים את העיגול, העיגול הזה זו ספינה שיורדת למטה, אבל יש לה כיפה והכיפה הזאת מתופארת כמו עולם במלחמה ואתה הולך ויורד למטה תוך כדי זה שאתה בעצם שומע ורואה קולות וצלילים אחרים, עד שאתה מגיע לרחוב אירופאי כבוש ונכנס בעצם לאגף של השנים הראשונות, שבו אנחנו מדברים על אותן מדינות שלחמו בשנים הראשונות, 39' עד 41', עם מפה שמציגה את הכול.
<צביקה קן-תור: יש פה כל מיני טכניקות הצגה, כמו חשבונית כזו שמתהפכת והרצפה מבוקעת, כביכול אחרי רעידת אדמה.
<צביקה קן-תור: זה החלק הבריטי, אנחנו מדברים פה על אנגליה ומדינות חבר העמים והצבאות החופשיים, שבעצם הצטרפו אליהם.
<צביקה קן-תור: אני אתן לכם דוגמה מה זה לספר סיפור.
<צביקה קן-תור: (הקרנת סרט).
<צביקה קן-תור: אני מתנצל על האיכות.
<צביקה קן-תור: בכל מקרה, לפני שעוזבים, יש דיורמה גדולה עם הקרב על לונדון, עם סיפור של זה ועוברים לאגף של החזית המזרחית או ברית המועצות.