GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<פואד חגאב: אני בן 63, אני זקן.
<פואד חגאב: חזרתי הרבה שנים אחורה.
<פואד חגאב: אני חיפאי ואני רוצה לומר שהסמים אצלנו בחיפה היו בשני מקומות: בסטנטון, במקום שכל המרוקאים גרו או בוואדי-ניסנס במקום שהערבים והיהודים גרו.
<פואד חגאב: היינו אומרים לבלש: הנה חתיכה, בוא תיקח.
<פואד חגאב: בכל חיפה היו סך הכול עשרה בלשים.
<פואד חגאב: הוא היה מסתכל על החתיכה וצוחק ואומר: אני יודע.
<פואד חגאב: אני אקפוץ, אתה תבלע - בפעם הבאה.
<פואד חגאב: אתם יודעים ואני יודע שכל הזמן היו במדינה אפליות.
<פואד חגאב: אני לא מדבר על אפליות ערבים ויהודים, לא.
<פואד חגאב: אפליות בקרב היהודים יחד.
<פואד חגאב: זה רומני, זה אשכנזי, זה זה, זה זה.
<פואד חגאב: חשבו שהסמים אצל המרוקאים ואצל הערבים.
<פואד חגאב: לא התייחסו בכלל לזה.
<פואד חגאב: במלחמת יום הכיפורים היתה כתבה, ובחיים אני לא אשכח את זה, במקום לפתוח בית-חולים שדה פתחו קליניקת שדה ואז הפסיקה - - - להיכנס לארץ.
<פואד חגאב: אפשר לבוא היום עם מצלמה לכפרים הערבים ולצלם את תחנות הסמים ולראות מי הקליינטים.
<פואד חגאב: 90% מהקליינטים הם בכלל לא ערבים.
<פואד חגאב: המכור הערבי הוא נזק.
<פואד חגאב: אני לא יודע איך להסביר את עצמי, הוא נזק לא קל.
<פואד חגאב: הוא נזק לא קל למדינה.
<פואד חגאב: כאשר מטפלים במכור שהוא אבא לילדים מצילים משפחה שלמה.
<פואד חגאב: אבל, לא.
<פואד חגאב: ממשיכים להשקיע בלרדוף אותו בבתי-סוהר ומרימים יד מלהשקיע מבחינה טיפולית.
<פואד חגאב: הטיפול בארץ הוכיח את עצמו.
<פואד חגאב: אני מכיר יותר משמונים חברים שהיו פעם נרקומנים כמוני והיום הם עם הרבה תעודות.
<פואד חגאב: זה אפשרי.
<פואד חגאב: צריך להיכנס גם למגזר הערבי כי המגזר הערבי הוא הנזק.
<פואד חגאב: הוא הנזק גם למגזר עצמו וגם לכל בני הנוער שמתחילים להשתמש.
יואל רזבוזוב: אתה אומר שהרבה יוצא משם.
<פואד חגאב: בכל הארץ אין הוסטל אחד לטיפול בבני נוער במגזר הערבי.
<פואד חגאב: בני הנוער האלה גדלים על מחלת ההתמכרות.
<פואד חגאב: אירינה אמרה שכל נרקומן מושך עוד עשרים נרקומנים.
<פואד חגאב: במגזר הערבי כל נרקומן מושך עוד שמונים נרקומנים.
<פואד חגאב: למה שלא נתחיל להשקיע?
<פואד חגאב: למדינה עולה יותר זול להשקיע בטיפול המונע.
<פואד חגאב: יש הרבה ילדים שאפשר להציל אותם וכשאתה מציל ילד אתה מציל עולם ומלואו.
<פואד חגאב: הילד הזה לא מושך עוד שמונים ילדים אחריו.
יואל רזבוזוב: הבנו.
יואל רזבוזוב: פואד, תודה שבאת ואמרת את הדברים.
יואל רזבוזוב: הנקודה היא חשובה וכולנו מסכימים.
יואל רזבוזוב: תודה לך, וכל הכבוד על מה שאתה עושה.
יואל רזבוזוב: בלה גולדנברג מנחת מגזר חבר העמים ברשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול, בבקשה.
<בלה גולדנברג: יש לי מצגת.
<בלה גולדנברג: אני לא אלאה אתכם כי השעה כבר מאוחרת וכולם כנראה קצת התעייפו.
<בלה גולדנברג: הרשות הלאומית עובדת במגזר חבר העמים כבר חמש שנים.
<בלה גולדנברג: הרקע לעבודה שלנו וליצירת מגזר חבר הכנסת העמים הוא להעלות את המודעות על נזקי סמים ואלכוהול בקרב אוכלוסיית חבר העמים בהיבט הרב-תרבותי.
<בלה גולדנברג: אנחנו מדברים על עבודה בשפת אם ולהביא את התרבות ולדעת מה הנזק של הסמים והאלכוהול.
<בלה גולדנברג: אבל לא לשים מחסומים של השפה, אלא להנגיש את כל השירותים הניתנים במדינת ישראל בשפת אם.
<בלה גולדנברג: במטה הרשות עובדים 22 רכזים הפרוסים ברחבי הארץ.
<בלה גולדנברג: הקריטריונים לבחירת הרשויות להכנסת רכזים הם אחוז העולים באוכלוסייה, צרכי הקהילה ומוקדי בעיות של הקהילה ברשות המקומית.
<בלה גולדנברג: הרשויות בהן אנחנו עובדים כתובות כאן והן, בין היתר, חיפה, מגדל העמק.
<בלה גולדנברג: אני הייתי רוצה שזה יהיה בכל הארץ אבל המשאבים הם מוגבלים ואנחנו כרגע, כמו שאמרתי, עובדים ב-22 רשויות.
<בלה גולדנברג: מוצגים כאן שני מעגלים שאנחנו עובדים.
<בלה גולדנברג: המעגל הימני מראה את שיתופי הפעולה ברשויות והמעגל השמאלי מראה את העבודה בעיר.
<בלה גולדנברג: אם אנחנו לוקחים את המעגל הימני אנחנו רואים שמתאם שעובד ברמה העירונית ויחד איתו עובד הרכז, עובד עם משרד הקליטה, משרד הפנים, משטרת ישראל, משרד הבריאות וכל המשרדים השונים שאנחנו מאחדים תחתינו.
<בלה גולדנברג: במעגל השמאלי אנחנו רואים את הרשות העירונית למאבק בסמים ובהתמכרויות שעובדת עם מחלקות בתוך העירייה.
<בלה גולדנברג: אנחנו שואפים לאיגום משאבים, לעבודה עם כמה שיותר גורמים.
<בלה גולדנברג: כך אנחנו נאגום משאבים ונביא את השירותים שלנו לאוכלוסייה יותר רחבה.
<בלה גולדנברג: פעילות ייחודית בקהילה.
<בלה גולדנברג: אנחנו עובדים בתהליכים כי אני מאמינה בעבודה תהליכית.
<בלה גולדנברג: לעבוד עם הורים, לדבר איתם, להסביר להם שמעבר לאיזשהן טראומות הגירה ולא משנה לפני כמה זמן הם עלו לארץ, האם לפני 20שנה או לפני 15 שנה.
<בלה גולדנברג: צריך להבין את השינויים שהם עברו, להבין איך הילדים מתבגרים ולעבוד בשני מוקדים: עם ההורים כשאנחנו אומרים שאנחנו לא איזשהו מוסד שבא לחנך אותם איך לדבר עם הילדים שלהם אלא לעזור להם ולדבר עם הילדים בגובה העיניים.
<בלה גולדנברג: והעבודה הנוספת היא עם ילדים.
<בלה גולדנברג: אנחנו נותנים איזשהן חלופות להשתעמם בחוץ.
<בלה גולדנברג: הפרויקט "כן לספורט, לא לסמים" עובד ב-12 ערים.
<בלה גולדנברג: זה אומר לא ספורט מקצועי - - -
יואל רזבוזוב: אני מבין שזו מסגרת ספורטיבית.
יואל רזבוזוב: השאלה היא כמה משתתפים?
יואל רזבוזוב: איך?
<בלה גולדנברג: אנחנו לא מגבילים.
<בלה גולדנברג: זה ילדים שלא משחקים בצורה מקצועית אלא ילדי רחוב.
<בלה גולדנברג: הטורניר באירוע השיא הוא בסביבות 350 עד 400 איש.
<בלה גולדנברג: אנחנו מביאים אירוע תוכן.
יואל רזבוזוב: למי אתם נותנים את הפרויקט הזה?
<בלה גולדנברג: לכולם.
<בלה גולדנברג: אנחנו לא מגבילים ולא בודקים בתעודת הזהות אם הבן-אדם הגיע לפני עשרים שנה או האם הוא נולד כאן כי אנחנו עובדים גם עם דור שני וגם עם ילדים שעלו.
<בלה גולדנברג: אנחנו תמיד פתוחים ועובדים עם האוכלוסייה הרחבה.
יואל רזבוזוב: זה חלק מחינוך בלתי פורמלי, אתם עוד איזושהי מסגרת.
<בלה גולדנברג: חינוך בלתי פורמלי, זה מסגרת.
<בלה גולדנברג: במקביל, הפרויקט הזה של "כן לספורט, לא לסמים" נותן לא רק לשחק כדורגל אלא גם סדנאות מניעת שימוש בסמים ובאלכוהול.
<בלה גולדנברג: אני רוצה להתעכב על אירוע השיא.
<בלה גולדנברג: אנחנו מביאים את הילדים מהפריפריה, מאופקים ומשדרות, לא רק לשחק כדורגל אלא גם לאיזשהו תוכן.
<בלה גולדנברג: כל פעם אנחנו ממציאים את הגלגל החדש, אם זה גבעת התחמושת, אם זה מעלית הזמן, על מנת להעשיר להם את התוכן ולהשאיר להם מטען לימודי.
<בלה גולדנברג: אני מאמינה בהבאתם לירושלים כי אני אוהבת את ירושלים, אבל גם בראשון.
<בלה גולדנברג: יש לנו קו-חם בשפה הרוסית שמופעל 24 שעות ביממה, ויש לנו היענות מאוד טובה.
<בלה גולדנברג: עונים בשפה הרוסית, אין צורך בתרגום.
<בלה גולדנברג: יש שם מענה מקצועי כאשר מי שעונה הוא מכור נקי שמעביר גם את הפנייה למי שצריך והוא גם יכול בעצמו לעזור בשיחה ראשונית.
<בלה גולדנברג: הוא יודע לתת מענה לאימא שהתקשרה או לכל אדם אחר שהעז והתקשר והעלה את הבעיה.
<בלה גולדנברג: הוא יודע לעשות ונטילציה ולהרגיע את הפונה ולחזור אליו.
<בלה גולדנברג: יש רשימה מסודרת של אנשים שפונים כך שאנחנו יודעים שיש לכך הצלחה טובה.
<בלה גולדנברג: לכל המעוניין יש לנו אתר אינטרנט בשפה הרוסית.
<בלה גולדנברג: כל הפעילות שלנו מועלת לאינטרנט והיא מתורגמת לשפה הרוסית.
<בלה גולדנברג: יש מערך הסברה נייד של "אלטרנטיב".
<בלה גולדנברג: כל פעם יש יחסי ציבור.
<בלה גולדנברג: זאת אומרת, בכל העיתונים המרכזיים וגם בעיתוני הפריפריה יש כתבות תוכן שבהן תמיד מצוין מספרו של הקו-החם כך שמי שקורא את הכתבות יכול לפנות, לעלות, או סתם להתעניין.
<בלה גולדנברג: קמפיין הסברה שעולה במדיה הכתובה ויש גם קמפיין שעולה בערוץ 9 שמוכוון לאוכלוסיית יוצאי חבר העמים בראייה רב-תרבותית ומגזרית.
יואל רזבוזוב: האם זה להורים?
יואל רזבוזוב: אנחנו יודעים שהאחרים לא רואים ערוץ 9.
<בלה גולדנברג: זה מיועד להורים כי אנחנו יודעים מי צופה בערוץ 9.
<בלה גולדנברג: הפנייה היא להורים לשאת באחריות, לגלות עניין באינטרסים של הילדים כי זלזול באינטרסים שלהם יכול להביא לשימוש בסמים או באלכוהול.
<בלה גולדנברג: זה הקמפיין של לפני שנתיים של "אל תשתה את חייך".
<בלה גולדנברג: כלומר, היתה מלחמה באלכוהול לפני שנתיים.
<בלה גולדנברג: אנחנו מותאמים וכל פעם אנחנו משנים את הקמפיין.
<בלה גולדנברג: אני לא אתייחס לנושא טיפול ושיקום כי חיים דיבר.
<בלה גולדנברג: אבל אני כן אגיד בשתי מילים שיש לנו טיפול המיועד לאוכלוסיית חבר העמים ומי שרוצה ומביע נכונות והוא אומר: אני רוצה, היום בערב נקלט באשפוזית.
<בלה גולדנברג: אין תור, אין שום דבר.
<בלה גולדנברג: הוא מקבל טיפול בשפה שלו כשהוא מגיע לשם.
<בלה גולדנברג: פרויקט "לוינסקי" - מלגות.
<בלה גולדנברג: אני רוצה להזכיר דבר חשוב נוסף פה והוא שאנחנו פותחים קורס אקדמאי במכללה למינהל.
<מיכאל ברונשטיין: את אומרת שאנחנו יכולים להפנות את כל מי שאנחנו רוצים מקרב דוברי הרוסית.
<מיכאל ברונשטיין: אנחנו בתחום ולא ידענו את המידע הזה.
<בלה גולדנברג: זה גם בחינם.
<בלה גולדנברג: הנה, אתה יודע.
<מיכאל ברונשטיין: אנחנו נצטרך לבדוק את זה בשטח.
<בלה גולדנברג: בוא, בבקשה.
יואל רזבוזוב: תבדקו בשטח.
יואל רזבוזוב: אם אתם רואים שיש בעיה אתם מוזמנים לפנות אליי ואנחנו נעלה את הנושא.
<חיים מהל: זה לא מבהיל אותנו, זה קיים.
<חיים מהל: היה מכרז גם מי מפעיל את זה.
<חיים מהל: מי שזכה - זכה.
<בלה גולדנברג: אני רוצה להעלות פה דבר חשוב שאמור להתחיל בסוף אוגוסט.
<בלה גולדנברג: ביחד עם המכללה למינהל אנחנו פותחים קורס לעבודה עם חבר העמים.
<בלה גולדנברג: זה פתוח לעובדים סוציאליים ומדריכים כי אנחנו חושבים שעבודה נכונה בראייה תרבותית תניב יותר פירות.
<בלה גולדנברג: תודה רבה על ההקשבה.
<בלה גולדנברג: (מחיאות כפיים)
יואל רזבוזוב: הייתי רוצה לשמוע את טל שחף היועצת המשפטית של העמותה.
<טל שחף: שלום לכולם.
<טל שחף: נאמרו פה הרבה דברים כך שכל ההרצאה שהכנתי כבר לא כל כך רלוונטית.
<טל שחף: אני אתייחס למה שאמרה כמובן הגברת אירינה לויט.
<טל שחף: בתור הורים אנחנו צריכים לחשוב מה יותר חשוב לנו.
<טל שחף: האם חשוב לנו שהילדים שלנו יהיו שלמים ובריאים או בעיות כאלה ואחרות של המדינה?
<טל שחף: ברור שהקמת בתי-הדין המיוחדים לסמים דורשת מאמץ, דורשת השקעה.
<טל שחף: אבל עדיין אנחנו צריכים לעשות מבחן השוואתי מה יותר שווה למדינה.
<טל שחף: האם עדיף למדינה להשקיע בתשלום קצבאות לאנשים מכורים שהופכים עם הזמן לנכים?
<טל שחף: האם עדיף למדינה להשקיע כספים רבים בכל יום אשפוז במחלקות סגורות כמו ששמענו פה, או להשקיע כספים ביום מעצר או מאסר בכלא?
<טל שחף: לדעתנו, אנחנו צריכים פשוט לעשות את החישוב וללכת לכיוון הצלת העם.
<טל שחף: אנחנו צריכים לדאוג שילדינו לא ישתמשו בסמים ולא יהפכו לאנשים שהם לא מועילים לחברה, ולמעשה חס וחלילה ילכו לכיוון המוות.
<טל שחף: אנחנו הכנו הצעת חוק ואנחנו מקווים שעם כל הגורמים המקצועיים שעושים את העבודה שלהם, ואין ספק שהם עושים את העבודה, נוכל לקדם את החוק על מנת לעזור למכור בתחילת דרכו כמו שאמר ד"ר חיים מהל.
<טל שחף: לתפוס אותו ולהביא אותו מהמוטיבציה החיצונית למשהו שיהיה פנימי ושבן-אדם ירגיש טוב עם עצמו ויראה כיצד נראים החיים הבריאים בחברה והחיים הנורמטיביים.
<טל שחף: לדעתנו, החוק הזה יאפשר לא רק לאוכלוסייה המבוגרת שמבצעת עבירה תחת השפעת סמים ואלכוהול לשקם את חייה, אלא גם להציל את בני הנוער שמתחילים את דרכם ולעזור להם להיכנס אולי גם למעגל הגמילה ולחיות את החיים, ולא לעבור מספר עבירות ולהיות בחוץ ולעשות עוד עבירה ועוד עבירה עד אשר אנחנו מכניסים אותו לכלא כשהדבר הזה לא יכול לסייע ולעזור להם.
<טל שחף: (מחיאות כפיים)
יואל רזבוזוב: תודה, טל שחף.
יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי לפני כן, כבר התחלנו בנושא החקיקה.
יואל רזבוזוב: כיוון שאני רוצה לסיים מאוד פרקטי, מה שאנחנו צריכים לעשות עכשיו זה לבחון את הנתונים של בית-המשפט, את הפיילוט שהיה בתל- אביב, לראות את אחוזי ההצלחה, לתרגם את זה בקרבה לאיזשהם מספרים ולהשוות את זה באותם המספרים לכמה המדינה משקיעה.
יואל רזבוזוב: ברגע שיהיו לנו נתונים ריאליים, פיננסיים, אנחנו נוכל לראות כמה זה באמת עובד.
יואל רזבוזוב: אני מסכים איתך שהמניעה ובתי-המשפט האלה יחסכו לנו כסף.
יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים להראות את זה לאוצר ואנחנו נוכל להתקדם בחקיקה הזאת.
יואל רזבוזוב: אביבה, רכזת תחום יוצאי אתיופיה ברשות למלחמה בסמים, בקצרה בבקשה.
<אביבה סיסאי: אני אשתדל לקצר.
<אביבה סיסאי: שמי אביבה סיסאי, רכזת תחום יוצאי אתיופיה ברשות באשדוד אני באתי במקום וואגי טבג'ה שהיא המנחה יוצאת אתיופיה ברשות הלאומית.
<אביבה סיסאי: חשוב לי לתת קצת מידע כללי על יוצאי אתיופיה מבחינת הנתונים.
<אביבה סיסאי: היו שני מבצעים גדולים שבהם עלו יוצאי אתיופיה: בשנת 84' ו-91' כשהעליות האלה הן עליות בעיקר ציוניות על מנת להגשים את החלום העתיק יומין שלנו ולהגיע לארץ-ישראל.
<אביבה סיסאי: יש עוד עלייה שהיא עליית הפלשמורה, הצאצאים של זרע ביתא ישראל.
<אביבה סיסאי: ישנה נקודה חשובה והיא כל הנושא של גילויי גזענות שנחשפו בפני הקהילה האתיופית, כל הנושא של הניכור הממסדי והחברתי בחברה הישראלית כשאחת מנקודות השבר היתה פרשת הדם ב 96'.
<אביבה סיסאי: נקודת האור שאנחנו רואים בקהילה הוא הנושא של חג הסיגד שהפך להיות חג לאומי שמראה את התרבות העשירה של הקהילה.
<אביבה סיסאי: אני אתרכז קצת מבחינת התרבות של יוצאי אתיופיה.
<אביבה סיסאי: זו חברה שהיא שומרת מסורת והלכה והיא שמה דגש על המשפחה המורחבת.
<אביבה סיסאי: היא גם הולכת לפי מה שהקייסים שהם כהני הדת אומרים.
<אביבה סיסאי: השמגלוץ הם עוד דמויות מאוד מאוד חשובות.
<אביבה סיסאי: אלה אנשים שמגשרים.
יואל רזבוזוב: גם בקרב בני הנוער?
<אביבה סיסאי: בקרב בני נוער פחות.
<אביבה סיסאי: אנחנו רואים את זה בקרב מבוגרים, פחות בקרב בני נוער.
<אביבה סיסאי: צעירים גם מתחברים לזה, אבל פחות בני נוער.
<אביבה סיסאי: ישנו הנושא של דמות סמכותית שנחשבת גם לבעל ידע ואמונה במה שנאמר.
<אביבה סיסאי: יש היררכיה מאוד מאוד מוגדרת וברורה בין גברים לנשים, בין ילדים למבוגרים.
<אביבה סיסאי: איפוק רגשות הוא מאוד מאוד אופייני לקהילה.
<אביבה סיסאי: לא מביעים אהבה ולא אומרים אני אוהב או מחבק.
<אביבה סיסאי: האהבה מתבטאת בעשייה, מה אני עושה בשביל הילדים שלי, איך אני דואג לפרנסה שלהם, וזה מעביר את המסר של האהבה.
<אביבה סיסאי: בחברה הישראלית ההבעה היא הבעה בצורה חופשית יותר.
<אביבה סיסאי: כל הנושא של היפוך תפקידים מאוד מאוד בולט בקהילה כשהילדים לוקחים את התפקיד של ההורים.
<אביבה סיסאי: יש איזושהי ציפייה של ההורים שהילד הוא זה שילך איתם ויעשה את הדברים שהם לא מצליחים לעשות.
<אביבה סיסאי: מצד שני, שהנער יתנהג כמתבגר ויעשה כל מה שמוטל עליו כמתבגר וילך ללמוד וכו'.
<אביבה סיסאי: התסכול הזה של בני הנוער מוביל אותם לחפש דמויות משמעותיות מחוץ למשפחה ובקרב השווים.
<אביבה סיסאי: הרבה פעמים מחוץ למשפחה זה דמויות אפרו-אמריקאיות שלא קשורות ליהדות וכו'.
<אביבה סיסאי: עוד נושא שהוא מאוד חשוב הוא הנושא של שתיקה וסודיות שמאוד מקשה על העבודה שלנו.
<אביבה סיסאי: אם אנחנו מדברים על נושא האלכוהול, האלכוהול לא נחשב באתיופיה כמשהו שהוא ממכר וכהתמכרות.
<אביבה סיסאי: קשה לאבחן את זה כהתמכרות, ולכן לא כל כך מנסים למצוא לזה פתרון.
<אביבה סיסאי: בנוסף לכך, אם אני הולך ומדבר על הנושא של אלכוהול בקרב הילדים שלי או המשפחה שלי אז זה מצביע על בעיה כלשהי.
<אביבה סיסאי: ישנו גם הנושא שהמבוגרים הם במרכז, דיבור עקיף ומורחב.
<אביבה סיסאי: לגבי שימוש באלכוהול בקרב הקהילה - באמת השתייה לא היתה שתייה מוכרת וזה היה רק באירועים מאוד מיוחדים.
<אביבה סיסאי: נעשתה הכנה של בירה ביתית שקוראים לה טאלה וזה ארך זמן, ולכן בירה ואלכוהול לא היו זמינים.
<אביבה סיסאי: המרכיבים של האלכוהול האתיופי שונים וזמינותו היתה תלויה ביכולת הכלכלית של המשפחה.
<אביבה סיסאי: שכרות נתפסה כבושה וגונתה על-ידי הקהילה וזה מאוד מאוד חשוב.
<אביבה סיסאי: שיכור ומשוגע - אחד הם.
<אביבה סיסאי: כמובן שילדים לא הורשו לשתות משקה אלכוהולי.
<אביבה סיסאי: תופעת האלכוהול לא היתה מוכרת, ולכן הפנייה לטיפול מאוד בעייתית.
יואל רזבוזוב: את אומרת בעבר וששתיית האלכוהול הוא לא משהו שמתקבל בחברה ובעדה.
יואל רזבוזוב: האם היום פשוט פחות מתייחסים לזה?
<אביבה סיסאי: היום יש יותר נגישות לזה, זה יותר זמין.
יואל רזבוזוב: אין את העניין של הבושה בתוך העדה, זה נהייה משהו רגיל.
<אביבה סיסאי: זה כבר נהיה משהו שהוא בחברה הישראלית, משהו טריוויאלי, כמובן שיש את הבושה להוציא את זה בכלל ומכאן נובע הקושי שלנו גם להגיע אליהם.
<אביבה סיסאי: הם מתביישים להגיד שלילד שלהם יש בעיה.
<אביבה סיסאי: לא מכירים את זה כבעיה בעצם.
<אביבה סיסאי: יש רמות שונות של אלכוהול, טאלה, יש את הטאג'.
<אביבה סיסאי: אני לא אגע בזה, זה יותר מדי.
<אביבה סיסאי: לגבי תפיסת האלכוהול בקרב הקהילה בישראל - באמת ההתייחסות לבירה התעשייתית, בדומה לטאלה הביתית, זו אחת מהבעיות.
<אביבה סיסאי: הזמינות במכירה של בירה זולה שמה את הבירה במרכז חיי הקהילה.
<אביבה סיסאי: מרכיבי הבירה התעשייתית שונים וההשפעות השליליות על הצורכים הן רבות.
<אביבה סיסאי: הימצאות משקה אלכוהולי בבית נעשה בקביעות.
<אביבה סיסאי: קיום אירועים רווי אלכוהול וזו עוד בעיה, וחוסר מודעות לנזקים ולסכנות שבצריכה מופרזת.
<אביבה סיסאי: כל הדברים שאני אומרת לגבי האלכוהול תקפים גם לגבי סמים.
<אביבה סיסאי: מבחינת מניעת סמים ואלכוהול בקרב הקהילה, בעקבות הצרכים שעלו מהשטח, הרשות הלאומית הבינה שיש צורך לבנות תוכנית ועבודה יותר רב-תרבותית עם הקהילות השונות.
<אביבה סיסאי: הגישה היא גישה רב-תרבותית וגם ביניהם יוצאי אתיופיה.
<אביבה סיסאי: הרשות פועלת בקרב הקהילה מ-2008.
<אביבה סיסאי: יש כעשרה רכזים של הרשות שעובדים כיום בעשרה יישובים שבהם יש ריכוז גבוה של יוצאי אתיופיה.
<אביבה סיסאי: יש 12 יישובים שבהם יש תקציב לפעילות ייחודי ליוצאי אתיופיה.
יואל רזבוזוב: בתוך 12 היישובים אני לא רואה את נתניה שבה יש את הקהילה הכי גדולה.
<אביבה סיסאי: כי שם יש רכז.
<אביבה סיסאי: יש עשרה רכזי מניעה של הרשות הלאומית שעובדים בעשרה יישובים וביניהם: אשדוד, נתניה.
<אביבה סיסאי: אני מאשדוד, כמובן עם תקציבים וכו', ובעוד 12 יישובים שיש תקציב לפעילות ייחודית ליוצאי אתיופיה.
<אביבה סיסאי: באמצעות הרכזים מאפשרת הרשות הלאומית את היישום של המטרות והיעדים מבחינה הסברתית ומניעתית שמתבססת על גישה מערכתית הוליסטית.
<אביבה סיסאי: בעבודה שלנו כרכזים באמת נעשתה עבודה אחרי מיפוי מקיף ביישוב לאמוד את הצרכים של הקהילה והכנת תוכניות שמותאמות לצרכים תוך עבודה משותפת כמובן עם הקהילה שזה אומר היכרות ומיפוי הקהילה האתיופית ביישובים, בניית תוכניות עבודה, עבודה על-פי אוכלוסיית יעד: נוער, ילדים ומבוגרים, ומתן כלים והנגשת שירותים בנושא.
<אביבה סיסאי: דוגמאות לתוכניות מניעה הן סדנאות שאנחנו עושים בשפה האמהרית להורים כי זה מאוד מאוד חשוב להנגיש להם את הנושא של מניעה בשפה.
<אביבה סיסאי: דוגמה נוספת היא תוכנית שעובדת אצלי באשדוד שנקראת "נשים מדברות עבודה" כשהתוכנית היא העצמה אישית ותעסוקתית של נשים שעדיין לא מצאו את עצמן מבחינת תחום העבודה בגלל כל מיני סיבות, או שהן עובדות בעבודה שהיא לא מאפשרת להן להתקדם, ואנחנו מאפשרים להן התקדמות.
<אביבה סיסאי: מן הסתם אנחנו מצליחים יותר במניעה בקרב משפחה שהיא עובדת ומצליחה.
<אביבה סיסאי: יש סיירת הורים, יש הקמת סיירות ייחודיות שכונתיות.
<אביבה סיסאי: אצלנו, באשדוד, יש חמש סיירות והן מגזריות.
יואל רזבוזוב: סיירת הורים מורכבת מהורים יוצאי העדה?
יואל רזבוזוב: הם מסתובבים בפארקים ובכל המקומות?
<אביבה סיסאי: כן, כן.
יואל רזבוזוב: איך זה עובד?
יואל רזבוזוב: איך זה משפיע?
<אביבה סיסאי: זה עובד בעיקר בימי חמישי, בסופי שבוע.
<אביבה סיסאי: קודם כל, עצם העובדה שהורה שהוא בן הקהילה יוצא בשעות המאוחרות של הלילה, מדבר עם נוער והוא אומר לו שהוא מבין אותו ואת המצוקות שלו ושהוא בא לעזור לו.
<אביבה סיסאי: החוכמה היא באמת לדבר אליהם בגובה העיניים ולא כהטפה.
יואל רזבוזוב: אבל זה משפיע עליהם?
<אביבה סיסאי: זה משפיע, כן.
יואל רזבוזוב: אני חושב שמבחינת הטיפול המונע זה הדבר שהכי יכול לקלוע כי בדיוק תופסים אותם בשעת המעשה ומישהו מהעדה בא ומדבר איתם בגובה העיניים.
יואל רזבוזוב: זה יפה מאוד.
<אביבה סיסאי: נכון.
<אביבה סיסאי: הנער יכול לראות את המבוגר הזה ולהגיד: הוא כמו אבא שלי שבא ועושה ובאמת אכפת לו.
<אביבה סיסאי: הרבה פעמים הנערים חושבים שלהורים לא אכפת, ועצם העובדה שהם יוצאים בשעות המאוחרות האלה ונפגשים איתם והם מנהלים איתם דו-שיח ואכפת להם מהם והם שואלים אותם איזה אלטרנטיבות הם רוצים, ומנסים לסייע להם, זה מאוד מאוד משמעותי עבור הנערים.
<אביבה סיסאי: יש לנו את הנושא של מעורבות מנהיגים ומובילי דעת קהל בקהילה שאלו הקייסים שאנחנו עובדים איתם והשמגלות וזה מאוד מאוד חשוב.
<אביבה סיסאי: יש גם מנהיגות מקומית באשדוד, יש אי"ל בקהילה שהם מנסים לקדם שינוי בתוך הקהילה והעבודה איתם, העבודה המניעתית, היא מאוד חשובה.
<אביבה סיסאי: נוער - יש כל מיני תוכניות מניעה, סדנאות ומועדונים לניצול שעות הפנאי.
<אביבה סיסאי: מאפשרים להם חלופות.
<אביבה סיסאי: אצלנו יש עשרה מועדונים שנקראים משאלות חווייתיות לנוער בסיכון גבוה ונוער עוברי חוק ואנחנו ממלאים לו את כל שעות אחר-הצהריים בפעילויות מניעה ובפעילויות חברתיות וערכיות.
<אביבה סיסאי: יצירת פיתוח מנהיגות - אמרתי סוכני שינוי.
<אביבה סיסאי: למשל, אצלנו יש גם להקה ואנחנו עובדים דרך הכישורים האישיים של הילדים.
<אביבה סיסאי: עצם העובדה שנוער בא ומדבר על סמים ואלכוהול ואומר למישהו אחר שזה לא כדאי לו, והוא עושה את זה דרך השירה, זה מאוד מאוד מחבר את בני הנוער.
<אביבה סיסאי: בלה דיברה על אנשי המקצוע, זה על אותו עיקרון.
<אביבה סיסאי: כמו כן, כנסים וערבי חג.
<אביבה סיסאי: בפגישות יחד עם פורום הרכזים ועם שחקנית בשם טטנה כבדה עולה הצגה שנקראת "פיקדו" שמדברת על כל הנושא של אלכוהול והדינמיקה המשפחתית ודרך זה להעביר דיון ודיאלוג יחד עם המבוגרים.
יואל רזבוזוב: אביבה, סכמי במשפט סיכום כי יש לנו עוד דוברים.
<אביבה סיסאי: חשוב לי להעלות את התוכניות ברדיו בשפה האמהרית, זה גם משהו מאוד חשוב.
<אביבה סיסאי: כמו כן, תוכניות "מתבגרים בעליה", זה פיתוח פרסום שאנחנו גם עושים.
<אביבה סיסאי: קיום ימי עיון לאנשי מקצוע בנושאים של הקודים התרבותיים וזה מאוד מאוד חשוב.
<אביבה סיסאי: הרבה פעמים כל הסטראוטיפים והסטיגמות נעלמים ברגע שמכירים ויודעים את האחר.
<אביבה סיסאי: וכן, הכשרה של מנחים דוברי אמהרית על מנת שתהיה איזשהו שפה אחידה בנושא של סמים ואלכוהול גם בשפה האמהרית וזה מאוד חשוב.
<אביבה סיסאי: בנוסף, עבודה עם מרכזי קליטה כשהמטרה של העבודה עם מרכזי הקליטה היא לעשות להם תוכנית מניעה כבר כשהם נמצאים במרכזי הקליטה כך שכשהם מגיעים לדיור קבע יהיה להם ארגז כלים איך לטפל בנושא של סמים ואלכוהול.
<אביבה סיסאי: ליגת קט-רגל - יש 18 ליגות, קבוצות בכל הארץ, שאנחנו חברנו אליהן כדי להכשיר את המדריכים בנושא של סמים ואלכוהול ושהם יעבירו את זה לבני הנוער.
<אביבה סיסאי: חשוב לי להגיד, בהמשך למה שאירנה אמרה, שאנחנו נפגשים בקהילה עם בגירים שמגיעים למצב שהם לא מטופלים או שאין להם מוטיבציה להגיע לטיפול והמשפחה חסרת אונים.
<אביבה סיסאי: היא מגיעה אלינו ואין לנו הרבה פעמים כלים איך לעזור לה.
<אביבה סיסאי: נוצר מצב שיש חוסר אמון מבחינת המשפחה כלפי הממסד וזה משהו שעולה חזק מאוד.
<אביבה סיסאי: אני חושבת שאנחנו עושים הרבה תוכניות ומנסים להיות יצירתיים וכו', ועדיין יש חשיבות לעשות איזשהו שולחן עגול בנושא של הקהילה יוצאת אתיופיה כשהשאלה היא איך לעשות את העבודה שלנו הרבה יותר טוב לטובת הטיפול בנושא הזה.
<אביבה סיסאי: (מחיאות כפיים)
יואל רזבוזוב: תודה, אביבה.
<שרה כהן: אפשר שאלה?
יואל רזבוזוב: אבל קצרה.
<שרה כהן: מה התקציב היישובי שלכם?
<שרה כהן: כמה כסף מוקצה לכל יישוב עבור הפעילויות?
<אביבה סיסאי: את זה אני לא יודעת להגיד לך ככה בשלוף.
<שרה כהן: למיטב ידיעתי, זה כ-50 אלף שקל ליישוב, וכל הפעילויות בעצם לא יכולות - - -
<אביבה סיסאי: כן, למגזר זה 50 - - -
<שרה כהן: זה אומר שמרבית מקורות המימון באים מגורמים אחרים.
<אביבה סיסאי: זה איגום משאבים, ברור.
<שרה כהן: וכנ"ל תוכנית "מתבגרים בעליה" שציינתם במימון מלא של משרד הקליטה.
<שרה כהן: צריך להגיד את הדברים.
<חיים מהל: בסדר גמור.
<חיים מהל: התפקיד שלנו לתאם הוא בין המשרדים.
<שרה כהן: זה לא ממש - - -
יואל רזבוזוב: חיים ושרה, זה בדיוק מה שקורה בהרבה תחומים כשיש משאבים וכל אחד עושה את מה שהוא רוצה.
יואל רזבוזוב: צריך לעשות איגום משאבים ומדיניות אחת.
יואל רזבוזוב: אינדה, בבקשה.
<אינדה קריקסונוב: אני עוזרת כבר כמה שנים לעמותת אלי"ס דרך שתיל כי אני חושבת שזה נושא מאוד חשוב.
<אינדה קריקסונוב: שמענו היום המון דברים, המון אנשים מהמון ארגונים דיברו על נושא הסמים.
<אינדה קריקסונוב: אני רציתי קצת למקד מה ששמענו כי התחושה היתה שקצת התפזרנו.
<אינדה קריקסונוב: אבל אני חושבת שנשמעו פה דברים מאוד חשובים.
<אינדה קריקסונוב: אני חושבת שקודם כל שמענו שבקהילות שבאות מתרבויות אחרות שזה יוצאי חבר העמים, יוצאי אתיופיה, יש לנו מישהי פה שתדבר על יוצאי צרפת ודוברי אנגלית, ראינו שהסיכון והנטייה לשימוש בסמים היא מאוד גדולה והתפוצות האלה הן בסיכון גבוהה אנחנו גם רואים פה שכן מנסים לתת מענים שהם מותאמים תרבותית לקבוצות האלה.
<אינדה קריקסונוב: לפי דעתנו, זה לא מספיק וצריך לפתח יותר תוכניות שבאמת מדברות לא רק בשפת האם, אלא גם בשפה התרבותית של יוצאי המדינות האלה.
<אינדה קריקסונוב: אני גם מסכימה שהעולים האלה באים למדינה שהיא לא מדינה נקייה מסמים והם נפגשים באנשים שכבר משתמשים בסמים.
<אינדה קריקסונוב: לכן, הפתרון של הבעיה הזאת לא יכול להיות פתרון רק בשביל הקבוצות של העולים, אלא הוא צריך להיות פתרון הרבה יותר מערכתי.
<אינדה קריקסונוב: לכן, אני חושבת שאנחנו רואים פה חשיבות מאוד גדולה בטיפול בסמים בנקודות יותר מוקדמות כמו שטל שחף אמרה, כמו שאירינה אמרה.
<אינדה קריקסונוב: זאת אומרת, אנחנו מבינים שהחוק הזה הוא יקר ושזה שינוי, אבל כנראה - - -
יואל רזבוזוב: נתתי תשובה ברורה לגבי החוק שהוא כן מעניין, אנחנו כן שוקלים.
יואל רזבוזוב: מבחינת המחירים והעלויות של כל החקיקה הזאת, התקצוב שלה, אנחנו צריכים לבחון את זה ולבוא מוכנים.
יואל רזבוזוב: אם אנחנו נבוא מוכנים אז יהיה לנו יותר קל להעביר את זה.
<אינדה קריקסונוב: אוקיי.
<אינדה קריקסונוב: יש עוד נקודה אחת קטנה שאירינה היתה אמורה להגיד.
<אינדה קריקסונוב: אנחנו רואים שיש בעיה בטיפול בנושא התמכרות לסמים.
<אינדה קריקסונוב: אנחנו טוענים שצריך ללמוד גם מדברים חדשניים וניסיונות שקורים בחוץ- לארץ ובמקומות אחרים.
<אינדה קריקסונוב: אנחנו רואים בהרבה מקומות בעולם שיש תפיסה אחרת של שיקום.
<אינדה קריקסונוב: בין המרכיבים המאוד חשובים של שיקום זה גם רכישת מקצוע של האנשים שעוברים שיקום, גם השלמת השכלה ועבודה.
<אינדה קריקסונוב: אנחנו רואים שיש חשיבות מאוד מאוד גדולה.
<אינדה קריקסונוב: יש לנו בעולם היום הרבה קהילות ששם האנשים גם עובדים בקהילה, גם מפרנסים את עצמם, ויוצאים משם עם מקצוע.
<אינדה קריקסונוב: אנחנו חושבים שמאוד חשוב ללמוד גם מהניסיון שיש בחוץ-לארץ לא רק על בתי-דין לסמים, אלא גם על המודלים החדשים של קהילות.
יואל רזבוזוב: תודה, לינדה.
יואל רזבוזוב: יש לנו פה עוד אנשים שנרשמו ואני חייב לתת להם.
יואל רזבוזוב: מיכאל בקצרה עם המצגת, ואני מבקש מאוד מאוד בקצרה כי נשארו לנו ממש כמה דקות ויש לנו פה עוד כמה דוברים.
יואל רזבוזוב: יש לי עוד שתי שאלות עקרוניות לגבי חקיקה שאני גם מקדם ואני חייב לשאול את הגופים הרלוונטיים.
יואל רזבוזוב: מיכאל, בבקשה.
<מיכאל ברונשטיין: אני מציג פה מחקר שנעשה במרכז לטיפול במתדון לגבי העולים החדשים שנמצאים שם בטיפול.
<מיכאל ברונשטיין: סקירת ספרות - מיליון מאתיים אנשים הגיעו משנת 1990.
<מיכאל ברונשטיין: אתם רואים, "רוסים זה סבבה".
<מיכאל ברונשטיין: הביאו גם תועלת וגם בעיות בריאותיות ייחודיות.
<מיכאל ברונשטיין: כעיקרון, הבריאות של העולים, גם הנפשית וגם הפיזית, יותר גרועה מזו של ילידי הארץ.
<מיכאל ברונשטיין: שימוש בסמים בקרב העולים - שימו לב לתמונה כי אנחנו מדברים הרבה על סמים, סמים, סמים, וזה מה שסמים עושים.
<מיכאל ברונשטיין: יש כמות רבה של תמונות כאלה.