GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניר גלעד: איזה שהוא מסלול מכשולים בשביל להביא אותנו לאיזו שהיא מערכת נורמטיבית שתתפקד בצורה רציפה.
ניר גלעד: הוא מתחיל באיזה שהוא תהליך של אישור העמותה, עובר דרך אישור אמות מידה ותבחינים ונגמר בתהליך ביצוע, שמחייב אחריו תהליך של בדיקה וחוזר חלילה.
ניר גלעד: צריך להבין שהוא תהליך רציף.
ניר גלעד: זה לא שפעם אחת עברתי את רשם העמותות, עכשיו אני ישן בשקט, מאחר שהרעיון שעומד בבסיס 3א' הוא שהחלוקה היא חלוקה שוויונית, אוספים את כל הפול, כל מי שנכנס כזכאי ומגיע, מתחלק באותה עוגה שיקצה המשרד במהלך השנה.
ניר גלעד: הסיפור נשמע כמו אותה בדיחה על האיש שבא בפני בורא עולם ואמר שהוא עשה את הכל, עמד בכל, התפלל ושמר מצוות, אבל הייתה לו רק בקשה אחת לזכות בלוטו, ובורא עולם אמר לו: אני התכוונתי, אבל לא קנית אף פעם כרטיס.
ניר גלעד: כאן המצב הוא הפוך.
ניר גלעד: הפרה רוצה יותר להיניק.
ניר גלעד: מראיית החשיבות של הפעילות, אני לא חושב שכל הפעילות צריכה להיות פעילות ממשלתית.
ניר גלעד: יש מקום גם במדינה מודרנית לפעילות התנדבותית, נתמכת ומגובה בסיוע ממשלתי.
ניר גלעד: אין פה שום אפשרות ללכת אחורה יותר ממה שהלכנו כבר בשנת 2000.
ניר גלעד: בשנת 2000 עשינו מהלך שהוא נוגד את תפיסת עולמנו, כי תפיסת עולמנו אומרת: תציג ביצוע - תקבל את הכסף, מאחר שאושרת.
ניר גלעד: מאחר שגם אנחנו היינו חלק מהתהליכים של 291 והאישור, הלכנו לקראת העמותות.
סופה לנדבר: חושבת שלחלק מגיעות מחמאות ולחלק לא.
סופה לנדבר: העמותות קיבלו את זה בסוף חודש אוקטובר, והיום אנחנו באמצע דצמבר, יש פה בעיה.
סופה לנדבר: אז אני חושבת שגם צריכים להגיד לזכות העמותות.
סופה לנדבר: אם מתוך 200 עמותות, רק 46 עמותות הגישו את דוח הביצוע, כנראה שיש פה איזו שהיא בעיה.
סופה לנדבר: צריכים לבדוק בוועדה.
סופה לנדבר: את זה בעצם אנחנו צריכים היום לבדוק.
סופה לנדבר: מה הבעיה אצל אותן עמותות?
סופה לנדבר: אם כל כך רוצים לתת להן והן לא מסוגלות לקחת, אני לא מדברת עכשיו על זה שהן לא רוצות, הן רוצות, אבל הן לא מסוגלות, אז מה הבעיה של העמותות האלה?
ניר גלעד: סופה לנדבר.
נעמי בלומנטל: עמותות בכפיפות למשרד הקליטה.
נעמי בלומנטל: מתוכן יש 360 עמותות שיש להן אישור לניהול תקין.
נעמי בלומנטל: 74 עמותות קיבלו מקדמות.
נעמי בלומנטל: 28 עמותות לא שלחו דוחות ביצוע ורק 46 עמותות הגישו דוחות ביצוע.
נעמי בלומנטל: זאת אומרת, שיש מין מצב שהעמותות האלה רוצות ואינן מסוגלות.
נעמי בלומנטל: אולי פה יש איזה שהוא צוואר בקבוק?
סופה לנדבר: כל 46 העמותות שהגישו קיבלו כבר כספים?
אריה קורת: כל התקופה.
נעמי בלומנטל: מדברים בערך על 360 עמותות וארגונים שקיבלו אישור על ניהול תקין?
אריה קורת: עמותות קיבלו תמיכה מהמשרד לשנת 2000.
נעמי בלומנטל: אישור ניהול תקין אבל הן לא המשיכו את ההליך.
נעמי בלומנטל: ואולי לא עושות מספיק.
נעמי בלומנטל: אם כבר הקדשתם לזה כוח אדם, לנסות לבדוק עמותה עמותה מה הסיבות.
ניר גלעד: לא תקציבי.
ניר גלעד: עמותה שמגיעה לקבלת אישור, לא פועלת רק ממקורות תקציביים, היא פועלת גם ממקורות אחרים, גיוס תרומות ועוד.
ניר גלעד: השנה הייתה לנו עוד בעיה, שאני מקווה שהיא בעיה סימבולרית, והתייחסו לזה – הפרדה בין חינוך לקליטה.
ניר גלעד: העברת תקציבים מקליטה לחינוך, וגם שם עד שזה נכנס למטחנה של תהליך התמיכות.
ניר גלעד: ראיתם פה דוגמאות חלקיות של תהליך התמיכות.
ניר גלעד: הכוונה המרכזית היא לעשות אותו עד כמה שאפשר שקוף ופתוח.
ניר גלעד: כאן מדובר על 13 מיליארד שקל, אנחנו מדברים על סכומים שמתקרבים ל4-3- מיליארד שקל שהם נמצאים בתהליכי התמיכות.
ניר גלעד: את כל מערך התמיכות אנחנו ממחשבים, כולל תהליך אישור אמות המידה, תהליך אישור הוועדות וגם תהליך הגשת הבקשות של הרשם, שכל המערכת הזאת תהיה מערכת אחת, כך שלפחות בכל נקודת זמן נדע איפה אנחנו נמצאים בתהליכי האישור.
ניר גלעד: גם בתהליך של 291 בהחלטת הממשלה רצינו להגיע ללוחות זמנים מוגדרים עד מתי עובד הרשם.
ניר גלעד: זאת הסיבה שבשנת 2001 אמרנו שמי שקיבל בשנת 2000, על מנת שלפחות נכניס לתהליך, בשנת 2001 כאשר יגיעו לאישורים לקראת 2002, כל 2001 יוכלו להגיע לאישורים, כך שעד סוף השנה כבר יגיעו עם האישורים לשנת 2002, כך שמבחינת המערכת ייכנסו כל מי שצריך להיכנס לתהליך ההקצאה שיתחיל בשנת 2002.
ניר גלעד: אנחנו מקווים שיהיה מיצוב של אותם תהליכים של אישור אמות מידה, כך שתהליך הלוקציה של כל מי שמגיע מול תקציב שיאושר בהחלטות הממשלה ובאישור הכנסת כתקציב שמוכר לחלוקה, יהיה כך שאפשר יהיה להקדים את תהליך הפעילות ולא להגיע לדצמבר שמאשרים.
סופה לנדבר: השנה, לא באמצע ולא בסוף.
סופה לנדבר: רשם העמותות אמר פה דבר שלדעתי לא מקובל.
סופה לנדבר: הוא אמר שצריכים לעבוד ימים ולילות.
סופה לנדבר: למה בעמותה שנקראת "חוק הוויטרנים", ומשרדים שונים לא עובדים ימים ולילות, ולמה היום ויטרנים אחרי חצי שנה עוד לא קיבלו את כל התקציבים שמגיעים להם?
סופה לנדבר: למה הפקידים לא מסוגלים לעבוד?
סופה לנדבר: למה דווקא בעמותות, משום שמישהו עשה את הנס ואישר להם בסוף שנה, הם צריכים לעבוד ימים ולילות?
סופה לנדבר: לא מקובל הדבר הזה, ואתם צריכים היום לאשר, ולקום בתחילת השנה, לפחות בחודש ינואר, ולהגיד: אנחנו אישרנו תקציבים כאלה וכאלה והעמותות יכולות וחייבות לבצע.
סופה לנדבר: אז בסוף חודש דצמבר אתם יכולים לדרוש, ואינני חושבת שאז מ200- עמותות יהיו רק 40 וכמה עמותות.
סופה לנדבר: אני צריכה להגיד גם לזכות משרד הקליטה.
סופה לנדבר: הם באמת משתדלים, אבל בגלל האיחור הם צריכים ללכת גם לקראת העמותות האלה.
סופה לנדבר: אני גם רוצה לדעת, מתוך 13 מיליון השקלים שאושרו, כמה כסף כבר יצא, ואז אנחנו יכולים לספור ולדעת מה החלק שיישאר, ואני רוצה לדעת מה יקרה עם הכסף הזה?
סופה לנדבר: יכול להיות שאנחנו בוועדת העלייה והקליטה צריכים להחליט להמליץ בוועדת הכספים שאת הכסף שיישאר, לא להחזיר לרזרבות, שיישאר לאותן עמותות שהצליחו.
ניר גלעד: ועדת הכנסת, ועדת הקליטה וועדות אחרות יתמכו בנו, כאשר אנחנו סוגרים את השער ולא מאפשרים יותר לאף אחד להיכנס כדי שנוכל להתחיל את דיוני ועדת התמיכות.
ניר גלעד: הרעיון הוא שכל מי שרשאי לקבל או לשתות מהבאר הזאת, צריך להיות ביום החלוקה, כי אם הוא לא נמצא ביום החלוקה, והיו לי רק 8 עמותות מאושרות, אבל בפועל יכולתי לחלק ל10- עמותות, אז אני את התקציב אחלק ל8- העמותות ו2- העמותות שבגלל איזה שהוא נייר או בגלל איזה שהוא אישור לא הגיעו, לא יקבלו.
ניר גלעד: אותה הגמשה שעשה המשרד לפעמים באישור, ולפעמים אפילו מעבר לאישור הייתה על מנת לאפשר לעוד עמותות בגלל התהליכים, בתהליך כפי שאנחנו רואים אותו בסוף דצמבר, הוא צריך כבר להיות עם אישור העמותה.
ניר גלעד: בתחילת חודש ינואר – אישור ניהול תקין.
ניר גלעד: בתחילת חודש ינואר – כל בקשות התמיכה חייבות להיות מונחות על השולחן עם אישור התקציב עד מרץ, דיונים של הוועדה, ובחודש אפריל – תשלומים.
ניר גלעד: באותו זמן גמרנו, אין יותר ועדות תמיכות לא בנובמבר ולא בדצמבר.
ניר גלעד: בחלק מהתהליכים אנחנו עוד היום מאשרים בחריג שבחריג לעמותה להיכנס לקבלת אישורי תמיכה, וזה עושה את כל התהליך בלתי אפשרי, לכן לשאלתך, אם נגיע למתודה שבה אנחנו עובדים, במרץ ועדות התמיכה סיימו את תפקידן.
ניר גלעד: באפריל כבר מתחילים לשחרר תשלומים, ולאורך השנה משחררים את התשלומים.
ניר גלעד: זאת כוונתנו.
ניר גלעד: מבחינתנו, אדרבא, זאת אומרת, אילו יכולנו להוריד מסך ברזל בדצמבר, זה מה שנרצה לעשות השנה, לכן אמרנו שמי שהיה זכאי בשנת 2000, יהיה זכאי להיכנס לשנת 2001 בשביל לראות פעם אחת את המערכת הזאת עובדת בצורה כפי שהיא ראויה שהיא תעבוד, ואני מסכים שיש פה בעיה שכשדיוני ועדות תמיכות נגמרים באוגוסט או בנובמבר או דצמבר, כל התהליך משתבש.
ניר גלעד: מצד שני, אנחנו גם זוכרים שבחלק מהתהליכים, גם של אישור הרשם, היו לנו בעיות בשנה שעברה, המעבר ממקום אחד של הרשם למקום שני, חלק מהתבחינים לא היו גמורים, זאת אומרת, אנחנו לא מכחישים שהיו בעיות בתוך המערכת.
ניר גלעד: הכוונה שלנו היא כמה שיותר להפוך את התהליך הזה לתהליך אוטומטי, אתה מגיע עד ינואר, בינואר נפתחים הדיונים, ברגע שנפתחים הדיונים של ועדות התמיכה, אין יותר עמותות שנכנסות.
ניר גלעד: מי שהגיע עד נקודת הזמן הוא זה שישתתף באותו פול של השנה.
ניר גלעד: מרץ - לסגור את הדיונים, אפריל – להתחיל לשחרר תשלומים.
ניר גלעד: זה הרעיון המרכזי של 291, כך אנחנו מתכוונים לעבוד.
סופה לנדבר: את זה?
סופה לנדבר: אם עמותות צריכות להגיש עד סוף חודש דצמבר את כל המסמכים, כפי שאמר רשם העמותות, ואתה אומר עד 31 בדצמבר, למה לך זה צריך לקחת 4 חודשים?
סופה לנדבר: העמותות צריכות להגיש ולעבוד ימים ולילות.
סופה לנדבר: עמותות שעבדו ימים ולילות, גם אתם תעבדו ימים ולילות, ועד סוף חודש ינואר אתם תקבלו את המסמכים, ואל תנסו למשוך את הדבר, תנסו עד סוף ינואר לאשר.
סופה לנדבר: מי שנכנס למעגל - נכנס, מי שלא - לא.
סופה לנדבר: או שאתם מתכוונים לעשות את זה עד סוף אפריל, ואני יודעת שזה לא יהיה עד סוף אפריל, זה יהיה כמו שזה היה השנה, אז עד סוף אפריל, 4 חודשים תחלקו את הכסף שיישאר או שתיקחו את הכסף, ואני לא יודעת מאיפה, תקבלו אישור מיוחד של ועדת הכספים ול4- החודשים של פעילות של העמותות תיתנו כספים, כי העמותה צריכה לנשום.
סופה לנדבר: אני מבינה שיש פה את משרד האוצר, את משרד הקליטה, את רשם העמותות, הכל בסדר.
סופה לנדבר: הם רוצים לעבוד, וכנראה הם גם עובדים לפי התקנים.
סופה לנדבר: אבל גם העמותות צריכות אוויר, אין להן אוויר לנשימה.
סופה לנדבר: אני כיושבת ראש התאחדות יוצאי ברית המועצות אחרי שנים היצלתי מכל הסיפור הזה, הצלתי עבור פעילות, צמצום, רוב האנשים עובדים בהתנדבות, ואני רוצה להגיד לזכות משרד הקליטה, אבל נניח פורום, למה הם לא מסוגלים?
סופה לנדבר: משום שהעובדים צריכים לקבל את המשכורת, וגם צריכים להדליק את החשמל וגם צריכים תשתיות, ומשום שזה נמשך יותר מדי זמן, יש בעיה.
סופה לנדבר: העמותות - לא כולן מסוגלות לגייס את הכסף, ואז הפגם הזה פשוט הורס את העמותות.
דוד גרשונוביץ: את זה היטב, זאת בקשה שצריכה להיות מלווה במסמכים רבים.
דוד גרשונוביץ: הרבה פעמים המסמכים האלו לא מלאים, ואז נשאלת השאלה: האם כל מי שלא הגיש חומר מושלם זורקים אותו מהחצר של אלו שיכולים לקבל תמיכה או שאנחנו מאפשרים לתקן נתונים ולשפר נתונים, י את צריכה להבין שתהליך התמיכה הוא כזה שברגע שדנה ועדת תמיכה, רק מי שזכאי להיות באותה חצר מקבל.
דוד גרשונוביץ: מחלקים את העוגה התקציבית הזאת לפרוסות בהתאם למספר המשתתפים אשר זכאים לקבל תמיכה.
דוד גרשונוביץ: אם אנחנו ב2- בפברואר, אחרי שגמרנו לקבל את כל בקשות התמיכה, נעשה בדיקה מאוד זריזה, נעבוד יום ולילה, ונראה שעמותות מסוימות לא ענו על הצרכים אבל הן יכולות לתקן… ואם נלך לפי הגישה שלך, נגיד שמי שלא עונה על הצרכים הוא מחוץ למערכת.
סופה לנדבר: מהעמותות פשוט לא נותן אפשרות להתארגן, משום שאין להן אפשרות להתחיל בתחילת השנה ולתכנן את הדברים ולדעת שבתחילת ינואר אישרו לי את התוכניות האלה ופסלו את אלה.
סופה לנדבר: נניח שעשיתי ביצוע על מאה אלף שקל, הם הלכו לי לפח הזבל משום שלא אישרו לי אותם.
סופה לנדבר: אז אני צריכה בתחילת השנה לדעת מה אושר ומה לא, מה ילך לפעילות ומה לא, אחרת זה קשה מאוד.
דוד גרשונוביץ: למה הפקידים לא עובדים יותר קשה בשביל לזרז את התהליך.
סופה לנדבר: שעות.
סופה לנדבר: אני גם חושבת שבמשרדים לא צריכים לעבוד 24 שעות.
סופה לנדבר: צריך קצת זמן למנוחה.
דוד גרשונוביץ: בקשות התמיכה צריכות לעבור בדיקה, כי הרי אנחנו לא נכניס מישהו לתהליך התמיכה בלי שהוא עבר את הבדיקה המתאימה.
דוד גרשונוביץ: אנחנו נותנים להן זמן גם לתקן חלק מהמסמכים שלהן, וכל התהליך הזה לוקח עד מרץ.
דוד גרשונוביץ: התהליך הזה לא נקבע לפי כושר היכולת של הפקידים לעבוד, אלא לפי הזמן הקצר ביותר שאנחנו צריכים לקחת בשביל לעשות תהליך תמיכה נכון.
דוד גרשונוביץ: העמותות האלו ברובן הגדול אינן ניזונות מ100%- תקציב מדינה.
דוד גרשונוביץ: יש להן מקורות קיום ממקומות אחרים.
דוד גרשונוביץ: במקרים שבאמת התהליך מתארך, הן אפילו קיבלו מקדמה ממשרד הקליטה או ממשרדים אחרים, ואנחנו חושבים שגם מקדמה כזאת וגם עצם העובדה שהן חיות ממקורות נוספים, חוץ מאשר תקציב מדינה, יכולים לתת להן להתגלגל עד מרץ.
צביקה חלמיש: להיות אחרי שיהיה תקציב מדינה, ואם בינואר עוד לא יהיה תקציב מדינה, אז עוד פעם לא יהיה פרסום ושוב זה יידחה.
סופה לנדבר: שאתם תוכלו לחלק מהן לאשר.
אמנון דה-הרטוך: המדינה, אי אפשר להעביר אותו.
סופה לנדבר: 46 עמותות הגישו.
נעמי בלומנטל: אמיתית שהיינו עוד בחודש אוגוסט ואוקטובר ועוד לא סגרו את הפול.
נעמי בלומנטל: אני רואה שהם עושים מאמצים לשפר את זה.
נעמי בלומנטל: זה באמת נתקע, אם כי מה שקרה בשנה שעברה הוא די ברור.
סופה לנדבר: חסר להן ובמה הן צריכות את הגמישות של המשרדים?
אמנון דה-הרטוך: לדעתי, שלא רלוונטית דווקא לארגונים של עולים אלא בכלל.
אמנון דה-הרטוך: עצם העובדה שאי אפשר מבחינה משפטית וגם מבחינת הכיס, להגיש בקשות בדצמבר לקראת השנה הבאה, מקשה מאוד על גופים שצריכים להתחיל לפעול מינואר באופן שכרוך בעלות.
אמנון דה-הרטוך: אבל זאת בעיה שקשה מאוד להתמודד איתה, והשאלה היא איך ניתן, אם המחוקק לא קובע שתהליך תמיכות או למשל הקצאת הכספים יהיו סגורים 5 שנים מראש, באופן שיכול גם לפגוע בשיקול הדעת של הממשלה, אז אנחנו נמצאים במצב עובדתי קיומי בלתי נמנע, שאי אפשר להתחיל את התהליך לפני ינואר, אלא אחרי אישור התקציב.
צביקה חלמיש: שתבדוק את זה עם היועץ המשפטי לממשלה, האם ניתן לפרסם מודעות לפני תחילת השנה, אבל שתהיה הסתייגות במודעות שזה מותנה באישור התקציב.
צביקה חלמיש: על פניו אחת התשובות שעלתה בדיון אצלנו היא שאחר כך העמותות יבואו ויגידו: אבל אמרתם שזאת תהיה התמיכה ואחר כך אתם משנים את זה כי התקציב אושר אחרת.
צביקה חלמיש: כן, יש לנו נכונות לנסות להקדים את התהליך, אבל יש פה את הבעייתיות של חוק התקציב, שמאושר ב1- בינואר, ואנחנו כן מטפלים בנקודה הזאת.
נעמי בלומנטל: לנסות לגשר.
סופה לנדבר: לשנה הבאה, משום שאחרת יש לך בעיה.
סופה לנדבר: אתה עושה נניח בארגוני עולים שנה.
אמנון דה-הרטוך: אנחנו נבדוק גם את הסוגייה שרשם העמותות דיבר עם החשב הכללי שהאישורים לשנת הכספים 2000 יהיו תקפים גם לשנת 2001.
אמנון דה-הרטוך: אינני יודע.
אמנון דה-הרטוך: הרצון ללכת לקראת העמותות הוא יפה מאוד, אינני יודע מה התוקף של הרצון הזה, כאשר הממשלה מחליטה שצריך כל שנה.
אמנון דה-הרטוך: צריך לקחת בחשבון שיש גם עמותות חדשות, אף אחד לא יכול להחליט שעמותה חדשה לא תוכל להגיש בקשה אם היא עומדת בדרישות הסף.
אמנון דה-הרטוך: אם הדברים נפתרים אז יפה.
אמנון דה-הרטוך: מה שחברת הכנסת סופה לנדבר מעירה זאת בעיה אמיתית ונכונה.
אמנון דה-הרטוך: לא בטוח שאפשר לפתור אותה ב"זבנג" וגמרנו.
נעמי בלומנטל: גם בכל משרדי הממשלה, בכל התמיכות.
נעמי בלומנטל: האם למודל הזה של העמותות יש מודל בעולם הרחב?
נעמי בלומנטל: כי אני רואה שפה יחסית זה מפותח מאוד.
נעמי בלומנטל: האם בכזה רוחב של תקציבים?
עמירם בוגט: העמותות שהיה בארצות הברית.
עמירם בוגט: יש חלוקה עולמית.
עמירם בוגט: בארצות הברית המצב שונה למדי מהמצב אצלנו.
עמירם בוגט: שם הדגש הוא הרבה פחות על כספי מדינה והרבה יותר על פטורים ממס.
עמירם בוגט: פטורים ממס נותנים הרבה יותר בקלות.
עמירם בוגט: כספי מדינה - כמעט שלא.
עמירם בוגט: אומרים מי שרוצה לתרום, אם זה עובר תנאי סף מאוד מינימליים, מקבל.
עמירם בוגט: יש מדינות אחרות, למשל קנדה, שהיא נתון מאוד דומה למצב הישראלי, שם הגיעו למצב שהפריטו דבר שהמדינה מחויבת לתת אותו.
עמירם בוגט: בדיוק כמו אצלנו חוק חינוך חובה, שזה עובר דרך עמותות במגזרים שלמים, שיש דבר שהוא לא רצון המדינה להעביר אותו דרך העמותות, אלא חובת המדינה לעשות את הפעילות הזאת, והיא עושה את זה דרך עמותות.
עמירם בוגט: זה קצת דומה לבעיות שנוצרות אצלנו, שברגע שהעמותה מתנהלת בצורה לא טובה אולי, או שאינה מבצעת או לא יושבת יום ולילה, אז בטח המדינה חייבת לשבת יום ולילה, כי זה דבר שהמדינה על פי חוק מחויבת לתת אותו, שזה קצת שונה מהמצב עם העלייה והקליטה, שהם מאוד רוצים אבל לפחות לא מחויבים.
עמירם בוגט: אז יש אחים ורעים גם בעולם.
נעמי בלומנטל: בדרך כלל, כפי שאמרתי בתחילת הישיבה, באנשים טובים כמו בהרבה עמותות אחרות, שבאמת רוצים לעשות עבודה, ומוצאים את עצמם חודשים על גבי חודשים בלי יכולת תפקוד מינימלית, של המשרדים, של חשמל, של שכר, אפילו הבסיס.
נעמי בלומנטל: לכן אני מציעה שאתם תקיימו את זה או במסגרת יחד עם משרד הפנים, משרד האוצר וכו', אנחנו לא צריכים להיות אלה, לפי דעתי, שצריכים להוביל מהלך שכזה.
נעמי בלומנטל: יש למצוא דרך כן לפתור את הבעייתיות שקיימת, ושאנחנו נתקלים בה כאן בוועדה.
נעמי בלומנטל: האם יש אפשרות לעמותה לקבל משני משרדי ממשלה?
אריה קורת: הקליטה.
אריה קורת: אותה פעולה.
נעמי בלומנטל: הביצוע, מה יקרה עם הכספים שיישארו?
קריאה: לבטל את ההתחייבות והכסף יחזור לקופת המדינה.
אמנון דה-הרטוך: זה קורה, זה לא נורא.
אמנון דה-הרטוך: הרגע האחרון שהיא יכולה להגיש, ואי אפשר לקחת את הכסף שלה לפני שהיא מתה לעניין זה.
ניר גלעד: ביותר, ואני בספק אם היא לא עוברת על כל מיני כללים, הכל מתוך רצון ללכת עם העמותות האלה.
ניר גלעד: זה דבר שלא ייאמן.
אמנון דה-הרטוך: לומר שאני עובד מול משרדי ממשלה רבים, איננו נתקלים בתופעה כזאת שמשרד ממשלתי מרים טלפונים ומתחנן לעמותות להגיש דוחות ביצוע ומאחר מועדים.
אמנון דה-הרטוך: אני חושש שחלק מהמאמץ של משרד הקליטה אפילו חורג מעבר לנהלים התקינים, אני חושש מזה, מתוך רצון אדיר להיטיב עם העמותות.
סופה לנדבר: שצריכים להגיש דוח פעילות ורק מקבלים 50,000 שקל.
נעמי בלומנטל: יגיעו לאחר תחילת ינואר.
אריה קורת: של כל עמותה.
אריה קורת: אני כל יום בבוקר מקבל דוח לגבי כל עמותה ועמותה, באיזה מעמד היא נמצאת מבחינת דוחות הביצוע.
נעמי בלומנטל: עושים.
נעמי בלומנטל: נושא הדיון הוא תופעות של נשירה במערכת החינוך מקרב ילדי העולים.
נעמי בלומנטל: התמונה שמתקבלת היא תמונה מאד עגומה, עם נתונים קשים מאד, ואני לא בטוחה שזה הכל, כי אנחנו שומעים על הרבה מאד בני נוער עולים שמסתובבים בחבורות ברחובות ובקניונים.
נעמי בלומנטל: בעבר קיימנו לא מעט ישיבות בנושא זה, ואני רוצה לברך את מנכ"לית משרד החינוך שמתפקדת כמעט כלביאה, כשהיא נושאת לבד בכל העול, עם תקציב גדול אבל שקשה לנווט אותו.
נעמי בלומנטל: את מקבלת הרבה מאד שבחים.
נעמי בלומנטל: אני רואה את ההערכה הרבה שמגלים כלפייך גם אנשי המשרד שמגיעים לוועדה כמוזמנים קבועים, ואני מוכרחה לומר שאנחנו מקבלים תמיד נתונים עדכניים.
נעמי בלומנטל: אנחנו משתדלים לא להסוות דברים שכדאי שיתגלו, כדי שנדע את האמת, כי רק אם נדע את האמת נוכל להתמודד אתה.
נעמי בלומנטל: עם זאת, אנחנו מאד זהירים, כי אנחנו נמצאים בסד בין הרצון לפתור בעיות על-ידי גילוי נאות של מה שאמנם קורה, לבין חוסר הרצון האמיתי להגיע לדימוי שלילי של בני נוער עולים, בין שהם מאתיופיה ובין שהם מארצות אחרות.
נעמי בלומנטל: זאת בעיה, כך שאנחנו משתדלים לנהוג בזה במידה רבה של זהירות.
נעמי בלומנטל: אביטל אפל, עוזרת מחקר בוועדה, הכינה לנו נייר רקע לדיון והוא מונח לפניכם.
נעמי בלומנטל: בעמוד 2 יש ריכוז של החומר, ואני קוראת: "אחוז הנשירה בקרב העולים הן יוצאי בריה"מ והן בקרב יוצאי אתיופיה גבוה מאחוז הנשירה הכללי.
נעמי בלומנטל: יש לשים לב לאחוז הנשירה הגבוה מאד בקרב יוצאי קוורז!
נעמי בלומנטל: אחוז הנושרים בקרב העולים (מכל הארצות) שעלו משנת 1996 ואילך גבוה כמעט פי 3 מאחוז הנושרים שעלו בין השנים 1990 -1995.
נעמי בלומנטל: בקרב יוצאי בריה"מ אחוז הנושרים בקרב העולים שעלו לאחר 1996 כפול מאחוז הנושרים בקרב העולים שעלו בין השנים 1990-1995.
נעמי בלומנטל: בקרב עולי אתיופיה אחוז הנושרים בקרב העולים לאחר 1996 הוא כמעט פי 4 מבקרב העולים שעלו בין השנים 1990-1995.
נעמי בלומנטל: אחד מארבעה תלמידים יוצאי אתיופיה אשר עלו משנת 1996 נושר מבית הספר בכיתה ט'".
נעמי בלומנטל: דרך אגב, אם תקראו קצת את החומר שהוכן, יש נשירה גבוהה מאד בכיתה ט'.
נעמי בלומנטל: "מסקנה אחרת העולה מהנתונים היא כי כמעט ואין הבדל בין שיעור הנשירה בכיתה ט' של סך אוכלוסיית התלמידים בארץ (6.1%) ושל עולי אתיופיה שעלו בין 1990-1995 (6.2%).
נעמי בלומנטל: אולם אחוז הנושרים בקרב העולים הוותיקים מבריה"מ לשעבר גבוה יותר מאשר בקרב כלל האוכלוסייה (8.5% לעומת 6.1%).
נעמי בלומנטל: יש לציין כי המגמות הללו נמשכות גם בכיתות י'-י"ב, אך כפי שצוין קודם לכן – הן בולטות בחומרתן בכיתה ט'.
נעמי בלומנטל: " בקיצור, ברור לחלוטין שיש נשירה הרבה יותר גדולה בשלב של כיתה ט' מאשר בכיתות הגבוהות יותר.
נעמי בלומנטל: מי שכבר עבר את השלב הזה, הסיכוי שהוא יישאר עד כתה י"ב הוא יותר גבוה.
נעמי בלומנטל: אלה נתונים קשים מאד.
נעמי בלומנטל: "אחוז הנשירה מבתי-ספר תיכוניים (כיתות ט'-י"ב) במהלך שנת הלימודים תשנ"ט ובמעבר לתש"ס – עולים שעלו בין השנים 1990-1995 לעומת עולים שעלו בין השנים 1996 ואילך: א.
נעמי בלומנטל: בקרב העולים אשר עלו ארצה בין השנים 90-95' (ללא פילוח ארץ מוצא) – 7.6% מכלל התלמידים-העולים נשרו מהלימודים.
נעמי בלומנטל: לעומת זאת, 20.2% מקרב העולים שעלו משנת 96' ואילך נשרו בשנת לימודים זו".
נעמי בלומנטל: חשוב לקרוא את נייר הרקע שהכינה אביטל אפל.
נעמי בלומנטל: הושקעה בו עבודה רבה והוא עשוי מצוין.
נעמי בלומנטל: הנתונים קשים מאד-מאד.
נעמי בלומנטל: תעיינו בו במהלך הישיבה.
נעמי בלומנטל: בעבר קיימנו כאן ישיבה עם השר לשעבר יוסי שריד ועם השר לשעבר יצחק לוי, ואז העלינו במיוחד את הנושא של נשירת תלמידים מקרב בני העדה האתיופית.
נעמי בלומנטל: השר שריד אמר לנו: התקציב לילדי אתיופיה הוא 230 מיליון שקל, ואז עלתה השאלה לאן נעלם הכסף שאינו מגיע לנצרך.
נעמי בלומנטל: אמרו לי אז ממשרד החינוך שאתם מנסים לעקוב אחרי הכסף הזה.
נעמי בלומנטל: אני מבינה שאם מנהל/ת בית הספר מקבל תקציב מסוים לעולים, הוא לא הולך ישר לעולים, הוא הולך לצוות מסביב.
נעמי בלומנטל: באמצעותו לוקחים עוד מזכירה או מזכיר, או מתקצבים עוד משהו שקשור לבית הספר, אבל התלמיד עצמו לא מקבל את הכסף.
נעמי בלומנטל: הוא מקבל רק אחוז הרבה יותר נמוך ממה שהוקצב לו.
נעמי בלומנטל: רציתי לדעת אם יש התקדמות בענין הזה, כי אף פעם לא קיבלנו את התוצאה של המחקר שעושים במשרד כדי לדעת היכן התקציב.
נעמי בלומנטל: האם למי מחברי הוועדה יש שאלות?
נעמי בלומנטל: אם אין, רשות הדיבור למנכ"לית משרד החינוך.
שלומית עמיחי: בוקר טוב ותודה ליושבת-ראש הוועדה על הפתיחה.
שלומית עמיחי: אני רוצה לומר שעל אף שלא יצא לי להיות כאן, אני מדווחת על-ידי החברים פה ואני מתרשמת מהעבודה העניינית והמאד מעמיקה שנעשית בוועדה זו.
שלומית עמיחי: מבחינה זו זה סיוע רב לנו, כי בתפקיד הרחב קשה לפעמים לשים את הדגש רק על זה, והעובדה שפה יש דגש רק על זה, בהחלט מסייעת.
שלומית עמיחי: מבחינת העבודה שלנו.
שלומית עמיחי: קל לנו לראות את אשר נעשה ואפילו להתברך בו, כי בסך-הכל משרד החינוך, ממשלת ישראל באמצעות משרד החינוך משקיעה מאות מיליוני שקלים מיועדים אך ורק לנושא קליטת עלייה, ובחצי המלא של הכוס אנחנו באמת רואים הרבה-הרבה עשייה.
שלומית עמיחי: אודה שמרבית ההשקעה נכנסת באמצעות מה שאנחנו קוראים שעות תקן בבתי הספר, וזאת הפרובלמטיקה שיכולה להיווצר מהתחושה שלא תמיד ההשקעה ממוקדת ממש בקשיים של העולה.
שלומית עמיחי: שעות התקן האלה מלכתחילה נועדות לאפשר לתלמידים שמגיעים להיקלט במערכת החינוך.
שלומית עמיחי: ללמוד את השפה, להכיר את אקלים בית הספר, ללמוד את תרבות בית הספר, ללמוד את תרבות ישראל, מה שאמור להיות טבעי ומובן.
שלומית עמיחי: אם אתם שואלים אותי על סקר, לי אין סקר כזה.
שלומית עמיחי: אם אתם מכירים משהו אתם רשאים להפריע.
שלומית עמיחי: אני לא מכירה סקר, אבל אני מכירה דגש מאד-מאד חזק שניתן בשנתיים האחרונות, ובמיוחד בשנה האחרונה, לכך ששעות התקן לנושא עולים יהיו מיועדות לעולים.
שלומית עמיחי: אחד הדברים שיצאנו אתם משום הטענה המאד מדאיגה שמא השעות האלה מנוצלות לנושאים אחרים, יצאנו עם מערך רציני מאד של בקרה.
שלומית עמיחי: לקחנו 30 או אפילו 40 אנשים ממערכת החינוך שפרשו, שמכירים גם את כל סגנונות הניהול וסגנונות ניהול התקן בבתי ספר שקל להם יותר להיכנס לסקרים, והאנשים האלה בדקו בית-ספר בית-ספר וראו לאן הולכות השעות של עולים.
נתן שרנסקי: כמה שעות תקן יש לילדי עולים?
שלומית עמיחי: 64,000 שעות לכלל ילדי העולים בעלות של כ-250 מיליון שקל.
שלומית עמיחי: רחלה שיפר תסביר את זה יותר טוב ממני.
שלומית עמיחי: זה לא פר-תלמיד, כי בדרך-כלל לא מגיע בודד, אלא מגיעים 2 – 3, או קבוצה של 20.
שלומית עמיחי: היו תקופות שהגיעה גם קבוצה של 30 תלמידים, תלוי באיזו עיר.
שלומית עמיחי: לכן ההקצאה היא דיפרנציאלית, ויש נוסחת הקצאה ברורה בענין.
שלומית עמיחי: אני חוזרת למאמץ שעשינו ואני יודעת שהוא נשא פרי.
שלומית עמיחי: המאמץ היה לראות לאן הולכות השעות האלה, לוודא שהן הולכות אל התלמידים.
שלומית עמיחי: מדוע אני אומרת שאני יודעת שהוא נשא פרי?
שלומית עמיחי: משום שבבקרה שנה לאחר-מכן, שעכשיו תוצאותיה מובאות בפניי, מצביעות על שיפור משמעותי בהכוונת שעות התקן לעולים.
שלומית עמיחי: אנחנו בדקנו עוד הרבה דברים, לא רק את נושא העולים.
שלומית עמיחי: אם אתם זוכרים, היתה אמירה "שעות אוויר במשרד החינוך", לא הולכות ליעדן, והיה לנו חשוב לוודא שהשעות מוחזרות ליעדן.
שלומית עמיחי: השאלה האמיתית היא אם זאת תוצאה מספקת, משום שאנחנו מדברים על עולים זכאים.
שלומית עמיחי: עולים זכאים זו תקופה מוגבלת, וגם בעלייה של עולים מאתיופיה שבה הזכאות היא ארוכה ורבה יותר, וההקצאה שלנו היא הרבה מעבר לשנות הזכאות הפורמליות, בסך-הכל השאלה היא אם הקצאה כזאת היא מספקת.
שלומית עמיחי: אני יכולה לומר לוועדה שאין לי ספק שלו ההקצאה היתה גדולה יותר, העבודה הפרטנית בבתי-ספר היתה יכולה להיות עוד יותר משמעותית.
נעמי בלומנטל: בנייר הרקע אנחנו רואים נתונים של 10% - 15% נשירה.
נעמי בלומנטל: בקרב בני נוער יוצאי קווקז, למשל, על-פי מכון ברוקדייל, שגם הוא מיוצג כאן, שיעור הנשירה עומד על 25% בני 16 ומעלה.
נעמי בלומנטל: אולי אותן שעות שמשרד החינוך נותן, ואולי גם סוף-סוף חלק מהן מגיע ליעדן, בכל-זאת חסר לנו הגיבוש מסביב של משרדי ממשלה אחרים או של הרשות המקומית.
אבשלום וילן: יש תופעה מאד מעניינת של קציני ביקור שממונים על 75% ממשרד החינוך ועולה אחת התשובות היפות.
אבשלום וילן: אפשר לבדוק את המספרים, אבל הבעיה היא תמיד גם מה עושים ולא מה מתכוונים לעשות.
אבשלום וילן: זה רעיון יפה, אם תוכלו להרחיב על זה, כי אני רואה שזה בהחלט נסיון לתת תשובה.
שלומית עמיחי: קודם-כל, מאד רציתי לראות מי זאת אביטל, כי מאד התרשמתי מהמסמך הזה.
שלומית עמיחי: יישר כוח.
שלומית עמיחי: אין לי רצון להתווכח עם נתונים, אבל יש לי רצון להתווכח עם המונח מה זה נשירה.
שלומית עמיחי: ראו, הנתונים שבידינו, ולדעתי הנתונים שבידי הממלכה, נקרא לזה עכשיו, ושמוצגים פה, הם נתונים של ילדים שאולי או לא הגיעו או יצאו ממערכת החינוך.
שלומית עמיחי: משמע, שנקלטים אצלנו.
שלומית עמיחי: אבל צריך לזכור שגם בנושא הזה יש עוד מוסדות במדינה שמוצאים אפשרות לקלוט ילדים עולים שלא מצאו את מקומם בבית-ספר.
שלומית עמיחי: ילדים נקלטים במשרד העבודה, ילדים נקלטים בהכשרה מקצועית.
שלומית עמיחי: אנחנו לא יודעים על זה, ובנתון הזה, לדעתי, אין התייחסות לחבורה.
נעמי בלומנטל: זה כתוב.
שלומית עמיחי: מבחינת הנתונים הילדים האלה ישנם.
שלומית עמיחי: גם אני פוגשת אותם, כי לשמחתי יש לנו היום יחסי עבודה טובים מאד עם משרד העבודה.
שלומית עמיחי: אני מדברת על הצד האחר, ילדים שעוברים לכיוון החינוך החרדי, וגם זה ישנו.
שלומית עמיחי: הם נקלטים במסגרות ואנחנו לא יודעים על זה, אבל הם נקלטים במסגרות האלה.
שלומית עמיחי: אני גם רוצה לומר שיש ילדים שמגיעים בדרך כלל בגיל בוגר יותר, ולא משתלבים במערכת החינוך, ואני לא שמחה על כך, אבל הם לא ברחוב.
שלומית עמיחי: הם יוצאים לעבודה, הם נמצאים בחוגים, במתנ"סים.
שלומית עמיחי: לא הכל רע.
שלומית עמיחי: מעבר לעובדה שאני האחרונה שארצה להגיד שיש גם רע, ואנחנו צריכים למצוא את הטיפול בו.
שלומית עמיחי: חבר-הכנסת וילן, לשאלתך בנושא הקב"סים, זו תרופה שאנחנו רואים אותה כתרופה מצוינת.
שלומית עמיחי: תרופה בכך שכשאני היום סוף כל סוף משווה נתונים, אז הנתונים שנותנים לי הקב"סים ונתונים שנותן לי המחשב הם דומים.
שלומית עמיחי: פעם במשרד החינוך היה פער של 20% בין הנתונים.
שלומית עמיחי: מדוע?
שלומית עמיחי: כי הקב"סים יודעים היום היכן כל ילד נמצא, לאן הוא זז.
שלומית עמיחי: מפנימיות שלנו לא מנשירים ילד אלא אם מוודאים שיש גוף שקולט אותו במקום מושבו הקבוע.