GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עמוס ארבל: אנחנו בודקים וגם אמרתי קודם, יכולות להיות טעויות, אנחנו לא חפים מטעויות, כולנו בני אדם וכאשר בודקים כאלה כמויות של אנשים ואמרתי לך, אדוני, אני יכול להתחייב להעביר לוועדה התייחסות מדוע המשפחות האלה סורבו וחבל, כי נוצר מצב עובדתי ואני מצר עליו, שהם פה בישראל כבר ונפגעים בהיבט של הזכויות שלהם, הרבה יותר פשוט היה להגיד שמסורבות הן עכשיו עדיין בצד ההוא ואחרי זה פה נתווכח בינינו, בלי שזה יהיה על גבן של המשפחות.
<עמוס ארבל: המצב העובדתי הזה הוא מצב רע, הוא מצב לא טוב, בוודאי כשעשינו מבצע כל-כך יפה בשנתיים האחרונות, של מאות, מעל 1,000 משפחות שנמצאות כאן וטיפלנו בהן במסירות, בנאמנות, עם כל הכוח ועם כל מה שרק אפשר, כדי שיקבלו את כל מה שצריך, בלוחות זמנים באמת מטורפים מצד כל הגופים במדינה.
<עמוס ארבל: בשיתוף עם הסוכנות ובשיתוף משרד הקליטה וחבל להעיב או לצבוע את זה עכשיו באיזה כתם שחור על כל קבוצת העולים הזו, של מעל 1,500 משפחות, בגלל שלוש משפחות.
<עמוס ארבל: המשפחות האלה צריכות לקבל מענה ייחודי, פרטני, בזה שהן נמצאות כאן היום.
שמעון סולומון: איך?
שמעון סולומון: מה ההמלצה שלך?
<עמוס ארבל: ההמלצה שלי, הם פה, הם עלו במסגרת פלשמורה, צריך לתת להם מעמד עולה.
<עמוס ארבל: כחריג, אני לא יודע איך למצוא לזה.
<עמוס ארבל: באישורה של שרת הקליטה, משרד האוצר ימצא תקציב לשלוש משפחות שהן כבר עולות כאן.
<עמוס ארבל: אני לא אחראי על תקציב ולא אחראי על מעמד, נכון.
יואל רזבוזוב: אתם כמשרד הפנים צריכים לתת להם סטאטוס.
יואל רזבוזוב: זה בדיוק העניין.
<אהוד פראוור: עמוס, מדינה לא יודעת לחולל.
<עמוס ארבל: אני לא יודע לחולל.
<עמוס ארבל: אני לא יודע, אני אומר – מצב עובדתי חריג.
<עמוס ארבל: המדינה צריכה לתת התייחסות למצב חריג.
<זיוה מקונן-דגו: אני רוצה רק להוסיף פרט מאוד חשוב.
<זיוה מקונן-דגו: בחוק השבות או בחוק הכניסה, אם כבר דוחים, אז את הבן דוחים או את הנכד דוחים ולא מעלים את הבן ואומרים לאבא או להורים – לא.
<זיוה מקונן-דגו: לסיסאי צ'קול, הבן שלו עלה ב- 2010.
<זיוה מקונן-דגו: הבן שלו הוכר.
יואל רזבוזוב: זיוה, בואי לא ניכנס לרזולוציה.
יואל רזבוזוב: אני אסביר לך למה.
<עמוס ארבל: אני מניח שכל מה שאת אומרת הוא נכון במאה אחוז, אני לא יכול להתייחס לזה עכשיו.
<זיוה מקונן-דגו: היו לכם ארבעה חודשים, רגע, סליחה.
<זיוה מקונן-דגו: הוועדה הזו הוזמנה ונדחתה אפילו נדחתה לעוד שבוע, היו לכם ארבעה חודשים זמן לבדוק באמת את התיקים של כל המשפחות האלה ולבוא ולהגיד – וואלה, נפלה טעות, או אם לא נפלה טעות – אוקיי, המשפחות האלה, אנחנו לא יודעים מה קרה, אבל ארבעה חודשים.
<עמוס ארבל: אני לא אומר שנפלה טעות.
<זיוה מקונן-דגו: אז איך זה יכול להיות שכל המשפחות שלהם כאן והם לא?
<זיוה מקונן-דגו: העובדה היא ששלושת המשפחות האלה הוצאו מכל קרובי המשפחה שלהם, זה עובדה.
<זיוה מקונן-דגו: אז איך זה יכול להיות?
יואל רזבוזוב: זיוה, אנחנו מבינים את סערת הרגשות, אבל בואי ניתן לחבר הכנסת שמעון סולומון.
<זיוה מקונן-דגו: לא, איך לא בודקים ארבעה חודשים?
יואל רזבוזוב: אני אתייחס לזה בהמשך, את תשמעי התייחסות לזה.
שמעון סולומון: רק להתייחס באמת, עמוס אמר דבר חשוב מקודם, שהם עלו על בסיס, בנוסף, על בסיס הומניטארי, בנוסף, גם על בסיס הומניטארי, זה אומר קל וחומר.
שמעון סולומון: במשפט שלך נמצאת באמת התשובה והכיוון שלך.
אברהם נגוסה: המילה הומניטארי היא לא קיימת.
אברהם נגוסה: המילה הומניטארי מקוממת אותי, לא קיימת.
<עמוס ארבל: למען הסדר הטוב.
<עמוס ארבל: בהנחיית השר והיא נמצאת כאן אצלי, אני יכול להציג לך אותה, אדוני היושב ראש, כתובה המילה הומניטארי, בסדר?
<עמוס ארבל: אז בואו.
<עמוס ארבל: זה הכל.
יואל רזבוזוב: אנחנו נתייחס לזה בהמשך.
יואל רזבוזוב: חברים, בואו ניתן לחבר הכנסת שמעון סולומון לסיים את דבריו.
יואל רזבוזוב: בואו לא נתערב לו בדברים ואז אני אסכם.
שמעון סולומון: באמת, כמו שנאמר כאן, אני לא יכול לבדל את עצמי מהמעורבות הרגשית לעבודה של משרד הפנים.
שמעון סולומון: אני שהיתי שם שנתיים ועבדנו, אני כל הזמן מראה את האצבע הזאת, שהיא מתה כל פעם מתקלפת, מרוב כתיבה של 13 משפחות ביום, עשיתי מאמצים גדולים להכניס מחשבים, פעם ראשונה הכנסנו מחשבים כשהייתי שם, כי אמרתי – לא יכול להיות שלא ממוחשב.
שמעון סולומון: בשגרירות ישראל באדיס, לא ממוחשב, עובדים כמו בימי הביניים והתחלנו להכניס את המחשבים וכו'.
שמעון סולומון: זאת אומרת, אני לא מנותק מהמאמץ שלא יהיה כאן מצב של אתם ואנחנו, אהוד.
שמעון סולומון: אין פה, אנחנו כולנו פה ישראלים, כולנו פה יש לנו אותה זכות, אנחנו דואגים למדינה.
שמעון סולומון: אין פה אתם ואנחנו ואנחנו מנסים פה לראות ולהיטיב עם מי שצריך, על-פי הכללים ועל-פי הנהלים.
שמעון סולומון: עבודת משרד הפנים, כמו שאמרת נכון, באמת נעשית עבודה טובה.
שמעון סולומון: דווקא בגלל זה, דווקא בגלל זה, לא צריך להעיב בגלל שלוש משפחות ואני גם מסייג כשאני אומר שלוש משפחות כי כל משפחה היא עולם ומלואו.
שמעון סולומון: זה משפחה, אנחנו לא מדברים על מספרים, מדברים על משפחות במצוקה שנמצאות ולא יודעים מה לעשות, מרגישים חריגים.
שמעון סולומון: לכן, אני חושב שכב' היושב-ראש, בסוף הוא יסכם על משהו מעשי, אבל הכיוון צריך להיות, כמו שאמרת, למצוא פיתרון.
שמעון סולומון: זה מה שמעניין אותם בסופו של דבר.
שמעון סולומון: תראו, לפעמים מכריזים על תוכניות מסוימות ככישלון, לפעמים, כמו שאמרנו פה על תוכנית חומש.
שמעון סולומון: הוגדרה ככישלון, נכון?
שמעון סולומון: בגדול.
<זיוה מקונן-דגו: נקבעה עובדה.
שמעון סולומון: נקבעה עובדה, נכון, אני לא אומר את זה סתם.
שמעון סולומון: עכשיו, אז שם, אז אפשר לתקן ואפשר להגיד.
שמעון סולומון: פה הכישלון, אנחנו מדברים על נפשות, על משפחות במצוקה, שאין להם לאן ללכת.
שמעון סולומון: אתה יודע, כשאתה אומר על נין, אז נכון, כשהסבתא עולה והיא מוגדרת כנין, אז באים אחרים.
שמעון סולומון: לא, פה יש משהו באמת, באמת אנחנו בני-אדם, יכולות להיות טעויות ואנחנו יודעים שיש טעויות מעצם היותנו בני-אדם.
שמעון סולומון: צריך לבדוק את זה באמת להיכנס לעובי הקורה ואני לפעמים שוכח מעצמי שאני חבר כנסת.
שמעון סולומון: אני מוכן להיות פה בצוות פעולה ולבדוק משפחה-משפחה ולראות איך אנחנו בסופו של דבר, לא בהתגוננות, לא כהתנצחות, לא כאילו להגיד את זה, אלא באמת על-מנת למצוא פיתרון כי המשפחות האלה, הם נמצאים פה – אחים, אחיות, דודים, דודות, נמצאים פה.
שמעון סולומון: אני רוצה להגיד לכם, זה גם על המצפון שלנו.
שמעון סולומון: אני טיפלתי בכמה משפחות, קיבלו אישור אחרי שהאדם נפטר.
שמעון סולומון: אתה יודע על מה אני מדבר.
שמעון סולומון: בסופו של דבר, על המקרים האלה יהיו תחקירים, אהוד, בסופו של דבר יהיו ועדות חקירות על הדברים האלה.
שמעון סולומון: אז אני מבקש מכם לחשוב.
שמעון סולומון: הקהילה הזאת היא עדיין טרייה, הטעויות שיש, אני טיפלתי בארבע משפחות שהמשפחות האלה, האנשים האלה קיבלו אישור אחרי שהם נרקבו ומתו.
שמעון סולומון: אחד נרצח, אחד מת ואחד מת ואחד מת.
שמעון סולומון: אחר-כך אמרו לי, אז אמרתי להם – משרד הפנים, תגיד לי מה אתה אומר?
שמעון סולומון: נו, מה לעשות?
שמעון סולומון: הנה, נתנו את האישור.
שמעון סולומון: למה חיכית עשר שנים?
שמעון סולומון: לכן, אני לא מנסה להלחיץ אתכם לפעול לא בהיגיון.
שמעון סולומון: אבל בואו נשנס מותניים ובואו ניכנס לעבודה, נקים צוות מצומצם, נבדוק לעומק כמו שאתה אומר, עמוס, ומשרד הקליטה ואודי ביחד, מתוך כוונה אמיתית לבדוק ולראות ולנסות למצוא פיתרון ואני מבקש ממך להגיד איך אנחנו נמשיך לפעול במשך הזמן.
<זיוה מקונן-דגו: נציגי העולים רוצים עוד.
יואל רזבוזוב: ממש במשפט, כי כבר חבר הכנסת סיכם ואני רוצה באמת לסיים את הדיון.
<קסנה יהואלה: אני עליתי בשנת 2000.
<קסנה יהואלה: אלו שהם פה הם אחיינים שלי ואחותי שלצערי, כמו שלצערנו, לא הגיעה לארץ, היא נפטרה.
<קסנה יהואלה: ברגע שהם הגיעו לארץ, כאשר נחתו בשדה התעופה, התקשרו ואמרו לי שלא רוצים לקלוט אותם, אותי מאוד הצחיק, זה מאוד הצחיק אותי.
שמעון סולומון: כמה שבועות הם היו בשדה התעופה?
שמעון סולומון: כמה זמן הם היו בשדה התעופה?
<קריאה: כמה שעות.
שמעון סולומון: היו משפחות שהיו שם כמה שבועות.
שמעון סולומון: לא אלה.
<קסנה יהואלה: אותי זה מאוד הצחיק.
<קסנה יהואלה: למה הצחיק אותי?
<קסנה יהואלה: אנחנו 12 אחים, 12 אחים, כולם פה, 12 אחים כולם פה.
<קסנה יהואלה: וההורים שלי פה, האחים שלי פה.
<קסנה יהואלה: רק אחרי שאחותי שנפטרה, הילדים שלה, היו ילדים קטנים, גדלו בלי אימא, סבלו מאוד, מאוד, זה מאוד כואב שהיום, הגיעו לארץ, מדינת ישראל - - -
יואל רזבוזוב: אנחנו מבינים את הרגשות שלך.
יואל רזבוזוב: אנחנו מבינים את המצוקה ואני באמת יודע, אנחנו, אני אסכם.
יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים פה על אנשים ובאמת אנשים שלפי מה שאני שומע, לפי טענות שנקלעו כאן לאיזה שהיא סיטואציה לא מובנת ששר הפנים לשעבר, חבר הכנסת אלי ישי, לא יודע על מה בדיוק הוא חשב, אבל הוא הכניס את המילה "הומניטארי", שהיא תמוהה, ואנחנו נבדוק את זה ומכאן נובעת הבעיה וכמו שאמרנו, כמדינה, אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו תקדימים.
יואל רזבוזוב: אבל זה שאני רואה כאן סעיף, סעיף 4, "תאפשר על בסיס פרטני".
יואל רזבוזוב: אז אם הוא יכול היה להחליט כל החלטה אחרת, להגיד שהיתה רשומה והאנשים האלה בטעות כנראה הוצאו מהרשומה, אז להחזיר אותם.
יואל רזבוזוב: אני חושב שזו באמת, כמו שאמרו פה, יכלה להיות טעות והטעות היא חמורה ואנחנו כחברי כנסת, כאזרחי ישראל, אני שומע ואני רואה כאן את הדברים האלה ובאמת, אנחנו לא יכולים לשבת בשקט.
יואל רזבוזוב: אז מה שאנחנו נעשה, קודם כל, באמת באופן הכי פרטני, אני וחבר הכנסת שמעון סולומון, אנחנו נבדוק כל תיק, ממש, ואנחנו נעשה בדיקה מהירה.
יואל רזבוזוב: זה לא יהיה סחבת, לא יהיה כאן עניין של פקידות, של בירוקרטיה.
יואל רזבוזוב: אנחנו פשוט נשב עם נציגי משרד הפנים, נבחן כל תיק ואז אנחנו נפנה לשר הפנים, שר הפנים גדעון סער, שר פנים חדש שהתחלף.
יואל רזבוזוב: אנחנו נפנה אליו ואם יש כאן באמת, אני לא יודע אם בסמכותו, לשנות את ההחלטה של שר הפנים הקודם, אני לא יודע, אני לא נכנס.
יואל רזבוזוב: אם הוא יכול, אז הוא צריך לשנות.
יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים כאן על אנשים שבאמת קרתה פה איזה שהיא טעות והטעות, קודם כל מישהו צריך לקחת באמת, לעמוד אחרי המעשים שהוא עושה.
יואל רזבוזוב: אבל אנחנו לא מחפשים עכשיו את האשמים, אנחנו מחפשים את הדרך לעזור ובתקופה הזאת ואנחנו נפעל מהר, את זה אני מבטיח, ובתקופה הזאת אני חושב שגם אני כיושב ראש הוועדה, אנחנו עובדים עם הרבה ארגונים, אני חושב שהשהות שלהם בארץ עכשיו צריכה להיות הכי נעימה והכי טובה, כי כמו שנאמר כאן, אנחנו כמדינה לא יכולים להרשות לעצמנו דבר כזה.
יואל רזבוזוב: אנחנו גם נפנה לגופים שיעזרו להם ונפעל במהרה.
יואל רזבוזוב: זה מה שאמרתי, אנחנו נפנה למשרד הפנים, נקבל את כל התיקים, נבחן תיק-תיק, אדם-אדם ולפי מה שאני שומע, אין פה, באמת היתה פה טעות.
יואל רזבוזוב: נפנה לשר הפנים ונבקש לשנות את זה.
יואל רזבוזוב: תודה רבה, חברים.
יואל רזבוזוב: הצטרף אלינו גם חבר הכנסת מיכאלי.
אברהם נגוסה: מילה לסוכנות היהודית באמת שנתנו להם, למשפחות האלה, מקלט והם באמת עזרו, כל הכבוד לסוכנות היהודית.
יואל רזבוזוב: יש פה ארגונים כמו הסוכנות ועוד ארגונים, אנחנו נפנה לכולם ונבקש מהם תמיכה.
יואל רזבוזוב: יש לנו כאן צוות, שמעון סולומון, בוא תגיד על הצוות שאתה חושב שהוא נכון.
שמעון סולומון: כדי שבאמת נמצה את זה עד הסוף, כדי שנפעל באמת למיצוי, אני מציע, עמוס ארבל - - -
<עמוס ארבל: אצלך, אדוני, ביחד עם זיווה, נבוא עם כל החומר.
יואל רזבוזוב: אנחנו נשב כולנו ביחד.
יואל רזבוזוב: הדיון יהיה שקוף, לא יהיה פה שום סתירות.
שמעון סולומון: אני חושב, אם אנחנו רוצים באמת לראות תמונה כוללת ולפתור את הבעיה בהתאם למה שדיברנו עכשיו, נציג משרד הפנים, נציג משרד הקליטה, זיוה, אהוד ואנחנו נשב ביחד, בזמן הקרוב.
<עמוס ארבל: אדוני, לבדיקת זכאות לא צריך- - -
יואל רזבוזוב: לא צריך קליטה כאן, צריך פה נציגי משרד הפנים, אנחנו כאן חוקרים.
יואל רזבוזוב: שמעון, אנחנו כאן חוקרים את התיקים, רואים בדיוק מה קרה ואם נפלה טעות אנחנו בדחיפות נפנה לשר הפנים לבטל את זה ולשנות.
יואל רזבוזוב: חברים, תודה רבה ואני מקווה שיהיו תוצאות בקרוב.
יואל רזבוזוב: תודה, הסתיים הדיון.
יואל רזבוזוב: בוקר טוב לכולם, מתחילים את הישיבה, הנושא היום: הצעה לסדר-היום, דיון מהיר, הסדרת מעמדם של מסורבי העלייה מאתיופיה לקראת סיום מבצע "כנפי יונה", של חבר הכנסת חיליק בר.
יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, גם לך וגם לנשיאות הכנסת, שהצלחנו לקבל את הסכמתה לדון בנושא המאוד מאוד חשוב הזה, שלא מספיק שמים אליו לב, למרות שאתמול הייתה איזו התקדמות, אבל תכף נדבר על זה.
יחיאל חיליק בר: בגדול, על שני חלקים אדבר: 1.
יחיאל חיליק בר: יש כיום 1,600 משפחות, חלקם בגונדר, חלקם באדיס-אבבה, שנמצאים במעמד של מסורבי עלייה מאתיופיה, ולהם משפחה מקרבה ראשונה בארץ.
יחיאל חיליק בר: הקהילה היהודית באתיופיה מרוכזת בשני ערים, בגונדר ובאדיס, 1,600 משפחות יהודיות שבקשתן לעלייה לארץ סורבה.
יחיאל חיליק בר: שוב פעם, למשפחות האלה ברובן, 80% קרובים מדרגה ראשונה בארץ, הן מוכרות למשרד הפנים, הן נמצאות ברשימות של משרד הפנים, תכף נדבר על אלה שלא.
יחיאל חיליק בר: הסוכנות היהודית, וזה הלחץ שבעניין, הודיעה שהיא תסגור את המבנים של הקהילה בגונדר בסוף חודש אוגוסט, ותסיים את מבצע ההעלאה לארץ של יהודי אתיופיה – הם גם כוללים את החזרת מתחם בית-הכנסת לעירייה וכו'.
יחיאל חיליק בר: הדחיפות של הדיון הזה היא מאחר שמבצע "כנפי יונה", על-פי החלטת הממשלה, אמורה להסתיים ב-31 באוגוסט, שזה פחות מחודש וחצי מהיום.
יחיאל חיליק בר: לאחר מכן לא מתוכננת שום עלייה נוספת מאתיופיה, אלא כבקשות פרטניות, ואנחנו יודעים איך הדברים האלה יתנהלו אחר כך.
יחיאל חיליק בר: אנחנו רוצים כמה דברים: 1.
יחיאל חיליק בר: שאיחוד משפחות ישראליות, שקרוביהן מדרגה ראשונה נותרו מאחור, יעלו לארץ באופן מיידי.
יחיאל חיליק בר: רוצים קבלת החלטה ומדיניות בנושא הזה לפני הסיום הרשמי של מבצע "כנפי יונה" וללא דחיה, מאחר שכשהמבצע הזה יסתיים לא יהיה עם מי לדבר, לפחות לא במסגרת החלטת ממשלה.
יחיאל חיליק בר: אנחנו גם מבקשים להשהות את מועד העזיבה של הסוכנות היהודית בגונדר עד שיימצא פתרון למסורבי העלייה הללו.
יחיאל חיליק בר: יש לי פה הרבה הרבה מסמכים ועדויות אישיות, אבל אני רוצה לדבר ולאחר מכן, ברשותך, אתן לשני דוברים להציג עוד משהו על מקרים נוספים.
יחיאל חיליק בר: ידוע לי על כ-67 – יואל, אתה לא תאהב לשמוע את זה – משפחות לפחות, מדובר ב-300, 400 איש שלמרות שביקשו עלייה, ולמרות שיש להם קרבה ראשונה – אני מדבר אתך על שני הורים ושמונה אחים שעלו והאח התשיעי נשאר שם, למרות שלפי המסמכים הוא בוודאי בוודאי גם יהודי וגם אמור לעלות לארץ – לא נכנסו לרשימות של ארגון NACOEJ"", שהוא ארגון יקר שעושה עבודה טובה, אין ספק, אבל לא יודע, פוליטיקות פנימיות וטעויות טכניות.
יואל רזבוזוב: מאיזה סיבות?
יואל רזבוזוב: טעויות או הסיבה היא אחרת?
יחיאל חיליק בר: תשמע, תכף יש יותר מומחים ממני, אבל העובדה היא שהורים, אחים, בנים מקרבה ראשונה של יהודים שעלו ארצה והוכחו כיהודים, נשארו שם – ושוב פעם, אני לא מדבר על בן-דוד רחוק – בגלל שלא היו באותן רשימות של ארגון NACOEJ"".
יחיאל חיליק בר: הבקשה והדרישה הבסיסית היא קודם כול שהאנשים הללו – בוודאי אני לא מדבר על אותן 1,600 משפחות שעליהם תכף נשמע, ונקווה שכבר התייחסו במשרד הפנים בעקבות הדיון הזה – אבל בוודאי אותן 67 משפחות, אולי יש עוד של כמה מאות אנשים מקרבה ראשונה שלא היו ברשימות, כי אתה יודע שהממשלה התייחסה כמו תורה מסיני לרשימות שהביאו להם מארגון NACOEJ"", ומי שלא היה ברשימה, לא משנה אח, בן, אם, אב, פשוט לא עלה.
יחיאל חיליק בר: אנחנו רוצים שוועדת הערר, שתכף נבחן ונשמע על הקמתה מאתמול, תפתח את שעריה גם בעבור המשפחות החריגות האלה שלא היו ברשימות של NACOEJ"", שהוועדה תתחיל לבדוק גם את המקרים הללו, שיבחנו את הניירת שיש בנושא, שיבינו שהייתה פה טעות חמורה ושיסיימו את הסאגה הנוראית הזאת.
יחיאל חיליק בר: אני מוכן להביא אחר כך, אולי גם תכף מרב תדבר על זה, היא ראתה את זה מקרבה ראשונה, מרב בטיטו הייתה שם – מקרים טרגיים של אנשים חולים, של אנשים שהולכים למות, של אנשים שלבם שבור, כי הם לא יכולים להתאחד עם המשפחות שלהם שם, ושוב פעם, רוב המשפחה מהקרבה הראשונה שלהם עלתה לארץ.
יחיאל חיליק בר: אז – ברשותך, בסוף גם נסכם – אבקש שנדרוש מהממשלה את הדרישות הללו שהעליתי, גם לגבי אותן 1,600 משפחות, גם לגבי אותן 67, אולי יותר משפחות, של 400, 500 איש שעדיין בכלל לא מוכרים ברשימות ולא יודעים על קיומן, ואלה ממיטב עמנו והעם היהודי שנמצאים שם, ושנקרא לאותה ועדה ונבקש לפתוח את שעריה, ולבחון גם את המקרים הללו.
יואל רזבוזוב: תודה רבה לחבר הכנסת חיליק בר.
יואל רזבוזוב: נשמע את הצד של משרד ראש הממשלה, אהוד פראוור, בבקשה, ראש אגף תכנון מדיניות.
<אהוד פראוור: מה שחבר הכנסת בר מבקש זה לפתוח, שלא בצדק, את כל ההסכמות הקודמות בנושא.
<אהוד פראוור: אני רוצה להסביר שמה שקורה כרגע הוא ליבה של החלטת הממשלה, שעליה חתומות המפלגות הבאות מעבר לליכוד – אני פשוט מצטט ממכתב של המפלגות הללו, שהתקבל בהסכמה לאומית רחבה – אורי אריאל, שלמה מולה בשם המפלגה שהייתה שם, אברהם מיכאלי, אלה המפלגות שתמכו בעניין הזה יחד עם הליכוד, כמובן המפלגות שהיו בקואליציה בממשלה הקודמת.
<אהוד פראוור: הרעיון הבסיסי היה שאנחנו עושים מאמץ אחד גדול להביא את אלה שהם ברשימה, ואחר כך די.
<אהוד פראוור: אחר כך די אומר, שאחר כך הפנייה היא פרטנית, והיא מטופלת כמו פנייה פרטנית.
<אהוד פראוור: אין יותר שום נוכחות לא ישראלית, לא סוכנותית באתיופיה, ומי שלא עלה – לא עלה.
<אהוד פראוור: אין בכלל נדחים, אני לא מבין את המושג "נדחים לעלייה", כי לא מדובר בעלייה.
<אהוד פראוור: מדובר בהסדר של כניסה, שהוא הסדר מלפנים משורת החוק, שבא על בסיס רשימות כאלה ואחרות.
<אהוד פראוור: יש לי כאן עשרה מכתבים שאומרים: הרשימות האלה הם סוף – חברנו אברהם נגוסה חתום על מכתב כזה, חברנו ולדמן חתם גם בשמו של נגוסה, שהרשימה הזו היאend of claims, השופט שמגר חתם על הרשימה הזו, כולם חתמו, כל הדברים האלה הובאו לידיעת הממשלה והיו תנאי הכרחי לקבלת ההחלטה לאשר רשימה נוספת על גבי רשימה נוספת.
<אהוד פראוור: אין רשימה של 1,600.
<אהוד פראוור: יש מי שנדחה כי נדחה, ובזה תם העניין.
<אהוד פראוור: בקשה הומניטרית היא לא כי יש קרובים בארץ.
<אהוד פראוור: הרצון להביא קרובים כבר היה בדרך אחת ובדרך שנייה לאור הגלגולים האין-סופיים של הנושא הזה בממשלות ישראל – ממשלת רבין, לזיכרוני, פעלה פחות או יותר על עיקרון הומניטרי, אבל משם נקבע עיקרון אחר, והעיקרון היה זרע ישראל מצד אימותיהם.
<אהוד פראוור: והמשמעות של העיקרון הזה אומר – הרי אתה יכול ללכת על אחד משניהם, אתה לא הולך על שניהם – שברגע שזה הסתיים, הנימוק של קרובי משפחה בארץ, 80%, 90%, כל המשפחה, לא רלוונטי.
<אהוד פראוור: עניין הומניטרי הוא: זקנים מאוד, חולים מאוד, נטושים – דברים כאלה הם עניין הומניטרי.
<אהוד פראוור: קרבת משפחה לעולים איננה עניין הומניטרי.
יחיאל חיליק בר: גם מדרגה ראשונה?
<אהוד פראוור: גם מדרגה ראשונה.
יחיאל חיליק בר: אז מה ההיגיון פה?
<אהוד פראוור: ההיגיון הוא שמי שנכלל בזרע ישראל מצד אימותיהם עלה, ומי שלא מטעמים כאלה ואחרים – מספיק שאחד מההורים יתחלף במהלך החיים, האבא אותו דבר, אבל הם ילדים של אימא שנייה וכו', או כל סיבה אחרת של משרד הפנים שאמון על הבדיקה הזו יחד עם קייסים ואחרים, באותו רגע מי שנדחה משום שלא ענה על מלוא הקריטריונים של זרע ישראל מצד אימותיהם בין אם כל המשפחה, רוב המשפחה, חצי משפחה, לא רלוונטי.
<אהוד פראוור: השאלה, הזכאות שלי - - -
יחיאל חיליק בר: לא רלוונטי למי?
<אהוד פראוור: לא רלוונטי לעניין הדרך שהלכה הממשלה שאמרה:
<אהוד פראוור: אנחנו מביאים על-פי פסיקת הלכה של הרב עמר את מי שזרע ישראל מצד אימותיהם שבעה דורות, ומי שלא, לפי כל המסלול שהממשלות הלכו, לא יכול להיכנס לישראל בסידור הזה.
<אהוד פראוור: העניין ההומניטרי אינו דרך כניסה ב' לכאלה שלא זכו להגיע לארץ מהטעמים האלה, ועכשיו יש דרך כניסה מטעמים אחרים, אלה הוא באמת למקרים הומניטריים יוצאי דופן וקשים, כפי שנהוג בארצות אחרות.
<אהוד פראוור: זה לא מסלול ב' שמפלה בין נימוקים הומניטריים מאתיופיה לנימוקים הומניטריים מברית-המועצות לשעבר על כל גווניה, זה אותו עיקרון, זו אותה שיטה, זו אותה תפיסה.
<אהוד פראוור: ולכן, תפיסתנו היא שהמתחם בגונדר בוודאי ייסגר בתאריך שנקבע, בתום העלאת הזכאים.
<אהוד פראוור: אנחנו לא רואים המשך טיפול קבוצתי באלה שנשארו באתיופיה, או לא עלו, או לא נכנסו, משום שתפקידנו היה לסיים את הרשימה הזו, שעליה הסכמנו, ולא עוד, ועיקרה של המדיניות שהביאה להסכמה להביא את אותם – הרשימה הייתה של 2,700, לא זוכר כמה עלו, שבזה תם העניין.
<אהוד פראוור: מבחינת ממשלות ישראל העניין נסגר.
<אהוד פראוור: ולכן, אני חושב שהמדיניות הזו היא מדיניות נכונה.
<אהוד פראוור: השארנו אפיק מסוים שקיים היום בחוקי המדינה, זה סמכויות שר הפנים להביא מנימוקים הומניטריים, אבל נימוק הומניטרי אינו הימצאם של עוד קרובים בארץ, אלא באמת עניין הומניטרי, ואני חושב שדי בכך.
<אהוד פראוור: אני חושב שבסיום הדרך צריך להגיד הרבה ברכות לכל אלה שהצליחו לסיים את התהליך הזה מהר, ולראות את מי שבקשתם סורבה, אם יש כאלה – אם המושג נכון, ודאי שיש כאלה, כי אינם זרע ישראל מצד אימותיהם כמי שלא היה זכאי לכך, ואין לי כלל מחויבות.
יואל רזבוזוב: אני רוצה להבין, אותם כמה מאות שיש להם כאן משפחה מקרבה ראשונה, אז מה שאתה טוען, שהם לא עומדים בקריטריונים.
יחיאל חיליק בר: הוא לא טוען, הוא לא בכוונה, אני מקווה, מתעלם מזה, למעשה.
יחיאל חיליק בר: הרי דיברת עכשיו על מקרים הומניטריים, אני לא דיברתי בכלל על הנושא של מקרים הומניטריים: על אנשים חולים, על אנשים מסכנים, על אנשים - - -
<אהוד פראוור: אני דיברתי רק על זה.
יחיאל חיליק בר: דיברת רק על זה.
יחיאל חיליק בר: אני אומר, זה בסדר גמור.
יחיאל חיליק בר: קודם כול יש הרבה כבוד, וצריך להגיד לכל מי שעסק בנושא הזה, ועשיתם עבודה מדהימה.
יחיאל חיליק בר: אבל מה שאני מנסה להגיד פה, זה שהעבודה שלכם הייתה או חלקית או שנפלו בה טעויות שלא באשמתכם.
יחיאל חיליק בר: כי בכל הכבוד, כשאברהם נגוסה חתם על מסמכים, והייתה הסכמה פוליטית רחבה, ושלמה מולה הסכים והיו תנאים והיה מאמץ גדול, העובדה שכנראה נשארו מאחור – ואני שוב פעם, לא רוצה לבלבל בין מקרים הומניטריים שייקחו מאתיופיה כמו שלוקחים מאוגנדה או כמו שלוקחים ממקום אחר, זה דבר אחר, ואני מברך על המאמץ – אני מדבר על אנשים שהקרבה הראשונה, מר פראוור, הראשונה שלהם מוכחת ונשארו מאחור.
יחיאל חיליק בר: עכשיו תגיד לי, אם הרב עמר קבע את זרע ישראל מצד אימם, והעלה את אברהם לארץ ואת אחיו לא, הרי - - -
יואל רזבוזוב: השאלה אם זה אחיו החורג, לפי מה שאני מבין.
יחיאל חיליק בר: לא, מה זה אחיו החורג?
יחיאל חיליק בר: זה לא אחיו החורג, זה אחיו.
יואל רזבוזוב: זה מה שהבנתי מהדברים.
יחיאל חיליק בר: אני לא הבנתי את זה.
יחיאל חיליק בר: אני מבין שיש אנשים - -
אברהם נגוסה: זה הורים ואחים.
יחיאל חיליק בר: - - שהקרבה הראשונה שלהם זה אם, אב, בן, בת, אח, אחות, מוכחת לפי משרד הפנים האתיופי, הממשלה האתיופית וכו', ולא נכנסו משני טעמים: או שלא נכנסו כי הייתה טעות בוועדה, או שמלכתחילה, מר פראוור, לא היו באותם מסמכים של NACOEJ"".
יחיאל חיליק בר: עם כל הכבוד לפרוצדורות – ולי יש המון כבוד לפרוצדורות כסגן יושב-ראש הכנסת שמתעסק בפרוצדורות מהבוקר עד הערב – יכול להיות שבפרוצדורות האלה נפלה טעות, וזאת לא טעות הומניטרית, טעות הומנית אנושית חמורה מדרגה ראשונה, שיכול להיות שלא נעשתה על-ידי ישראל, יכול להיות שנעשתה על-ידי קבוצת אמריקנים טובים שלא הגיעה אליהם הבקשה או לא הגיע אליהם הנייר, או אני לא יודע, לא היה להם חשמל לחבר את הפקס ולשלוח עוד אח.
יחיאל חיליק בר: העובדה היא שנשארו מאות אנשים שאפילו לא הגיעו לרשימות של NACOEJ"", ואפילו לא נידונו, לא באשמתה של ישראל, על-ידי מדינת ישראל.
יחיאל חיליק בר: ולכן, אם אנחנו מבינים את זה, עם כל הכבוד למאמץ הגדול והתנאים והפרוצדורה – פרוצדורות, מה שיפה בהן זה שגם אפשר לשנות אותן – ואם אנחנו מבינים שיש לנו אחים ואחיות באתיופיה, ואני שוב פעם אומר, אני לא רוצה לפתוח את כל אתיופיה לבחינה מחדש.
<אהוד פראוור: אבל זה מה שאתה עושה, כמובן.
<אהוד פראוור: ברור שכן.
יחיאל חיליק בר: לא, אני מדבר רק על מקרים של קרבה ראשונה מוכחת שלא נכנסו.
יחיאל חיליק בר: הרי יכול להיות שיש פה משפחות – תשמע, יש לנו עשרות עדויות, מר פראוור, ובעדויות הללו: אם, אב, שלושה אחים עלו, והאחות הרביעית לא, לאותו אם ואב, או האבא נשאר, והאימא עלתה והילדים, זה נראה הגיוני?
יואל רזבוזוב: חבר הכנסת בר, בגלל זה עוד מעט נשמע את נציג משרד הפנים.
יואל רזבוזוב: שמענו על הקמה של ועדת חריגים, ועדה שתתעסק במקרים פרטניים, אני חושב שאלו מקרים פרטניים, וחשוב מאוד באמת לעקוב אחרי כל מקרה, כי אמרת שיש פה דבר כזה שהוא באמת לא מקובל.
יחיאל חיליק בר: אני רוצה לשמוע על הוועדה הזו.
יואל רזבוזוב: הצטרף אלינו חבר הכנסת שמעון סולומון, בבקשה.
שמעון סולומון: בוקר טוב, תודה, הרבה פעמים הסיפור של בני פלשמורה, אלה שעולים היום, כל פעם מישהו רוצה להיות הבוס או בעל הכותרת "שאני סגרתי", וברגע שזאת המטרה, אז לפעמים אפילו לא פועלים נכון.
שמעון סולומון: הבעיה הכי מרכזית פה, זה שפשוט רוצים לסגור ומתעלמים מכל הדברים הקטנים שיש בפנים.
שמעון סולומון: כאנשים שנמצאים בתוך העבודה הזו ומכירים אותה, הרשימה – כשמדברים על רשימה לפעמים אני משתגע – יש את הרשימה של 99', 2001, 2003, ואולי גם קצת אחרי זה, כאילו שהמספרים זה קדוש – כאילו שמספרים צריכים לשקף בני-אדם.
שמעון סולומון: יש הרבה בני משפחה, קרובי משפחה, ריבונו של עולם, תקשיב, יש קרובי משפחה: אח, אחות, הורים, שלא נמצאים ברשימה – עכשיו אתה צריך להחליט אם אני פועל בהיגיון ובאופן מסודר או שאני אהיה נעול בתוך הרשימה הזו, ואז אתה מביא על עצמך עוד רשימה אחר כך.
שמעון סולומון: הרי ברור לך – אני פה מדבר אתך כמוך בדיוק, מהמניעים שלך בדיוק לסגור את זה, אבל כדי לסגור את זה אתה חייב לפעול באופן נכון, כי עובדה היא שעד היום כל פעם הכריזו: סוגרים ופותחים, סוגרים ופותחים, למה?
שמעון סולומון: כי כשאתה בונה בניין לא נכון, אז הוא נהרס גם בסופו של דבר.
שמעון סולומון: אתה צריך לבנות עוד פעם.
שמעון סולומון: ולכן, צריך לראות באופן אמיתי, לקחת את הרשימה הזאת – אני מכיר את הרשימה הזאת, אני עבדתי לפיה – אני הסתובבתי, אתם יודעים, כהרגלי לא הייתי ספון בתוך משרד השגרירות רק, בסוף שבוע הייתי יוצא לכפרים להסתובב.
שמעון סולומון: יהודה מהנהן.
שמעון סולומון: זה היה תחביב שלי, מנווט - -
<יהודה שרף: מה שנכון נכון.
שמעון סולומון: - - מסתכל בכפרים, ושם אתה מבין שיש אחים, אחיות, דודים, דודות, אז מה אם הרשימה סגורה?
שמעון סולומון: אז אלה שעשו את הרשימה טעו.
שמעון סולומון: צריך לבדוק מה זאת הרשימה הזו.
<אהוד פראוור: אגיד מהי - - -
שמעון סולומון: רק לסיים.
שמעון סולומון: ולכן, צריך לראות באמת, לקחת באופן אמיתי, לבדוק מי אלה ברשימה ומי אלה לא ברשימה, ובאמת לפטור את המדינה הזו מתסבוכת בגלל החלטות לא נכונות, החלטות לא נכונות, אשכרה, אנשים יושבים ופשוט מחליטים החלטות לא נכונות, אז אנחנו יושבים בוועדה הזאת מבזבזנים את הזמן עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם.
שמעון סולומון: אין זמן.
שמעון סולומון: צריך לשבת, ופעם אחת ולתמיד לראות שהרשימה הזו לא משקפת.
שמעון סולומון: לא יכול להיות, הרי, אודי, אתה לא תשיג את המטרה שלך בעניין הזה גם אם תסגור את הרשימה, האחים והאחיות נראה לך שיגידו: אוקיי, אנחנו עכשיו לא עולים וזהו.
שמעון סולומון: ברור שיש לחצים שלא תלויים בך, שלא תלויים בי, ואפילו לפעמים לא תלויים בראש ממשלה.
שמעון סולומון: יש לחצים שאנחנו לא יכולים לעמוד בהם.
שמעון סולומון: עכשיו צריך לראות באופן הגיוני איך אנחנו פותרים את הבעיה הזו מבחינה דתית, מבחינה הומניטרית, לא רק חולים, לא רק מוגבלים, לא רק אנשים הומניטריים, אלא גם אנשים קרובי משפחה, אנחנו מכירים את זה, היום בערב אני הולך למפגש כזה.
שמעון סולומון: הייתי בקריית-ים ביום חמישי, אחים, אחיות, ריבונו של עולם, אחים, אחיות מאותו דם, מאותה אם, מאותו אב, תסביר לי, מה זה רשימה?
שמעון סולומון: אתה יודע מה זה אומר?
שמעון סולומון: חקרתי.
שמעון סולומון: זה אומר שהאנשים האלה שעשו את הרשימה עשו עבודה חאפ-לאפית.