GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חיילת: אז ברגע שקיבלתי את ההחלטה שאני כן רוצה לעבור את נתיב ואני כן מתגיירת, אז פחדתי שיהיה איזה משהו שבאיזה שהוא רגע יגידו לי איזה שהיא תשובה שזה לא יתאים לי ואני אגיד 'לא, זה לא שלי, אני לא רוצה'.
<חיילת: זה היה הפחד שלי, ובאמת בנתיב נתנו לנו תמיד את הזכות - - - כאילו הם נותנים בחירה כזאת, שתמיד יש משהו שאת יכולה להתחבר אליו, שאת יודעת שאת מאוד גמישה, בעיניי, כן?
<חיילת: וגם עצם העובדה, דיברתי עם דניאל לא מזמן, אמרו לנו שביהדות יש כל כך הרבה זרמים, של האורתודוקסים ורפורמים ומה שאת רוצה, אז אמרתי - - - ובאמת לאט לאט אני מתחברת יותר ויותר לזה שתמיד יש דעות אחרות, והמורים, זה לא איזה שהוא מורה שהוא מוגבל לדת שלו ולדעות שלו, אנחנו תמיד יכולים להתייעץ עם מישהו אחר שיש לו דעות אחרות ולמצוא משהו שהוא שלנו.
<אבנר פז צוק: < שאלה שהייתה קודם לדניאל, כמה משמעותי הקורס הבסיסי, דווקא כאחת שעלתה בגיל מאוחר יחסית לזהות שלך כישראלית, כקצינה בצה"ל שיש לה את פקודים עכשיו ואולי עמיתים?
<אבנר פז צוק: איך זה השפיע עלייך?
<אבנר פז צוק: >
<חיילת: הקורס הבסיסי בנתיב או הסמינרים?
<אופיר לוגסי: קורס נתיב.
<חיילת: אני חושבת, בעיניי, חשבתי שכל מפקד בצה"ל שיש לו פקודים, כדאי לו לצאת לקורס נתיב.
<חיילת: לא מבחינת הדת, מבחינת שיידע את השורשים שלנו.
<חיילת: אנחנו לומדים את זה בקורס הקצינים, אנחנו עוברים את זה, אבל זה משהו אחר, זה ממבט אחר.
<חיילת: גם אני, בתור בן אדם, שאף פעם לא הייתה לי זיקה לדת, לא ידעתי מתי הפקודים שלי צריכים ללכת להתפלל.
<חיילת: היה יכול לבוא אליי חייל ולהגיד לי 'אני לא התפללתי שחרית', באמצע ערב, והייתי יכולה להגיד לו 'בסדר, תלך להתפלל שחרית', מה זה מעניין אותי, כאילו?
<חיילת: מה, יש זמן עכשיו - - - ויש אנשים כאלה, גם אנשים שהם יהודים, שאין להם זיקה לדת והם לא יודעים את הדברים האלה.
<חיילת: יכול להיות שאני טועה, יש ברכה לבנים, או משהו כזה, שזה אחרי תפילה, עוד לא למדנו את זה - - -
<קריאה: ברכת הלבנה
<חיילת: אני זוכרת שבאתי לחיילים שלי והתחלתי לצעוק עליהם ולהתעצבן למה אתם על חצי ומה קרה ומה זה השטויות האלה, והם אמרו לי, אבל יש ברכת לבנה ואנחנו צריכים את זה.
<חיילת: 'לא, אין דבר כזה, תעלו על מדים מיד ו - - -'.
<חיילת: לא כמו בן אדם שיש לו זיקה לדת והוא יודע שיש ברכת לבנה, לא כל אחד צריך לדעת את זה, למרות שיש רב, אבל אנחנו אלה שאיתם בשטח.
<חיילת: אני חושבת שמבחינה פיקודית כן חשוב אפילו לבן אדם שהוא יהודי וישראלי ואפילו שיש לו קצת זיקה לדת והוא רוצה חיבור, להגיע קצת יותר לעומק, כי הם נותנים את כל ה - - - לי זה עזר מבחינה זאת שאני הבנתי מאיפה הדברים נובעים.
<חיילת: היה לי מחנך, באמת בן אדם מדהים, שוורץ, שהוא נתן לנו גישה ליהדות, גם גישה הגיונית, שראיתי את ההיגיון בדברים שאני לומדת, וגם גישה דתית, שאני גם ראיתי מה זה נותן לחיים שלי, שזה דבר מיוחד, אני לא חושבת שבבית ספר רגיל או בשום מקום אחר אפשר לקבל את זה.
<טוני-חייל: הסיפור שלי קצת שונה.
<טוני-חייל: אני נולדתי בוונצואלה ואני חונכתי כיהודי לכל דבר ועניין.
<טוני-חייל: הלכתי לבית ספר, למדתי יהדות, תפילות, הייתי בוונצואלה בקהילה היהודית, עשיתי בר מצווה ובגיל 16 פשוט לא כל כך רציתי להיות בוונצואלה והחלטתי לעלות לארץ דרך תכנית נעל"ה של משרד החינוך.
<טוני-חייל: עליתי, עשיתי פנימייה, הכול טוב, תמיד עם הידיעה שאני יהודי.
<טוני-חייל: אני גדלתי בבית מסורתי אז עד שעליתי לארץ לא כל כך התחברתי.
<טוני-חייל: התגייסתי לצבא, רציתי להיות לוחם ואז פתאום אמרו לי 'טוני, אתה יוצא לנתיב'.
<טוני-חייל: כששמעתי את הדבר הזה, אמרתי 'וואלה, אחלה עקיצה, אני חייב ללכת לנתיב', למה?
<טוני-חייל: הייתי באמצע החרמון, באמצע האתר, סובל - - -
<קריאה: עקיצה, זה סלנג צבאי.
<טוני-חייל: זה כאילו קצת שיהיה חופש, רציתי קצת חופש.
<טוני-חייל: היינו באמצע קו חרמון באמצע החורף, היינו בקו וואללה רציתי קצת חופש, ידעתי שזה קורס שיוצאים כל שבוע הביתה, אני לא רואה את הבית, אז למה לא?
<טוני-חייל: יצאתי לקורס, הכול טוב, תמיד שאלו 'אתה יהודי?
<טוני-חייל: ' 'כן, בטח, אני יהודי'.
<טוני-חייל: ואז פתאום מבקשים מסמכים, אני ידעתי שאמא שלי התגיירה אבל חשבתי שהגיור של אמא שלי זה גיור כמו שצריך, לא גיור - - -
<חזי ראובן: - - - בקורס או דרך שורשים?
<טוני-חייל: אני רציתי לגלות דרך שורשים והם מבקשים ומה שיכולתי להעביר, שאלתי את אמא שלי, שאלתי איזה מן גיור עברת, 'תקשיב, עברתי גיור בקהילה והכול נחמד', וסיפרתי להם את זה, ואז אמרו לי, 'זה בסדר גמור אבל זה לא תופס'.
<קריאה: גורם צבאי?
<טוני-חייל: לא, זה היה גורם אזרחי.
<חזי ראובן: ארגון שורשים פועל דרך אגף הגיור במסגרת קורסי נתיב.
<חזי ראובן: אנחנו מאפשרים לחיילים שמבקשים לבדוק את יהדותם במסגרת הקורס.
<חזי ראובן: אנחנו מגלים במהלך הקורס חיילים שבאו ועל פי הרשומות הם לא יהודים ובמסגרת ארגון שורשים אנחנו מגלים שהם כן יהודים, החיילים מעלים חיוך מהר מאוד על הפנים, לשמחתנו, הם עושים את זה בתיאום עם האגף, אנחנו יודעים שזה בהתנדבות, מבחינתנו, ללא שום דרישת תשלום או כל דבר אחר מהמבורר.
<חזי ראובן: אני חושב שהם עושים עבודה טובה, אנחנו גם רואים את זה במהלך הקורס, את הפגישות שלהם עם החניכים - - -
גלעד קריב: חייל שרשום כיהודי במרשם האוכלוסין ועלה למדינת ישראל כיהודי, יציעו לו לעשות בירור יהדות דרך ארגון שורשים?
גלעד קריב: הרי זה מה שקרה כאן.
<שמואל יסלוזון: מה שגילינו, גילינו חיילים אחרי שהשתחררו והלכו להירשם לרבנות לנישואין, הובהר להם שבמדינת ישראל זה לא תקף לעניין הרבנות, לרישום נישואים ברבנות.
<שמואל יסלוזון: ואז הם אמרו 'למה לא אמרתם לנו?
<שמואל יסלוזון: היינו בקורס נתיב כיהודים, גמרנו את קורס נתיב, לא הייתה לנו אופציה בכלל לחשוב אם אנחנו יהודים או לא ואם היינו יכולים ללכת אחורה שלוש שנים היינו עושים קורס נתיב עם החברים שלנו, פשוט לא חוזרים ליחידה והולכים לסמינר הגיור.
<שמואל יסלוזון: לא הצעתם לנו את האופציה'.
<שמואל יסלוזון: לכן הנושא הזה של אופציה לבירור יהדות, בודקים אותה כרגע במסגרת קורס נתיב, כאופציה לחיילים שמעוניינים לבוא ו- - - חלק אומרים לנו 'אנחנו מסופקים, אנחנו יהודים ואנחנו לא יכולים להוכיח את זה', אז מציעים את זה כאופציה.
<שמואל יסלוזון: אנחנו רואים הרבה חיילים, חלק אנחנו מבררים שהם יהודים והם לא צריכים בכלל להגיע לסמינרים, כי הם יהודים והם מוגדרים בבתי הדין הרבניים כיהודים.
<שמואל יסלוזון: וחלקם, שלא, שפתאום כמו הסיפור הזה שהוא מגלה פתאום עובדה ש - - - בואו נראה מה זה גרם לך, העובדה הזה?
<טוני-חייל: כשגיליתי את הדבר הזה שאלתי את אבא שלי 'למה לא אמרת לי?' כאילו חשבתי ש - - - לא לקחתי את זה כל כך קשה, כי ההרגשה הפנימית שלי זה שאני נולדתי ככה ואני פשוט צריך להשלים עוד פער של התהליך.
<טוני-חייל: זה לא אומר שזה פשוט, אבל זה מה שאני - - -
<אבנר פז צוק: זה לא יותר פשוט בקורס?
<טוני-חייל: לא, זה פשוט בעניין של רצון, אבל העניין הפרקטי הוא מאוד קשה.
<טוני-חייל: יש דברים ש - - - אני כבר רואה, נגיד אני בכיתה, אני מתפלל עם האנשים שבתוך הכיתה, אנחנו מתחילים להתפלל, פתאום פלאשבק של הגיל שכשהייתי קטן ואז אני מתחיל להתפלל ואז זה הולך גם עם המנגינה ואני פשוט נזכר בדברים.
<טוני-חייל: במלא דברים אני נזכר, אבל בקטע שאני צריך לקום ולהתפלל כל בוקר ואז ללכת וכל הדברים שעושים כשקמים, נטילת ידיים וה' יצר ואז ללכת לאכול ארוחת צהריים ואחר כך מנחה.
<טוני-חייל: כל ההרגלים האלה לא פשוטים, הם באמת לא פשוטים, בגלל שזה לא חלק מההרגלים שלי היומיומיים.
<טוני-חייל: אבל זו החלטה שקיבלתי כבר בנתיב, אני אמרתי לאבא שלי, הוא מאוד שמח, הוא אמר 'לך עם זה עד הסוף', כמו שהוא תמיד אומר.
<טוני-חייל: אני בן אדם משימתי, אני מציב לעצמי מטרה וזו המטרה כרגע.
<טוני-חייל: וזהו, זה פלוס מינוס הסיפור, מבחינתי.
<אבנר פז צוק: אתה לוחם בגולני?
<אבנר פז צוק: אתה לוחם עדיין, נכון?
<טוני-חייל: כן.
<אבנר פז צוק: חוזר לפלוגה?
<טוני-חייל: מסייעת.
<אבנר פז צוק: מסביבך אתה רואה עוד אנשים שהם לא יהודים, או ש - - -?
<טוני-חייל: כמעט שלא.
<אבנר פז צוק: ומי שכן, מגיע לכאן?
<אבנר פז צוק: הם מודעים לאפשרות הזו בגולני?
<טוני-חייל: אני אישית קרו לי הרבה בעיות בקטע של לצאת לסמינרים, אני לא חושב שהם כל כך מבינים, כי הם יותר בעניין הקרבי.
<טוני-חייל: אני חושב, אישית, כך אני הרגשתי.
<טוני-חייל: אני עשיתי מלא בלגן, מלא בעיות כדי לצאת לקורס, המפקדים לא הבינו אותי, לא המ"מ, לא המ"פ, אמרתי שזה מאוד משמעותי, התקשרתי לנתיב, דיברתי עם השלישה, עוד פעם.
<טוני-חייל: אחרי קורס נתיב אתה כבר רוצה להיכנס, אתה יוצא מראש כשאתה הרבה יותר פתוח, והם לא הבינו.
<טוני-חייל: הם דחו לי ודחו לי ודחו לי, עד שבסופו של דבר הצלחתי.
<טוני-חייל: אז מהבחינה הזאת אני לא חושב שהם כל כך מודעים לדבר הזה, הם לא מבינים עד כמה זה יכול להיות חשוב לבן אדם.
<אבנר פז צוק: אני שמח שאתה אומר את זה.
<אבנר פז צוק: זה חשוב לנו, אפרופו המחויבות של הצבא.
<אבנר פז צוק: צריכים להבין שיש - - -
יחיאל חיליק בר: מי מגלה להם שהם לא יהודים?
יחיאל חיליק בר: זה סנכרון בין הרבנות לצבא?
<חזי ראובן: במסגרת הקורס יש את עמותת שורשים, שהיא זו שעושה את בירורי היהדות למי שמבקש.
יחיאל חיליק בר: אבל מול מי?
יחיאל חיליק בר: מול הרבנות?
<חזי ראובן: מאיפה הם פועלים?
<חזי ראובן: כל מי שיש לו איזה שהוא ספק - - -
יחיאל חיליק בר: הם לא עולים לארץ על בסיס יהדותם מלכתחילה?
<חזי ראובן: חוק השבות לא מחייב יהדות.
יחיאל חיליק בר: אז איפה הסנכרון בין ההלכה לבין המוסדות של שורשים?
<חיים אירם: ארגון שורשים נכנס ופונה לאנשים שמעוניינים לברר את הזהות שלהם, כי יש הרבה מאוד אנשים שרשומים כלא יהודים והם כן יהודים, כי בסך הכול הם לא הצליחו להוכיח את זה, ואז הם פונים לארגון שורשים וארגון שורשים אומר להם, 'תשמע, הלכתי לרוסיה, נכנסתי למסמכים, אתה יהודי לגמרי, סע לשלום'.
<חיים אירם: זה קורה הרבה.
<חזי ראובן: זה קורה גם ההיפך, זה קורה לשני הכיוונים.
<שמואל יסלוזון: כל הנושא של בירור יהדות בכלל זו אחריות של בתי הדין הרבניים, זה לא בסמכות של אגף הגיור, שעוסק רק במי שלא יהודי.
<שמואל יסלוזון: אגף הגיור תומך כרגע בתמיכות, ביחד עם ארגון רבני צהר, בפרויקט שנקרא שורשים.
<שמואל יסלוזון: הפרויקט הוא מתן סיוע לאנשים להוכחת יהדות, אנחנו מסייעים להם להכין את כל החומרים, אנחנו לא הסמכות שמחליטה, ועם הנציגים של שורשים ללכת איתם לבתי הדין הרבניים ושם לסייע להם לקבל הוכחה ליהדותם.
<שמואל יסלוזון: הרבה אנשים באים לקורסי גיור ואומרים 'אני יהודי מספק', אני שואל אותו 'מה זה ספק?' הוא אומר, 'אני לא יודע, סבתא שלי יהודיה, אין לי שום הוכחות בבית', זה עוד לא אומר שאי אפשר להוכיח את זה.
<שמואל יסלוזון: עם התאמצות לא פשוטה אנחנו מצליחים הרבה להוכיח לאנשים, עם הוכחות שגם עולות בבתי הדין הרבניים ממש לפסק דין שהם יהודים, להוכיח את יהדותם.
<שמואל יסלוזון: זה דבר שאנחנו רואים בו חובה שלנו לגבי אותם אנשים שלא מסוגלים להוכיח יהדות.
<שמואל יסלוזון: חלק מהם באמת אי אפשר להוכיח, ואז אנחנו מפנים אותם לאופציה, אם הם רוצים לעבור את האופציה, של גיור.
<שמואל יסלוזון: בסיפור של הצבא, ואגף הגיור שותף בעניין הזה, ניסינו לבדוק אנשים, כמו שאמרתי מקודם, כשגילינו שהם עברו את הקורס כיהודים ואם לא הייתה חשיפה כזאת רק מהקורס נתיב, חוזר לגולני חייל מצוין ובעוד מספר שנים הוא בעזרת ה' יתחתן פה ויקים משפחה.
<שמואל יסלוזון: ברור שהרישום כרישום והגיור שהוא עבר בחוץ לארץ, הוא נאמן במדינת ישראל, הוא קיבל אזרחות כיהודי, הוא עלה לארץ כיהודי, בזה מדינת ישראל לא מפקפקת לגמרי, אבל לפחות החשיפה והידיעה שבמידה שהוא ירצה להתחתן היום במדינת ישראל הגיור הזה ברבנות לא יעלה לו לשם נישואין, לכן ההצפה הזאת והבירור, ואנחנו מראים בפועל כרגע איך שזה מתבצע, זה חושף לו איזה שהוא נתון.
<שמואל יסלוזון: הוא יכול להשתמש בו והוא יכול להגיד, 'אני עוזב אותו'.
<שמואל יסלוזון: לא פקפקו לרגע ב - - -
מרדכי יוגב: ואז כתוצאה מזה הוא יכול לנצל את ההזדמנות שצה"ל נותן לו.
<שמואל יסלוזון: נכון, כי אחרת הוא יעלה את זה בעוד שלוש שנים, אחרי שהוא ישתחרר.
<אבנר פז צוק: זה בפירוש העניין.
<אבנר פז צוק: אנחנו נותנים את ההזדמנות.
<אבנר פז צוק: צה"ל לא מחליט מי הוא יהודי או מי הוא לא יהודי, אנחנו רוצים לתת את ההזדמנות.
<אבנר פז צוק: בעיקר כשבחור כזה מאוד רוצה לעשות את השלמת הפער, אנחנו נותנים לו את ההזדמנות.
<אבנר פז צוק: אגב, גם מבחינת צה"ל זה לא מובן מאליו.
<אבנר פז צוק: אם אני אדבר על המפקדים, אני מבין גם את הצד השני.
<אבנר פז צוק: המפקד הוא לוחם, בסוף הם צריכים להחזיק את הקו בצפון, לוחם אחד חסר במצבה וזה משמעותי.
<אבנר פז צוק: המפקד מסתכל על המשימה ולא על ההסתכלות הרחבה שאנחנו מסתכלים.
גלעד קריב: יש לי שאלה בסוגיה הספציפית הזו.
גלעד קריב: מה הפרוצדורה הברורה, כאשר חייל שרואה את עצמו כיהודי, חי בתוך משפחה יהודית, מדינת ישראל הרשמית מכירה ביהדותו, יש בעיה הלכתית עם הגיור שלו לעניין הרבנות, זה דבר שנצטרך לברר.
גלעד קריב: אני לא מציע להעמיס כרגע, אבל אנחנו נצטרך לברר האם למשל חייל כדוגמת טוני קיבל באותו רגע ייעוץ, משפטי למשל, שמסביר לו שמדינת ישראל מכירה לחלוטין ביהדותו ומבחינת מדינת ישראל הוא יהודי והוא עלה לכאן על פי חוק השבות עם משפחתו כיהודי, לא כצאצא של יהודי, ועכשיו יילך ויחליט.
גלעד קריב: אני כחבר הנהלת המכון בפעם הראשונה שומע שהמכון עובד עם גופים אזרחיים לבירורי יהדות.
גלעד קריב: אני ראש התנועה הרפורמית בארץ ואני חבר הנהלת - - -
<קריאה: לא אנחנו.
גלעד קריב: אז הצבא.
גלעד קריב: אבל במסגרת קורס שהמכון מעורב בו, ואנחנו נצטרך לבדוק, כי אני מצפה שחייל כמו טוני יקבל את כל המידע.
גלעד קריב: אני שואל האם למשל הציעו לו להיוועץ עם הרבנים מן הזרם שערך את הגיור של אמו.
גלעד קריב: לא גיור רפורמי, אני מניח שזה גיור קונסרבטיבי, כי אין קהילה רפורמית בוונצואלה, אבל זה לא שייך לשאלה, האם אדם - - - זו עוד שאלה שצריכה להיבדק כאן.
<אופיר לוגסי: אנחנו לקראת סיום הפאנל וזמננו קצר.
<אופיר לוגסי: יש לי שתי שאלות, אם דניאל או מישהו רוצה לענות.
<אופיר לוגסי: אל"ף, אם תוכלו לתת קצת את קולם של החיילים שבוחרים שלא להמשיך, מה הסיבות, ולסיים אולי בטעם טוב, איזה שהיא נקודת שיא בתהליך.
<קריאה: לא שמענו את סשה.
<אופיר לוגסי: גם בהקשר לשאלות האלה.
<סשה-חיילת: טוב, אני לא כל כך משהו שונה, אני עליתי לפה בגיל שלוש ועלינו לארץ בגלל שאבא שלי יהודי.
<סשה-חיילת: רק אבא שלי יהודי, אמא שלי לא יהודייה, ואני ידעתי תמיד שאני לא יהודייה.
<סשה-חיילת: בהתחלה לא היה לי כל כך רצון להתגייר, או משהו, לא ייחסתי לזה חשיבות, ואחרי זה אחותי התגייסה, לפני שש שנים, ועברה את התהליך וסיפרה לי קצת, מאז התחלתי לחשוב על זה.
<סשה-חיילת: החלטתי שאני רוצה להתגייר והגעתי לקורס נתיב בשביל להתגייר וחשבתי בהתחלה שזה רק סובב סביב הגיור ויהדות ולהתפלל וזה, אבל לומדים עוד הרבה דברים שעוזרים גם לכל התהליך.
<סשה-חיילת: ואני רוצה להמשיך עד הסוף.
<אופיר לוגסי: מה החששות מהמשך הדרך?
<סשה-חיילת: יש קצת חששות מכל העניין של לקבל על עצמי את כל הדת הזאת ותפילות ומצוות ואיך בכלל עושים את זה ואם אני לא אצליח, אז כאילו - - - אבל לאט לאט לומדים וזה כן מעניין.
<סשה-חיילת: אז ברגע שזה משהו שאני רוצה אז זה יותר קל.
<סשה-חיילת: וכן יש אצלי בצוות כאלה שלא רוצים להתגייר וכן יצא לי לדבר איתם וזה מסיבות שלהם.
<סשה-חיילת: יש כאלה שרוצים לעבור, שהם בכלל לא רוצים לגור פה, אז אין להם בשביל מה, יש כאלה שפשוט לא מתחברים לדת ולא מאמינים בכלל שיש דבר כזה שנקרא אלוהים והם רוצים להישאר מה שהם, זה לא מפריע להם.
יואל רזבוזוב: ברמה הפרקטית, מה הדרישות בקורס?
יואל רזבוזוב: אני רואה שדניאל חובש כיפה, אתה עושה את זה מרצונך?
יואל רזבוזוב: או שזה נשאר בקורס וכשאתם יוצאים לסוף שבוע איך אתם אמורים להתנהג?
<סשה-חיילת: אני יודעת שכרגע בקורס הבסיסי בנתיב אין כאלה דרישות, אני לא יודעת איך זה בסמינרים.
יואל רזבוזוב: והדרישות האלה מה יעשו?
יואל רזבוזוב: אם יתחילו לדרוש ממך לעשות דברים שהם מעבר למה שאת רגילה או רוצה?
<סשה-חיילת: אני כן ניסיתי את כל העניין של ללבוש חצאית או ללכת לבית כנסת ולשמור שבת, ומבחינתי - - -
יואל רזבוזוב: זו חובה?
יואל רזבוזוב: השאלה אם זו חובה או שזה לא חובה.
<סשה-חיילת: כרגע בקורס הבסיסי לפי מה שהבנתי זה לא חובה, אבל זה כן מה שבסופו של דבר שואפים אליו, לפחות מבחוץ.
<סשה-חיילת: אני יודעת ש - - - לי כרגע, בגלל שאני ספציפית כן מתחברת עם זה ואין לי בעיה ללכת וכיף לי לשמור שבת וכיף לי ללכת לבית כנסת, אז אין לי בעיה עם זה, אבל כן יש כאלה שבשבילם - - -
יואל רזבוזוב: שזה מרתיע אותם?
<סשה-חיילת: בשבת שסגרנו פה, אז ראיתי, אז כאילו 'למה הולכים לבית כנסת?
<סשה-חיילת: ' 'למה צריך לשבת עכשיו ולהתפלל ולעשות קידוש?
<סשה-חיילת: ' 'בשביל מה זה טוב?' אז זה כן אלה שבשבילם אין בשביל מה, הם מבחינתם לא רוצים, הם - - - ויש כאלה, נגיד מישהי מהצוות שלי שבאה לפה, שאלתי אותה עוד בתחילת הקורס אם היא ממשיכה לסמינרים והיא אמרה שלא, וכרגע, לקראת סוף הקורס, היא אמרה שלפחות לסמינר א' היא כן רוצה לצאת, כי היא כבר מתחילה לשנות את הדעה שלה.
יואל רזבוזוב: לגבי הכיפה, דניאל?
<דניאל-חייל: אני רוצה להסביר את המשמעות של כל שלב בתהליך.
<דניאל-חייל: בנתיב מגיעים הרבה אנשים שחלקם הם כן בנושא של הקבוצה המדוברת, עניין של חופש.
<דניאל-חייל: בדרך כלל בן אדם שלא יהיה בטוח מבחינת הדעה שלו אז רוב הסיכויים שהוא יעזוב כבר בשבוע הראשון וזה בסדר גמור.
<דניאל-חייל: מקבלים את זה ואומרים לנו, שבוע ראשון - - -
יואל רזבוזוב: הוא יחזור למרות העקיצה וכיף לו ו - - -
<דניאל-חייל: אני מדבר על נתיב.
<דניאל-חייל: כן, בדרך כלל, למרות העקיצה, כי המטרה של נתיב היא בעצם לבוא ולפתוח את הראש.
<דניאל-חייל: זה חלק מהמהות שלנו.
<דניאל-חייל: ואלה שממשיכים בכל זאת אומרים לעצמם, אין סיכוי שהוא לא יקבל שם משהו, אין סיכוי שהוא לא יחווה משהו, גם אם זה דבר הכי קטן, איזה שהוא ערך קטן שהוא קיבל, וזה גם מבחינתי בסדר גמור.
<דניאל-חייל: אפילו אם הדעה שלו טיפה יותר נפתחה, אם הוא קיבל על עצמו משהו הכי קטן, לאו דווקא מבחינת דת, מבחינת פשוט להיות בן אדם, אני חושב שהקורס נתיב הוא בעצם ללמוד מה זה ישראלי, מה זה להתחבר, מה זה להיות חלק מהמדינה שאנחנו נמצאים בה, וחלק מזה זה גם - - -
יואל רזבוזוב: חושבים על ההשלכות אחרי, שמירת שבת?
<דניאל-חייל: בקורס נתיב מדברים איתך על הדברים האלה ונותנים לך הלכות שבת, מדברים איתך על משפחה מארחת ואתה חווה את הדברים האלה.
<דניאל-חייל: זה עדיין בגדר חוויה, זה עדיין לא בגדר - - - שוב, זה שלב של כל כך הרבה התלבטויות שרק בן אדם שבאמת נכנס לזה, נגיד לדוגמה, אני מהתחלה לא הייתי בראש של יהדות בכלל ולהתנסות בדברים האלה זה היה בגדר חוויה.
<דניאל-חייל: והיו לי כל כך הרבה התלבטויות ואחרי שאתה נכנס לסמינר א', לא אומרים לך 'אוקי, אתה חייב לחבוש כיפה', מי שרוצה, ישים, מי שמכבד ישים, אני לדוגמה לא שמתי כיפה עד שנכנסתי לסמינר ב', ביום הראשון של סמינר ב'.
<דניאל-חייל: למה?
<דניאל-חייל: כי בסמינר א' אף אחד לא מכריח אותך ויש לך את כל ההתלבטויות בעולם שם.
<דניאל-חייל: במעבר בין סמינר א' ל-ב' צריכים לשבת עם עוד שני אנשים במעבר הזה בין הסמינרים, שזה תהליך בפני עצמו, תהליך שאתה עושה לבד, בלי מורים, בלי מי שיכריח אותך, אף אחד לא עוקב אחריך אם אתה עושה את התפילות או שום דבר מזה, ושם באמת אתה מחליט את ההחלטה אם אתה רוצה באמת להתגייר.
<דניאל-חייל: אתה נכנס לסמינר ב' כשאתה כבר החלטת שאתה רוצה להיכנס למסלול הגיור.
<דניאל-חייל: כשאתה נכנס במטרה לקבל גיור אז אין לך בעיה לשים כיפה, זה לא עניין שמכריחים אותך לשים כיפה, ממש לא.
<דניאל-חייל: אני שמתי ביום ראשון, לא כי מקובל להסתובב עם כיפה כשאתה בסמינר ב', אלא כי החלטתי להיכנס לסמינר ב', החלטתי להתגייר.
<דניאל-חייל: כשאתה אומר 'אני מחליט להיכנס לסמינר ב',' אתה אומר 'אני מחליט להתגייר, זה מה שאני רוצה'.
<דניאל-חייל: בעצם המעבר הזה מסמינר א' לסמינר ב', שם מגיעות ההחלטות, שם זה שיא ההתלבטות ושם אתה כבר צריך סוג של - - -
יחיאל חיליק בר: למה אתה עושה חיבור בין להתגייר לבין לחזור בתשובה?
יחיאל חיליק בר: כך אתה מציג את זה, 'אני רוצה להתגייר אז אין לי בעיה לשים כיפה'.
יחיאל חיליק בר: אני גם יהודי ואני לא חובש כיפה.
יחיאל חיליק בר: מה שהוא מנסה לשאול, וזה בסדר גמור, אגב, לכל מי שרוצה לחזור בתשובה, כמובן, הלוואי שהיה לי את הכוח, זה האם אתה מרגיש שזה משהו שממש מצפים ממך/דורשים?
יחיאל חיליק בר: או שזה בא לך בסבבה?
יחיאל חיליק בר: ואגב, מזל שאתם לא עוברים גיור רפורמי, כי אז היו מבקשים גם מהבנות לשים כיפה וטלית.
יחיאל חיליק בר: אז השאלה הייתה, זה מה שהוא מתכוון, אם צריך לפרשן אותו.
<דניאל-חייל: בסמינר א' לא חייבו אותי לשום דבר.
<דניאל-חייל: כשאתה מגיע לסמינר ב' אתה מגיע עם איזה שהיא החלטה שלך להתגייר.
<דניאל-חייל: שוב, אני גם נמצא בתהליך של התלבטות עדיין, של איך ייראו החיים שלי אחרי הגיור.
<דניאל-חייל: אחרי הגיור זה לא אומר שעכשיו אני מקיים 613 מצוות, שזה כאילו המהות של הגיור בסופו של דבר.
<דניאל-חייל: אני לא רואה את התהליך הזה בתור קבלת חותמת וזהו, אחרת אני מניח שהתהליכים ש - - -, אין לזה שום פואנטה, הפואנטה היא להתחבר ל - - - תהליך של גיור הוא בעצם לקבל על עצמך דת, והדת היהודית היא לקבל על עצמך מצוות.
<דניאל-חייל: זה לא דבר הכי נחמד והרבה אנשים לא היו חושבים בכלל לקבל על עצמם עוד מטלות, כמו שאף חייל בצה"ל לא היה בא ומתחנן שיביאו לו לעשות מטבח ושמירות.
<דניאל-חייל: זה כאילו סוג של תהליך שאתה בא ואתה אומר 'אני רוצה לקבל על עצמי 613 מצוות', חלק מזה זה לחבוש כיפה ולשים ציצית ולשים תפילין בבוקר ולקום מוקדם לתפילות ולעצור את היום שלך באמצע היום, בלי קשר, לתפילת מנחה, ובערב, ולהתפלל בבוקר, כשאף אחד לא רואה, אתה קם מהמיטה אתה צריך להגיד מודה אני, אלה דברים שאתה עושה עם עצמך.
<דניאל-חייל: אלה החלטות שאתה עושה עם עצמך כל יום ואתה עדיין בהתלבטות גם בסמינר ב'.
<דניאל-חייל: בסמינר א' נותנים לך להתלבט ואף אחד לא בא ואומר לך 'אתה חייב לעשות את זה', בסמינר ב' אתה בא עם הרגשה של 'אני מחויב לעצמי', לא 'אני מחויב למפקדים שלי'.
יחיאל חיליק בר: מה האחוז מאלה שמסיימים סמינר והם שמים את הכיפה על הראש?
<חזי ראובן: מה זה עם כיפה?
<חזי ראובן: באיזה נקודת זמן?
יחיאל חיליק בר: אני מנסה להבין פה כמה מנסים לקבל עליהם להתגייר וכמה חוזרים בתשובה.
יחיאל חיליק בר: ואין לי בעיה עם זה, זה לא ביקורתי.
<חזי ראובן: אנחנו לא בודקים את החיילים.
<חזי ראובן: בסופו של דבר החייל נדרש לעמוד בבית הדין הרבני ולעמוד מול שלושה דיינים ולהתחייב מולם על עול מצוות, כחלק מתהליך הגיור שלו.
<חזי ראובן: זה מה שקיים במדינת ישראל על פי חוק.
<בנימין איש שלום: אנחנו בכוונת מכוון לא בודקים את זה.
<חזי ראובן: אחרי בית הדין, מה יוצא החייל ועושה עם חייו?
<חזי ראובן: זו בחירתו האישית וצריך לכבד את זה.
יואל רזבוזוב: אבל יש כאן נתון מדאיג, שמי שנכנס לסמינר ב', לפי מה שדניאל אמר, והוא כבר רוצה והוא כבר בתוך התהליך, אבל בסוף אלה שסיימו את סמינר ב' ואלה שסיימו את הליך הגיור, הרבה לא מסיימים.
יואל רזבוזוב: אז בן אדם שרוצה, למה הם לא עוברים?
<חיילת: יש כאלה, לפי מה ששמעתי, שאם הם לא עוברים בבית הדין הראשון אז זהו, הם פשוט מפסיקים עם זה, הם לוקחים את זה כדבר הכי קשה שנפל עליהם ואם לא מגלים אותם אז הם לא יחזרו עכשיו לעוד - - - זה סוג של מבחן שעוברים אותו ואם בן אדם מקבל לא כתשובה זה יכול גם נורא נורא לפגוע.
<חיילת: אני קראתי, לא יודעת אם קראתם את הכתבה על אותה בחורה שהתגיירה, וזה נורא שונה ממה שאני מרגישה לפחות בנתיב ובסמינרים, אבל בגלל שלא עברתי עדיין בית דין אני לא יודעת איך זה מרגיש ולפי מה שקראתי זה נורא נורא הכניס אותי עוד יותר ללחץ.
<חיילת: במידה שאני לא אעבור, אני לא יודעת איך אני אקבל את זה.
<אבנר פז צוק: אני מאוד רוצה לשמוע את ארתור, שעוד לא שמענו אותו.
<אבנר פז צוק: קצת התייחסות, קטע ציוני, אני קורא פה, ההורים יהודים דתיים על פי ההלכה ואתה בחרת לעשות קורס נתיב, בוא תספר לנו קצת איך אתה רואה את הקורס, את התהליך.
<ארתור-חייל: פחות בפן האישי ויותר בפן הכללי.
<ארתור-חייל: בפן האישי עברתי את כל התהליכים האלה וגם עשיתי גיור במרכז הקליטה, אז זה כבר משהו שהוא מאחוריי, כאילו עברתי את התהליך הזה.
<ארתור-חייל: ויותר בפן הכללי - - -
<אבנר פז צוק: אתה יכול לספר לה שזה לא מפחיד.
<ארתור-חייל: לא, זה לא מפחיד בכלל.
<ארתור-חייל: בפן הכללי, לפחות בצוות שלי, יכול להיות שבאו עם הדעות שלהם, יש כאלה שבאו בכלל לדת.
<ארתור-חייל: יש הרבה סטיגמות על הדתיים והקורס הזה באמת שובר להם את כל הסטיגמות, כי באמת מציגים את היהדות כפי שהיא ולא כפי שהתקשורת מציגה להם.
<ארתור-חייל: נראה שהקורס הזה תורם בפן הזה.
<אבנר פז צוק: בקורס נחשפת לכל הזרמים ביהדות?
<ארתור-חייל: אני עשיתי מסע חוויה ישראלית.
<אבנר פז צוק: אז הכרת את זה.
<אבנר פז צוק: אבל בקורס נוגעים בזרמים השונים ביהדות?
<ארתור-חייל: נוגעים בכל הזרמים, כן.
<ארתור-חייל: אתמול היינו בסיור.
<ארתור-חייל: היינו אתמול בירושלים, יש פה בית כנסת קונסרבטיבי, נפגשנו עם הנשיא של הקהילה והוא הסביר על הקונסרבטיבים, מאיפה זה התחיל, מה המאפיינים העיקריים שלהם ומה האידיאולוגיה שלהם ומה שונה בין האורתודוקסי והרפורמיים.
<ארתור-חייל: היינו אצל הרפורמים, פגשנו גם מישהו שהוא חרדי אורתודוקסי, הוא הציג את העדה החרדית.
<חיים אירם: בחדר, כשאתם אחר כך בלילה יושבים בחדר, ביחד, אחרי כל הלימודים ואחרי הכול, זה בכלל מעניין את החבר'ה מה הם למדו במשך היום, או ש'עזוב אותך, בוא נלך נעשה דברים אחרים'?
<חיים אירם: עקצנו.
<ארתור-חייל: לא, יש חבר'ה שהם באמת שומעים שיעורים והרבה פעמים המורים שם לא נותנים להם מענה, לא כי יכול להיות שהם לא יודעים ויכול להיות גם שאין להם הרבה זמן להתעסק עם הדברים שם, אז בחדרים או סתם ככה בהפסקות, בחדר האוכל, אנחנו עושים דיונים בינינו לבין עצמנו.
<ארתור-חייל: אני בתור אדם דתי, שוב, אני יותר מכוון את האנשים ממה שאני יודע וממה שאני יכול לעזור, וכן אנחנו עושים הרבה דיונים ואני אומר להם ש'הרבה פעמים הסטיגמות שאתם רואים, זה לא נכון, התורה מתכוונת לדברים האלה' ואני מציג להם כפי שאני מה אני יודע וכפי מה שרבותינו - - -
<חיים אירם: זאת אומרת זה לא יורד לאנשים במקלחת, הם הולכים לישון עם זה.
<ארתור-חייל: לא, הם ישנים עם זה, הם חוקרים, קוראים דברים מספרים, מדברים, שואלים אותך, מתעניינים, זה לא נשאר בכיתה.
<ארתור-חייל: יש הרבה התעניינות ועוברים הרבה תהליכים בקורס עצמו.
<אופיר לוגסי: חבר'ה, תודה רבה רבה לכם.
<אופיר לוגסי: יש לנו הרבה ביקורים ותמיד המפגש עם החיילים זה הדובדבן שבקצפת.
<אופיר לוגסי: שוב התרגשתי למרות שזה הפעם המי יודע כמה שאני מכיר חיילים.
<אופיר לוגסי: תודה רבה רבה.
<אבנר פז צוק: אני רוצה להגיד מילה.
<אבנר פז צוק: אתם סיפרתם לנו כמה זה משמעותי מבחינתכם.
<אבנר פז צוק: אני רוצה שתדעו שהושקעה בזה הרבה אנרגיה, כי אנחנו חושבים שזה נורא חשוב.
<אבנר פז צוק: האנרגיה זה לא רק העלות של הקורס עצמו וכמובן שזה עולה ומשקיעים פה משרדי הממשלה לא מעט כסף, העלות המשמעותית מבחינתי זה ההיעדרות שלכם מהיחידות, אבל התועלת בעינינו משמעותית מאוד ומאוד חשוב לנו גם כשחוזרים אל היחידות, הם לא צריכים לשמוע את זה מאיתנו, הם צריכים לשמוע את זה דווקא מאלה שעברו את הדברים.
<אבנר פז צוק: גם כל מה שאמרתם על הסטיגמות, גם הפחדים, גם כדאי/לא כדאי, כל ההתלבטויות, כמו שסשה אמרה, שעשית עם אחותך, לא לכל אחד יש אח גדול או אחות גדולה שעברה את התהליך.
<אבנר פז צוק: יש חשיבות גדולה שתדברו עם חבריכם, עם פקודיכם, על התהליכים ובסוף הם יבחרו, אבל שזה לא יהיה מבורות, הרצון להגיע או לא להגיע.
<אבנר פז צוק: תודה רבה.
<שמואל יסלוזון: בגלל הקיצור בלוח הזמנים אנחנו נכבד עכשיו את יושב ראש הוועדה.
<שמואל יסלוזון: אגף הגיור היה במשרד ראש הממשלה והוא עובר עכשיו למשרד לשירותי דת וסגן השר ביקש להתנצל, יש לו משהו במשרד הפנים, אבל ראש המטה שלו, הרב דורון דנינו, נמצא פה ואנחנו כרגע נעביר את כל יחידת אגף הגיור, ורק להגיד תודה רבה לכל השותפים, ולהגיד לך ששותפות ניכרת בהרבה מאוד דברים, אבל בזמנים הטובים זה לא חוכמה, אבל כשאין כרגע תקציב מדינה והצבא כרגע לוקח את הפער התקציבי עליו, הסוכנות היהודית, עליה, ואגף הגיור התחייב לעשות דברים, ואני רוצה שנעמוד בזה, אז גם כאן נבחנת שותפות אמיתית ונגיד תודה רבה לכל השותפים.