GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יאיר המבורגר: אמיר פלד הוא מוותיקי התנועה, הוא יושב-ראש הוועד המנהל של המכביה, אייל טיברגר הוא המנכ"ל של מכבי העולמי, והרב קרלוס טפיירו הוא סגנו.
עודד פורר: אני מתנצל, אני צריך ללכת.
יואל רזבוזוב: יש לנו פה את עופר, שבא כנציג מינהל הספורט, שגם להם יש מעורבות.
יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים לאחד את כל הכוחות ולראות איפה הבעיות.
יואל רזבוזוב: אם אתם אומרים שיש בעיה של תזרים, אנחנו נוציא המלצות ונפעל לתקן, כדי שהאירוע הזה יהיה כמו שצריך.
יואל רזבוזוב: כמו שבאולימפיאדה מנסים כל הזמן להשתפר, גם אנחנו צריכים כל ארבע שנים להתחרות בפעם הקודמת.
יואל רזבוזוב: נחשפתי פה לסיפורים על סבים שעלו בעקבות המכביה, וזה באמת מרגש.
יואל רזבוזוב: דור ההמשך יושב כאן בשולחן, בתפקיד משלו.
יואל רזבוזוב: אותו דבר העולים שיכולים לעלות בעקבות המכביה ה-19.
יואל רזבוזוב: הפוטנציאל של החבר'ה שמגיעים לכאן הוא באמת פוטנציאל אדיר מבחינת הקליטה של מדינת ישראל.
יואל רזבוזוב: בסופו של דבר הכול מתורגם למנוף כלכלי.
יואל רזבוזוב: אנחנו מוציאים כסף, לא הרבה כסף, אבל דרך זה מצליחים לקלוט אנשים איכותיים – וזו תרומה גדולה למדינה, מעבר לחלום הציוני.
יואל רזבוזוב: אמיר, בבקשה.
<אמיר פלד: תודה.
<אמיר פלד: ב-18 ביולי יהיה טקס הפתיחה באיצטדיון טדי בירושלים.
<אמיר פלד: האיצטדיון הכפיל את עצמו מבחינת מושבים.
<אמיר פלד: לא המצאנו את זה, אבל היינו הטריגר המרכזי לכך שבלוחות המזנים האלה, ירושלים תוכל לארח את האירועים המרכזיים של המכביה.
<אמיר פלד: מתפקידנו להעלות את בירת ישראל לראש שמחתנו, וזו חלק מהמשימה שלנו כאלה המנהלים את האירוע העצום הזה.
<אמיר פלד: אומר כמה מילים על המספרים ומה הם מייצגים.
<אמיר פלד: אנחנו צריכים לזכור שיש לנו שתי קהילות יעד עיקריות.
<אמיר פלד: קהילת היעד העיקרית היא הספורטאים, שמגיעים מבערך 80 מדינות במכביה הזאת.
<אמיר פלד: בטדי יהיו 80 דגלי מדינות שמשתתפות.
<אמיר פלד: זה הכי קרוב למושג "אולימפיאדה יהודית".
<אמיר פלד: המשלחות בעיקר עוסקות בנושא של להיבחר למשלחת, לפחות שנתיים.
<אמיר פלד: אם אתה רוצה להיות חבר בנבחרת הקרח של קנדה, אתה אחד מ-30.
<אמיר פלד: כשאתה רוצה להיות בנבחרת הכדורסל של ארצות-הברית אתה אחד מ-30 או 25 מועמדים – אתה צריך להיות הכי טוב שהם מסוגלים להביא.
<אמיר פלד: מבחינת ההתארגנות זה אומר שכבר שנתיים לפני המכביה אתה מחובר לדבר הזה.
<אמיר פלד: אתה, וסביבתך ומשפחתך, והכסף שאתה צריך לגייס.
<אמיר פלד: דיברנו על כסף.
<אמיר פלד: אין עוד אירוע ספורט בעולם שבו הספורטאים עצמם או משפחותיהם או הספונסרים המקומיים משלמים 80% מהעלויות שלו.
<אמיר פלד: אין לזה אח ורע.
<אמיר פלד: אין דבר כזה.
<אמיר פלד: כלומר, כדי להגיע מאוסטרליה הוא צריך לגייס כמעט 10,000 דולר, כדי לטוס, כדי לשהות בישראל, כדי להתאמן, כדי לקנות בגדים, כדי להביא איתו רופא ופיזיותרפיסט וכדומה.
<אמיר פלד: זה אירוע שהעולם היהודי באמת מתגייס אליו, וההוכחה הכי טובה לכך היא העובדה שהמכביה גדלה בכל פעם.
<אמיר פלד: פתחתי את "ידיעות אחרונות" היום עם סיפורי הפוליו של מדינת ישראל, וכמובן שהדברים הגדולים והקטנים האלה משפיעים.
<אמיר פלד: אבל יש לנו גב מאוד חזק מראשי המשלחות שלנו בעולם היהודי.
<אמיר פלד: אני יכול לומר היום שיש לנו מכביה שהיא לא רק הגדולה ביותר, אלא זו מכביה שגדולה ביותר מ-20% מהמכביה הכי גדולה.
<אמיר פלד: כלומר, בעוד העם היהודי נמצא בקשיים של זהות יהודית, נמצא בקשיים של נישואי תערובת, נמצא בקשיים של אנטישמיות, נמצא במצב שהוא די בורח מהקהילתיות, מבתי הכנסת, מה-JCC, אפילו שיש ירידה גדולה – כשמדובר באירוע הזה, זה עדיין אירוע שכמעט בכל קהילה יהודית יש לו נגיעה חזקה וטובה.
<אמיר פלד: יש לנו 6,500 ספורטאים.
<אמיר פלד: אני יכול לומר שבנתונים של מדינת ישראל דהיום – שאין לה כפר אולימפי וכנראה גם לא יהיה לה – כדי לעשות לוגיסטיקה שמשתתפים בה כ-9,000 ספורטאים, המדינה מוצתה.
<אמיר פלד: אנחנו מפזרים ממטולה, למתקני ההוקי קרח – ועד לבאר-שבע, למתקני הכוח.
<אמיר פלד: אנחנו "מכים" את ירושלים בכמה שיותר ענפי ספורט, גם מבחינה אידיאולוגית וגם כי ירושלים משתפת פעולה באופן מדהים.
<אמיר פלד: השתלטנו גם על וינגייט, ולמעשה על כל מתקני האירוח על קו החוף, ירושלים וכדומה.
<אמיר פלד: אם אני צריך להגיע ב-18 ביולי עם 30,000 איש לאיצטדיון טדי, הדבר הזה מרתק מאות אוטובוסים, הדבר הזה דורש אלפי מקומות חניה, כדי שלא יהיה בלגן בעיר.
<אמיר פלד: הדבר הזה הוא פרויקט לוגיסטי.
<אמיר פלד: ..
<אמיר פלד: כולל מיליון בקבוקי מים קרים בתפזורת כלל-ארצית.
<אמיר פלד: המטרה המוצהרת, כמו שיאיר אמר, היא ברורה: אנחנו רוצים שהם יצאו מפה אוהבי ישראל.
<אמיר פלד: זו הכותרת הראשית.
<אמיר פלד: הכותרת הנוספת היא ש-5% יישארו בארץ בין המכביות כעולים חדשים.
<אמיר פלד: זה אני אומר על סמך סטטיסטיקה של כל המכביות האחרונות.
<אמיר פלד: קרלוס מחזיק פה מספרים מסודרים מאיזה מדינות.
<אמיר פלד: חלקם משתלבים פה בספורט הישראלי, חלקים אחרים באים כי הם התאהבו במדינה ורוצים לחיות בה, ואצל רבים וטובים, אהבת ישראל שהם מקבלים כאן, הופכת את ישראל עבורם לבית שני.
<אמיר פלד: אם הדבר הזה יודע להתגלגל למטרה עיקרית של ציונות, אז אני חושב שאנחנו תורמים לזה בגדול.
<אמיר פלד: לסיכום, אתה לוקח אותם ב-8 ביולי ונפרד מהם ב-1 באוגוסט.
<אמיר פלד: בדרך אתה נותן להם החל מבקבוק המים ועד התכנית החינוכית.
<אמיר פלד: אין מקום אטרקטיבי או חשוב היסטורית שהם לא יטיילו בו.
<אמיר פלד: הם יעשו את ענף הספורט שלהם מא' עד ת', הם יתאמנו, והם יצרפו לדבר הזה מפגשים עם ישראלים, הם יקבלו אירוח ביתי בארוחת שבת כזאת או אחרת.
<אמיר פלד: יהיו להם בלי סוף פעילויות, ועוד לא דיברתי על טקס הפתיחה ואירוע הנעילה, ועל בריכת הסולטן ל-6,000 בני נוער וכדומה.
<אמיר פלד: יש בזה באמת רצף עצום של אירועים, שבסופו של דבר אתה רוצה תרבות, חינוך ומעל לזה – ספורט, כי לזה הם באו.
<אמיר פלד: קהילת היעד השנייה היא הקהל הישראלי.
<אמיר פלד: יש רבים וטובים שיודעים להעריך ולאהוב את האירוע העצום הזה – שדרך אגב, מנוהל ברובו על ידי מתנדבים.
<אמיר פלד: אבל אני לא בטוח שה-"יורו 21" שנערך פה עכשיו, אל מול הענק שעומד לתקוף את המדינה הזאת בעוד שבועיים-שלושה.
<אמיר פלד: בוודאי שקשה לנו מבחינה תקשורתית, בוודאי שקשה לנו מבחינה תקציבית.
<אמיר פלד: 18 מיליון שקל זה יפה מאוד, אנו מודים על זה, אבל זה מתוך 200 מיליון שקל.
יואל רזבוזוב: 18 מיליון זה - - -
<אמיר פלד: זה מכל המשרדים של ממשלת ישראל.
<אמיר פלד: העלות של המכביה היא 200 מיליון שקל.
יואל רזבוזוב: איזה משרדים, חוץ מהקליטה והספורט?
<אמיר פלד: משרד החינוך, משרד הקליטה, משרד הנגב והגליל, משרד ירושלים - - -
<אייל טיברגר: משרד הבריאות, המשרד לביטחון הפנים, משרד הגמלאים - - -
יואל רזבוזוב: צריך לבדוק כמה כל אחד נותן.
<אמיר פלד: זה לא רק שאלה של הכסף.
<אמיר פלד: אני חושב שאם אנחנו כבר יושבים פה ויוצא מפה פרוטוקול רשמי...
<אמיר פלד: אין ספק שזה האירוע הכי קרוב לאירוע ממלכתי, לא רק כי כל סגל א' הם אורחי המכביה, אלא גם בגלל שמה שאנחנו עושים נותן נגיעה בכל דבר שקורה במדינה הזאת.
<אמיר פלד: אם בני גנץ תוקף או לא תוקף בצפון, אנחנו אחראים על איך זה יקרה.
<אמיר פלד: אם יש היום מתקפה של פוליו – זה בית-הספר שלנו.
<אמיר פלד: זאת אומרת, מצד אחד אנחנו הכי ממלכתיים מבחינת התרומה למדינת ישראל, ומצד שני, אנחנו כמעט הכי לבד כשמדובר בקבלת ההחלטות שאנחנו צריכים לקבל.
<אמיר פלד: אני לא בא לפה עם תכנית מסודרת, אבל לפחות בפן התקציבי אני כן יודע שלו מישהו היה סופר את שני הצדדים, את התרומה הישירה ואת העקיפה, את 25,000 התיירים שמגיעים סביב המכביה – אם המדינה הייתה מבינה שקורה פה דבר...
<אמיר פלד: ההבדל לכאורה בינינו לבין סוג אחר של גופים, בוודאי "תגלית".
<אמיר פלד: .. אין מה להשוות.
<אמיר פלד: אין מה להשוות בגילאים.
<אמיר פלד: אנחנו נותנים פתרון לגילאי 14, 15 ועד לגיל 90.
<אמיר פלד: זה לא קבוצת גילאים מאוד מסוימת שצריך לתת לה מענה, אלא...
<אמיר פלד: מבחינה תקציבית, הם משלמים 80% על הגעתם ועל כך שאני אעשה להם טקס פתיחה.
<אמיר פלד: צריך להבין שההוצאה האדירה הזאת נופלת על כתפי המשתתפים.
<אמיר פלד: אני חייב לתת להם את השירות, אנחנו חייבים לתת להם את המיטב שהמדינה מסוגלת.
<אמיר פלד: צריך להבין שאנחנו שונים.
<אמיר פלד: יש לנו עוד יתרון אחד: אחד הדברים שקורים ב-2013 זה המדיה החדשה שהופכת להרבה יותר דומיננטית – האינטרנט והרשתות החברתיות.
<אמיר פלד: איתם יש לנו את היום שאחרי, ואין את זה כמעט לאף אחד.
<אמיר פלד: אנחנו יודעים לגעת ביום שאחרי, הם כולם אצלנו.
<אמיר פלד: חברים, זה באמת אירוע מדהים ומרגש, ועושים אותו אנשים נפלאים.
<אמיר פלד: אדוני היושב-ראש, אני שמח על היוזמה שלך.
<אמיר פלד: תרחיב אותה עד כמה שניתן.
<אמיר פלד: תודה רבה.
<אייל טיברגר: אני רוצה לחדד את הנתונים: מדובר על 6,500 ספורטאים שמגיעים מחו"ל, ולפחות 50% מהם לעולם לא היו בארץ.
<אייל טיברגר: זו הזדמנות אדירה.
<אייל טיברגר: אנחנו מביאים אותם כספורטאים, מעניקים להם חוויה אדירה במשך שבועיים.
<אייל טיברגר: זה כולל טקסים עם תוכן יהודי-ציוני, טיולים, מפגש עם ישראלים, מיזמים משותפים עם משרדי ממשלה – משרד הקליטה, משרד החינוך, משרד התרבות והספורט, שהם שותפים אדירים – ביקור באוניברסיטאות, במיזמים שונים, טיולים ברחבי הארץ.
<אייל טיברגר: כמו שאמר אמיר, הכוונה היא להוציא אותם מכאן כשגרירים טובים של מדינת ישראל.
<אייל טיברגר: במהלך המכביה אנחנו מקיימים אירועי שבת, בר-מצוות ועוד.
<אייל טיברגר: חלקם בכלל לא התנסו בחוויה הזאת, וזה הופך להיות חוויה אדירה בשבילם.
<אייל טיברגר: במכביה הזאת יש 20 מדינות שלעולם לא השתתפו במכביה.
<אייל טיברגר: לא מדובר במדינות של עשרות-אלפים, אבל בקהילות של אלפים ומאות.
<אייל טיברגר: זה כולל את ה"סטאן-יות" של חבר העמים, מרכז אמריקה, קובה ועוד.
<אייל טיברגר: אנחנו רואים כאן חגיגה בין-לאומית של המדינות השונות.
<אייל טיברגר: יחד עם כל החוויה, כמי שלוקח חלק מרכזי, אני חייב להגיד שבגלל קריסת אירופה אנחנו נתקלים היום בחוסר יציבות במשלחות.
<אייל טיברגר: נכון להיום, פולין, בולגריה ואוקראינה מתנדנדות אצלנו, אחרי שהם הכינו את הספורטאים שנתיים וחצי, בגלל שהספונסר המקומי נפל או השותף המקומי נפל.
<אייל טיברגר: אנחנו צריכים לתת להם תשובה אם להביא משלחת מכובדת או להביא רק דגל אחד.
<אייל טיברגר: וכאן אני פונה אליך, כבוד היושב-ראש: אנחנו חייבים את העזרה הזאת.
<אייל טיברגר: אלה המדינות שמהן בסופו של דבר יגיעו ארצה, יישארו כאן ויעשירו את הספורט הישראלי ואת החברה הישראלית.
<אייל טיברגר: זה עכשיו או לעולם לא – אם הם לא יבואו עכשיו, החלום הזה יתפרק ולא נראה אותם עוד ארבע שנים.
<אייל טיברגר: יש מספר מדינות כאלה שאנחנו חייבים לשנס מותניים ולהביא אותן.
יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים לקבל נתונים על מספר המדינות האלה.
יואל רזבוזוב: אני הייתי מעורב בזה, בגלל שכל מיני ספורטאים ומשלחות מתקשרים אליי.
יואל רזבוזוב: מדובר על אנשים שמתקשים עם כרטיסי טיסה, וספורטאים שלא יודעים אם הם יתחרו או לא.
<אייל טיברגר: נכון.
<אייל טיברגר: וזה לא כסף גדול להביא אותם, באמת שלא.
יואל רזבוזוב: אז צריך לבדוק על איזה מדינות מדובר וכמה כסף.
יואל רזבוזוב: אני אשמח לעזור אם אוכל.
יואל רזבוזוב: אני רוצה לראות מה המעורבות של הסוכנות, של ההסתדרות הציונית ושל שאר הארגונים, כולל הארגונים בארצות-הברית.
יואל רזבוזוב: בתקופה הקצרה שאני פה, ראיתי כמה כסף הולך לנושא של התפוצות, של הזהות היהודית-ישראלית.
יואל רזבוזוב: אנחנו מתחילים להרגיש שזה הולך ונעלם לנו.
יואל רזבוזוב: אני כן חושב שאפשר לפנות.
יואל רזבוזוב: אני אפנה באופן אישי לארגונים ואבקש עזרה במימון של משלחות ממקומות רגישים, שמתקשות להגיע.
יואל רזבוזוב: לגבי המעורבות של התקשורת: גם כאן אנחנו צריכים לתת איזשהו דגש, לנסות לגייס לא רק את תקשורת הספורט אלא את התקשורת הארצית.
יואל רזבוזוב: כי האירוע הזה חשוב למדינת ישראל, הוא באמת חשוב.
יואל רזבוזוב: בגלל זה ביקשתי לעסוק בזה בוועדה, כדי שזה יתחיל מפה, כדי שיבינו שזה חשוב, שזה לא סתם אירוע של מכבי או הוועד האולימפי.
<אמיר פלד: מי כמוך יודע שאני לא אבדוק לעולם מה מרכיב את נבחרת ישראל במשהו – זה יכול להיות הפועל, זה יכול להיות בית"ר, זה יכול להיות אדום, זה יכול להיות צהוב.
<אמיר פלד: אין לנו שום בעיה עם העניין הזה.
יואל רזבוזוב: זה אירוע לאומי ברמה הכי גבוהה.
יואל רזבוזוב: אנחנו אמנם כבר חודש לפני, אבל אנחנו עוד צריכים לעשות.
יואל רזבוזוב: צריך לעשות ישיבה כזאת אחרי האירוע, עם לקחים, עם סטטיסטיקות של מי השתתף, מי נשאר, מי אהב ומי לא אהב, מה התלונות, מה הבקשות.
יואל רזבוזוב: צריך לגייס את כל המשרדים ולראות.
יואל רזבוזוב: .. או שמשרד אחד ייקח את זה על עצמו, ולהכניס את זה לבסיס התקציב, ולא ללכת ולשנורר מכל מיני משרדים את הכסף.
יואל רזבוזוב: המטרה שלנו היא לעשות ישיבה שאחרי ולהבין איך זה מתנהל.
יואל רזבוזוב: דוד דהאן, יושב-ראש ודובר הארגונים החברתיים, בבקשה.
<דוד דהאן: תודה רבה.
<דוד דהאן: אני יושב-ראש הארגונים החברתיים בכנסת, לשעבר, הייתי פעם שחקן כדורגל במכבי מינכן – יש דבר כזה – והייתי בבאיירן מינכן ובמינכן 1860.
<דוד דהאן: בתוך התקופה שהייתי בכדורגל, הייתי גם כן בקבוצת כדורעף של מכבי, של היהודים המקומיים שהיו מתחברים, ואני רוצה לגלות לכם סודות מתוך הקבוצה של כל היהודים שהיו מתקבצים, לגבי הלך הרוחות שהיה שם בעניין המכביה.
<דוד דהאן: הייתי גם בכדורסל, בליגה הארצית שם.
<דוד דהאן: היה לנו מאמן מקנדה, והוא היה כל הזמן מתחנן אליי, אומר לי: ישברו לך את הרגל, יהרסו לך את הרגל בכדורגל, תבוא תישאר איתנו.
<דוד דהאן: אמרתי לו לא, ובסוף שברו לי את הרגל.
<דוד דהאן: קרעתי את הרצועות הצולבות.
<דוד דהאן: אני רוצה לגלות לכם סודות.
<דוד דהאן: כל היהודים שהיו מתקבצים בתחרויות של כדורעף וכדורסל היו מצפים במשך התקופה הזאת להגיע לנושא של המכביה, כדי לבוא לארץ.
<דוד דהאן: תמיד זה היה נזרק לאוויר.
<דוד דהאן: זה בעצם היה השיא של החלום של כל ההתקבצויות.
<דוד דהאן: זה היה כל כך חשוב – כדי להגיע ולעלות לארץ, להרוויח את החופש הזה בארץ.
<דוד דהאן: מרוב שזה דבר טוב שמקבץ ומאחד את עם ישראל, אני רוצה להציע לראש המכביה גם להוסיף מעבר לספורט גם תחרויות של קריוקי, של אירוויזיון, של אמנות, של יוצרים, של סופרים, ידיעת הארץ, נופשים בארץ, היסטוריה יהודית וישראלית, חידוני תנ"ך, ובעיקר – "חוק לישראל".
<דוד דהאן: "חוק לישראל" זה ספר תורה שיש בו כמעט הכול.
<דוד דהאן: יש בו תורה, נביאים, כתובים, משנה, גמרא, זוהר בארמית – באורגינל, ופירוש בעברית של הזוהר, שזה הבסיס של כל הקבלה, ומוסר והלכות.
<דוד דהאן: אני אגיד לכם למה.
<דוד דהאן: כשאני נפצעתי בכדורגל, בבית-החולים שניתחו אותי, היה בנדיקטוס, האפיפיור האחרון שיצא.
<דוד דהאן: הוא ישב שם ושיחק שחמט.
<דוד דהאן: זה היה בשנת 85', נגד המחשב.
<דוד דהאן: הוא שיחק לבד עם עצמו.
<דוד דהאן: באתי וישבתי לידו במיטה, אמרתי לו: תעשה ארבעה-חמישה מהלכים ואתה מנצח את המחשב.
<דוד דהאן: באותה תקופה מחשבים היו משהו מעולם אחר, אף אחד לא ידע אם אפשר לנצח את המחשב, היה סימן שאלה מאוד גדול בנוגע לזה.
<דוד דהאן: אמרתי לו: תעשה ארבעה-חמישה מהלכים ואתה מנצח את המחשב.
<דוד דהאן: הוא אמר לי: לא, לא, לא.
<דוד דהאן: אבל אנחנו, הישראלים, עם המנטליות שלנו, דחפתי ידיים בפנים, עשיתי אחת, שתיים, שלוש, והוא עשה ארבע, חמש, וניצח את המחשב.
<דוד דהאן: בשבילו זה היה ממש נס.
<דוד דהאן: מה הוא עשה?
<דוד דהאן: "שמע ישראל אדוני..." – הוא התחיל "שמע ישראל", בעברית, מילה במילה, ומזמורים מתהלים, מילה במילה.
<דוד דהאן: אני הייתי בהלם של החיים שלי.
<דוד דהאן: שאלתי אותו "איך זה יכול להיות?
<דוד דהאן: אלה תפילות של יהודים, מה לכומר ולזה?".
<דוד דהאן: אז הוא לא היה עדיין האפיפיור, הוא היה ראש כל המנזרים בגרמניה, ואחר כל הוא נהיה בישוף במינכן ואחר כך נהיה האפיפיור.
<דוד דהאן: שאלתי אותו איך זה יכול להיות, מה לו ולזה.
<דוד דהאן: אז הוא אומר לי: כן, אנחנו יודעים, ישו היה יהודי, וכל הכמורה בעולם מחויבת ללמוד בעברית, בלשון הקודש, לשון התורה, את כל הדברים שלו.
<דוד דהאן: בחקירה הרבה יותר עמוקה, הם לומדים גם זוהר, לומדים הכול.
<דוד דהאן: לכן אני אומר שמחר הם יהיו יותר מלומדים ויותר טובים מאיתנו, אם אצלנו לא נכניס לפחות את "חוק לישראל".
<דוד דהאן: צריך להכניס את זה גם לבחינות ולקיים תחרות ממש רצינית בנושא הזה, בנוסף למכביה.
יואל רזבוזוב: עופר בוסתן, סגן מנהל רשות הספורט.
<עופר בוסתן: אני מודה לך על הישיבה, ואני שמח על כך שאתה בכנסת.
<עופר בוסתן: זו כבר נוכחות שנייה שלי בחודש האחרון, וזה מראה שהספורט תופס חשיבות בסדר היום הציבורי.
<עופר בוסתן: אני קודם כול מברך על הפעילות.
<עופר בוסתן: זו בהחלט פעולה מבורכת, והמשרד נרתם ככל שהוא יכול לסייע.
<עופר בוסתן: לגבי בסיס הנתונים.
<עופר בוסתן: אני חושב שמאוד חשוב לדעת כמה ספורטאים הגיעו וכמה נשארו.
<עופר בוסתן: זה נתון שגם אפשר לבוא איתו אחר כך לממשלת ישראל ולבקש תקציב.
<עופר בוסתן: חשוב לדעת כמה מהם נשארו בארץ, כמה מגיעים ללמוד בישראל כסטודנטים, כמה נשים, כמה גברים, ועוד חתכים כאלה ואחרים.
<עופר בוסתן: חלקם באו לישראל, התארחו בישראל, והם שגרירים של ישראל בכל מקום שבו הם יושבים.
<עופר בוסתן: אם יש לכם בסיס נתונים אני מאוד אשמח שגם לנו יהיה אותו.
<עופר בוסתן: באופן כללי, אין בסיסי נתונים בספורט, ואני חושב שכדאי לבצע את זה.
<עופר בוסתן: לגבי הנושא התקציבי, אני רוצה לומר שזו פעם ראשונה שממשלת ישראל קיבלה החלטה.
<עופר בוסתן: זאת החלטת ממשלה, ובפעם הראשונה לא צריך לקבץ נדבות.
<עופר בוסתן: אולי זה סכום נמוך, אולי שווה לדון על זה, אבל זאת פעם ראשונה שיש את הסיטואציה הזאת.
יואל רזבוזוב: זה נמצא בבסיס התקציב בכל המשרדים?
<עופר בוסתן: לא, זו החלטת ממשלה.
<עופר בוסתן: הם מעבירים את זה בצורה מסודרת.
יואל רזבוזוב: את הנושא הזה צריך לבחון.
יואל רזבוזוב: צריך לבחון מה עומד מאחורי החלטת הממשלה.
<עופר בוסתן: השנה יש המון בעיות בגלל שאין תקציב מדינה.
<עופר בוסתן: כל שקל שאתה צריך להוציא, אתה צריך לבוא לוועדת חריגים של האוצר.
<עופר בוסתן: זה אפילו לא פנים-משרדי.
<עופר בוסתן: אז אחרי שעברנו את כל מה שעברנו בתוך המשרד, אז גם צריך לבוא ולהסביר לוועדת החריגים מדוע זה חשוב עכשיו ולא בעוד שנתיים.
<עופר בוסתן: כל המחויבות התקציבית של החלטת הממשלה הועברה, על פי מיטב ידיעתי.
<עופר בוסתן: זה מחולק למספר שנים.
<עופר בוסתן: לחלק יהיו השלמות ב-2014.
<עופר בוסתן: עד לרגע זה, המחויבויות הועברו, ואני מקווה שגם ב-2014 הן יועברו בזמן.
<אייל טיברגר: עופר, יש לי הערה: מתוך 18 מיליון, קיבלנו שבעה מיליון.
<אייל טיברגר: אנחנו משלמים עכשיו בעבור התפעול של המכביה, אבל חלק ניכר מהכספים נראה רק עוד שנה וחצי.
<אייל טיברגר: זה מכניס את הארגון לחוסר יציבות.
<אייל טיברגר: אם אפשר להקדים את 2014 ל-2013...
יואל רזבוזוב: צריך לבדוק את זה.
<אייל טיברגר: זה מאוד חשוב.
יואל רזבוזוב: אני אצטרך מכתב מסודר מכם בנושא זה, ואני אעביר את זה לשר האוצר.
<עופר בוסתן: דבר אחרון.
<עופר בוסתן: מינהל הספורט ישמח לסייע לכם בכל הנושאים, למשל באירוח בתוך הרשויות.
<עופר בוסתן: אנחנו כבר פנינו למספר רשויות, והן כבר פנו אליכם.
<עופר בוסתן: אנחנו מאחלים לכולכם הצלחה.
<עופר בוסתן: ההצלחה שלכם היא ההצלחה שלנו.
יואל רזבוזוב: ישעיהו, בבקשה.
<ישעיהו יחיאלי: אני ישעיהו, ראש תכנית נעל"ה.
<ישעיהו יחיאלי: אני מודה על ההזמנה להשתתף בדיון.
<ישעיהו יחיאלי: באנו לדבר על נעל"ה כי יש כאן הזדמנות לעשות משהו ביחד עבור גילאים 14 עד 16.5, שהמדינה מציעה להם להישאר כאן וללמוד שלוש-ארבע שנים לבגרות, על חשבון מדינת ישראל.
<ישעיהו יחיאלי: אין בעיות תקציביות בקטע הזה.
<ישעיהו יחיאלי: הם יכולים לקבל כאן לימודי תיכון ולהמשיך את פעילותם הספורטיבית.
<ישעיהו יחיאלי: אני רוצה לדייק בעניין הזה: הספורט לא בא במקום הלימודים, הוא בא בנוסף ללימודים.
<ישעיהו יחיאלי: במכביה הקרובה יתחרו שני בוגרי נעל"ה, בשני ענפים, ולשניהם פוטנציאל לאולימפיאדה הבאה: אחד בקיאקים ואחד בקפיצה במוט, חניך אישי של אברבוך.
<ישעיהו יחיאלי: יש לנו ניסיון בקליטת תלמידים מצטיינים בספורט במסגרת נעל"ה, כל השנים, כבודדים.
<ישעיהו יחיאלי: אנחנו משלבים אותם בקבוצות נעל"ה רגילות, ומשתדלים שהם יתקדמו בענף שהם באו איתו ורוצים להתקדם בו.
<ישעיהו יחיאלי: זאת כדי שהגעתם לארץ לא תהיה על חשבון התחביב שלהם, אלא עם התחביב שלהם; ואם אפשר לקדם אותם – בשמחה.
<ישעיהו יחיאלי: אני רוצה לסייג את דבריי ולהסתכל על העולם היהודי בשני חלקים.
<ישעיהו יחיאלי: רוב תלמידי נעל"ה באים ממדינות של ברית-המועצות לשעבר.
<ישעיהו יחיאלי: ונדרשת עדינות ונדרש שקט.
<ישעיהו יחיאלי: מפני שבאופן טבעי, המדינות שהם באים מהן הן מדינות שבהן הם העתודה האולימפית גם כן.
<ישעיהו יחיאלי: ואם רוצים להשאיר אותם פה בארץ במסגרת נעל"ה, נדרשת עדינות, לא לעשות מזה צרמוניות, כדי לא לסכן את תכנית נעל"ה ולצייר אותה כתכנית שכאילו גונבת אנשים בעלי עתיד במדינותיהם.
<ישעיהו יחיאלי: אני מזכיר שהיה ניסיון של התאחדות הכדורגל להביא לכאן כדורגלנים צעירים במסגרת נעל"ה כדי לשפר את מצב הכדורגל בארץ, אבל ההתאחדות עצרה את זה, מפני שזה נוגד אמנות בין-לאומיות שלפיהן לא לוקחים קטינים ממדינה למדינה בשביל לשפר את המצב הספורטיבי של המדינה המארחת.
<ישעיהו יחיאלי: לכן צריך לעשות את זה בגבולות הטעם הטוב.
<ישעיהו יחיאלי: אני מדבר על אמנות בתחום הכדורגל ספציפית.
<ישעיהו יחיאלי: אנחנו לא רוצים לשבש אמנות.
<ישעיהו יחיאלי: אני רוצה להציע למכביה: בעשור השלישי של נעל"ה אנחנו מפתחים מסלולים ייחודיים.
<ישעיהו יחיאלי: למשל, אנחנו פותחים השנה תכנית משותפת עם הטכניון שבה אנחנו לוקחים ילדים מכיתה ט', ובתוך שמונה שנים נוציא מהם מהנדסים.
<ישעיהו יחיאלי: למה לא לעשות תכנית כזאת גם לספורטאים?
<ישעיהו יחיאלי: בוא נציע מסלול מצוינות כזה בנעל"ה, אולי עם וינגייט או משהו כזה.
<ישעיהו יחיאלי: זה מחייב דיבור בין משרד החינוך, שעבורו אנחנו עובדים, לבינכם, כגוף שמעודד ספורטאים לבוא לארץ, וכתנועת נוער.
<ישעיהו יחיאלי: שמענו פה מספרים מדהימים על הפריסה שלכם בעולם.
<ישעיהו יחיאלי: אפר לעשות דברים ביחד, כדי לתרום למה שהוגדר כנושא הישיבה: המכביה כמנוף עלייה.
<ישעיהו יחיאלי: תודה.
יואל רזבוזוב: ישעיהו, מה שחשוב לי בנושא הזה זה לראות איך אתם משלבים.
יואל רזבוזוב: יש המון תכניות, יש הרבה הסברה, גם בתחרויות, גם בבתי-מלון ועוד.
יואל רזבוזוב: יש את התכנית של נעל"ה ויש גם את מינהל הסטודנטים.
יואל רזבוזוב: צריך לדעת שיש דבר כזה – מינהל הסטודנטים.
יואל רזבוזוב: אני לא בטוח שרוב הספורטאים יודעים שיש דבר כזה מינהל הסטודנטים.
יואל רזבוזוב: אז חשוב שידעו שהם יכולים ללמוד על חשבון המדינה, לקבל כל מיני הטבות, ובסופו של דבר גם להישאר כאן.
יואל רזבוזוב: גם הנושא של נעל"ה הוא נושא מאוד חשוב.
יואל רזבוזוב: יש רגישות בנושא האמנות הספורטיביות, אבל יש גם ספורטאים שמגיעים לפה והם לא הכי מקצוענים, וכן אפשר, בעדינות.
יואל רזבוזוב: .. כבר דיברנו עם ישעיהו על זה.
יואל רזבוזוב: כמו שפעם לקחו אותי, ילד בן14, וגייסו אותי למכון וינגייט, לפנימיית מחוננים, אותו דבר כאן:
יואל רזבוזוב: אפשר להסדיר שתהיה אקדמיה למצוינות בעזרת נעל"ה.
יואל רזבוזוב: זה כן יכול לקרוץ לכמה מן הספורטאים שיש במכביה.
יואל רזבוזוב: אולי זה ימשוך אותם, והמדינה תרוויח.
<אריה המבורגר: דרך אגב, "תגלית" מביאה רק אנשים שלא היו בארץ.
<אריה המבורגר: החברים הצליחו ליצור הבנה שאלה שבאו למכביה יכולים לבוא גם עם "תגלית".
יואל רזבוזוב: אני מכיר את מנכ"ל "תגלית", והוא שותף טוב.
יואל רזבוזוב: אני רוצה לתת לטל ברודי לדבר.
יואל רזבוזוב: אני ביקשתי אישית שיבוא לפה, כי אני חושב שהוא סמל של המכביה.
<טל ברודי: אני מחזק כל מילה של יאיר, אמיר ואייל.
<טל ברודי: אני לא אחזור על כמה זה חשוב למדינה וחשוב בנושא של ההסברה.
<טל ברודי: אני רוצה להתייחס לנושא של העלייה והקליטה.
<טל ברודי: ב"תגלית" אירחתי 2,000 משתתפים בווינגייט, והיה מדהים.
<טל ברודי: צריך לזכור שהסוכנות היהודית, מאז שנתן שרנסקי נכנס, המטרות שלה זה הזהות היהודית ולחבר למדינת ישראל.
<טל ברודי: זה לא רק כמה ספורטאים יישארו בארץ או לא יישארו – אנחנו רוצים יותר.
<טל ברודי: ואם אנחנו רוצם יותר, אנחנו צריכים להתייחס לאיך משרד הקליטה ו"נפש בנפש".
<טל ברודי: .. יש להם נציג פה?
יואל רזבוזוב: לא.
יואל רזבוזוב: הם לא הגיעו.
<טל ברודי: אני חושב שהמעורבות שלהם זה מאוד חשוב, במיוחד במכביה.
<טל ברודי: זו הדרך הטובה ביותר, ביחד עם הסוכנות היהודית, שהעבירה את האחריות לנושא של העלייה מארצות-הברית ואנגליה ל"נפש בנפש", שעושה עבודה יוצאת מן הכלל, את הנושא של לחבר אותם חזק מאוד עם קרלוס – עם המסרים של קרלוס.
<טל ברודי: "תגלית" חוזרים לאמריקה, ויש בעיה ב"תגלית –NEXT Birthright".
<טל ברודי: במכביה אין בעיה עם ה-NEXT.
<טל ברודי: למה?
<טל ברודי: כמו שיאיר אמר, יש לנו 400,000 אלף איש בעולם שפועלים למכבי עולמי.
<טל ברודי: יש נציגים שעובדים יום ולילה.
<טל ברודי: הספורטאים, שאני רואה אותם בכל צפון אמריקה... יאיר אמר שלגבי הנוער, כבר מתחילים בגיל 14 עם תדמית, להגיע למדינת ישראל.
<טל ברודי: ובג'וניור מכבי, שיש בכל רחבי צפון אמריקה – זה כבר ישראל בראש שלו.
<טל ברודי: מה אני ידעתי מישראל?
<טל ברודי: שיש גמלים וחמורים פה בארץ.
<טל ברודי: לא ידעתי שום דבר אחר עד שהגעתי לפה.
<טל ברודי: והמכביה מביאה אותם לפה, ולא רק פעם אחת: יכול להיות בג'וניור מכבי, ואחר כך יבוא עוד פעם עם מכבי.
<טל ברודי: אבל מה, גם צריך לעשות NEXT.
<טל ברודי: לנו, בוועדה הבין-לאומית של המכביה, יש מערכת: אם יש אזרח במשרד הקליטה, ו"נפש בנפש" שבונה... כמו שיש המון תכניות ב"מסע", תבנו איזה תכנית מיוחדת שיכולה להציג את זה לכל אחד מהספורטאים, שידעו שב"מסע", אם אחד רוצה להיות רפואה, להיות כלכלה, ללמוד פה, הוא יודע שב"מסע" יש יותר אפשרויות.
<טל ברודי: אבל הספורטאים של המכביה צריכים לדעת מזה.
<טל ברודי: קרלוס יודע מזה, אבל הוא צריך להיות מחוזק.
<טל ברודי: אני לא יודע אם זה משרד הקליטה, אבל אני רוצה לשמוע מה הם אומרים, מה הרעיונות שלהם, אם יש פעולה משותפת עם "נפש בנפש", וגם עם הסוכנות היהודית, שעושים עבודת קודש שנים רבות.
יואל רזבוזוב: קרלוס.
<קרלוס טפיירו: מכבי היא תנועה עולמית חיה, עם מבטא, כמו שאתם שומעים, והפריסה שלה היא עצומה.
<קרלוס טפיירו: המכביה היא האירוע הגדול ביותר של התנועה, אבל זה אירוע, זו תנועה שכל הזמן יש בה אירועים – יאיר ציין את משחקי מכבי של אירופה, שיהיו בעוד שנתיים.
<קרלוס טפיירו: זו תנועה שמביאה לארץ כל הזמן אנשים, והמכביה היא באמת מנוף יוצא מן הכלל.
<קרלוס טפיירו: זה שולחן של חברים.
<קרלוס טפיירו: אנחנו עובדים איתכם כל הזמן.
<קרלוס טפיירו: השותפות שלנו עם משרד החינוך והמשרד לקליטת עלייה הוא פשוט מטורף.
<קרלוס טפיירו: במשרד החינוך נכנסנו כמעט לכל כיתה במדינת ישראל, הן בשיעורי ספורט, הן בשיעורי חברה וכולי.
<קרלוס טפיירו: שיתוף הפעולה גם מתגבר ממכביה למכביה וחזק יותר ממכביה למכביה.
<קרלוס טפיירו: המשרד לקליטת עלייה – יש לנו תכניות משותפות איתו, והמכביה היא האירוע הגדול ביותר ואחד המנופים של התנועה.
<קרלוס טפיירו: למכביה יש מוטיב חינוכי.
<קרלוס טפיירו: אני רוצה להתייחס אך ורק לעולם התוכן.
<קרלוס טפיירו: יש מוטיב חינוכי, שהוא מפגש שמתבסס על המוטיב הכללי, שהוא "מתחברים למכביה".
<קרלוס טפיירו: המפגש הוא מפגש אמיתי בין אוכלוסייה שמגיעה מיותר מ-70 קהילות בעולם, עם האוכלוסייה הישראלית.
<קרלוס טפיירו: יש לנו מקום שבו כל הנוער יתרכז, שזה וינגייט.
<קרלוס טפיירו: שם יהיו פעולות חינוך יום-יום, בארבעה נושאים מנחים: מנהיגות, אמנות, טכנולוגיה, יזמות קהילתית יהודית וישראלית.
<קרלוס טפיירו: אנחנו מביאים אוכלוסיות גם לא ספורטאיות למכביה.
<קרלוס טפיירו: מגיעות מעיריית ירושלים, מעיריית נתניה, קבוצות אמ"ן וכולי וכולי.
<קרלוס טפיירו: זה מאות-אלפי ישראלים שיהיו בקשר.
<קרלוס טפיירו: יש לנו גם קבוצות פייסבוק שבהן מתכתבים זה עם זה צעירים מכל העולם.
<קרלוס טפיירו: יש לנו שבתות מכביה שמנוהלות על ידי רבני צוהר, שבהן אנחנו מעניקים את האפשרות לכל אחד... יש ילדים שבחיים שלהם לא היו פעם אחת בתפילה או קבלת שבת.
<קרלוס טפיירו: אני חייב להגיד שעולם התוכן של המכביה הוא מטורף, הוא אדיר.
<קרלוס טפיירו: המכבייה משנה זהות.
<קרלוס טפיירו: אנחנו רואים את זה גם בעולים וגם באלה שחוזרים לשם והופכים לשגרירי ישראל.