GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נטלי וקנין: אבל אני יודעת שקודמיי בתפקיד, אני יחסית חדשה, אבל קודמיי בתפקיד עשו פעולות גם להגדיל את המספר הזה.
שמעון סולומון: יש לכם תוכנית ברורה להגדיל את זה?
<נטלי וקנין: כן, ואני אציין איך.
<נטלי וקנין: באופן עקרוני, בחברת מקורות, התחלופה היא לא מאוד גדולה וחברת מקורות גם התברכה בעובדים יחסית מאוד ותיקים בוותק שלהם.
שמעון סולומון: כמה עובדים קבועים אתיופיים יש לכם?
<נטלי וקנין: אני לא יודעת להגיד לך את הנתון כרגע.
שמעון סולומון: אני לא סתם שואל.
<נטלי וקנין: אני לא יודעת להגיד לך, אני אשמח.
שמעון סולומון: אני מאוד אוהב לשמוע, להגיד אין וכמעט אין אבל נעשה ככה וככה.
שמעון סולומון: לא לטייח, כי אין כמעט.
שמעון סולומון: אנחנו צריכים באמת להיות רציניים, להביא את הדברים על השולחן, כי אנחנו עוסקים בנושא חשוב ולא לצאת ידי חובה.
שמעון סולומון: להגיד – אין.
שמעון סולומון: יש לנו בעיה, נעשה א', ב'.
<נטלי וקנין: לא לא לא, אני לא רוצה להגיד שאין.
<נטלי וקנין: אני רוצה לענות לך.
<נטלי וקנין: יש פה מהנתונים שאני רואה הרבה משרות של עובדים שהם עובדים תקניים, מה שנקרא, שיכול להיות שחלקם הם קבועים ויכול להיות שחלקם, כשהם ישלימו את מועד, את תקופת הניסיון, הם יקבלו את הקביעות אחרי שלוש שנים.
<נטלי וקנין: אבל אני רוצה רגע להתייחס להזדמנות שאולי נפלה בחלקנו במקורות, כי אנחנו עומדים בפתחה של תוכנית - - -
שמעון סולומון: אבל סליחה, אם אנחנו באים, לא, דוד, שנייה.
שמעון סולומון: אם את באה לוועדה, למה לא באים עם נייר, של עובד תקני, למה לא באים באופן מסודר?
<נטלי וקנין: הנתונים שאנחנו התבקשנו להעביר לרשות החברות הם שם העובד, תעודת הזהות והתפקיד וזה הנייר שיש לי ביד.
<נטלי וקנין: אני מקבלת את בקשתך ואני אשמח להעביר אליכם מסמך שאומר מי מתוך ה- 25 האלה, הם קבועים.
פנינה תמנו: האם אתם הולכים לגבש תוכנית איך ליישם את המדיניות הזאת?
פנינה תמנו: בסוף אני אגיד לכם מה שחשוב, זה לא מה המצב שקיים היום בשטח, זה בסוף מה כל משרד עושה אחרי שהוא יוצא מהחדר הזה.
יואל רזבוזוב: בסדר, חברי הכנסת, הנקודה הובנה.
<נטלי וקנין: אני רוצה להגיד מה אנחנו הולכים לעשות.
יואל רזבוזוב: מה אתם הולכים לעשות?
<נטלי וקנין: אז אני רוצה להגיד מה אנחנו הולכים לעשות.
<נטלי וקנין: מאחר ויש לנו תוכנית פרישה מדורגת לארבע שנים, שבשנה הקרובה יפרשו בערך 50 עובדים ואנחנו על כל ארבעה עובדים שפורשים, אנחנו מחזירים בחזרה שלושה, חלקם יחזרו מתוך החברה.
<נטלי וקנין: אבל יש לנו הזדמנות פה לכוון את הקליטה שלנו גם ליוצאי אתיופיה, ככל שיימצאו בתפקידים הרלוונטיים.
פנינה תמנו: זה נרשם לפרוטוקול.
יואל רזבוזוב: זה נרשם וזאת אמרה נכונה וזה מה שאנחנו מצפים מכולם.
<נטלי וקנין: אני אשמח, אני לוקחת את זה על עצמי.
יואל רזבוזוב: חברת אלתא, בבקשה, בקצרה.
<דוד אפלבוים: צהריים טובים, אני מנהל ארגון משאבי אנוש.
<דוד אפלבוים: אלתא, מעבר לעיסוקה בביטחון, רואה ייעוד בכל מה שקשור לפעילות בתוך הקהילה.
<דוד אפלבוים: מזה למעלה משש שנים, אנחנו חברי כבוד, עובדים ביחד צמוד עם עמותת עולים ביחד.
<דוד אפלבוים: בשנת 2010 קיבלנו אות הוקרה מהם על הפעילות שלנו, בשנת 2012 זומנו כאשר הם קיבלו את אות המתנדב והנשיא.
<דוד אפלבוים: היינו חברי כבוד באירוע הזה.
<דוד אפלבוים: נקלטו מאז שאנחנו פעילים יחד עם העמותה הזו, נקלטו 23 חבר'ה באלתא, 13 מהם מהנדסים ברמה הגבוהה ביותר, בפרויקטים האיכותיים ביותר, כולל כיפת ברזל.
<דוד אפלבוים: עוד שלושה אקדמאים.
יואל רזבוזוב: כן, אלתא פה הגישו לנו בכלל בערכים מוכנים, אתם רואים, מגישים חוברת ובאמת יש פה.
<דוד אפלבוים: אנחנו רואים בזה ייעוד.
<דוד אפלבוים: אנחנו רואים בזה שליחות.
<דוד אפלבוים: אנחנו ממשיכים לפעול.
<דוד אפלבוים: מה שאנחנו עושים כפעולה מתקנת, זה בעובדה שאנחנו בקשר עם אותה עמותה עולים ביחד ואנחנו מנסים לאתר את אותם עובדים מתאימים, כבר בהיותם סטודנטים.
פנינה תמנו: תראה, זה חשוב מה שהוא אומר.
פנינה תמנו: השימוש שהם לקחו להם.
<דוד אפלבוים: וכמובן מי שמתאים, כמובן נקלט באלתא, נקלט משפטן, נקלט קב"ט, נקלט אצלי, שוב, אנחנו במסגרת הפעילות לטובת הקהילה, אנחנו עסוקים גם בטיפול בנכי צה"ל.
<דוד אפלבוים: איתרנו נכה צה"ל שהוא קטוע רגל, הוא גם במקרה בן העדה האתיופית.
פנינה תמנו: אבל רגע, דוד אפלבוים, אני מאוד מעריכה את עבודתך, אני כבר שמעתי עליה גם מעולים ביחד שאני חברה ותיקה שלהם וגם בוגרת של עולים ביחד.
פנינה תמנו: אבל צריך גם להעמיד דברים על דיוקם.
פנינה תמנו: אתה אומר הוא בא באמת מסודר והדברים מסודרים, אבל הנתונים מראים שיש לכם 0.60%.
פנינה תמנו: רק השבוע, אתה יודע שחיפשתי אותך אתמול.
<דוד אפלבוים: כן.
פנינה תמנו: באמת בגלל בחורה שעוברת אצלכם חסמים מאוד מאוד קשים ותלאות, והיום היא בחופשת לידה ולא משנה, אנחנו נפתור את זה מחוץ לאולם הזה.
יואל רזבוזוב: איזה איום.
פנינה תמנו: אבל אני אומרת לך שיש לכם רצון, אתם משתמשים בעולים ביחד, אנחנו נשמע את עולים ביחד עוד מעט, אבל אני אומרת לך שאתם צריכים לשפר את העקומה שלכם מבחינת הנתונים.
יואל רזבוזוב: תודה רבה לחברת הכנסת.
יואל רזבוזוב: משפט סיכום.
<דוד אפלבוים: בכל מה שקשור לתקנים, אם אתה לא מסתכל על התקנים כאשר מדובר על עובדים מתאימים וזה מה שעשינו וזה מה שנעשה.
יואל רזבוזוב: הרב יפת אלמו, בבקשה.
יואל רזבוזוב: ממש בקצרה, שתי מילים אנחנו מוכרחים לסיים.
<יפת אלמו: ראשית כל, תודה רבה ליושב הראש, תודה רבה גם לכל המשתתפים, לרב יוסף הדנה, רב הקהילה ואני רוצה לומר לכבוד יושב הראש, אני מבקש, זה באמת בני הקהילה, הנציגים רוצים לדבר כאן, להביע את רגשותיהם, את מה שהם רואים בשטח.
<יפת אלמו: בסוף אין לנו מקום להביא כי הזמן נגמר ואני רוצה להגיד לכם ככה.
פנינה תמנו: לא, אדון יפת, אל תזלזל.
פנינה תמנו: אל תזלזל בנו.
פנינה תמנו: אנחנו נציגי ציבור, אני ושמעון, והתחושה היא שאתה אומר שאני ושמעון - - -
<יפת אלמו: לא אמרתי, לא אמרתי.
פנינה תמנו: לא.
פנינה תמנו: אז אנחנו מאוד מצטערים, לא.
<יפת אלמו: לא, סליחה.
<יפת אלמו: לא.
<יפת אלמו: בתוך הקהילה כשאנו באים - - -
פנינה תמנו: אנחנו מתוך הקהילה.
יואל רזבוזוב: הרב יפת אלמו, אנחנו כאן בשביל לפתור דברים ולעזור ולא לעשות פה מהומות.
<יפת אלמו: סליחה, לא התכוונתי.
יואל רזבוזוב: אני מבין שיש לכם הרבה על הלב, אנחנו מבינים, בגלל זה אנחנו עושים את הדיון הזה.
יואל רזבוזוב: בבקשה, אנחנו מבזבזים כעת זמן.
<יפת אלמו: קודם כל, אנחנו לא מבקשים מהנציבות תקציב מיוחד, אלא תקציב כפי שאמרו אלא העדפה מתקנת.
<יפת אלמו: שתיים, המלומדים של הקהילה, ברובם עוסקים בעמותות משום שחברות ממשלתיות למיניהן לא מעסיקות אותם ולכן האקדמאים ברובם נמצאים בעמותות משום שלא מצאו את המקום שלהם.
<יפת אלמו: שלוש, החברות הממשלתיות כמו התעשייה הצבאית וכו', ישנם אתיופים שעובדים שם, אבל לא כעובדים קבועים, אלא תחת חברות כוח האדם כמובן.
<יפת אלמו: חברות כוח האדם הוקמו במטרה למקסם את הרווחים על אנשים פשוטים ברובם, בהרבה חברות ממשלתיות, אלה שהאתיופים עובדים, תחת חברות כוח אדם שם הם מנוצלים בצורה צינית, כאשר הכסף הוא כסף ציבורי, ממשלתי ושחייב להוציא באמת לדין, כמו שצריך להוציא אותו, כמקובל.
<יפת אלמו: דבר אחרון, אני מבקש, גם בחברות ממשלתיות וגם בחברות כלליות, אם מישהו מתנהג באופן גזעני, מי שמתבטא באופן גזעני, אני מבקש מכבוד יושב הראש, להוציא חוק שמעניש עונש אמיתי, מאסר כמו שצריך ולא לעבור אותו בתקשורת ולא עוברים אותה.
<יפת אלמו: אני מבקש את זה שיהיה לפועל.
יואל רזבוזוב: תודה רבה, נרשם.
יואל רזבוזוב: ד"ר אברהם נגוסה, הדובר האחרון, בבקשה, ואז אנחנו מסיקים מסקנות.
אברהם נגוסה: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת.
אברהם נגוסה: אני חושב שזה פה, אנחנו שמענו וראינו כמה מזלזלים בחוק, בחוק שנחקק בכנסת ישראל.
אברהם נגוסה: משרדי הממשלה, חברות, מזלזלים בחוק, מזלזלים בקהילה וזה עצוב מאוד שאנחנו קיווינו שברגע שיש חוק, כולם יעשו אכיפת החוק.
אברהם נגוסה: אבל אנחנו ראינו את זה.
אברהם נגוסה: לכן, אני מבקש מהוועדה לקבל החלטה.
אברהם נגוסה: הפיתרון לדעתי, יש שלושה משרדים רלוונטיים – האוצר, הפנים והכלכלה.
אברהם נגוסה: אותם אנשים, השרים שעומדים במשרדים האלה, להביא אותם.
אברהם נגוסה: אני אומר את זה, את המשרדים האלה, כי הרשות המקומית אומרת – מה, יש חוק, אבל אין כיסוי תקציב.
אברהם נגוסה: אז יהיה לנו תשובה מהאוצר, מהכלכלה.
אברהם נגוסה: ולכן, זה דבר אחד, צריך להביא את שלושת השרים האלה.
אברהם נגוסה: צריך לתקן את החוק ולשים שם מנגנון של אכיפה, כולל סנקציה, למי שלא עושה אכיפה.
אברהם נגוסה: שלוש, אני חושב, צריך להקים ועדה תחת ועדת העלייה והקליטה, ועדה שתפקח ותעקוב אחרי ההחלטות האלה.
יואל רזבוזוב: תן לנו להסיק את המסקנות.
אברהם נגוסה: אלה שלושת הדברים, אני מבקש שיהיו בהחלטת ועדת העלייה והקליטה, תודה רבה.
יואל רזבוזוב: חברי כנסת, משפט אחרון, סיכום.
יואל רזבוזוב: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.
פנינה תמנו: אני באמת אעביר את זכות הדיבור שלי לנתונים.
פנינה תמנו: אלה שיש להם אפס אחוז – בית-הספר המרכזי למלונאות תדמור, החברה לפיתוח עכו העתיקה, המכון הגיאופיסי, אף אתיופי.
פנינה תמנו: חברת נמלי ישראל אף אתיופי.
פנינה תמנו: חקר ימים ואגמים – אף אתיופי.
פנינה תמנו: מדרשת שדה בוקר, non.
פנינה תמנו: נתיבי ישראל בע"מ – כלום.
פנינה תמנו: נת"ע – נתיבי תחבורה עירוניים בע"מ – אין, אני מקווה שזה מצולם לערוץ הכנסת, חברה לביטוח נזקי טבע בחקלאות בע"מ וצריך להגיד גם דברים טובים.
פנינה תמנו: מי שמנצח בטבלה הזאת, תשתיות נפט ואנרגיה בע"מ.
יואל רזבוזוב: קצת מוטיבציה למי שעושה.
פנינה תמנו: ושחם מקורות ביצוע, כל הכבוד, רק שנייה, עוד שני נתונים של אנשים שעברו את האחוז.
פנינה תמנו: חברת דואר ישראל, התעשייה הצבאית לישראל בע"מ.
פנינה תמנו: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש.
יואל רזבוזוב: חבר הכסת שמעון סולומון.
שמעון סולומון: ממש בדקה.
שמעון סולומון: מה שאני לומד מהמפגש הזה, זה שבאמת, אין מעקב, אין איזה שהוא מנגנון שמפקח כדי שנוכל לבצע.
שמעון סולומון: הדבר השני, נציבות שירות המדינה, אני חושב שאנחנו צריכים לעבוד יותר ברצינות, לא בערך, לא אולי, לא גמגומים, אלא לעבוד במספרים ולבוא באופן מסודר, כי זו המטרה שלנו, כדי שנוכל לראות דוגמה טובה.
שמעון סולומון: הנמלים, אם יש לנו בחשמל ובהנדסה, קל וחומר בתחומים של מנהלה, אפשר בהחלט לעשות שיפור גדול.
שמעון סולומון: אני חושב שגם כשאנחנו מדברים על אקדמאים, אולי זו מעין הודעה גם, מחר יש איזה שהוא כנס.
שמעון סולומון: אני מאוד מאוד מנסה שהאקדמאים שיש להם יוזמות עסקיות, אם זה בחו"ל, לחבור ללשכה המסחרית אפריקה ישראל שיש להם פלטפורמה, שיש לה סמנכ"ל משרד החוץ, השגריר האתיופי ואחרים יהיו, כדי לתת לאותם צעירים שכבר פנו, יש 50 צעירים שרוצים לעשות עסקים ואין להם את הפלטפורמה, מחר בשתיים וחצי אנחנו עורכים כנס כדי לתת אפשרות ליוצאי אתיופיה צעירים נמרצים שרוצים לעשות עסקים בכל מיני מקומות, לתת להם את הידע ואולי גם דברים נוספים.
שמעון סולומון: המסקנה הכי בסיסית שאני יוצא מהמקום הזה, זה שהוועדה הזו חייבת להיות מעין ועדת פעולה שעוקבת, בודקת, ולוחצת שכל ארגון וארגון יקלוט לפי הנוהל, לפי הסדר שייקבע, לפי החוק.
יואל רזבוזוב: ישר לפרוטוקול.
יואל רזבוזוב: חברים, הודעת סיכום: הוועדה רשמה לפניה את הדיווחים שמסרו הגופים השונים ומביעה חוסר שביעות רצון מנתונים אלה ומאופן יישומו של החוק וזה ברור, אנחנו ראינו כאן בלגאן גדול.
יואל רזבוזוב: הוועדה תהדק את הפיקוח על כל הגופים שהחוק חל עליהם ותדרוש לקבל עדכונים בדבר הפעולות הננקטות לצורך יישומו המלא של החוק ובדיוק מה שאמר כאן חברי, חבר הכנסת סולומון – אנחנו נעשה את הוועדה, מבחינתי, כל שבוע, אנחנו נזמן לכאן גוף גוף ואנחנו נדרוש שהחוק, זה חוק, חברים, אנחנו נמצאים בבית המחוקקים, אנחנו יושבים כאן בכנסת ישראל.
יואל רזבוזוב: חוק שחוקק, אין שום אכיפה, אף אחד לא עושה שום דבר.
יואל רזבוזוב: אני חושב שזה ביזיון וזה לא צריך להיות.
יואל רזבוזוב: אני מבקש מכל חברה לעשות תוכנית שילוב ולהגיש אותה לוועדה, לראות.
יואל רזבוזוב: אני רוצה לראות איזה שהוא חזון, לכל חברה.
יואל רזבוזוב: יש פה את חברת מקורות, חברת החשמל אמרו, אנחנו עושים רפורמות.
יואל רזבוזוב: אנחנו מבקשים לראות איזה, מה התוכנית, מה מתכוונים לעשות.
יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי, אנחנו באים לכאן לא ברמה אישית, הביקורת כאן היא כי אנחנו ראינו כאן בלגאן גדול ובמקביל הוועדה תבחן ברצינות את הצורך לבצע תיקונים בחוק, במטרה להביא לתוצאה טובה יותר מאשר הוצגה כאן היום ואם זה תיקונים בחוק או אם זה שינוי תקנות במשרדים כלשהם, אבל אנחנו רוצים את הדבר הזה מבוצע.
יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו עשינו פה לא מעט ועדות, כמו שאמרתי, התחלתי בנושא האינטגרציה של העדה ואם אנחנו ניישם את החוק הזה, אנחנו נעשה פחות ועדות ואף נראה את העדה משתלבת יותר טוב ואני חושב שזו תרומה למדינת ישראל ולכלכלה ולחוסן של המדינה.
יואל רזבוזוב: תודה רבה, הדיון נעול.
יואל רזבוזוב: אני שמח לראות כל כך הרבה אנשים כאן בנושא כזה חשוב.
יואל רזבוזוב: אולי זה לא הנושא הכי משמח לדבר עליו, אבל אני עדיין שמח אחרי החגים שחזרנו לעבודה, יותר מדי פגרה.
יואל רזבוזוב: התעייפנו לנוח.
פנינה תמנו: לא נחנו.
יואל רזבוזוב: אנחנו לא נחנו, כן, אבל הרגשנו שכל המדינה בהפסקה.
יואל רזבוזוב: אנחנו פותחים כאן דיון על התאבדויות של חיילים עולים בצה"ל.
יואל רזבוזוב: החלטנו לקיים את הדיון הזה לאחר שהתפרסמו נתונים.
יואל רזבוזוב: אנחנו עוד מעט נשמע על הנתונים.
יואל רזבוזוב: הנתון הזה מצער, ואנחנו רואים את היחס של העולים באוכלוסייה ואת היחס של החיילים המתאבדים בצה"ל שהוא גבוה.
יואל רזבוזוב: הנתון הזה מדאיג.
יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים לשבת, לראות ולשמוע מה נעשה עד עכשיו, מה מתכוונים לעשות בהמשך.
יואל רזבוזוב: אולי אפשר למנוע את זה.
יואל רזבוזוב: בגלל זה אנחנו כאן.
יואל רזבוזוב: חלקנו חברי כנסת חדשים, ובמושב הראשון חברת הכנסת רינה פרנקל ואני טיפלנו בעניין כלשהו של חיילת שהמפקדים שלה לא נענו לבקשות, והיה להם מקרה מאוד מצער – האמא הייתה חולה, האבא עבר תאונת דרכים קשה, והמפקד לא שחרר אותה – אני לא יודע אם היא טסה או לא טסה, ומחיר הכרטיס עלה – ואנחנו הצלחנו לטפל בזה בסוף.
יואל רזבוזוב: אבל אם לא היינו מתערבים אני לא יודע לאן זה היה מגיע.
יואל רזבוזוב: אז אנחנו רוצים לראות ולהבין מה הרגישות של צה"ל ומה נעשה בנושא.
יואל רזבוזוב: בפתיחה ניתן לשלי לוי, ראש צוות במרכז המחקר והמידע של הכנסת, להעביר לנו סקירה.
יואל רזבוזוב: בבקשה, שלי.
<שלי לוי: תודה.
<שלי לוי: על שולחן הוועדה מונח מסמך שכתבה אוריינה אלמאסי ממרכז המחקר והמידע של הכנסת שעסק בעצם באובדנות בצה"ל.
<שלי לוי: המסמך נכתב לבקשת חבר הכנסת דב חנין שביקש שנבחן כמה סוגיות, ביניהן, להציג נתונים על היקף ההתאבדות בצה"ל וגם לבחון באופן כללי את נושא שקיפות המידע, את הגורם שאחראי על נושא התאבדויות בצבא.
<שלי לוי: המסמך מתמקד בישראל בהשוואה לארצות-הברית – לא מתוך רצון להשוות, אלא מתוך רצון להראות איך ארצות-הברית מפרסמת את המידע, ואיך היא מתמודדת עם סוגיית השקיפות.
<שלי לוי: המסמך מציג באופן כללי נתונים לגבי התאבדויות בצה"ל, ואנחנו מראים שמשנת 2007 עד 2012 התאבדו 123 חיילי צה"ל וחייל נוסף שהוא בשירות חובה במשטרה.
יואל רזבוזוב: את יכולה לחזור על המספר?
<שלי לוי: 123 חיילים מ-2007 עד 2012 ועוד חייל אחד שהוא בשירות חובה במשטרה.
<שלי לוי: אני חייבת לציין שקבלת המידע ממשרד הביטחון לא הייתה פשוטה בכלל.
<שלי לוי: אנחנו נתקלנו בהמון קשיים בקבלת המידע – לגבי נתונים ולגבי התמודדות בצבא עם הסוגיה הזאת.
<שלי לוי: כתיבת המסמך הזה ארכה תקופה מאוד ארוכה.
<שלי לוי: אנחנו גם כותבים שעל סמך המידע שיש בידינו אנחנו לא יכולים לומר האם התכנית שצה"ל מפעיל יעילה או לא יעילה.
<שלי לוי: אנחנו לא יכולים לפרוס תמונה מלאה לגבי מה שהוא עשה מהסיבה הפשוטה שאין לנו המידע ולא מכיוון שאנחנו חושבים שזה עובד בצורה לא טובה או שהתכנית לא יעילה.
<שלי לוי: לגבי עולים חדשים – בעמוד 12 במסמך יש טבלה שצה"ל שלח לנו בנוגע לפילוח של 123 מתאבדים לפי מקום לידה.
<שלי לוי: אפשר לראות ש-78 מהמתאבדים שזה 63% מהמתאבדים הם ילידי הארץ ו-37% הם ילידי חו"ל.
<שלי לוי: מתוכם אנחנו יודעים שיש 25 מתאבדים שהם ילידי ברית-המועצות לשעבר, 10 מתאבדים ילידי אתיופיה ועוד 10 מתאבדים ממדינות שונות.
<שלי לוי: זאת אומרת שאם מפלחים את מספר המתאבדים שלא נולדו בישראל אז 56% מתוכם הם מברית-המועצות לשעבר, 22% הם מאתיופיה ועוד 22% ממדינות אחרות.
<שלי לוי: חשוב לציין דבר מרכזי לגבי הנתון הזה: הוא מתייחס אך ורק לחיילים שנולדו מחוץ לישראל.
יואל רזבוזוב: ההגדרה של העולים זה מי שנולד מחוץ לישראל.
יואל רזבוזוב: לא שנות ותק בארץ.
<שלי לוי: לא, יכול להיות שיש פה חייל שהוא בן להורים עולים שעלו לישראל משנת 1990 ואילך – או מ-1980 ואילך בהתייחס לעולי אתיופיה – וזה לא מופיע כאן.
<שלי לוי: דבר נוסף שאנחנו לא יודעים הוא מהו שיעור החיילים המתאבדים מכלל החיילים העולים בצה"ל שהוא גם נתון חשוב כדי לבחון באופן כללי את היקפה של האוכלוסייה הזאת.
יואל רזבוזוב: כמה עולים מתאבדים הבנו; אבל מכל אלה שנשארו – ילדים של אותם עולים מהעלייה האחרונה אפשר לקבל?
<שלי לוי: זה צריך לשאול את צה"ל ואת משרד הביטחון.
יואל רזבוזוב: יכול להיות שגם שם נמצא מספרים מאוד מפתיעים, ואנחנו יודעים מהן ההתמודדויות של אותם ילדים.
<שלי לוי: אני מניחה שנציגי הצבא יוכלו לענות אם יש בידם הנתון הזה.
<שלי לוי: זה המידע שאנחנו קיבלנו באשר לעולים.
<שלי לוי: כמו שאמרתי היו לנו קשיים מאוד גדולים בקבלת המידע, וזה המידע היחיד להתייחס לעולים במסמך הזה.
פנינה תמנו: עד כמה המידע הזה מהימן?
פנינה תמנו: אם את מתארת קושי רב בהשגת הנתונים יכול להיות שהמידע הזה לא לחלוטין מקיף את מה שבאמת קרה.
<שלי לוי: אין לנו יכולת לדעת עד כמה המידע מהימן.
<שלי לוי: פנינו למשרד הביטחון, ביקשנו נתונים על מספר המתאבדים, ואלה הנתונים שקיבלנו.
<שלי לוי: אנחנו מציינים בפירוש, וכמו שפתחתי – אין לנו יכולת לדעת לא לגבי הנתונים ולא לגבי מה שצה"ל עושה בסוגיה הזאת.
רינה פרנקל: אנחנו מקווים שצה"ל יגיב לנתונים האלה.
יואל רזבוזוב: אנחנו נשמע את כולם בסבלנות.
יואל רזבוזוב: לא באנו לכאן "לכסח", אלא לחשוב איך אנחנו פותרים את הסוגיה הזאת ואיך אנחנו מתקדמים עם זה.
יואל רזבוזוב: כמובן, אם יש ביקורת אנחנו נעלה את הביקורת ונראה איך אנחנו משתפרים.
יואל רזבוזוב: אנחנו לא באנו לכאן כדי לרדת על מישהו.
יואל רזבוזוב: תודה לשלי על הנתונים.
שמעון סולומון: זה לא דיון רגיל.
שמעון סולומון: זה לא דיון על תקציב או על נושאים שבשגרה שניתן לסבול אותם.
שמעון סולומון: אנחנו מדברים על חיים, על חיילים שמתאבדים מכל מיני סיבות.
שמעון סולומון: עולים או לא עולים – כל טרגדיה היא טרגדיה, כל אבדה היא אבדה.
שמעון סולומון: לכן הדיון הזה צריך להיות גם מהלב וגם מהראש וגם להביע הזדהות ומצד שני לחפש פתרונות כי כל חייל – ובכלל כל בן אדם הוא בן אדם, וגם הדיון צריך להיות בהתאם.
שמעון סולומון: הדיון צריך להזמין פתרונות, לנתח, להגיד את הדברים באומץ ובעומק, ולהציע פתרונות.
שמעון סולומון: אני מכיר קצת את הנושא, לכן אני אדלג לדברים מסוימים.
שמעון סולומון: אני קצת מעודד כי אני יכול לראות במחקר שיש גם צמתים: למשל אפשר לראות שרוב המתאבדים הם לא לוחמים.
שמעון סולומון: אז צריך להבין למה ואיך זה קורה.
שמעון סולומון: יכול להיות שביחידות קרביות יש יותר תמיכה, יש יותר חיבוק, יש יותר משפחתיות – אינני יודע.
שמעון סולומון: אבל צריך להפיק מזה איך זה קרה.
שמעון סולומון: זאת אומרת יש כאן צומת שצריך לחשוב אולי ניתן ללמוד.
שמעון סולומון: דבר שני, יש כאן נתון מאוד ברור שאומר שרוב המתאבדים הם צעירים – כ-74% הם חיילים עד גיל 21.
שמעון סולומון: זאת אומרת יש פה צמתים שאם נשים את היד על כל אחד מהם ונפיק לקח לעומק אולי נבין מה קרה פה.
שמעון סולומון: בעניין חיילים עולים יש פה יחס לא פרופורציונלי.
שמעון סולומון: לצערי הרב, גם קרוב משפחה שלי התאבד – בן דוד – בהיותי קצין בצבא אני גם משתתף בהרבה דיונים בצבא.
שמעון סולומון: אנחנו יודעים שהרבה מתאבדים.
שמעון סולומון: הרבה מההתאבדויות הן בגלל אי הבנה של השוני התרבותי.
שמעון סולומון: אנחנו לא יודעים איזה השתלמויות יש – באיזה רמות בכל יחידות הצבא מרמת בה"ד 1, הפיקוד הבכיר, הזוטר.
שמעון סולומון: לפעמים מזניחים את המ"כ שיש לו הקשר הישיר עם החייל.
שמעון סולומון: לפעמים עושים השתלמויות בפו"ם של אלופי משנה וסגני אלופים ושוכחים שדווקא המ"כים הם אלה שבאים במגע עם החיילים, והם אותם צעירים עם "דם חם" שלפעמים אומרים, אני אתייחס לכולם אותו דבר – לא מתוך רוע לב או כוונה להזיק.
שמעון סולומון: אני יכול להגיד לכם למשל שכשהייתי חייל בלבנון בשנת 89'-88', ואבא שלי נפצע באיזשהו מקרה לא שחררו אותי.
שמעון סולומון: אז יכול להיות שהיו לי הכוחות להתאזר בסבלנות ולהקשיב למ"כ או לקצין שלי ונשארתי.
שמעון סולומון: אבל יכול להיות שלא היה נכון לנהוג באותה מידה באותו זמן.
שמעון סולומון: יכול להיות שחייל שהוא חלש ממני עלול היה להגיב בצורה אחרת.
שמעון סולומון: לכן אנחנו צריכים לבדוק האם עושים מקסימום בצבא.
שמעון סולומון: לגבי חיילים ממוצא אתיופי – יש פה אבסורד.
שמעון סולומון: אני גם זימנתי ישיבה בוועדת חוץ וביטחון בנושא חיילים ממוצא אתיופי בכלא וגם מתאבדים, אבל עם דגש על חיילים כלואים.
שמעון סולומון: יש מצב אבסורדי ש-87% מהחיילים מתגייסים, וכ-60%-50% נכנסים לכלא.
שמעון סולומון: בעוד אנחנו אומרים לצברים: "הצבא יישר אותך", "בצבא תהיה בסדר" – אצלנו נכנסים בסדר ושם מתקלקלים.
שמעון סולומון: יש כאן משהו בלתי הגיוני ולא מסתדר במוח שלנו שחיילים בעלי מוטיבציה גבוהה מאוד מתגייסים לצבא ומתקלקלים שם.
שמעון סולומון: הצבא יקר לי לא פחות מאשר ללובשי מדים.
שמעון סולומון: כמו שאמרתי גם אני רס"ן במילואים, והצבא מאוד יקר לי, ואני לא רוצה לפגוע בו.
שמעון סולומון: אבל יש כאן מצב שצריך לבדוק אותו לעומק, איך יכול להיות שבעוד אחרים מתיישרים שם יוצאי אתיופיה מתקלקלים שם.
שמעון סולומון: 87% מתגייסים שזה שיעור מאוד גבוה, וזה יכול להיות דוגמה לקהילות אחרות, ומצד שני שם מתקלקלים.
שמעון סולומון: אני אשמח לשמוע את כולם, ואחר כך צריך להפיק לקח שלאחר זמן מדוד אנחנו צריכים לראות תוצאות.
יואל רזבוזוב: תודה רבה לחבר הכנסת סולומון.
יואל רזבוזוב: אנחנו כמובן נשמע ונסיק מסקנות.
יואל רזבוזוב: מי שרוצה מקהל הצופים לעיין במסמך של מחלקת המחקר והמידע יכול להיכנס לאתר האינטרנט של הכנסת ולראות.
יואל רזבוזוב: חבר הכנסת מיכאלי, ראש השדולה למניעת התאבדויות, בבקשה.
יואל רזבוזוב: בטוח יש לך מה להגיד.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה כמה מילות הקדמה לדיון הזה כדי שהציבור שצופה בנו ומשתתף אתנו בדיון יבין שאנחנו מתמודדים כאן עם תופעה כל כך כאובה, והציבור לא מודע כנראה עד כמה היא חמורה.
אברהם מיכאלי: אני זכיתי להמשיך את העבודה החשובה שרן כהן עשה פה בכנסת לפניי – להיות יושב-ראש השדולה למניעת אובדנות ולטיפול במשפחות המתאבדים.
אברהם מיכאלי: לצערנו, אחרי המתאבדים נשארות משפחות בחיים שנשארות לא רק עם בעיה כאובה של קרוב משפחה שאיבדו אותו, אלא יש גם בעיות שלצערנו חוזרות באותן משפחות בגלל אי טיפול נכון.
אברהם מיכאלי: אנחנו מדברים כרגע על ממוצע של 500 מתאבדים בשנה במדינת ישראל.
אברהם מיכאלי: זה נתון שכבר פרסמנו אותו כמה וכמה פעמים בכנסת.
אברהם מיכאלי: זה עולה, לצערנו, אפילו על מספר ההרוגים בתאונות הדרכים.
אברהם מיכאלי: יש 5,000 ניסיונות התאבדות בשנה.
אברהם מיכאלי: מכיוון שהנתון הזה מפחיד מדינת ישראל התעלמה במשך שנים רבות מהסוגיה מכל מיני שיקולים.
אברהם מיכאלי: חלק חשבו שזאת מחלה מדבקת, וחלק חשבו שאם ידברו על זה פחות הבעיה תיפתר.
אברהם מיכאלי: יש שינוי בחשיבה בממשלה, ובזכות השדולה זכינו להתחיל לקבל התייחסות מהמדינה במובן של ממשלה וגם הרבה בזכות עמותת "בשביל החיים" שהיושב-ראש שלה ד"ר אבשלום אדרת יושב פה אתנו ובזכות גברת אחת שכולנו מכירים אותה כמנהלת המ.מ.מ.
אברהם מיכאלי: בכנסת, ד"ר שירלי אברמי, שדוחפת את הסוגיה הזאת כבר שנים רבות.
אברהם מיכאלי: היא כתבה ספר שכל אחד חייב לקרוא אותו כדי להבין את הסוגיה.
אברהם מיכאלי: אז בעצם התחילו לתקצב את התכנית שהייתה בהתחלה תכנית פיילוט בראשותה של ד"ר ימימה גולדברג, הפסיכולוגית הראשית של משרד הבריאות שגם יושבת אתנו כאן.
אברהם מיכאלי: לכן כרגע אנחנו מתחילים לקבל התייחסות ממשלתית, ובימים אלה ישבנו בישיבת ועדת שרים מיוחדת בראשותה של שרת הבריאות, חברת הכנסת יעל גרמן.
אברהם מיכאלי: לתכנית הלאומית עומדים להיכנס כנראה שישה משרדי ממשלה שכל אחד מהם נותן את חלקו כדי שנגיע למצב שהתכנית הזאת תהפוך להיות לא רק תכנית פיילוט שהצליחה בשלושה יישובים בארץ, אלא שנהפוך אותה גם לתכנית לאומית בתקצוב נאות.
אברהם מיכאלי: למה עשיתי את ההקדמה הזאת?
אברהם מיכאלי: עד עכשיו במסגרת השדולה ובוועדות מתקיים יום מיוחד בכנסת כמו שמתקיים בכל העולם, ואני מקווה שגם השנה יושב-ראש הכנסת יאשר לי לקיים את זה בחודש נובמבר.
אברהם מיכאלי: במסגרת הזאת כל הזמן גוננתי על הצבא כי הצבא הציג לנו את המודל המוצלח שכשמתמסרים לבעיה גם פותרים אותה.
אברהם מיכאלי: אמרנו שאם הצבא יתמסר לזה – ואחוז המתאבדים בצבא, לפי הנתונים שלהם, ירד באופן דרסטי, כמעט ב-50% - איך יכול להיות שבאזרחות לא נגיע לאחוזים כאלה ואחרים, וכל נפש שנציל זה עולם ומלואו.
אברהם מיכאלי: אני מאוד מוטרד מהדוח שה-מ.מ.מ הציג לנו.
אברהם מיכאלי: הוא מכניס בי ספקות.
אברהם מיכאלי: כל הדוחות שקיבלנו עכשיו מהצבא - - - משרד הביטחון – אני לא יודע מאיזו סיבה – הפך את הגישה אליהם בלתי אפשרית כמעט.
אברהם מיכאלי: סיפרה פה שלי – ואני מבין ששנה שלמה התווכחו איתם מה לקבל ומה לא לקבל.
יואל רזבוזוב: זאת סוגיה בפני עצמה.
אברהם מיכאלי: היום דנים בסוגיה מסוימת.
אברהם מיכאלי: אני עד עכשיו רציתי כל הזמן לצרף אותם לתכנית הלאומית כי חשבתי שחיילי צה"ל הם הילדים שלנו, ולא יכול להיות שנשים אותם בצד.
אברהם מיכאלי: אם משרד הביטחון חושב שהוא לא שייך לפול הכללי – לצערנו, בנתונים שיש לנו על מספר המתאבדים חיילי צה"ל בתוכם.
אברהם מיכאלי: איך הם מטפלים?
אברהם מיכאלי: מה הם עושים?
אברהם מיכאלי: אם משרד הביטחון לא נותן לצבא לעמוד בצורה חופשית מול הכנסת אנחנו נצטרך להסיק מסקנות איך מתמודדים עם משרד הביטחון.
אברהם מיכאלי: אני אציע לאדוני היושב-ראש בקטע הזה בכל הכלים הפרלמנטריים שיש לנו לגרום לכך שהדבר הזה ייפסק.
אברהם מיכאלי: אני ידעתי עד עכשיו שבישיבות שהם יושבים איתי הם נותנים לנו נתונים, ואני קיוויתי וציפיתי שהנתונים האלה יהיו מדויקים ונכונים.
אברהם מיכאלי: אבל אם משרד הביטחון מטשטש את הנתונים כנראה משהו פה לא בסדר.
יואל רזבוזוב: אני לא חושב שיש לזה קשר לביטחון לאומי.
אברהם מיכאלי: גם אם יש קשר לביטחון לאומי, אפשר גם בצורה חכמה.
אברהם מיכאלי: סגן ראש השב"כ ילמד אותנו מה מותר ומה אסור במובן של חשיפת הנתונים.
ישראל חסון: חבר הכנסת מיכאלי, לזכותו של הצבא ייאמר שפעמיים בשנה הם נותנים על זה דוח בוועדת משנה כוח אדם בוועדת החוץ והביטחון.
ישראל חסון: יש על זה תהליך בקרה מאוד מעמיק.
ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, אם תרשה לי לשאול שאלה אותו שאלה אחת בתור ראש השדולה: לפי הנתונים שציינת כאן
ישראל חסון: בדברים שלך, יש בערך 14 מקרים של ניסיונות אובדניים ביום במדינת ישראל.
ישראל חסון: 5,000 - אתה מחלק את זה ל-365 יום - אתה מקבל 14.
<קריאה: 6,000 ניסיונות.
ישראל חסון: 6,000.
ישראל חסון: יש למישהו סטטיסטיקה, מאחר שזאת ועדת קליטה – כמה מהם עולים?
אברהם מיכאלי: חבר הכנסת חסון, בדברים אני ניזונתי בשדולה מדברים של אנשי מקצוע.
אברהם מיכאלי: ד"ר ימימה גולדברג שיושבת אתנו פה היא הפסיכולוגית הראשית של משרד הבריאות, והיא עומדת בראש הפרויקט הזה.
אברהם מיכאלי: יש לה נתונים.
אברהם מיכאלי: העניין הוא שגם אם משרד הבריאות לא יכול לקבל נתונים ממשרד הביטחון - -
ישראל חסון: עזוב רגע את משרד הביטחון.
אברהם מיכאלי: אתה מדבר על עולים בכלל?
ישראל חסון: זאת ועדת קליטה שמייחדת את הדיון, כפי שהבנתי, לניסיונות התאבדות של חיילים עולים.
ישראל חסון: ד"ר ימימה נתנה נתון של 6,000 ניסיונות.
ישראל חסון: את ועדת קליטה צריך לעניין מאוד - -
יואל רזבוזוב: שאלה מעניינת, ואם אף אחד לא יודע לתת תשובה - -
אברהם מיכאלי: יש תשובה.
אברהם מיכאלי: תן לימימה.
אברהם מיכאלי: המומחית פה.
פנינה תמנו: אין בעיה, ניתן לה.
פנינה תמנו: בשנת 2009 למשל התאבדו בישראל 404 בני אדם, שליש מתוכם הם עולים חדשים.
ישראל חסון: מה זה "עולה"?