GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דינה שורק: אני רוצה לציין את מפגש הממשלות, שהוא באמת מה שמציין את היחסים המיוחדים, שהתקיים בנובמבר, שבו ראש הממשלה ביבי נתניהו נסע עם 11 שרים לרומניה, וזה באמת מפגן של ידידות אמיתית.
<דינה שורק: ולציין גם את ביקור נשיא רומניה שמתוכנן לינואר הבא, ובכלל כל הקשת המאוד רחבה של היחסים עם רומניה שאנחנו מאוד מעריכים ושמחים עליה.
יואל רזבוזוב: עכשיו נציג משרד התפוצות, אבי, בבקשה.
<אבי אבלוב: תודה, כבוד היושב ראש, חברי כנסת, כבוד השגרירה, חברי פרלמנט מרומניה.
<אבי אבלוב: התבקשתי לקצר אז אני רק אספר שעקרונות היסוד של ממשלת ישראל ומשרד התפוצות הם תפיסה שישראל היא מדינת כל העם היהודי, בישראל ובתפוצות.
<אבי אבלוב: אתגרי התפוצות הם לא רק אתגרי התפוצות, הם גם אתגרים של ממשלת ישראל.
יואל רזבוזוב: אני רוצה רגע להדגיש משהו.
יואל רזבוזוב: לנו, מכיוון שנושא התפוצות חשוב, יש לנו גם משרד התפוצות, יש לנו גם משרד החוץ שמתעסק בזה, יש לנו גם את משרד ראש הממשלה שמתעסק בזה וכמובן ארגונים כמו סוכנות ועוד הרבה.
<אבי אבלוב: אחד הדברים החשובים שהמשרד לקח על עצמו, ממשלת ישראל, הוא להעלות את המודעות של אזרחי ישראל לגבי החשיבות של הקשר עם התפוצות.
<אבי אבלוב: המשרד עושה את זה בשתי פעולות, אחת היא להביא את התפוצות לישראל, ולהביא את ישראל לתפוצות.
<אבי אבלוב: ישראל שולחת שליחים לקמפוסים, לקהילות, לבתי ספר, ומביאה בעיקר את הצעירים של העם היהודי לארץ, אם זה סטודנטים, תלמידי בתי ספר.
<אבי אבלוב: וזהו, בקצרה.
<אבי אבלוב: תודה רבה.
יואל רזבוזוב: נציג הסוכנות היהודית, בבקשה, אלי יצחקי.
<אלי יצחקי: שלום.
<אלי יצחקי: שתי מילים ברומנית (מדבר ברומנית).
יואל רזבוזוב: אתה יכול להמשיך ברומנית, רק שמישהו יתרגם.
יואל רזבוזוב: חוץ ממני, כולם מבינים פה.
<אלי יצחקי: אז אמרתי מי אני ואיפה נולדתי ואני עובר לעברית.
יואל רזבוזוב: אתה יכול להמשיך ברומנית ויתרגמו לי ולפרוטוקול, אין בעיה.
<אלי יצחקי: אני אדבר בעברית.
<אלי יצחקי: אני רוצה להודות לכם, לממשלת רומניה, שמאז 1989, שאני פועל ברומניה, יותר מ-24 שנים, קיבלתי את כל הסיוע וההגנה והכבוד כנציג מדינת ישראל ברומניה ובמזרח אירופה.
<אלי יצחקי: אנחנו בקשרים מאוד טובים עם כל הקהילות וזו אולי אחת התשובות, אתם ודאי מבינים שההצלחה שלנו בשמירת העם הישראלי או העם היהודי בתפוצות מתבססת על שני דברים.
<אלי יצחקי: הראשון זה שמירת ועידוד הזהות היהודית לישראלים לשעבר ולילדיהם, כפי שכבר נאמר.
<אלי יצחקי: הדבר השני זה עידודם לביקור בארץ ולקשר היומיומי ושמירת השפה.
<אלי יצחקי: ולדעתי, העיקר, שגם הסוכנות וגם ארגונים אחרים עושים, זה חינוך יהודי, עידוד עלייה ועידוד לשמירת הקשר.
יואל רזבוזוב: יש לנו פה נציג יוצאי רומניה בישראל, בבקשה, הרמנד שור.
<הרמנד שור: שלום לכולם.
<הרמנד שור: אני מייצג את ארגון אמי"ר, ארגון יוצאי רומניה.
<הרמנד שור: המטרה הכי חשובה של הארגון זה לבנות את מוזיאון יוצאי רומניה בראש פינה.
<הרמנד שור: מי שלא יודע, לפני 130 שנה האימיגרנטים הראשונים שהגיעו מרומניה והקימו את היישוב זה לראש פינה.
<הרמנד שור: יש לנו בארץ כ-450,000 יוצאי רומניה שאנחנו רוצים שיידעו מאיפה הם באו ומה אנחנו תרמנו למדינה הזאת.
<הרמנד שור: אנחנו מאוד גאים, בינינו יש יותר מ-40 מקבלי פרס ישראל, שזו תרומה הכי גדולה למדינת ישראל.
<הרמנד שור: חשוב לנו שאת הדברים האלה יידעו גם ברומניה.
<הרמנד שור: בקשר ליחסים הכלכליים, שדיבר חבר הפרלמנט נינייל, יש לנו המון אפשרויות, אנחנו רק מחכים שנציגים של הפרלמנט הרומני ייצרו איתנו קשר בשביל לחזק את הקשר הכלכלי בין שתי המדינות.
<הרמנד שור: קולט אביטל, שנמצאת כאן, היא יושבת ראש לשכת המסחר של יוצאי רומניה, בהנהגתה אפשר לחזק את הדברים.
<הרמנד שור: ורק הייתי רוצה לציין בסוף, כשמדברים על דיאספורה, אנחנו בבית, אנחנו לא בדיאספורה.
<הרמנד שור: יוצאי רומניה נמצאים בישראל, אבל אנחנו לא שייכים לדיאספורה הרומנית, אנחנו יוצאי רומניה.
<הרמנד שור: ואני רוצה מכאן לשלוח תודה לשר הדיאספורה מרומניה, כריסטיאן דויד.
<הרמנד שור: הייתי אורח במנגליה השנה, בפסטיבל של הדיאספורה, וישראל קיבלה שם מקום מרכזי ועל זה אני רוצה למסור עוד פעם תודה רבה.
יואל רזבוזוב: תודה רבה, הרמנד.
יואל רזבוזוב: חברים, מכיוון שיש לנו אילוצים של זמן, אנחנו לפרוטוקול נסיים את הישיבה, אבל היא לא תסתיים, כי אילן, חבר הכנסת גילאון, יתפוס את מקומי.
יואל רזבוזוב: אני רק רוצה להגיד בשמי שבאמת כיף גדול שאתם פה והיחסים בין ישראל לרומניה, כמו שציינו, הם מצוינים, ואני יכול להגיד בשם הוועדה שכמובן תמיד יש מקום לשאוף, אנחנו רוצים לשאוף ליותר.
יואל רזבוזוב: יש לנו הרבה עניינים משותפים, דיברנו על כלכלה, חינוך, ביטחון, ואנחנו גם נשמח לחלוק את הניסיון בנושא התפוצות.
יואל רזבוזוב: כך שבאמת הידידות הזאת, שהופכת לחברות ויותר מזה, ואנחנו רק שמחים ומברכים על כך.
יואל רזבוזוב: תודה רבה לכולם, הישיבה ננעלת.
קולט אביטל: והידידות ממשיכה.
יואל רזבוזוב: הידידות ממשיכה.
יואל רזבוזוב: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח ישיבה חגיגית זו.
יואל רזבוזוב: אנו מתכבדים לארח היום את יושב ראש הכנסת, מר יולי אדלשטיין, חברי כנסת, ראש נתיב נעמי בן עמי, מנכ"ל הכנסת רונן פלוט, מייסדי נעל"ה, אורחים חשובים.
יואל רזבוזוב: אחרון חביב – ראש מנהלת נעל"ה, מר ישעיהו יחיאלי, שכבר נהיה חבר ועדה קבוע.
יואל רזבוזוב: בישיבה חגיגית זו אנו מציינים 20 שנות פעילות לאחד המיזמים המצליחים ביותר לקליטת עליה בארץ, תכנית נעל"ה, המתחילה את העשור השלישי לקיומה.
יואל רזבוזוב: ראש הממשלה לשעבר, מר יצחק רבין, ז"ל, שהיום אנחנו גם מציינים 18 שנה להירצחו, אמר –"אין מפעל יותר נעלה מנעל"ה".
יואל רזבוזוב: אני חושב שמילים אלה נכונות ומתאימות גם היום.
יואל רזבוזוב: כתלמיד תיכון למדו אתי בשכבה תלמידי נעל"ה, ותמיד התפלאתי איך החברה' האלה, שעלו לארץ בגיל 16, הגיעו ללמוד בתכנית נעל"ה, לפני העליה, איך הם לומדים, איך הם מתפקדים, איך הם מצליחים לעבור את הבגרויות בשפה שזרה להם, איך הם נמצאים רחוק מהבית ובאמת שהחברה' המוכשרים האלה, אלה שמצליחים, אלה שסיימו את המסלול הזה – ראינו אותם אחרי כן במסגרות הכי נכונות והכי טובות שיש.
יואל רזבוזוב: החברה' האלה ברובם נהיו אקדמאים, וגם בצבא – קצינים, אני חושב שקצת נתונים צריך להציג: בכלל, התחנכו עד היום בנעל"ה כ-16 אלף בני נוער.
יואל רזבוזוב: נעל"ה החלה לפעול גם בארצות המערב, שנת 2000.
יואל רזבוזוב: בסך הכל הגיעו עד היום כ-2,000 תלמידים מהמערב.
יואל רזבוזוב: מה שחשוב בשבילי, הנתונים החשובים ביותר הם שכ-90% ממסיימי תכנית נעל"ה קיבלו מעמד של עולה.
יואל רזבוזוב: לפי הערכות הארגון גם כ-60% מהורי אותם תלמידים ובוגרים עלו ארצה בעקבות ילדיהם.
יואל רזבוזוב: היום, בצה"ל משרתים כ-600 בוגרי נעל"ה, מתוכם כ- 150 קצינים וקצינות.
יואל רזבוזוב: תחשבו איזה נתון זה.
יואל רזבוזוב: אז באמת, התכנית הזו הוכיחה את עצמה.
יואל רזבוזוב: היא פשוט מדהימה.
יואל רזבוזוב: ברצוני לברך גם את כל המעורבים בפרויקט נעל"ה, בארץ ובחו"ל, בממשלה, במוסדות הלאומיים, במערכת החינוך, במוסדות החינוך הקולטים את תלמידי נעל"ה, ולשבחם עם עבודתם לקיום התכנית ולקידומה.
יואל רזבוזוב: כעת אעביר את רשות הדיבור ליושב ראש הכנסת, מר יולי יואל אדלשטיין.
יולי יואל אדלשטיין: תודה לך.
יולי יואל אדלשטיין: מכובדים, ראש מנהלת נעל"ה, ראש נתיב, מנכ"ל הכנסת, חברי הכנסת, אורחים מן המשרדים השונים, ובוודאי – אנשי ובוגרי נעל"ה.
יולי יואל אדלשטיין: קודם כל אני רוצה לומר לך, אדוני, יושב ראש הוועדה, שבגלל הדיון הזה, או בעקבות ההזמנה שלך, שאלו אותי בלשכה שלי אם צריך לכתוב לי נאום על נעל"ה.
יולי יואל אדלשטיין: מאד נעלבתי ואמרתי שכנראה שלא צריך.
יולי יואל אדלשטיין: אני אתחיל בזה שאת חטאי אני מזכיר היום, לא רק את חטאי – אני אוהב להזכיר שלפעמים כל אחד מאתנו בטוח שהוא הכי צודק, ולפעמים כל אחד מאתנו גם טועה.
יולי יואל אדלשטיין: כשבאו אלי בזמנו, ישעיהו, שיושב כאן מימיני.
יולי יואל אדלשטיין: ואריק רום, ז"ל, ואמרו לי שיש להם רעיון גאוני, זה היה בשנת 90-89, דיברנו עוד לפני זה, אך התכנית יצאה לפועל בערך ב- 91-90.
יולי יואל אדלשטיין: אז אמרו לי שיש להם רעיון גאוני, שהם יארגנו קבוצות צעירים מברית המועצות, דאז, והם יבואו לארץ לפני ההורים, ילמדו כאן, וההורים יבואו בעקבותיהם.
יולי יואל אדלשטיין: אני חייכתי חיוך של Mr.
יולי יואל אדלשטיין: know all, כמו שאומרים, אחד שמבין, ואמרתי: אתם לא יודעים על מה אתם מדברים.
יולי יואל אדלשטיין: אין הורה אחד בברית המועצות שכך ייתן לילד לעלות, קל וחומר שלא לנסוע.
יולי יואל אדלשטיין: אמרתי להם שהם מדברים שטויות ושישכחו מזה, ויחשבו על רעיונות אחרים.
יולי יואל אדלשטיין: אז כמה אמרת עכשיו, 16 אלף?
יולי יואל אדלשטיין: אז לפעמים גם אלה שיודעים את הכל טועים.
יולי יואל אדלשטיין: אריה, ז"ל וישעיהו, ורבים שיושבים כאן הוכיחו שכנראה הרעיון היה רעיון נכון.
יולי יואל אדלשטיין: באמת, אם פעם זה עוד היה נראה ככה שאם אתה מדבר עם מישהו או מישהי והם אומרים שהיו בנעל"ה, זה היה מעורר פליאה, הרי שהיום זה כבר כמעט בשגרה.
יולי יואל אדלשטיין: זה דבר שהוא פחות נדיר – זה יכול להיות מישהו בלשכת שר או בכל ועדה כאן בכנסת, המאבטח שלידך או בכל מקום במדינה – אתה יכול בקלות לגלות שנמצא שם מישהו מהבוגרים.
יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שבאמת, הצלחת התכנית הזו היא אחת המפעלים המדהימים ביותר שהיו בעשורים האחרונים בנושא קליטת העליה.
יולי יואל אדלשטיין: ביום כזה, של 20 שנה כדאי גם להזכיר שלא הכל היה חלק, היו עליות וירידות והיו מכות שהתכנית ספגה.
יולי יואל אדלשטיין: אבל כפי שאמרתי, כנראה גם הרעיון היה נכון וגם האנשים שהחליטו שהם יבצעו את הרעיון, ידעו להתגבר, ולמרות כל מיני טלטלות וקשיים אנחנו היום באווירה מאד מאד חגיגית, לא רק בגלל התאריך העגול אלא בגלל כל ההצלחות.
יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שיחד עם זה יש עוד אתגרים – הן לגבי המשך התכנית במה שנוגע לשטחי ברית המועצות לשעבר, וגם ודאי לגבי פיתוח ושיפור של הקבוצות שמגיעות מרחבי העולם.
יולי יואל אדלשטיין: יושב ראש הוועדה ציין שזה כבר משנת 2000 הרעיון הזה.
יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שעוד לא הצלחנו לגרד פרומיל של הפוטנציאל של התכנית הזו במדינות השונות, מסיבות אלה ואחרות.
יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שזה גם זמן נכון להתחיל ולחשוב איך ביום הולדת 30 נראה שלל שפות ונוער מכל רחבי העולם שיגידו בגאווה שגם הם עכשיו בוגרי נעל"ה.
יולי יואל אדלשטיין: אז עוד פעם "יישר כוח" לכל אלה שעסקו ועוסקים במלאכה, בוודאי לכל המשתתפים והבוגרים, ולוועדת העליה, הקליטה והתפוצות, שכרגיל – לוקחת נושאים מאד חשובים ומעלה אותם לסדר היום.
יולי יואל אדלשטיין: אז יישר כוח גם לכם.
יואל רזבוזוב: תודה רבה, כבוד היושב ראש, אני רואה שאתה בקיא בפרטים יותר מכולם, כאן.
יואל רזבוזוב: זו באמת תכנית ברוכה.
יואל רזבוזוב: עכשיו אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת דב ליפמן.
דב ליפמן: תודה רבה, כבוד היושב ראש.
דב ליפמן: יושב ראש הכנסת, מנכ"ל הכנסת וחברי כנסת.
דב ליפמן: אני חזרתי עכשיו לפני כמה ימים מארצות הברית, הסתובבתי שם, ובכל מקום שמעתי על יוקר המחיר של בתי הספר, ושאלות – מה נעשה, יש לנו בעיות, וגם דיברו על איך אנחנו יכולים לעודד יותר עליה.
דב ליפמן: אז אני חשבתי ועשיתי קו בין שניהם ואני באמת חושב שיש פוטנציאל לנעל"ה בצפון אמריקה.
דב ליפמן: אנחנו מדברים על איך אנחנו ניראה במלאת 30 שנה לארגון, ובמיוחד – יש הרבה קהילות שבהן החינוך היהודי לא נמצא בעל יסודי, והם שולחים את הילדים למקומות אחרים.
דב ליפמן: כדאי שאנחנו באמת נמצא את הדרך להביא אותם לפה, גם בגלל יוקר החינוך שם.
דב ליפמן: שמעתי מישעיהו שהשנה הם הביאו יותר מ-100 תלמידים מצפון אמריקה, פי 5 מאשר לפני שנתיים, וזה כבר מראה שיש את היכולת.
דב ליפמן: אני חושב שזה ברור שאם נרחיב את המערך ונמצא את הדרכים לגייס אותם, באמת יכולים לעודד את התלמידים, ואת ההורים לשלוח את הילדים מצפון אמריקה.
דב ליפמן: זה גם יעזור בכל הנושא של עליה, ואני חושב שביום הזה, של ציון 20 שנה, כדאי להגיד מזל טוב וכל הכבוד לישעיהו, לכל הצוות ולבוגרים.
דב ליפמן: שבעזרת השם נרחיב את המערך, כמו שאמרתי, ונביא כמה מאות, בעזרת השם, מצפון אמריקה, וזה גם יעודד את כל הנושא של הציונות ועליה מצפון אמריקה, בעזרת השם.
דב ליפמן: תודה רבה ליושב ראש על ההזדמנות.
יואל רזבוזוב: אנחנו נבחן אותך, אתה יכול לעזור באמת לתכנית, במיוחד בצפןן אמריקה, אני מקווה שתשתמשו בנכס הזה, ואני מקווה שבעוד 10 שנים, בחגיגות, נדבר על מספרים אחרים.
שולי מועלם-רפאלי: בוקר טוב לכולם.
שולי מועלם-רפאלי: חשבתי שאני אדבר אחרי ישעיהו, נראה לי שיש הרבה מאד מה ללמוד.
שולי מועלם-רפאלי: עיקר ברכות קודם כל, ברשות יושב ראש הכנסת, חברי הכנסת ויושב ראש הוועדה – ברכות לחברה' הצעירים של נעל"ה שאני יודעת שיושבים פה, מסביב, שהם וההורים שלהם עשו את הבחירה בתכנית המופלאה הזו, שהיא באמת מיצוי שכל מה שאנחנו מאמינים בו ורוצים לקדם אותו: גם עליה לארץ, גם קשר הדוק ובלתי נגמר בין מדינת ישראל ובין יהודים בכל העולם כולו, המחויבות שלנו ושל יהודי העולם כולו אחד כלפי השני ובעיקר הנושא של הזהות היהודית שלנו שהולך ועולה.
שולי מועלם-רפאלי: הקשר הזה, בין שלושת הדברים – קראנו בשבת שעברה את פרשת "לך לך" ואני חשה שתכנית נעל"ה היא מיצוי של הציווי הזה, "לך לך".
שולי מועלם-רפאלי: לך לך, גם בכיוון של לבוא לארץ ישראל והקשר נוצר – גם של מי שמגיע אבל גם של מי שנשאר, שיש לו פה אדם כל כך יקר, ילד או ילדה, וגם בציווי היותר רחב של "לך לך" – של לך לך למקומות רחבים יותר.
שולי מועלם-רפאלי: אל תיסגר רק במקום הברור.
שולי מועלם-רפאלי: אפשר היה שמדינת ישראל תסת
שולי מועלם-רפאלי: פק בחינוך ילדינו שכאן ובמחויבות שלנו לחינוך שמתקיים בילדים שנולדו וגדלו כאן או גדלו עליה.
שולי מועלם-רפאלי: אבל "לך לך" האמיתי הוא במחויבות שיש לנו כמו אברהם אבינו, בלהיות מחויבים ולא להיות סגורים.
שולי מועלם-רפאלי: אני מרגישה ש-20 שנה לנעל"ה, זה באמת המיצוי.
שולי מועלם-רפאלי: כמו שאמר גם יושב ראש הכנסת, יש פה אדם אחד שהוא לא סביב לשולחן, אריה, אבל רוחו פה שורה על כולם וברוך השם ישעיהו פה אתנו, מלווה ודוחף אותנו, חברי הכנסת, להיות מעורבים.
שולי מועלם-רפאלי: אז תודה לך, ישעיהו, על זה שבאת ודחפת אותנו להיות מעורבים, גם בתהליך החקיקה, בעזרת השם, שיתקדם עכשיו בוועדת החינוך ובמשרד החינוך, ואני מברכת את יושב ראש הוועדה על הבחירות הכל כך יפות, כל פעם להאיר בזרקור את הדברים הטובים שמתקיימים בקשר הבלתי נגמר בין יהודי כל העולם כולו ומדינת ישראל.
יואל רזבוזוב: תודה רבה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי על המילים החמות.
יואל רזבוזוב: עכשיו אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לנעמי בן עמי, ראש נתיב, שיש לה קשר בלתי אמצעי לפרויקט הזה.
<נעמי בן-עמי: כבוד יושב ראש הכנסת, כבוד יושב ראש הוועדה, מכובדי.
<נעמי בן-עמי: ישעיהו, לנתיב אכן יש קשר מאד הדוק לפרויקט הנפלא הזה מתחילתו.
<נעמי בן-עמי: אחר כך היתה הפסקה ואני מודה לממשלת ישראל שהחליטה שוב, ב-2009, לצרף אותנו לפרויקט הנפלא הזה.
<נעמי בן-עמי: אנחנו שותפים מלאים בפרויקט.
<נעמי בן-עמי: אני חייבת לציין שהקשר האישי שלי לפרויקט הוא אכן 20 שנה כבר אחורה, ואני מזדהה לחלוטין עם יושב ראש הכנסת בהיותי בשליחות מטעם משרד החוץ בריגה ב-93 שלחנו את הקבוצה הראשונה.
<נעמי בן-עמי: הייתי די סקפטית, בדיוק מאותן הסיבות.
<נעמי בן-עמי: אמרתי שאין מצב שההורים בברית המועצות לשעבר ישלחו את הילדים שלהם.
<נעמי בן-עמי: הייתי גאה מאד לפגוש אחר כך את הילדים האלה שכולם נשארו במדינת ישראל והתקדמו, שרתו בצבא ולאחר מכן למדו – אני מקווה גם לראות אותם בהמשך אולי גם בכנסת ישראל.
<נעמי בן-עמי: אני מאחלת לישעיהו להגדיל את הפרויקט.
<נעמי בן-עמי: אנחנו מדברים על זה כבר הרבה זמן, אז אנחנו מוכנים.
<נעמי בן-עמי: תודה רבה, וברכות.
יואל רזבוזוב: אני אמרתי בתחילת המושב הקודם, מייד עם כניסתנו לכנסת, הייתי אז חבר כנסת ירוק, טרי, חדש – שאנחנו, בוועדה הזו, לא נתעסק אך ורק בבעיות.
יואל רזבוזוב: כמובן שיש בעיות למיניהן שקשורות לקליטה, לעליה, לתפוצות, אבל אני גם רוצה להראות את ההישגים.
יואל רזבוזוב: אני חושב שזה באמת אחד ההישגים שאנחנו יכולים להתפאר בו – 20 שנה לנעל"ה זה באמת הישג.
יואל רזבוזוב: אני בן אדם של תוצאות ונתונים.
יואל רזבוזוב: יש לנו פה תוצאות ונתונים אז חשוב לי להוסיף שבאמת, אותם העולים שעלו דרך התכנית תרמו המון למדינה, ואנחנו בהמשך נשמע מהם.
יואל רזבוזוב: עכשיו הייתי רוצה להעביר את רשות הדיבור ליוסי אשכנזי, יושב ראש האגודה לקידום החינוך.
<יוסי אשכנזי: יושב ראש הכנסת, יושב ראש הוועדה, מכובדי.
<יוסי אשכנזי: אני יושב ראש האגודה לקידום החינוך.
<יוסי אשכנזי: אני גאה על כך, בין היתר – אני בוגר המחזור הראשון של המפעל הזה.
<יוסי אשכנזי: הרשו לי להציג בקצרה כרטיס ביקור של האגודה הזו, שעומדת מאחורי המפעל הנעלה הזה שנקרא נעל"ה.
<יוסי אשכנזי: האגודה פועלת מעל ליובל שנים, והיא מקדמת אוכלוסיות של תלמידים מהפריפריה ומנסה להצעיד אותם קדימה אל השדרות המרכזיות של החברה הישראלית, והיא עושה זאת בהצלחה רבה.
<יוסי אשכנזי: מפעל נעל"ה הוא אחד מהם.
<יוסי אשכנזי: הוועד המנהל של האגודה הוא מורכב היום – לפני כשמונה שנים היו חילופי דורות בוועד המנהל, והיום הוא מורכב בעיקרו מבוגרי המחזורים השונים של המפעל הזה.
<יוסי אשכנזי: אין לי רצון להעכיר את אווירת החגיגיות של האירוע הזה, אבל אני חייב לומר כמה מילים על כך שהפעלת הפרויקט משנה לשנה נהית יותר ויותר קשה.
<יוסי אשכנזי: העובדה שאנחנו נכנסים לצפון אמריקה מחייבת אותנו בהוצאות גדולות, שחלקן, לצערי, לא ממומן היום על ידי שום גורם והאגודה נאלצת לממן את ההוצאות הללו מכיסה.
<יוסי אשכנזי: אני אומר רק משפט אחד, ואסיים בכך: אני חושב שראוי שמפעל כל כך יקר וחשוב יהיו לו משתתפים ומממנים רבים, בנוסף למה שקיים היום.
<יוסי אשכנזי: אני מודה לכם שבאתם, והאגודה תמשיך בפועלה, כפי שהיא עושה כבר יובל שנים.
אברהם מיכאלי: אדוני, יושב ראש הוועדה, אדוני, יושב ראש הכנסת, אורחים מכובדים שהגיעו ליום החגיגי הזה.
אברהם מיכאלי: אין ספק שנעל"ה, במשך 20 שנה שהם כבר פעילים, הביאו לכך שהרבה מאד בנים ובנות שהגיעו לארץ והתחנכו בארץ, בזכות העליה בגיל הצעיר שלהם – לא רק שהם נשארו בארץ וברוך השם גם התחנכו בארץ, הם גם הביאו את ההורים שלהם יחד אתם, בהמשך, והתוצאות שאנחנו רואים בסיורים השונים שאנחנו עושים בבתי הספר, שהילדים לומדים שם – זה מרנין את הלב, כשאתה שומע את הילדים עצמם, איך הם מדברים כמעט כישראלים אחרי שנה-שנתיים.
אברהם מיכאלי: מי שנשאר בארץ ומי שהמשיך את המסלול שלו בארץ, לא אני אשתבח בבוגרים ובוגרות של נעל"ה.
אברהם מיכאלי: לפני כמה זמן סיפרתי את זה לרב יחיאלי, שאני מגיע לאחת מהשגרירויות שלנו ומגלה שהקונסול שיושב שם הוא בוגר נעל"ה.
אברהם מיכאלי: זה באמת, במובן של התקדמות, של נער או נערה שעולים לארץ ומגיעים לתפקידים כאלה – זה מראה על מסלול שכל אחד מייעד לעצמו להיקלט כישראלי ולהישאר ישראלי.
אברהם מיכאלי: אין ספק שזה לא מספיק, לבוא ולהגיד שהכל בסדר, כפי שהדובר לפני אמר, שבחגיגיות גם צריך לעלות על הקשיים שהארגון הזה או הפעילות הזו נעשית היום – ואנחנו יודעים על קשיים.
אברהם מיכאלי: קשיים זה ברמה של שיתופי פעולה בין גורמים שונים שתלויים בהעלאת הילדים האלה, והתפעול של הארגון הזה דרך המשרדים הממשלתיים בארץ.
אברהם מיכאלי: אנחנו כרגע מקדמים איזשהו חוק שאני מנחש שאולי יתייחסו לזה בהמשך, לתת לזה איזה מעמד מיוחד, לארגון הזה, כדי שלא יצטרכו כל שנה להשתתף במכרז, פטור ממכרז וכאלה דברים.
אברהם מיכאלי: בסוף הדברים האלה כן תוקעים כי זה עניין של תקצוב ועניין של מעמד.
אברהם מיכאלי: אחרי הכל צריכים לחשוב איך מביאים עוד נערים, עוד נערות.
אברהם מיכאלי: אני אומר לכם, אחד הדברים שהסוכנות היהודית החליטה להתמקד בהם בשנים האחרונות זה הנושא של זהות יהודית.
אברהם מיכאלי: הפתרון הזה של להביא את הילדים האלה לארץ זה פתרון של לקדם את הנושא, לקדם את הסוגיות של זהות יהודית, כי בסוף, אותם נערים ונערות שנשארים בחוץ לארץ, הסכנה שלהם להתבולל שם, להישאר שם ולא להיות יותר יהודים, היא סכנה מוחשית ואמיתית.
אברהם מיכאלי: אני יושב עם מי שיכול לסייע לי בקטע הזה.
אברהם מיכאלי: גם ישבתי על זה עם ראש נתיב, שיושבת אתנו, כדי גם לבחון בצורה של בית הילל, אדוני יושב ראש הכנסת, בסוגיה הזו שאנחנו מכירים במדינות של ברית המועצות לשעבר.
אברהם מיכאלי: בית הילל במיוחד כלפי בני הנוער.
אברהם מיכאלי: בני הנוער האלה צריכים להגיע לארץ ולהתחנך בארץ ואז אנחנו יודעים שהצלנו אותם.
אברהם מיכאלי: אני מדבר על פרטים איך לחבר גורמים שונים שבסוף הילדים האלה יגיעו לארץ.
אברהם מיכאלי: לכן אני חושב שהישיבה הזו נועדה להיות יותר ישיבת עידוד והמשך, ולא לסכם פעילות כזו או אחרת.
יואל רזבוזוב: אני שמח שנוספו אלינו לשולחן קציני צה"ל, בוגרי נעל"ה.
יואל רזבוזוב: אנחנו שמחים ומרגישים ביטחון כאן.
יואל רזבוזוב: ניתן להם לדבר בהמשך.
יואל רזבוזוב: נשמע את דני קבזון, מהמחזור הראשון של נעל"ה.
<דני קבזון: שלום לכולם.
<דני קבזון: ברשות יושב ראש הכנסת, יושב ראש הוועדה, כל המכובדים שיושבים כאן.
<דני קבזון: אני חשבתי איך אפשר לתאר את התכנית, כי זה משהו שבאמת בנה את כל החיים שלי.
<דני קבזון: אני חושב שנכון יהיה – אתן לכם שתי תמונות.
<דני קבזון: תמונה אחת כמו שהיתה לפני 20 שנה, ותמונה אחת כמו שהיא היום.
<דני קבזון: אז בשנת 92 אני ילד רוסי רגיל, בן 16, שהמשפחה שלו מדברת – אולי לעלות, אולי לא.
<דני קבזון: הבן דוד שלי בדיוק עלה באותה תקופה.
<דני קבזון: וכולם מדברים.
<דני קבזון: אני חושב שבאותה תקופה, לפחות במוסקבה, ממה שאני מכיר, דיברו אם כן לעלות או לא, מתי לעלות.
<דני קבזון: ואז, במקרה, אמא שלי מביאה איזשהו עלון של תכנית נעל"ה.
<דני קבזון: האמת היא שלא הייתי קשור מאד ליהדות, חוץ מכל מיני סיפורי סבא, אבל זה לא היה משהו שקישר אותי, הזהות היהודית שלי היתה מאד רופפת, חוץ מזה שמדי פעם הזכירו לי שבאוניברסיטה של מוסקבה כנראה כבר לא אוכל ללמוד, בגלל שאני יהודי, וכל מיני חברים שם, מדי פעם, היו אנטישמיים, אבל ממש בקטנה.
<דני קבזון: אני לא יכול להגיד שסבלתי מאנטישמיות, אבל גם ליהדות לא הייתי קשור.
<דני קבזון: ואז, פתאום, נוצרת הזדמנות כזו לנסוע לארץ.
<דני קבזון: אני באתי להורים שלי ואמרתי להם: אם אני רוצה להגיע למדינה הזו, ורוצה להשתלב באמת בחברה, בחיים, אז אני חושב שזו הזדמנות.
<דני קבזון: זו גם כיתה י', שזה שלוש שנות לימוד, זה אומר שאפשר ללמוד את השפה, אפשר לעשות בגרות ישראלית, וזה הנתיב הנכון להשתלב בחברה הישראלית.
<דני קבזון: זה מה שהנחה אותי מתחילת הדרך שלי.
<דני קבזון: בכיתה י"א עברתי לכיתה ישראלית, על אף שהייתי צריך לעשות בגרות בגמרא ולא נבהלתי מזה.
<דני קבזון: אז לפני 20 שנה, ילד רוסי לא קשור לזהות ישראלית יותר מדי, וחושב אולי לעלות לארץ.
<דני קבזון: עכשיו אתן לכם תמונה מהיום.
<דני קבזון: היום, אני נשוי לבוגרת נעל"ה, א'.
<דני קבזון: יש לנו חמישה ילדים, אני מהנדס תכנה בכיר בחברת אשראי גדולה.
<דני קבזון: שנתיים הייתי בוועד המנהל של גרעין תורני בלוד, אני מניח שהרבה אנשים מכירים, והובלתי שם המון פעילות.
<דני קבזון: היום אני גם מתמודד במסגרת של רשימה עצמאית למועצת העיר.
<דני קבזון: זאת אומרת, אתם רואים שבאמת עברתי איזושהי כברת דרך.
<דני קבזון: אני חושב שמה שהתכנית הזו לימדה אותי והובילה אותי זה לדעת לקחת אחריות, לדעת להוביל דברים, לדעת לא לוותר, לדעת לחלום ולממש את החלומות.
<דני קבזון: תודה רבה.
יואל רזבוזוב: יופי של התאקלמות.
יואל רזבוזוב: כבוד יושב ראש הכנסת נאלץ לעזוב אותנו, יש לו עוד עיסוקים רבים.
יולי יואל אדלשטיין: אני מאד מתנצל בפני הדוברים שעוד ידברו, ודאי.
יולי יואל אדלשטיין: פעם הייתי אומר – ישעיהו יספר לי בבית הכנסת, בשבת.
יולי יואל אדלשטיין: היום אנחנו מתפללים בבתי כנסת שונים.
יולי יואל אדלשטיין: תודה, ואתכם הסליחה.
יואל רזבוזוב: נמשיך עם הדוברים – אבי גנון, מנכ"ל אורט העולמי.
<אבי גנון: שלום, בוקר טוב.
<אבי גנון: אני מנכ"ל אורט ישראל, הסניף של ארגון אורט העולמי.
<אבי גנון: אנחנו רואים בנעל"ה פלטפורמה לנושא של עליה ועזרה למשק הישראלי.
<אבי גנון: אנחנו השקנו השנה תכנית יחד עם נעל"ה להבאת 600 מהנדסים צעירים מהתפוצות במשך 10 השנים הקרובות, בעזרת תרומה מאד גדולה של תורם נדיב, כאשר זה יהיה שילוב מעניין של - - -
אברהם מיכאלי: של בוגרי תואר?
<אבי גנון: לא, לא.
<אבי גנון: הם מגיעים לתכנית נעל"ה ויהיה להם רצף לימודי ישירות לטכניול.
אברהם מיכאלי: שבעצם הם לומדים פה ואז ממשיכים - - -
<אבי גנון: כן, כן.
<אבי גנון: זה פרויקט חדש שהתחלנו אותו השנה וכבר השנה הגיעו כ-20 תלמידים מרחבי ברית המועצות לשעבר, וקצת מאירופה.
<אבי גנון: אני מתחבר לדברי חבר הכנסת דב ליפמן שדיבר לגבי צפון אמריקה, כי בשנה הבאה אנחנו הולכים לשווק את התכנית גם בצפון אמריקה וגם באמריקה הלטינית, במוסדות חינוך של אורט העולמי בתפוצות.
<אבי גנון: משיחות עם ישיעיהו הבנתי שיש איזושהי עמימות או בעיה מסוימת בנושא של נעל"ה, והזכיר את זה גם יושב ראש האגודה.
<אבי גנון: גם המנהלת וגם הפרויקט עצמו – זה דבר נהדר שחייבים לשמר, וחייבים להמשיך את הפעולה.
<אבי גנון: אני מציע לכל הגופים וכל הארגונים שעובדים בנושא של התפוצות לראות בנעל"ה פלטפורמה יוצאת מן הכלל לתכניות עליה לישראל, בוודאי שזה מחזק גם את מדינת ישראל, להביא 600 מהנדסים עם מצוקת המהנדסים שיש כאן בארץ.
<אבי גנון: אנחנו מביאים אותם כפרחים בכיתות ט'-י', ולאחר מכן נותנים להם פה רצף, נותנים להם תעסוקה לחיים והצלחה לחיים, דבר שגם יתרום למשק הישראלי.
<אבי גנון: אבל חשוב מאד גם לבסס את מעמד נעל"ה, אם באמצעות חקיקה ואם באמצעות תקציבים וכל מה שנדרש, על מנת לייצב את מצב הארגון, תודה רבה.
יואל רזבוזוב: תודה לך, ותודה לכם על העשייה שאתם עושים.
יואל רזבוזוב: אימו של דני רצתה להוסיף מילה.
<אסוויל קבזון: אף פעם אני לא אשכח את היום ברוסיה, במוסקבה, כשבני, אחרי שקרא מידע על תכנית נעל"ה אמר לי: אמא, זו הדרך שלי בחיים.
<אסוויל קבזון: אני הייתי בשוק, וגם בעלי.
<אסוויל קבזון: כשהוא עלה אני דאגתי מאד, ופחדתי מאד, ואני זוכרת עכשיו כשישעיהו אמר לי: אל תדאגי, הכל יהיה בדר.
<אסוויל קבזון: אחר כך הבנתי שהמסלול שהוא בחר ועבר זה מסלול טוב מאד.
<אסוויל קבזון: הוא הצליח, ואם תשאלו אותי למה הוא הצליח, אני חושבת שזה הודות לתכנית נעל"ה.
<אסוויל קבזון: ישעיהו הוא כמו אבא שלו, אני חושבת.
<אסוויל קבזון: הודות לבית הספר שהוא למד בו, הודות למורים ולמדריכים, וחשוב מאד שהוא לא קיבל רק השכלה והתחתן והיה בצבא, יותר חשוב שהוא מצא מולדת פה.
<אסוויל קבזון: מולדת, לא אחרת.
<אסוויל קבזון: עוד מולדת אחת, אני חושבת.
<אסוויל קבזון: רק לפני שלוש שנים בעלי ואני עלינו לארץ ויש לי נכד גדול.
<אסוויל קבזון: הוא גם למד בתכנית נעל"ה, וצריך ללכת לצבא עכשיו.
<אסוויל קבזון: דור אחד, דור שני, ונכד, דור שלישי.
<אסוויל קבזון: תודה תודה לתכנית נעל"ה, ולמדינת ישראל.
יואל רזבוזוב: יופי של גישה.
יואל רזבוזוב: באמת זה גם אמיץ מצד ההורים לשלוח, במחזור הראשון.
יואל רזבוזוב: אני אעביר את רשות הדיבור לאלכס זנדל, בוגר נעל"ה, רס"ן ורופא בצה"ל.
<אלכסי זנדל: צהריים טובים לכולם, תודה רבה על ההזדמנות להיות פה וגם להתבטא.
<אלכסי זנדל: הנאום לא מוכן, אך קצת בקצרה על המסלול שעברתי: הגעתי במסגרת נעל"ה ב', בשנת 93.
<אלכסי זנדל: תיכון על"ה, תיכון למדעים בהרצליה היה ברובו מלא במחזורים של אנשי נעל"ה.
<אלכסי זנדל: בסיום התיכון התגייסתי במסגרת העתודה.
<אלכסי זנדל: התחלתי ללמוד רפואה בבאר שבע.
<אלכסי זנדל: בשנת 2004 סיימתי את הלימודים וחזרתי לשירות.
<אלכסי זנדל: שירתי כרופא בגדוד גבעתי ולאחר מספר שנים ביחידה מיוחדת בהנדסה.
<אלכסי זנדל: לפני שלוש שנים, למעשה, התחלתי התמחות בכירורגיה בבית החולים "תל השומר".
<אלכסי זנדל: אני אחרי תורנות, 24 שעות ללא שינה.
<אלכסי זנדל: אני אנסה לא להירדם, אבל מעניין מה שקורה פה.
<אלכסי זנדל: כשאני מסתכל אחורה על התכנית ומנסה לראות מה מייחד אותה, את ההגעה שלנו והעליה שלנו, אני חושב שכי מעניין כרגע לדבר על אלמנט החוויה, כי באמת, אם אני משווה את זה לעליה רגילה שעושות משפחות, אפשר אפילו איך שהוא לדבר על האלמנט הזה שאתה עולה חופשי, נקי, בלי הנטל של הבעיות שיש למשפחות כשכל המשפחה עולה בייחד.
<אלכסי זנדל: מגיעים חברה', עם שאיפות דומות, עם בעיות דומות, וכולם עוברים את המסלול ביחד, יוצרים קשרים מצוינים.
<אלכסי זנדל: יש הרבה חברים שנשארו בקשרים לאורך הרבה שנים, כנראה בזכות אותו תהליך שעוברים יחד.