GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אביעד פרידמן: נאמר פה שאנשי תנועות הנוער הציוניות ודאי מבטלים פחות.
אביעד פרידמן: אני מסכים עם הקביעה הזאת, אם כי בוודאי יש לנו מגמה להרחיב את השורות ולהגיע לא רק לאנשים שנמצאים במסגרת הפעילויות, אלא גם להגיע להרחבה.
אביעד פרידמן: לגבי המשלחות מצד אחד ראינו שהיתה עלייה ענקית במספר משלחות הסולידריות שהגיעו, של אנשים שבאמת מחוברים, ומצד שני מדיווחים שקיבלנו, וגם מה שסיפר לי אהרון אברמוביץ, ממשלחת של מנהיגות צעירה של 150 איש הגיעו רק 20 איש, אז החליטו לבטל את המשלחת.
אביעד פרידמן: לא מדובר פה בסטודנטים באוניברסיטאות, שזה ביקורם הראשון בישראל והם רחוקים מיהדות.
אביעד פרידמן: מדובר ב-150 איש שמגדירים את עצמם כמנהיגות יהודית צעירה.
אביעד פרידמן: גם בביקור שלנו בנובמבר האחרון בארצות-הברית בהשתתפות שר התיירות וגם יושב-ראש הסוכנות, כולנו עשינו מאמצים כדי לדבר עם הארגונים על הדברים האלה.
אביעד פרידמן: צריך לדעת שזאת המציאות האובייקטיבית.
אביעד פרידמן: גם בארץ אני שומע יותר ויותר על ביטולים, על אחת כמה וכמה לגבי מי שמגיע מרחוק.
דן קרקוב: אני השתתפתי במפגש עם אחד מביקורי סולידריות של עולים בגילה, ובסוף הביקור עם התושבים במקום חבר המשלחת שאל: מה אנחנו יכולים עכשיו לעשות, לעזור לכם ולעזור למדינת ישראל?
דן קרקוב: אני השבתי: תפעלו בקהילות על-מנת שיהיו לא רק ביקורי סולידריות בני ארבעה ימים, אלא שכל הטיולים והביקורים המתוכננים, לנוער ולמבוגרים ייצאו אל הפועל כמתוכנן.
דן קרקוב: זה הדבר החשוב ביותר שאתם יכולים לעשות.
דן קרקוב: חשוב שמהאנשים שאחראים על המשלחות האלה ייצא המסר, כי רבים מכל המשתתפים האלה הם פעילים בקהילות שלהם ומשפיעים על החלטות ארגוניות אם לקיים או לא לקיים ביקורים וטיולים, והרבה מהם גם הורים.
דן קרקוב: כשאמרתי שזה מה שנחוץ, מישהו אחר אמר:
דן קרקוב: כן, אבל האם זה לא מסוכן עכשיו להיות בארץ?
דן קרקוב: זאת אומרת, השאלה אם זה מסוכן להיות כאן, או לא מסוכן להיות כאן, זו שאלה מאד מכריעה, וגם בענין הזה אני חושב שצריך לצאת מסר.
דן קרקוב: צריך להקדים את התשובה לשאלה, שיהיה מסר ברור אם זה בטוח לבקר ולטייל עכשיו בארץ.
דן קרקוב: אני חושב, כמובן, שזה נכון, וצריך לנסח את המסר הזה, לעשות הסברה משכנעת בענין הזה.
דן קרקוב: זה מתחבר לנקודה האחרונה שרציתי להעלות.
דן קרקוב: שמעתי אשת ארגון "הדסה" מאד בכירה שגם היא מתלבטת בשאלה אם לקיים משלחות כאלה או לא.
דן קרקוב: היא אמרה לי שהיא דיברה על כך שליהודים רבים שמתכננים ביקור לארץ זו תהיה הפעם היחידה שהם יוכלו להגיע, לראות ולהתרשם, ולרבים מהם יש הרושם שלבוא בזמן הזה זה מאד מגביל מכיוון שאי-אפשר להגיע כמעט לשום מקום בארץ, כי זה מסוכן.
דן קרקוב: גם בענין הזה לדעתי צריכה להיות הסברה, כשלמעשה ב-95% מהשטחים שבמילא היו מבקרים בהם במסגרת הביקור בטוח להגיע.
דן קרקוב: אלה לדעתי הנקודות המרכזיות שצריך לעמוד עליהן ואסור לפספס אף משלחת כזאת, אף ביקור סולידריות.
דן קרקוב: אסור שכל ביקור כזה יעבור מבלי שדובר מוסמך, משכנע, יעמוד בפניהם ויציג את חשיבות ההמשך, לא רק בביקורי סולידריות אלא כלל הביקורים המתוכננים.
נעמי בלומנטל: אני לא יודעת אם נוכל לעשות הרבה, אבל בכל-זאת העלינו את הנושא על סדר-יומה של הוועדה מתוך הרגשת אחריות שגם אם נצליח לתרום במעט, זה יכול להיות לחיוב.
נעמי בלומנטל: אני לא חושבת שאנחנו יכולים להצהיר על מהפכות.
נעמי בלומנטל: יש לנו מצב נתון.
נעמי בלומנטל: אני רק חושבת שב"טרסט" מוחות מסוים שמתקיים פה בוועדה אנחנו מנסים לראות מה אפשר בכל-זאת לקדם קצת במצב הזה.
נעמי בלומנטל: התגבשו כאן כמה החלטות.
נעמי בלומנטל: לעודד ביקורי הזדהות של נציגי הקהילות, ואז להעביר להם את המסר שעליו דיבר מר קרקוב.
נעמי בלומנטל: אולי גם משרד החוץ יכול להיות שותף לזה, וגם ראשי הארגונים כאן בארץ.
נעמי בלומנטל: להעביר להם דף מידע, שכאשר מגיעות קבוצות הזדהות, וביניהם בוודאי המנהיגים של היהדות בכל מקום ומקום, להעביר מסר, שפונים לקהילות, לצעירים, לא לבטל, ואולי גם מעבר לזה, לא לבטל את הביקורים בארץ.
נעמי בלומנטל: זה דבר אחד שאנחנו ננסה להעביר דרך הארגונים המרכזיים.
נעמי בלומנטל: הבנתי שכשלא הייתי כאן בחלק מהישיבה דובר על כך שאין ביטולים של בני-נוער מחבר העמים.
נעמי בלומנטל: אולי אפשר בזמן אופטימלי להעביר את התקציבים שהיו מיועדים לבני-נוער שאמורים היו להגיע בעיקר מארצות-הברית, דרום-אפריקה וארצות אחרות שמבטלות ביקורים, להעביר את התקציבים האלה לבני-נוער מחבר העמים, אולי גם מאתיופיה ומעוד ארצות חלשות יותר.
נעמי בלומנטל: הייתי פונה אל הסוכנות היהודית להנחות את השליחים, ואפילו להגביר את מערך השליחים, באותם תקציבים, לעמוד בקשר ישיר, רציף ואינטנסיבי עם הארגונים היהודיים ועם ההורים ולעדכן אותם באופן שוטף על הנעשה כאן.
נעמי בלומנטל: זאת אומרת, להעביר עד כמה שאפשר אינפורמציה ומסר מרגיע.
נעמי בלומנטל: פנייה שלנו לבתי-הספר ולוועדי ההורים לא לבטל סיורים ברחבי הארץ, כיוון שזה גם משליך ישירות לגבי קבלת החלטות של יהודים בחוץ-לארץ.
נעמי בלומנטל: אנחנו דנים היום בתוך כל הבלגן של הבחירות, לא בחירות, עולים, לא עולים "הכל הרוסים", "חברי הכנסת מפזרים את עצמם".
נעמי בלומנטל: הכי מצחיק שאומרים: "אתם חברי הכנסת, רק חושבים על עצמכם, פוליטיקאים מלוכלכים..." הרי ההגיון הוא בדיוק הפוך.
נעמי בלומנטל: הרי אנחנו באים ואומרים שאנחנו מוכנים להקריב את הקריירה ואת הכל, כי אנחנו בעד עם ישראל, אז במקום לבוא ולהגיד שכל הכבוד לחברי הכנסת, כי הם מוכנים ללכת הביתה, הם אומרים: הם פוליטיקאים.
נעמי בלומנטל: הכל נגדנו.
מיכאל מלכיאור: כי נמאס לאנשים ממערכות הבחירות האלה.
נעמי בלומנטל: כן, אבל במקום להגיד: כל הכבוד לחברי הכנסת, הם מוכנים להקריב את הקריירה שלהם ובלבד ללכת עם מה שהם מאמינים שנכון, הם אומרים: לא, סתם תרגילים.
אבשלום וילן: הם צודקים מאה אחוז.
אבשלום וילן: הרי היה מי שלא היה בעד הקדמת הבחירות, אבל משיקולים תכסיסניים היה בעד.
נעמי בלומנטל: אם העלית את זה.
סופה לנדבר: את העלית את זה.
אבשלום וילן: את העלית את זה.
נעמי בלומנטל: צודקים במאה אחוז.
נעמי בלומנטל: אני העליתי את זה כהערת אגב.
נעמי בלומנטל: אבל אם המשכנו בזה, זה לא מדויק.
נעמי בלומנטל: אני מדברת על התקשורת שעולה עלינו ואומרת: "אתם, אתם, אתם".
נעמי בלומנטל: הרי גם בתכסיסנות פוליטית הבן אדם היה צריך לחשוב על עצמו, כי הוא לא רוצה לפזר את עצמו ועובדה, שהוא כן היה מוכן לפזר את עצמו.
מיכאל מלכיאור: הוא כל כך שבוי בתכסיסנות של עצמו, שהוא לא מסוגל לראות מה הוא צריך לעשות.
אבשלום וילן: יש הבדל.
אבשלום וילן: אתם, הליכוד, כאופוזיציה ראשית, תפקידכם להפיל את הממשלה, זה לגיטימי.
אבשלום וילן: כל השאר, שהצטרפו אליכם, בעצם פעלו נגד האינטרסים שלהם וכרו לעצמם בור.
אבשלום וילן: טוב, גם זה לגיטימי.
נעמי בלומנטל: יכול להיות שזה כן האינטרס שלהם, להפיל את הממשלה.
סופה לנדבר: הם פשוט נסחפו בתוך המשחק.
סופה לנדבר: הם לא ציפו שיהיו להם בחירות.
סופה לנדבר: עכשיו אנחנו נראה מי באמת רצה.
רפאל פרנק: סליחה שאני מעיר, גברתי, אנחנו עובדי מדינה, אין לנו זמן לפוליטיקה.
רפאל פרנק: אנחנו באנו לדיון.
סופה לנדבר: אדוני, אנחנו יש לנו זמן גם לפוליטיקה.
נעמי בלומנטל: סליחה, אדוני, כל הכבוד להערה שלך, יש לנו זכות לדבר כמה דקות.
נעמי בלומנטל: לא יקרה שום דבר אם אנחנו נדבר קצת על אקטואליה.
סופה לנדבר: חוץ מזה, אנחנו פוליטיקאים.
נעמי בלומנטל: אני מוכרחה לומר, לאור הישיבות הענייניות שמתקיימות כאן בוועדה, שבהן חברי הכנסת בדרך כלל יוצאים בהחלטות בלי פיצולים פוליטיים, אני חושבת שההערה איננה במקומה.
נעמי בלומנטל: תודה רבה לך ואם משהו לא נראה לך, אתה יכול לעזוב את הישיבה.
עמוס להט: אנחנו אורחים של בית הנבחרים ולא להפך.
נעמי בלומנטל: טוב, אז דיברנו גם על דברים אחרים מעט.
נעמי בלומנטל: חבר הכנסת הלפרט ביקש שוב להעלות על סדר היום – אני אומרת שוב כי הנושא עלה בעבר על סדר היום.
סופה לנדבר: זה נושא שרודף אחריו ולא עוזב אותו.
אורי רגב: אני חושב שהוא רודף אחרי הנושא.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שזאת זכותו ואפילו חובתו, במידה והוא חושב שיש כאן משהו שלא כדאי שיקרה בחברה הישראלית, להעלות את זה.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שזה דיון לגיטימי מאד.
סופה לנדבר: כמה פעמים אנחנו כבר דנים בזה?
נעמי בלומנטל: חברת הכנסת לנדבר, עובדה שהגעת.
סופה לנדבר: אבל למה?
סופה לנדבר: אין לנו ליקווידטורים?
סופה לנדבר: אין לנו בעיות אחרות?
נעמי בלומנטל: יש לנו הכל והכל מטופל.
סופה לנדבר: מה זה מטופל?
סופה לנדבר: מתי זה יהיה מטופל?
וילמה מאור: ליקווידטורים בשבוע הבא.
סופה לנדבר: אסירי ציון?
וילמה מאור: בעוד שבועיים.
אלכסנדר צינקר: מה עם הצעת החוק לקליטת העלייה?
וילמה מאור: גם זה בעוד שבועיים.
אבשלום וילן: ברצינות, אני נגד סתימת פיות, אבל רק לפני כמה חודשים עברנו פה דיון טראומטי כאשר חבר הכנסת הלפרט, לצערי, כשל בלשונו בקטע מסוים והשתמש בביטוי קשה כמו גיס חמישי, לא הובן כראוי ואחרי זה התנצל.
אבשלום וילן: סוף סוף יצאנו מנקודה כאובה זו ובא לציון גואל.
אבשלום וילן: מה קרה?
אבשלום וילן: מה התרחש באופן כל כך דרמטי, שכמה חודשים לאחר מכן שוב אנחנו צריכים לעסוק בסוגייה הרת גורל זאת?
אבשלום וילן: האם אין לנו שאלות קשות יותר וחשובות יותר?
אבשלום וילן: יש פה שאלה של סדר עדיפויות של הוועדה.
אבשלום וילן: בכבוד הראוי, לא ברור לי למה פעם בכמה חודשים אנחנו צריכים לחזור ל"פסטיבל", להצגה הזאת, עם אותה סוגייה שהיתה על שולחן הוועדה, טופלה, התייחסו אליה.
נעמי בלומנטל: כבית מחוקקים מאד דמוקרטי ופתוח, שגם מעלה הצעות דחופות לסדר שעולות חדשות לבקרים ולפעמים בנושאים מאד דומים ומאד קרובים זה לזה, הכנסת פתוחה ואנחנו לא נסתום פיות.
נעמי בלומנטל: גם כאן הוועדה פתוחה לבקשות ולפניות של חברי כנסת ונראה לי שלא קרה שחבר כנסת, בין חבר וועדה ובין שאיננו חבר וועדה, לא נענה כאשר ביקש להעלות נושא לדיון.
נעמי בלומנטל: אפשר לבדוק את זה אחד לאחד.
נעמי בלומנטל: פנה אלי חבר הכנסת הלפרט – אגב, הוא פנה כבר מזמן – ואנחנו מקיימים את הישיבה הזאת ואני יכולה גם לקרוא לכם את מכתבו – ברשותך.
נעמי בלומנטל: "אבקשך לקיים ישיבה דחופה של וועדת העלייה והקליטה בפגרה" – זה עוד היה בפגרה – "בנושא ההתבטאות של השר מיכאל מלכיאור, ששישים אחוז מעולי ברית המועצות אינם יהודים".
נעמי בלומנטל: לכן אנחנו מקיימים את הישיבה ולא נסתום לאיש פיות.
סופה לנדבר: אנחנו מבקשים להזמין את יושב ראש וועדת האתיקה.
סופה לנדבר: כי אנחנו, הח"כים שיושבים פה, פנינו לוועדת האתיקה של הכנסת להוריד מחבר הכנסת הלפרט את החסינות.
סופה לנדבר: לכן רצינו לדעת, האם את מוכנה עכשיו להזמין את יושב ראש וועדת אתיקה כדי שנדון בעניין, כי אנחנו חושבים שאת הפגיעה בעליה הוא כבר עשה.
סופה לנדבר: עכשיו אנחנו מכבדים אותו אחרי הפגיעות פה בוועדה ודנים שוב בעניין.
סופה לנדבר: זה לא מקובל, לפחות לא מחבר כנסת שפגע כל כך בעליה הזאת.
נעמי בלומנטל: חברת הכנסת לנדבר, אני מניחה שחבר הכנסת הלפרט יענה לך.
נעמי בלומנטל: אנחנו בשום אופן לא נפגע בפעילותה של וועדת האתיקה.
נעמי בלומנטל: יש וועדה כזאת ויש וועדה כזאת.
נעמי בלומנטל: זו פשוט יכולה להיות פגיעה בדמוקרטיה אם נתחיל להתערב בעבודת הוועדה.
נעמי בלומנטל: אם מישהו יקבל עונש כלשהו בוועדת האתיקה, זה לא קשור לכאן.
סופה לנדבר: מה זה לא קשור?
סופה לנדבר: זה קרה פה בוועדה והוא שוב מעלה את העניין ואנחנו לא חושבים שזה צריך לעלות שוב על סדר היום.
מרינה סולודקין: זה השר מלכיאור שאנחנו בעצם צריכים לדבר אתו.
סופה לנדבר: גם אתו נדבר.
נעמי בלומנטל: יתרה מזאת, אני מוכרחה לומר שיש הרבה מאד אנשים בציבור הישראלי ובין העולים שמבקשים לדון בזה.
נעמי בלומנטל: הרבה מאד עולים מבקשים לדון במיוחד בנושא הזה.
נעמי בלומנטל: זה נושא שראוי שנדון בו.
נעמי בלומנטל: אם אמנם הנתון של 60% מבין העולים הם לא יהודים הוא נכון – וקיבלנו כאן נתונים - אז ראוי שנדון בנושא.
סופה לנדבר: כבר שישים אחוז?
סופה לנדבר: לפני יומיים זה היה חמישים אחוז, לפני שבועיים ארבעים, עוד שבוע זה יגיע למאה אחוז.
נעמי בלומנטל: תכף נראה.
נעמי בלומנטל: יש לנו פה את הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
אבשלום וילן: 79.2% מהסך הכל הכללי הם יהודים.
אבשלום וילן: מה התחדש?
אבשלום וילן: קרוב לשמונים אחוז בתשע שנים הם יהודים.
מרינה סולודקין: כל טיפת דם יהודי חשובה לנו.
מרינה סולודקין: חשוב שנהיה כולנו כאן.
נעמי בלומנטל: תכף נקבל את הנתונים מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ונשמע גם את לשכת הקשר עם הנתונים שלהם.
נעמי בלומנטל: אם אתם זוכרים, אחד הדברים שעלו בעבר – ונשמע גם את הסוכנות על כך – זה: האם הסוכנות ולשכת הקשר מעודדים לא יהודים לבוא לכאן, על פי חוק השבות בלבד.
סופה לנדבר: האנשים האלה מגיעים לפי חוק השבות.
מרינה סולודקין: האנשים האלה לא היו יכולים לבוא אם אין להם קשר ליהדות.
אבשלום וילן: כבוד היושבת ראש, כל הטיעונים הם לגיטימיים, אבל גם לוועדה המכובדת שלנו יש איזשהו משקל ואם אנחנו באופן אובססיבי עוסקים כל פעם בפניותיו של חבר הכנסת הלפרט בנושא זה, שחס וחלילה לא כל העולים הם כשרים למהדרין, אני חושב שאנחנו חוטאים לתפקידנו כוועדת כנסת שתפקידה להקיף את כל בעיות העלייה והקליטה.
אבשלום וילן: כל שלושה ארבעה חודשים עד חצי שנה, אנחנו חוזרים לריטואל הזה.
אבשלום וילן: זה שהנושא חשוב לחבר הכנסת הלפרט, זה לגיטימי.
נעמי בלומנטל: לא, סליחה, חבר הכנסת וילן.
נעמי בלומנטל: אני רוצה לומר לכם: לפי דעתי - זו עמדתי ואני משערת שזו גם עמדת חברי הכנסת האחרים - זה התפקיד שלנו לדון בנושא שעולה חדשות לבקרים.
נעמי בלומנטל: יש נושאים אחרים שעולים בכנסת חדשות לבקרים.
נעמי בלומנטל: דרך אגב, בשאלה אם צריך לשנות את חוק השבות או לא, קיימנו כמה וכמה דיונים.
סופה לנדבר: אמרנו שלא.
נעמי בלומנטל: יש על שולחן הכנסת כמה הצעות חוק בהקשר הזה.
מרינה סולודקין: זה רק אנחנו שאמרנו שלא.
אבשלום וילן: חברת הכנסת לנדבר ואני אמרנו שלא.
סופה לנדבר: נכון ולא עלה על דעתנו שהיום אנחנו נשנה את חוק השבות.
מרינה סולודקין: תשמעי את חברת הכנסת לבני.
מרינה סולודקין: היא חוששת מהעתיד של הילדים שלה.
נעמי בלומנטל: אני רוצה לומר, בכנות, שאני שומעת גם מקרב העולים ושומעים את זה גם בשכונות, אם בבאר שבע או באשדוד, שאנשים אומרים: פתאום העליתם לי לארץ אנשים שהיו אנטישמים ויצאו נגדי.
סופה לנדבר: באנטישמיות אנחנו נדע איך להילחם.
סופה לנדבר: לעשות סלקציה לעולים ממדינות חבר העמים, זה לא.
נעמי בלומנטל: לי נראה שהתופעה הזו של האנטישמיות היא בהחלט שולית, אבל היא קיימת ויש גם טענות כאלה.
אבשלום וילן: בקרב 900,000 עולים יש הכל.
נעמי בלומנטל: אגב, חברת הכנסת לנדבר, מזכירה לי פה מנהלת הועדה, וילמה מאור, שזה קורה גם בקרב העולים מאתיופיה, לא אחת.
נעמי בלומנטל: באים ואומרים: אתם מעלים לארץ את הלא יהודים.
נעמי בלומנטל: אלה שצחקו מאתנו והיו נגדנו בארץ המוצא.
נעמי בלומנטל: היום התנאים הם יותר טובים מאשר באתיופיה או במדינות אחרות ולכן הם רוצים לעלות לכאן.
נעמי בלומנטל: השאלה היא אם מנצלים את חוק השבות כדי לעשות את מדינת ישראל קרדום לחפור בו במובן של כספים, של רמת חיים ואולי אחר כך לצאת לאמריקה.
סופה לנדבר: אני מסכימה אתך, אבל פה יש גישה לעולים ממדינות חבר העמים שהיא גישה בכלל לא נכונה.
סופה לנדבר: כאשר יהודי חי בתפוצות זה מובן מאד שהוא מתחתן פעם עם יהודי ופעם עם לא יהודי.
סופה לנדבר: זו התבוללות וזה כל כך מובן מאליו.
סופה לנדבר: אז מה, אנחנו היום בכל העולם נקום ונגיד: לא, תישארו שם?
אבשלום וילן: את יודעת שבארצות המערב, בארצות הברית, יש נשואי תערובת של מעבר לחמישים אחוז?
אבשלום וילן: לא שמעתי שחבר הכנסת הלפרט דרש דיון על עליית יהודי המערב.
אבשלום וילן: גם שם יש למעלה מחמישים אחוז נשואי תערובת.
נעמי בלומנטל: הוא מאד רוצה להעלות את זה.
אבשלום וילן: הלוואי שיהדות המערב תתחיל לבוא.
נעמי בלומנטל: רציתי, חברת הכנסת לנדבר, להעיר לגבי מה שאת אמרת - וזה גם עלה פה בוועדה לא אחת – השאלה היא האם אדם שעולה לכאן לארץ, בין שהוא יהודי על פי ההלכה ובין שעלה על פי חוק השבות, באמת רוצה לקשור את גורלו בגורל העם היהודי ובמדינת ישראל?
נעמי בלומנטל: לפי דעתי כאן יש שאלה קרדינלית.
נעמי בלומנטל: תרשו לי להזכיר, דנו פה בוועדה כמעט אך ורק באיך אפשר יותר מהר או כמה שאפשר בצורה יותר עקבית להגיע למצב שיש גיור.
נעמי בלומנטל: הרי אנחנו נמצאים היום במצב שבו יש אולי כמאתיים חמישים אלף לא יהודיים ואפשרויות גיור יש לשנים עשר עד חמישה עשר אלף בשנה, במקרה הטוב.
נעמי בלומנטל: אז מדינת ישראל עומדת בפני בעיה: מה קורה, מה יקרה, עם המדינה?
נעמי בלומנטל: זה הדבר העיקרי שעמד, נדמה לי, על סדר יומנו, במשך יותר משנתיים.
נעמי בלומנטל: לאחר מכן עלו גם נושאים אחרים שקשורים בזה: עלו לכאן אנשים שאינם יהודים ובאו ואמרו – ואולי זה מיעוט מבוטל – אני עליתי לכאן בתוקף חוק של מדינת ישראל.
נעמי בלומנטל: אני לא פושע, אני לא עשיתי שום דבר שלא בהתאם לחוק, אבל אין לי שום עניין להיות יהודי ואין לי עניין לקשור את גורלי בגורלה של מדינת ישראל.
נעמי בלומנטל: זה לדעתי שווה גם דיון שלנו.
נעמי בלומנטל: לא רק לראות את זה שחור – לבן: יהודים או לא יהודים.
נעמי בלומנטל: בזה גמרתי את ההקדמה רחבת היריעה שציירנו פה היום בבוקר ואני רוצה לתת לחבר הכנסת הלפרט להעלות את הנושא שהוא ביקש להעלות.
אבשלום וילן: אני מבקש באמת שהוועדה תדון בעליה אפשרית מארצות המערב.
אבשלום וילן: אני שמעתי מספר פעמים – וגם פה – את יושב ראש הסוכנות, סלי מרידור, שטוען: העתיד של הציונות בעליה מארצות המערב.
אבשלום וילן: אני רוצה שהוועדה תדע, שעל פי כל הנתונים הסטטיסטיים, שם, אחוז נשואי התערובת עובר את החמישים אחוז.
אבשלום וילן: אני מבקש שהוועדה תדון האם יש טעם בכלל בעליית יהודי המערב.
אבשלום וילן: האם אנחנו, כמדינה יהודית דמוקרטית - והגיעו להסכמה גם בוועדת נאמן בקשר לאופן הגיור, למשל, על ידי כל הזרמים - מסוגלים להתמודד עם התופעה הזאת?
אבשלום וילן: האם אנחנו רוצים בעליית יהדות המערב או שנחזור לדיונים האינסופיים של חבר הכנסת הלפרט, שכל מי שלא יהודי חס וחלילה לא יעבור לפה?
אבשלום וילן: אדרבא, בואו נקיים את הדיון, גם על הגיור ועל הכל ונגיע לפשרות.
נעמי בלומנטל: תרשה לי לומר, חבר הכנסת וילן, שאתה חבר חדש יחסית בוועדה הזאת.
אבשלום וילן: נכון.
נעמי בלומנטל: אנחנו העלינו גם את נושא העלייה מארצות המערב ובמיוחד מארצות הברית והעליתי את זה גם במליאת הכנסת.
נעמי בלומנטל: כשיכולת בוודאי הגעת לוועדה ושמעת שהועלו כאן טיעונים מטיעונים שונים.
אבשלום וילן: אני רוצה, כמו חבר הכנסת הלפרט, כל שלושה חודשים דיון בנושא.
נעמי בלומנטל: אז התקדמנו.
נעמי בלומנטל: חבר הכנסת הלפרט, בבקשה.
שמואל הלפרט: כבוד היושבת ראש, ראשית, אני רוצה לרענן את זכרונו של חבר הכנסת וילן, שאמר שלפני כמה חודשים התקיים כאן דיון, שעברה יותר משנה מאז הדיון הקודם בנושא.
שמואל הלפרט: שנה ושבועיים, ליתר דיוק.
שמואל הלפרט: כך שזה לא כל שלושה או ארבעה חודשים.
שמואל הלפרט: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת וילן, תאמין לי, אני מעלה את הנושא הזה פעם נוספת בצער רב.
שמואל הלפרט: האמן לי, אני לא שש לזה.
שמואל הלפרט: אני לא עושה את זה מתוך שמחה, אלא מתוך צער על כך שאני נאלץ להעלות פעם נוספת את בעיית עלייתם של לא יהודים לארץ ישראל.
שמואל הלפרט: אני רוצה להגיד לך עוד משהו: תאמין לי, זו לא בעיה דתית בלבד.
שמואל הלפרט: לנו אין בעיה.
שמואל הלפרט: לנו לא תזיק בשום דבר העלייה.
שמואל הלפרט: לא נתחתן בנשואי תערובת עם העולים מברית המועצות.
שמואל הלפרט: זאת בעיה לאומית ואני מציע לך להתייחס ברצינות לנושא.
שמואל הלפרט: זה נושא כאוב.
שמואל הלפרט: אני מבקש מכל אחד שיושב כאן בוועדה להתייחס בסבלנות, בסובלנות ובכובד ראש לנושא.
שמואל הלפרט: זה לא עניין של תקשורת, זה לא עניין לפריימריס, זה עניין לאומי.
מיכאל נודלמן: לפריימריס זה קשור.
סופה לנדבר: אתה פשוט צריך לספק את הסחורה למצביעים שלך.
סופה לנדבר: זה לא עניין של פריימריס.
שמואל הלפרט: זו לא בעיה דתית בלבד.
שמואל הלפרט: זו בעיה לאומית: איזו מדינה אנחנו רוצים פה?
שמואל הלפרט: האם אנחנו רוצים פה מדינה יהודית עם רוב יהודי מסיבי, או שאנחנו רוצים שתהיה כאן מדינה דו לאומית או רב לאומית וכדומה.
שמואל הלפרט: בנושא הזה, חבר הכנסת וילן, אני חושב שגם אתה בדעה שלי, שאנחנו צריכים לעשות את הכל על מנת שמדינת ישראל תהיה מדינה יהודית.
שמואל הלפרט: בתור אנשים אחראים במדינת ישראל, לא מספיק שאנחנו מסתכלים בפרספקטיבה של עוד עשר וחמש עשרה שנה ואומרים שאנחנו בוודאי נהיה כאן.
שמואל הלפרט: בתור מי שיושבים בכנסת, מחובתנו להסתכל על עתידה של מדינת ישראל בפרספקטיבה של עוד חמישים ושישים שנה ומעלה.
שמואל הלפרט: אנחנו הגענו עכשיו במדינת ישראל למצב שמתוך ששה מיליון תושבים יש מיליון ערבים.
שמואל הלפרט: לפי מה שמתפרסם מדי פעם שמחצית מהעולים, אולי יותר – ואני לא אומר שדווקא מברית המועצות.
שמואל הלפרט: יכול להיות שמאמריקה ומאתיופיה ומכל מיני מקומות – הם לא יהודים...
מיכאל נודלמן: בשנה?
אורי רגב: כי הוא לא בדק את אלה שעלו.
אורי רגב: אחרי שהוא יבדוק אצל אלה שעלו ונרשמו כיהודים, יתברר שגם אצלם יש.
שמואל הלפרט: אני מאד מבקש ממך לא להפריע.
שמואל הלפרט: אתה תוכל אחר כך לבקש את רשות הדיבור ואני מבקש מכולם להקשיב בסבלנות, גם אם זה לא כל כך מוצא חן.
שמואל הלפרט: אני אשתדל לעשות את זה בקיצור נמרץ.
שמואל הלפרט: אני מבקש לתת לי לדבר ברצף ולא להפריע לי.
שמואל הלפרט: זאת לא בעיה דתית, כפי שאמרתי, זו בעיה לאומית.
שמואל הלפרט: אם יש כאן מיליון ערבים וכחצי מיליון עולים לא יהודים - אני לא אומר דווקא מעולי ברית המועצות, שוב, חברי הכנסת יוצאי חבר העמים, אל תחשבו שאני מדבר עכשיו על עולי חבר העמים בלבד.
שמואל הלפרט: היה כאן דיון לפני כמה חודשים, אני לא יודע אם אתה היית כאן, חבר הכנסת וילן...
אבשלום וילן: הייתי.
שמואל הלפרט: אתה לא יודע מה אני רוצה לומר ואתה כבר אומר שהיית?
שמואל הלפרט: הגיעה לכאן איזו משלחת שגילתה תגלית גדולה מאד, שבהודו יש שבט שמתייחס למוצא יהודי.
שמואל הלפרט: יש שם כחמישה מיליון בני שבט שטוענים שהם יהודים.
שמואל הלפרט: אני התנגדתי בדיוק באותה תקיפות כמו שאני מתנגד לכל מי שלא יהודי שיעלה סתם לארץ ויקבל כאן אזרחות יהודית.
שמואל הלפרט: אם היית בישיבה ההיא, אז אתה זוכר בדיוק שאני התנגדתי לזה גם אז.
שמואל הלפרט: אתה זוכר את זה?
אבשלום וילן: כן.
מרינה סולודקין: בכל זאת אי אפשר להשוות.
שמואל הלפרט: אני לא מדבר עכשיו, תאמינו לי, על חבר העמים.
שמואל הלפרט: אני לא מדבר על עולים ממדינה ספציפית.
שמואל הלפרט: אני מדבר על כך שאני רוצה שיהיה כאן במדינת ישראל רוב יהודי.
שמואל הלפרט: אם אנחנו לוקחים בחשבון שיש מיליון ערבים וחצי מיליון לא יהודים מהעליות למיניהן – ואני לא אומר מאיזה מקום – ויש פה שלוש מאות או ארבע מאות אלף פועלים זרים, אז כבר כשליש מהתושבים במדינת ישראל כיום הם לא יהודים.
שמואל הלפרט: אם המצב הזה ילך וימשך, קיימת סכנה גדולה מאד שבעוד שלושים, ארבעים, יכול להיות שבעוד חמישים שנה, אנחנו נהפוך כאן למיעוט.
אבשלום וילן: הם בינתיים משרתים בצבא ואחרים לא משרתים בצבא.
אבשלום וילן: אז מי מגן עלינו?
שמואל הלפרט: מה זה שייך?
שמואל הלפרט: מה עניין שמיטה אצל הר סיני?
אבשלום וילן: אוהו.
אבשלום וילן: יש היום אינתיפאדה.
אבשלום וילן: יורים.
אבשלום וילן: מי מגן עלינו?
שמואל הלפרט: נו, באמת.
שמואל הלפרט: אם הוא הולך לצבא אז הוא הופך ליהודי?
מרינה סולודקין: הוא לא מגן עלינו, אלא עליכם.
סופה לנדבר: על כולנו.
שמואל הלפרט: בואו נדבר בצורה עניינית.
אבשלום וילן: זה מאד ענייני.
שמואל הלפרט: כשאני אמרתי לפני שנה או יותר משנה שרוב העולים הם לא יהודים, אז כולם הסתכלו עלי כמי שנפל מהירח.
נעמי בלומנטל: זה נכון, אני מוכרחה להגיד.
שמואל הלפרט: פרסם לפני מספר שבועות ולפני שבוע, שר מכובד בממשלת ישראל, השר מיכאל מלכיאור, פעם ועוד פעם – ואני אשתדל לצטט אותו נכון – ששני שליש מהעולים לאחרונה הם לא יהודים.
שמואל הלפרט: נכון, השר מלכיאור?
מיכאל מלכיאור: אני אתייחס לזה אחר כך.
שמואל הלפרט: לכן אני רוצה להשיב לך, חבר הכנסת וילן: אתה כל כך מתפלא למה העליתי עוד פעם את הנושא הזה.
שמואל הלפרט: אז חשבו שרק אני פתאום החלטתי לעלות טרמפ על הנושא הזה של הלא יהודים.
שמואל הלפרט: אבל עכשיו, כשאני שומע אנשים רשמיים במדינת ישראל, שר בממשלה שלך, שאומר ששני שליש הם לא יהודים, אני חושב שזה מקומם גם אותך.
שמואל הלפרט: לא רק אותי.
סופה לנדבר: אז הדאגה הופכת להיות משותפת.
שמואל הלפרט: אם אתה כן דתי או לא דתי, בדבר אחד אני בטוח: שאתה רוצה שהמדינה הזאת תהיה מדינה יהודית.
שמואל הלפרט: בזה אני בטוח.
שמואל הלפרט: אני אמרתי את זה בישיבה קודמת ואני אחזור על זה: שמעון פרס שכנע אותי, בהסכמי אוסלו, שצריכים להחזיר חלקים גדולים מארץ ישראל, כדי שאנחנו נשאר כאן מדינה עם רוב יהודי.
שמואל הלפרט: הוא אמר - ואני אמרתי שהוא צודק - שצריכים להחזיר חלקים גדולים ממדינת ישראל, כדי שאנחנו לא נהפך כאן למדינה רב לאומית או דו לאומית.
שמואל הלפרט: הוא אמר: אין לנו אפשרות להחזיק כאן
שמואל הלפרט: שניים שלושה מיליון ערבים מבלי לתת להם את כל הזכויות שיוכלו לבחור כאן בכנסת והם יקבעו בעתיד את עתידה של מדינת ישראל.
שמואל הלפרט: הם יקבעו מי יהיה ראש ממשלה ואולי יהיה גם ראש ממשלה ערבי.
שמואל הלפרט: אם אנחנו רוצים שתהיה מדינה יהודית - כך אמר שמעון פרס וכך הוא שכנע אותי – אז אנחנו חייבים להיפרד מהם ולהחזיר חלקים גדולים מיהודה ושומרון.
שמואל הלפרט: אז אני חושב שאתה, שאתה גם כן הולך לפי שיטה זאת, צריך לתמוך במה שאני כאן הולך להציע ואני אעשה את זה בקיצור נמרץ.
שמואל הלפרט: ישנן שתי בעיות שאם אנחנו נצליח להתגבר עליהן, נוכל במידה מסוימת לפתור – לא בצורה יסודית – את הנושא.
שמואל הלפרט: בעיה אחת היא הבעיה של חוק השבות.
שמואל הלפרט: חוק אומלל.
שמואל הלפרט: כך קבע מר אורי גורדון, זכרונו לברכה, שהיה יושב ראש וועדת העלייה והקליטה אחרי שהתחילה העלייה.
שמואל הלפרט: הוא אמר: חוק השבות הוא חוק אומלל.
שמואל הלפרט: הוא מאפשר גם למי שטוען שהוא נכד ליהודי לעלות.
שמואל הלפרט: לך תוכיח או לא תוכיח אם זה נכון או לא נכון.
שמואל הלפרט: כל אחד יכול לומר שהוא נכד של יהודי ולך תבדוק לפני שישים שנה, כשהסבא שלו נפטר, אם הוא היה יהודי או לא יהודי.
שמואל הלפרט: אז הוא יכול לעלות.
שמואל הלפרט: יש גם בעיה של גרים.
סופה לנדבר: למה אתה אומר שהוא אמר כך?
סופה לנדבר: הוא אמר כך, יכול להיות, בהקשר אחר לגמרי.
סופה לנדבר: הוא רצה לפתוח את שערי מדינת ישראל ולקבל את העלייה.
סופה לנדבר: לא רק ממדינות חבר העמים.
סופה לנדבר: אז בבקשה לא לגעת בשם של אורי גורדון, מפני שהחזון של אורי גורדון היה אחר לגמרי.
שמואל הלפרט: תרשמי לך את כל מה שאת רוצה לומר.
מרינה סולודקין: הוא משמיץ את זכרונו של אורי גורדון.
שמואל הלפרט: יש בעיה של גרים.
שמואל הלפרט: באחת הישיבות הקודמות היתה הגברת בתיה כרמון, פקידה בכירה ממשרד הפנים.
שמואל הלפרט: היא אמרה שיש בעיה גדולה מאד לפי חוק השבות.
שמואל הלפרט: לפי חוק השבות בא גוי לכאן, מתגייר, מגיע בצורה זו או אחרת, לגלית, בלתי לגלית, זה נקרא גר גורר.
שמואל הלפרט: הוא יכול אחר כך, על סמך זה שהוא הפך להיות תושב מדינת ישראל, להעלות חמישים ושישים בני משפחה, גויים גמורים.
שמואל הלפרט: היה מקרה, היא סיפרה, של גבר מאתיופיה שבא והתגייר ורצה אחר כך להעלות, בזכות זה שהוא התגייר, עוד מאה בני משפחה.
יחזקאל לביא: אנחנו קוראים לזה, במשרד הפנים, "גר גורר".
נעמי בלומנטל: "גר גורר".
נעמי בלומנטל: אנחנו ביקשנו מהיועץ המשפטי לממשלה את ההתייחסות שלו לכל הנושא של גר גורר והוא גורר אותנו.
נעמי בלומנטל: אני לא מקבלת תשובה.
נעמי בלומנטל: אני פונה אליהם, אני רוצה לשמוע את עמדתו והוא אומר:
נעמי בלומנטל: בואו נראה על כמה מדובר וכולי ובקיצור - אנחנו נגררים.
שמואל הלפרט: מאין החוק הזה שנכד של יהודי יכול גם כן לקבל אזרחות?
שמואל הלפרט: מקורו של החוק הזה, חבר הכנסת וילן, אתה יודע מאין?
שמואל הלפרט: מהיטלר, ימח שמו.
שמואל הלפרט: היטלר, המפלצת הזאת, החליט שנכד של יהודי גם כן ייהרג.
שמואל הלפרט: באו כאן חכמי חלם ואמרו שאם לגבי היטלר נכד היה גם יהודי, אז גם אצלנו נכד הוא יהודי.
סופה לנדבר: אם נכדים הלכו להריגה אז מי אנחנו שנשנה את החוק?
סופה לנדבר: הרי נהרגו במלחמה כל כך הרבה אנשים, על מה אתה מדבר?
נעמי בלומנטל: תני לו לדבר.
אבשלום וילן: הסאגה הזאת מגיעה פעם בשלושה חודשים.
אבשלום וילן: תני לו את החמש דקות שלו ונגמור עם זה.
אבשלום וילן: הוא צודק.
אבשלום וילן: בעקבות השואה, זה היה הנוסח.
שמואל הלפרט: אני לא חושב שאנחנו חייבים לאמץ את האידיאולוגיה ואת התיאוריה של היטלר, ימח שמו.