GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
30095: היו"ר נעמי בלומנטל: מר אברהם נגוסה, אני אסכם את הדברים.
30095: איך אנחנו יכולים לעזור.
30095: היו"ר נעמי בלומנטל: מאה אחוז.
30095: אתם לא יחידים.
30095: גברת חגית
חגית חובב: מרכזת את השיקום החברתי, אבל בכל זאת, כמה מילים על השיקום הפיסי.
חגית חובב: בתחום השיקום החברתי, השכונה בשלמותה כלולה בפרויקט שיקום השכונות.
חגית חובב: בתחום הפיסי, התחלנו בשני מתחמים.
חגית חובב: אין זאת אומרת שלאחר שנשלים אותם, לא נרחיב לאזורים אחרים בשכונה.
חגית חובב: זו ראשית הפעילות.
חגית חובב: מסוים - האם מגדילים גם דירות, או שזה רק
חגית חובב: חגית חובב: אני אענה.
חגית חובב: בתחום הפיסי, התקציב מיועד גם לשיפוץ חיצוני של הבתים, פיתוח הסביבה וגם להרחבות.
חגית חובב: הבעיה המרכזית בהרחבות היא, קודם כל, השאלה האם יש או אין תכנית בניין ערים.
חגית חובב: הכנתה של התכנית הזאת נמשכת תקופה ארוכה.
חגית חובב: לאחר מכן, נשאלת השאלה האם העולים מאתיופיה, תושבי השכונה, שרבים מהם, כפי ששמענו, אינם עובדים, יוכלו לקחת הלוואות שיצטרכו להחזיר אותן.
חגית חובב: בנוגע לבעיה זו, קיימנו לאחרונה דיון במשרד, כי לא די יהיה שתהיה תכנית בניין ערים ויוכלו להרחיב את הדירות, הם יצטרכו הלוואות גדולות ויצטרכו להחזיר אותן, וממה יחזירו?
חגית חובב: כאן השאלה היא האם אפשר יהיה להגמיש את הקריטריונים לגבי גודל ההלוואה, הריבית וגודל ההחזר החודשי והפריסה שלו.
חגית חובב: הנושא הזה נמצא כרגע בדיון.
חגית חובב: תכנית בניין הערים עדיין לא הסתיימה, ואני מבטיחה שתהיה תשובה לנושא.
חגית חובב: אגף אכלוס גם מושפע, וההלוואות אצלו נקבעות על ידי משרד האוצר - המשרד אינו קובע בעצמו.
חגית חובב: אנחנו ניתן לכם תשובה לגבי גובה ההלוואות וצורת ההחזר שלהן.
חגית חובב: הסיוע שלנו?
חגית חובב: היו"ר נעמי בלומנטל: אם יש לך משפחה שגרה בדירה של
חגית חובב: חגית חובב: כרגע מכינים את תכנית בניין ערים.
חגית חובב: הבעיה
חגית חובב: היו"ר נעמי בלומנטל: איפה אנחנו יכולים פה לעזור?
חגית חובב: אני מציעה שנצא בעניין הזה בפנייה למשרד האוצר שיקבלו משכנתאות שיהפכו למענק לצורך הרחבת הדירות.
חגית חובב: פיזור נכון של התושבים, אז את הדירות הממשלה תיקח, התושבים יקבלו את המענקים.
חגית חובב: יש הרבה שכונות אחרות.
חגית חובב: או שעמידר תרכוש אותן.
חגית חובב: גם בחוק הדיור הציבורי יש סעיף שאומר שהממשלה תקנה דירות.
חגית חובב: חגית חובב: צריך לדבר כאן על לכשתסתיים תכנית בניין הערים, שתהיינה הלוואות שבהן יהיה גדול יותר חלקו של המענק והלוואות עם תנאי החזר נוחים יותר.
חגית חובב: אחרת לא נוכל לפתור את בעיית צפיפות הדיור בתנאים הקיימים.
חגית חובב: זו בעיה אחת.
חגית חובב: בתחום החברתי, אנחנו גם כן הקצבנו 780,000 שקל, וכאן אני מתחברת לדברים שאמרה גברת דפני מושיוב.
חגית חובב: יש גידול בתקציב, גם במשרדי הממשלה השותפים בפרויקט וגם במשרד השיכון, בתחום החברתי.
חגית חובב: לנו אסור להעסיק עובדים - אני מודה שאני עושה עבירה.
חגית חובב: אנחנו מעסיקים בתקציב משרד השיכון עובדים, למרות שזה אסור.
חגית חובב: אני בהחלט - וכאן יכול להיות הסיוע שלכם - בשיקום שכונות יש משרות - היו בעבר 310 משרות, היום יש 260 משרות לכל מאה השכונות בארץ.
חגית חובב: מטבע הדברים, גם אצלם, למרות שהגדלנו את התקציב, לא נוכל לתת להם משרות, והם צודקים.
חגית חובב: ייתכן שצריך פשוט לייעד במשרד הרווחה - אני לא מבקשת אפילו תוספת כסף - לעובדים סמך-מקצועיים.
חגית חובב: שתהיה מכסה בתקציב שיקום שכונות לעוד 20 עובדים שכונתיים בארץ, גם בשכונות אחרות שיש בהן ריכוז של עולי אתיופיה.
חגית חובב: אלה עובדים שעלותם אינה גבוהה, הם מבני העדה, וכך נותנים להם גם כן, לאותם אנשים, בעיקר צעירים - זה מתאים לסטודנטים - איזושהי עבודה באותה תקופה, והם מהווים את המגשרים בין התושבים, עם אותה רגישות תרבותית הנדרשת, גם לגבי בתי הספר, גם בתחום התעסוקה.
חגית חובב: אני לא באה בבקשה לתוספת תקציב, אלא בבקשה שיחזירו את אותם תקנים שהיו לנו - אני לא מבקשת כסף - וייעדו אותם לעובדים סמך-מקצועיים במשרדים לעולי אתיופיה.
חגית חובב: היו"ר נעמי בלומנטל: בדברים האלה אתם צריכים לפנות אלינו.
חגית חובב: חגית חובב: אני אכין את זה.
חגית חובב: לבסוף אני רוצה לשבח באמת
חגית חובב: יעל סלע: אני מנהלת רווחה חינוכית ברחובות.
חגית חובב: הייתי רוצה לנצל את זכות הדיבור בקצרה ולחזור לנושא של ההסעות, אם אפשר, כי אם דיברת על דוגמה של ניהול לפי חריגים, שזה דבר שבעצם מאוד מתבקש, אז אנחנו מוציאים כל מיני פרויקטים.
חגית חובב: כיום המצב הוא שהילדים מפוזרים, בתי הספר רוצים מאוד לעשות אינטגרציה חברתית של הילדים הללו עם שאר ילדי בית הספר.
חגית חובב: אז במקום שבשעה 13:30 הם יעלו על ההסעה חזרה לקריית משה ושאר ילדי בית הספר יישארו בבית הספר לחוגים והעשרות למיניהן, הם רוצים לאפשר להם להשתלב.
חגית חובב: זו דוגמה לכך שאם משרד החינוך היה יכול להגמיש את הקריטריון של שתי הסעות ביום בלבד אפשר היה להעניק לילדים האלה יותר.
חגית חובב: כל מיני פרויקטים עולים ונופלים בינתיים על הנושא הזה של ההסעות.
חגית חובב: זו דוגמה מאוד ספציפית, ואם אנחנו רוצים להיות ממוקדים כדי שנצא בהרגשה שיש משהו ביד מהפגישה, זה סוג של דבר.
חגית חובב: אם משרד החינוך היה יכול להגמיש את הקריטריון לפי סיפור חריג - כי זה סיפור חריג שילדי שכונה אחת מתפזרים בכל כך הרבה בתי ספר - אזי אני חושבת שבזה היינו משיגים רבות לנקודת זמן זו.
חגית חובב: אחראי אגף אחר בתוך משרד החינוך.
אסתר שוורץ: היו"ר נעמי בלומנטל: טוב, אנחנו נפנה בקשר להסעות למנכ"לית, שיקחו על עצמם את העניין.
אסתר שוורץ: מהנתונים האחרונים שקיבלתי מגברת יוכי גמליאל, שהיא אחראית על ההסעות אצלנו במחוז, על פי התקנות של משרד החינוך, יש רק שני פיזורים והם מבוצעים בפועל.
אסתר שוורץ: השארת הילדים לפעילות חברתית מחייבת הסעה שלישית.
אסתר שוורץ: אנחנו, המחוז, הגשנו בקשה חריגה ונענינו בשלילה.
אסתר שוורץ: גם בפגישה שקיימנו עם מר שמעון סלומון העלינו את הנושא וזה נתקל בקושי רב.
חיה שיפר: ברחובות.
חיה שיפר: אנחנו קולטים אחוז ניכר מכלל התלמידים האתיופיים.
חיה שיפר: קודם כל, אני רוצה להגיד משפט קצר לגבי הנושא לימודים בבית ספר בשכונה או בבית ספר מחוץ לשכונה.
חיה שיפר: אני בהחלט חושבת שבזה שאנחנו לקחנו את בית הספר קיבלנו מרכיב חשוב מאוד באיכות הקהילתית של השכונה, כי בית ספר בשכונה יש לו משמעות מאוד איכותית.
חיה שיפר: יש שני בתי ספר באזור, אחד בתוך השכונה, בית ספר על-אזורי ייחודי ועוד בית ספר לא רחוק.
חיה שיפר: השנה, הדרישה הגבוהה ביותר בין בתי הספר הייתה לשני בתי הספר האלה.
חיה שיפר: זאת אומרת, ההורים מצביעים ברגליים.
חיה שיפר: הם רוצים בית ספר קרוב לבית.
חיה שיפר: הם יודעים איזה מחיר הם משלמים בהסעות האלה.
חיה שיפר: רק אם תקחו בחשבון נתון של כמה ילדים, באופן טבעי, מאחרים בבוקר לבית הספר ואז הם נשארים בבית, וכאן הקשר בין הסעות לנשירה ולפשיעה.
חיה שיפר: בעניין הזה אני חושבת שאנחנו כן צריכים לעשות דיון מאוד משמעותי על הרווחים והמחירים של בית ספר בשכונה או מחוץ לשכונה.
חיה שיפר: זה הרצוי, אבל המצוי הוא שהילדים מפוזרים בין בתי הספר, ולכן אני כן חושבת שצריך לחזור לדיון על יום חינוך ארוך, כולל שירותי הסעדה, כי יום חינוך ארוך ברשויות אחרות לא כולל שירותי ארוחות.
חיה שיפר: התפקוד של התלמידים בהשתתפות בציוד, בספרי לימוד, בחוגים שמתקיימים בבתי הספר - זה עלויות לא גדולות וזה מספיק לאינטגרציה.
חיה שיפר: אם אנחנו כבר עושים אינטגרציה, אזי היא צריכה להיות איכותית.
חיה שיפר: יותר חומרי עזר לחוגים - הם מקבלים?
חיה שיפר: אתיופיה נקלטים בבית ספר גבוה, בתי הספר כורעים תחת המעמסה.
חיה שיפר: הם לא יכולים לעמוד בנטל הזה.
חיה שיפר: חיה שיפר: משרד החינוך, יש רשויות שגם הן מסבסדות.
אסתר שוורץ: היו"ר נעמי בלומנטל: לא, לא לדבר הספציפי, לתלמידים שנולדו
אסתר שוורץ: אתיופים, שיש להם קשיים דומים.
אסתר שוורץ: לבית הספר יש רשות להסב את שעות העולים גם לקבוצה הזאת.
אסתר שוורץ: יש שעות רבות של עולים שאפשר לעשות בהן שימוש.
אסתר שוורץ: אפשר להיעזר במה שיש בבתי הספר, וזה לא מעט.
אסתר שוורץ: יקבלו.
אסתר שוורץ: שהשנה מקבלים שעות עולים, בעוד שנה ידיעתם בעברית תהיה טובה יותר ושעות העולים תישארנה בבית הספר ואפשר יהיה להפנות אותם לילדים האלה, ילידי הארץ, שצריכים תוספת.
אסתר שוורץ: הקריטריונים לא מאפשרים.
אסתר שוורץ: להשתמש בהם, והגמישות נתונה.
אסתר שוורץ: עוד לא הבנתי.
אסתר שוורץ: מקבל פחות שעות.
אסתר שוורץ: גבוה יותר של בני העדה צריך יותר שעות
אסתר שוורץ: היו"ר נעמי בלומנטל: לא נגיע לזה.
אסתר שוורץ: טוב, בסדר.
אסתר שוורץ: אנחנו חייבים
אסתר שוורץ: אבאי זאודה: דובר כאן על החינוך, על כך שיש הרבה גופים שנכנסו לתוך השכונה, אבל אני רוצה לגעת במשרד החינוך.
אסתר שוורץ: משרד החינוך, ברמה הארצית - כל התלמידים יוצאי אתיופיה לא מגיעים לתיכון, מדוע?
אסתר שוורץ: אם כל התלמידים לא מגיעים לבגרות, אז מי אשם פה?
אסתר שוורץ: אנחנו צריכים לשאול את זה.
אסתר שוורץ: אם מדברים על שעות עולים, אזי יש הרבה דברים שלא מקובלים.
אסתר שוורץ: כדי לקבל את שעות העולה מוציאים אותו מהשיעור הרגיל.
אסתר שוורץ: עובדי רווחה.
נעמי בלומנטל: אולי יהיה לנו עכשיו קצת יותר קשה לעבוד בצורה שגרתית, ומבחינה זאת זה לא כל-כך טוב.
נעמי בלומנטל: אתם יודעים שאני מאד לחצתי לבחירות חדשות, ולאחר שהצעת החוק לפיזור הכנסת עברה בקריאה ראשונה, אנחנו שוב נכנסים למערכת בחירות שבוודאי גם גוזלת מחברי הכנסת זמן יקר, ולכן אני מעריכה שההשתתפות בישיבות תפחת.
נעמי בלומנטל: אבל בכל-זאת נראה מה אנחנו יכולים לעשות ולקדם.
נעמי בלומנטל: בשבוע שעבר התארח אצלנו יושב-ראש הנהלת הסוכנות היהודית ועל קצה המזלג העלינו את הבעיות שמתעוררות לאור האירועים ולאור ההצהרות של ממשלת ארצות-הברית על המצב בארץ, שמדינת ישראל נחשבת מדינה עם סיכון גבוה.
נעמי בלומנטל: לכן פנינו גם לשגרירות האמריקאית, באמצעות משרד החוץ, שגם אם קיים סיכון, שלפחות נגיד לקבוצות מאורגנות שהם יוציאו קריטריונים מסוימים שלגביהם לפחות מדינת ישראל לא תיחשב מדינה בסיכון.
נעמי בלומנטל: יכול להיות שתהיה התקדמות, אבל בסך-הכל אני רוצה להביע את ההערכה הגדולה שלי לתוכניות החינוך של נוער יהודי בארץ.
נעמי בלומנטל: ידועה לכם גם עמדתי בקשר ל-BIRTH RIGHT – תגלית, כאשר מאד התנגדתי לצורה שבה הדברים נעשו.
נעמי בלומנטל: אני יצאתי בחריפות נגד התמיכה בפעילות שלכם, של הסוכנות היהודית, של החוויה הישראלית ושאר התוכניות וגם הבאתי את זה לידי ביטוי כלפי האנשים מתוכנית תגלית, גם בנסיעתי בשנה שעברה ב-G.A..
נעמי בלומנטל: אני בוודאי לא מתנגדת לביקור של צעירים בארץ, אני רק חשבתי שזה עשוי להרוס תוכניות קיימות טובות מאד, שזכו לכל שבח, ועד שיגיעו תוכניות חדשות ומה מידת ההישגיות שלהן ומה מידת המחויבות שתהיה לאותם בני-נוער וצעירים וסטודנטים שיגיעו לארץ במסגרת תגלית – זה נשאר בסימן שאלה, ואני חששתי שאנחנו הורסים תוכניות טובות למען תוכניות שאנחנו עוד לא יודעים מה הן, מי הן, מה התכנים שלהן ולאן הן מובילות.
נעמי בלומנטל: מעבר לזה היתה לי גם בקורת חריפה מאד על התקציב הענק שמדינת ישראל מקציבה לתוכנית הזאת.
נעמי בלומנטל: חשוב שתדעו מהי עמדתי.
נעמי בלומנטל: אני לא נגד, ואני הייתי בין הראשונים שאמרו שמדינת ישראל צריכה להשתתף בחינוך יהודי בתפוצות, אבל לא היה שום דיון רציני בממשלה לאיזה כיוונים התקציב הזה צריך ללכת, האם אנחנו הולכים לתגבור תוכנית כמו תגלית, או לתגבור חינוך יהודי בארגנטינה, או לתגבור תוכנית כמו החוויה הישראלית.
נעמי בלומנטל: היתה לי בקורת חריפה מאד גם על התקציב הענק שנתנו לתוכנית, כאשר חשבתי שעיקר מגמת התוכנית תהיה לחזק את מעמדם של הגבירים בארצות-הברית ולא את מעמד בני הנוער שיגיעו בעקבות התוכנית, את זיקתם ומחויבותם לארץ-ישראל.
נעמי בלומנטל: חשוב לי לומר את הדברים האלה דווקא במסגרת של הישיבה הזאת כדי שתדעו את עמדתי.
נעמי בלומנטל: בנוסף, אני חושבת שיש לכך בכל זאת משמעות, כי אני סוחפת גם החלטות ועדה בכיוון הזה.
נעמי בלומנטל: אני בהחלט בעד זה שמדינת ישראל תשתתף בתוכניות של הסוכנות היהודית.
נעמי בלומנטל: כי אם אנחנו מוצאים את עצמנו במצב שהסוכנות לאט-לאט יש לה פחות ופחות תקציבים, ומצד שני המטלות שמוטלות עליה בתוקף תפקידה, בתוקף המנדט שמדינת ישראל והעם היהודי הטילו עליה, אני חושבת שזה יהיה נכון שמדינת ישראל תתגבר את הפעילות הזאת.
נעמי בלומנטל: אני גם רוצה לציין שלפי ההתרשמות של הוועדה יש לכם עובדים מעולים, אנשים עם מחויבות גבוהה מאד, עם הרבה מאד רצון, וזה מבלי, חלילה – ונמצאת פה מלה תבורי מלשכת הקשר, ואני רוצה להדגיש את זה - אני מעריכה גם את הפעילויות של קבוצות אחרות, של גופים אחרים, של משרדי הממשלה השונים, ואם יש לנו בקורת, גם אותה אנחנו מביאים לידי ביטוי.
נעמי בלומנטל: לכן, קבלו גם את המחמאות שלי לגבי כל הגופים, וגם אישית למר עמוס חרמון, יושב-ראש הוועדה לחינוך בסוכנות היהודית.
נעמי בלומנטל: אתם עושים באמת עבודה מצוינת, ואני רוצה להביע כאן את ההוקרה וההערכה שלי, ואני מאמינה גם של חברי הוועדה, שעדיין לא הגיעו, לפעילות שלכם.
נעמי בלומנטל: רשות הדיבור לעמוס חרמון, ואחריו – מנכ"ל המחלקה ונציגים אחרים של משרדי הממשלה.
נעמי בלומנטל: נראה איפה אנחנו עומדים ואם ניתן לעשות משהו ומה אנחנו יכולים לעשות.
עמוס חרמון: בוקר טוב לכולם.
עמוס חרמון: תודה נעמי.
עמוס חרמון: הנושא של מפעלי החוויה הישראלית, על-מנת שכולנו נדבר באותה טרמינולוגיה, מדובר על ביקורים של נוער יהודי בגיל תיכון לתקופות קצרות של עד שלושה חודשים, והתקופות הארוכות שעליהן אנחנו מדברים, החוויה הארוכה היא מתקופה של שלושה חודשים עד שנה.
עמוס חרמון: אם אני יכול לדבר על ממוצעים של עשר השנים האחרונות כאשר היתה עלייה מאסיבית בשנתיים האחרונות, ב-1999 ו-2000, שהיו שנות שיא מבחינת הפעילות של החוויה הישראלית בפרט, אבל גם של ארגונים אחרים אשר מביאים בני-נוער, כאשר אנחנו בתקופת החורף, שזאת תקופת החופש הגדול בקהילות דרום-אמריקה, אוסטרליה ודרום-אפריקה, וחופשת סמסטר של האוניברסיטאות בצפון-אמריקה ובמערב אירופה, מדי שנה היו מגיעים ארצה בחודשים דצמבר-ינואר-פברואר כ-3,000 בני-נוער בגיל תיכון.
עמוס חרמון: בשנתיים האחרונות הממוצע שלנו לחודשי הקיץ למפעלים הקצרים, דהיינו – יוני-יולי-אוגוסט – נע בין 11,000 ל-12,000 בני-נוער שהגיעו בממוצע בשנים האחרונות.
עמוס חרמון: זה במפעלים הקצרים.
עמוס חרמון: במפעלים הארוכים שלנו אנחנו מעריכים שיש בארץ, כולל התוכנית לשנה אחת, סטודנטים בגיל האוניברסיטה – כ-2,500 באוניברסיטאות השונות ועוד כ-2,000 בתוכניות שונות: המכון למדריכי חוץ-לארץ, שנת הכשרה בקיבוץ, ותוכניות שונות בישיבות, במדרשות השונות וכן הלאה.
עמוס חרמון: בעקבות האירועים החל מחודש אוקטובר, האירועים התחילו להגיע בצורה יום-יומית לקהילות היהודיות באמצעות אמצעי התקשורת, ואנחנו רואים וחשים את הדברים האלה.
עמוס חרמון: בתחילת האירועים, באוקטובר, הרגשנו תחילה של ביטולים למפעלי החורף הקרובים מאותן מדינות שהיו אמורים להגיע החל מעוד שבועיים – דרום-אמריקה, אוסטרליה ודרום-אפריקה.
עמוס חרמון: נכון לאתמול בלילה, תוכניות "תפוז", תוכניות עתיקות יומין ועתירות נסיון, שהיו גולת הכותרת של בני-נוער בגיל תיכון מדרום-אמריקה – יש לנו היום ירידה בפועל של למעלה מ-60% מהביקורים.
עמוס חרמון: משיחות שהיו לי עוד הבוקר, על-מנת להיות מעודכן לוועדה, הנתונים מדברים על ביטולים מוחלטים של ביקורי סטודנטים.
עמוס חרמון: מדובר בסדרי-גודל של מאות סטודנטים, מסיבות שונות, ולא אפרט אותן.
עמוס חרמון: הלחץ העיקרי הוא בעיקר של הקהילה, של ההורים.
עמוס חרמון: אנחנו משתדלים להביא קבוצות בסדרי-גודל של שלושים – ארבעים, על-מנת שהקבוצות האלה תהיינה גם כלכליות.
עמוס חרמון: ברגע שנותרים מקבוצה עשרה משתתפים, כמובן שמבחינה כלכלית להחזיק רכז מקומי, הדברים האלה לא עולים באינטרס של הקהילה.
עמוס חרמון: למרות שעשינו כל מאמץ ולקחנו על עצמנו אחריות כלכלית מאד גדולה, והודענו לקהילות עצמן שהסוכנות היהודית תיקח על עצמה לארגן סיורים וטיולים בארץ במצב היום בכל מספר משתתפים אפשרי, אנחנו ניקח על עצמנו כל עלות אפשרית – גם הנימוק הזה, שאם למישהו היה איזה שהוא נימוק כלכלי לבטל בגלל מיעוט מספר משתתפים – גם העזרה שלנו והגיבוי הפיננסי שנתנו לאותן משלחות לא עזרו.
עמוס חרמון: לגבי החורף הקרוב אנחנו צופים היום ירידה בסדר-גודל של שני-שלישים.
עמוס חרמון: זאת אומרת, אם בשנים האחרונות בממוצע היינו יכולים לדבר על כ-3,000, אנחנו מדברים שבמקרה הטוב נגיע לכאלף משתתפים.
עמוס חרמון: לגבי ה-BIRTH RIGHT, כולם פחות או יותר בקיאים בנושא הזה – עשרה ימים בחינם לישראל לגילאי הסטודנטים באוניברסיטאות מגיל 18 עד 25 – עשרה ימים שממומנים על-ידי שלושת המממנים העיקריים, אותם פילנטרופים, ממשלת ישראל והקהילות היהודיות.
עמוס חרמון: לפי הדיווחים של אנשי ה-B.R.
עמוס חרמון: וגם חלק גדול מהקבוצות שאנחנו אלה שמספקים להם את הטיול בארץ, יש הרשמה בסדר-גודל של כ-30,000, כאשר מדברים על החורף הקרוב להביא בין 8,000 ל-10,000 משתתפים, כאשר 7,500 מארצות-הברית עצמה.
עמוס חרמון: יש ביטולים ב-B.R..
עמוס חרמון: אנחנו מניחים שבמהלך חג ההודיה, כאשר הסטודנטים יגיעו הביתה להורים, תהיה השפעה שלילית של ההורים גם על הסטודנטים.
עמוס חרמון: אבל כיוון שיש עודף הרשמה במכפיל של שלוש או ארבע, אנחנו מניחים שפחות או יותר ה-B.R.
עמוס חרמון: ימלא את ייעודו ואנחנו מאד-מאד מקווים, כמובן, שהתוכנית הזאת תצליח, כיוון שתהיה השפעה מכרעת לטיולי הסטודנטים בחורף הקרוב לגבי הקיץ.
עמוס חרמון: מלה אחרונה, עדכון לגבי הקיץ.
עמוס חרמון: בעיקר בצפון-אמריקה, ארצות-הברית וקנדה, בתקופה הזאת במצב נורמלי אמורות להסתיים ההרשמות.
עמוס חרמון: אנחנו יודעים שהקהילות, המשפחות, מתכננות את הביקורים שלהן לקיץ ששה חודשים מראש.
עמוס חרמון: מצב ההרשמה נכון לסוף נובמבר לעומת מצב ההרשמה בשנה שעברה או לפני שנתיים מדבר על ירידה של כ-70%, וזה הדבר שמדאיג אותנו יותר מכל.
עמוס חרמון: זאת אומרת, אם אנחנו יודעים ש-70% לא נרשמים לתוכניות שלנו, חלק גדול מהם בוודאי מתכנן ביקורים ואופציות אחרות לגבי הקיץ הקרוב.
עמוס חרמון: אנחנו עושים מאמצים מאד גדולים להאריך את תקופת ההרשמה ואנחנו נעשה את המקסימום האפשרי על-מנת להאריך אותה, לתת למצב בארץ להירגע.
עמוס חרמון: כמובן שיש לנו התמודדות קשה מאד עם האזהרה של ה"סטייט דפרטמנט".
עמוס חרמון: יש ארבע דרגות אזהרה, והם בדרגה שלוש.
עמוס חרמון: דרך אגב, אם חס וחלילה המצב יחמיר ותהיה אזהרה של ה"סטייט דפרטמנט", אזהרה ארבע, שזו האזהרה המקסימלית, יש לזה השלכה ישירה על הפוליסות של חברות הביטוח אשר לא יממנו, ויהיה חשש מאד גדול גם לתוכנית B.R..
עמוס חרמון: אנחנו מאד מקווים שהמצב יירגע ויילך, ואנחנו החלטנו בכמה דיונים מקצועיים, כולל האנשים שלנו בשטח, לנקוט במספר צעדים על-מנת לצמצם את הנזקים.
עמוס חרמון: אנחנו קוראים לראשי הארגונים ולקהילות היהודיות לא לבטל באופן יזום תוכניות בארץ.
עמוס חרמון: אנחנו חושבים שצריך להיות פה מסר חינוכי, מסר ציוני, מסר יהודי.
עמוס חרמון: ארגון כארגון לא יבטל תוכניות יזומות לארץ.
עמוס חרמון: אם האינדיבידואלים רוצים לבטל, מסיבות שלהם, אין לנו שום אפשרות להתמודד עם זה.
עמוס חרמון: דבר שני, אנחנו נודיע ונעדכן.
עמוס חרמון: הסוכנות היהודית לוקחת על עצמה לארגן טיולים בארץ ברמת האבטחה והבטיחות הגבוהים ביותר שיש היום.
עמוס חרמון: אני רוצה להזכיר שנמצאים היום בארץ למעלה מאלף משתתפים בתוכניות ארוכות וקצרות, והם הבלתי אמצעי הטוב ביותר שיש לנו להעביר מסר.
עמוס חרמון: החיים מתנהלים בארץ, התוכניות ממשיכות בארץ.
עמוס חרמון: פתחנו אתרי אינטרנט, אשר הם יוכלו באופן שוטף לעדכן גם את ההורים, גם את החברים וגם את הקהילות שהם נשלחו מהן.
עמוס חרמון: נעשו שינויים מתבקשים.
עמוס חרמון: לא נוסעים כבר לקבר רחל ולא למערת המכפלה, אבל ממשיכים לטייל בארץ, ממשיכים לעשות את התוכניות ב-95% מהיעדים שרצינו לאותן תוכניות.
עמוס חרמון: אנחנו מעדכנים את ראשי הקהילות ואת הארגונים באופן שוטף על כל מה שנעשה בארץ, ברמה היום-יומית.
עמוס חרמון: אנחנו נבקש מהחברה לחוויה ישראלית, שאברהם אינפלד נבחר לא מזמן להיות יושב-ראש הדירקטוריון של החברה, להיערך בכל צורה אפשרית לנסות ולזמן – אני מניח בסביבות ינואר-פברואר-מארס – את ראשי הארגונים, את ראשי הקהילות, משלחות מטעם הורי המשתתפים הפוטנציאלים, לבוא לארץ ולראות שהחיים, לפחות מכל התחום הזה, מתנהלים כסדרם.
עמוס חרמון: עוד פנייה אחת, אולי באמצעותך.
עמוס חרמון: אנחנו מלינים ואפילו קצת כעוסים על מה שקורה בקרב הקהילות היהודיות.
עמוס חרמון: אבל מה לנו כי נלין על אחינו ואחיותינו בגולה?
עמוס חרמון: בארץ יש היום ביטולים מאסיביים של בתי-הספר שלנו, הישראלים, בלי כל סיבה מתקבלת על הדעת.
עמוס חרמון: אני יודע שיש לחץ של ועדי הורים על הנהלות בתי-הספר, בניגוד למועצת התלמידים של הרבה מאד בתי-ספר.
עמוס חרמון: אין שום סיבה לבטל היום סיורים לרמת הנגב, לאילת, לגליל העליון ולמטולה, או אפילו לרמת הגולן.
עמוס חרמון: שלא לדבר על ירושלים.
עמוס חרמון: אבל אנחנו צריכים להבין שיש קשר הדוק בין מה שקורה בארץ מבחינת הפעילות הזאת לבין מה שקורה בגולה, ולא רק שאנחנו כורתים את מטה לחמם של מאות ואלפי אנשים שמתעסקים בתיירות פנים, יש פה מורי דרך, מדריכים, אנשים של חברות הסעה וחברות תיירות וחברות בתי מלון, שאנחנו עושים להם נזק בלי שום סיבה מתקבלת על הדעת.
עמוס חרמון: אם בסיכומו של דבר ייצא מפה סיכום גם להנהלות בתי הספר, גם לוועדי ההורים להמשיך ולקיים חיים נורמלים – אני לא רוצה לדבר, בוודאי שלא בפורום הזה על הערך החינוכי של זה – תהיה לזה השפעה מכרעת לגבי הפעילות של הקהילות היהודיות בגולה על מה שנעשה פה.
עמוס חרמון: תודה.
נעמי בלומנטל: האם יש שיתוף-פעולה ביניכם לבין התוכנית "תגלית"?
נעמי בלומנטל: כי בזמנו גם התנינו שיתוף-פעולה, או שאתם משולבים בתוך תוכנית "תגלית".
עמוס חרמון: אני לא יודעי אם יש פה נציגים של "תגלית".
עמוס חרמון: לגבי שיתוף הפעולה, לפני כשבועיים התקיימה ישיבה מאד מתוחה בין אנשי הסוכנות, ממשלת ישראל – השר מלכיאור, שהוא יושב-ראש ועדת ההיגוי – לבין אנשי תגלית.
עמוס חרמון: המתחים עדיין ישנם ברמת קביעת המדיניות ואיך תיראה "תגלית", שבעקרון אנחנו בהחלט מברכים עליה.
עמוס חרמון: חברת החוויה הישראלית תבצע את תוכנית תגלית בסדר-גודל שבין 30% ל-50% מהמשתתפים.
עמוס חרמון: אנחנו נבצע את התוכנית כאן בארץ.
עמוס חרמון: כך שמהבחינה הזאת אנחנו אחד מה-PROVIDERS הגדולים של תוכנית תגלית.
עמוס חרמון: אנחנו נבצע את התוכנית וכולנו מקווים מאד שיגיעו אכן כמה שיותר סטודנטים, בעיקר מצפון-אמריקה, בחודש הקרוב בשני סיורים מאד-מאד משמעותיים.
עמוס חרמון: לגבי ההמשך, אני מניח שאת תהיי בתמונה לגבי כל מערכת היחסים בין הסוכנות היהודית, ממשלת ישראל, לבין הפילנטרופים שמייצגים היום את תוכנית "תגלית".
נעמי בלומנטל: הוועדה תעקוב אחרי הענין.
נעמי בלומנטל: גב' מיטלמן, את מכירה את הבעייתיות, בעיקר עם ארצות-הברית, הסיווג הבטחוני של מדינת ישראל.
נעמי בלומנטל: האם אתם פונים בצורה ספציפית לגבי קבוצות שמגיעות לכאן?
אילנה מיטלמן: בוודאי שמשרד החוץ פעל מהרגע הראשון שהאזהרה הזאת יצאה, לצערנו הרב, בכל המישורים, בכל הרמות ובעוצמה הכי גדולה שיכולה להיות.
אילנה מיטלמן: לא הניחו לזה אפילו לרגע אחד, כי לא רק ארצות-הברית מציעה TRAVEL ADVISERY כזה, אלא שאר מדינות העולם מייד מתיישרות אתה.
אילנה מיטלמן: ואם הן לא מתיישרות באופן רשמי והצהרתי, זה עושה את האווירה הלא-רצויה לנו.
אילנה מיטלמן: פעלנו גם מול השגרירות האמריקאית פה, גם השגרירות שלנו בוושינגטון.
אילנה מיטלמן: יותר מזה, בשבוע הבא יתקיים מפגש של אנשי מקצוע מאד בכירים, אמריקאים-ישראלים, שעוסקים בנושא טרור, שהנושא הזה בהחלט קשור אליו, ומשרד החוץ דאג שזה יהיה אחד הנושאים המרכזיים בדיאלוג.
אילנה מיטלמן: זה דיאלוג שוטף שנעשה לאורך שנים והוא תוכנן מראש, בלי קשר למצב כיום, אבל משרד החוץ בפירוש התעקש שהנושא הזה יהיה מרכזי בדיונים, ואכן כך יהיה.
אילנה מיטלמן: לצערנו, הפעילות הזאת עוד לא נשאה את הפרי המקווה שכולנו מחכים לו, אבל ללא ספק פועל ויפעל כמה שאפשר, עם כל ההסברים.
אילנה מיטלמן: אני לא רוצה לתת תירוצים לאמריקאים, אבל חלק מה-TRAVEL ADVISERY האמריקאי היה בעקבות נסיון מאד מר שלהם עם מטוס פאן.
אילנה מיטלמן: אם.
אילנה מיטלמן: כי שם היתה איזו שהיא התרעה מודיעינית מסוימת שזה עלול לקרות, ואז הם לא יצאו ב-TRAVEL ADVISERY המתאים והם היו חשופים לתביעות ענק.
אילנה מיטלמן: אז חלק מהענין הזה הוא גם קצת "כיסוי תחת", סליחה על הביטוי, אבל מבחינת ישראל זה ממש לא מעניין אותנו.
אילנה מיטלמן: הם יכולים למצוא את התירוצים שלהם, אבל זה לא משפיע עלינו.
אילנה מיטלמן: הפעילות היא אינטנסיבית, בכל המישורים, ואולי הדיאלוג שיתקיים בשבוע הבא יכול להשפיע על כיוון אחר.
אילנה מיטלמן: גם ב-A..G זה היה נושא מרכזי, שהנציגים שלנו שם – כמובן כולל שרים וחברי כנסת שהיו, אבל גם נציגי משרד החוץ שהשתתפו בסדנאות פרטניות, בפנלים פרטניים - קראו לראשי הארגונים ולפדרציות להמשיך לשלוח משלחות הזדהות.
אילנה מיטלמן: דרך אגב, מגיעות הרבה מאד משלחות הזדהות, שאני מטפלת בלא מעט מהן, ואנחנו מעודדים אותם דרך הנציגויות שלנו.
אילנה מיטלמן: היו כמה פניות של משרד החוץ לשגרירים, לעודד יותר ויותר משלחות הזדהות.
אילנה מיטלמן: בהתחלה זה היה קצת בעייתי, אבל הזרם בשבועיים האחרונים רק עולה.
אילנה מיטלמן: אני לא רוצה לזקוף הכל לזכות משרד החוץ, אבל זו היתה פעילות אינטנסיבית של השגרירים שלנו.
נעמי בלומנטל: רשות הדיבור לדב אייזן, מנהל האגף לחינוך יהודי בתפוצות במשרד החינוך.
דב אייזן: אני יכול לציין כרגע רק פעילות אחת שמתקיימת בתכנון ביולי 2001 במסגרת מכביית הנוער, שהתחילה במכבייה ה-15.
דב אייזן: מדובר על כ-1,300 בני-נוער שיגיעו מהקבוצה לתוכנית משותפת עם כ-800 בני-נוער מהארץ במסגרת המכבייה ה-16.
דב אייזן: לי נאמר שאין כוונה לבטל את בואם של 1,300 שעליהם מדובר, והם מקווים שהם יגיעו.
דב אייזן: זאת אומרת, יש עידוד רב מאד, במידה ומכבי יקח על עצמו, כמו שעמוס אמר, את האחריות מבחינה בטחונית, שזה לא יחרוג לכיוונים שיסכנו את הילדים, הם ישלחו אותם.
דב אייזן: דבר נוסף נאמר לי, שעכשיו צריכים להגיע בני-נוער ספורטאים במסגרת ספורט החורף, ואין כרגע ביטולים מצד מכבי.
נעמי בלומנטל: האם משרד החינוך מסייע לתוכניות קיימות?
דב אייזן: במסגרת תפקידי אני עובד על הקשר של מערכת החינוך עם התפוצות, והדגש שלנו לחפש דרך כשהם מגיעים לכאן, לעודד שיגיעו לכאן, ולעשות את החיבור עם הישראלים.
דב אייזן: זאת אומרת, שהם לא יגיעו לכאן ויהיו לעצמם, אלא לחפש דרכים לעשות תוכניות משותפות.
דב אייזן: דבר שני שהמשרד קשור אליו אלה תוכניות נעל"ה, שעליהן ידבר ישעיהו יחיאלי, ראש מנהלת נעל"ה.
נעמי בלומנטל: האם יש שיתוף-פעולה עם הסוכנות, עם אגף החינוך?
דב אייזן: אנחנו נהנים משיתוף-פעולה הדוק.
דב אייזן: אני עובד אתם במסגרת תפקידי, כשכל אחד משתדל לעשות את ההתמחות הייחודית שלו, אבל המטרות שלנו משותפות.
נעמי בלומנטל: האם זה נכון שלאגף שלכם יש כארבעה מיליון שקל לשנה לכל הפעילות בתפוצות?
דב אייזן: תלוי איך מסתכלים על זה מבחינת הפעילות של המערכת.
דב אייזן: יש תקנה במשרד החינוך והתרבות של קרוב ל-30 מיליון ₪ שהיא הועברה ממה שהיה בעבר קרן וולפסון, שהיתה במסגרת משרד האוצר.
נעמי בלומנטל: אני מתנצלת, אני צריכה לעזוב לכמה דקות, כי יש נושא שאני העליתי בוועדה לקידום מעמד האשה ואני חייבת להיות שם לכמה דקות.
נעמי בלומנטל: חבר-הכנסת בריילובסקי ימלא את מקומי.
דב אייזן: במשך שנים היתה קרן במסגרת משרד האוצר, שקראו לה קרן וולפסון והיתה רשימה של בתי-ספר בברית-המועצות לשעבר, צרפת וארצות-הברית, שהעמותה שהם הקימו הפעילה את המערכת הזאת.
דב אייזן: לפני כשלוש שנים, בעקבות דיונים ובג"ץ, היתה החלטה שהתקנה הזאת תעבור למשרד החינוך והתרבות.
דב אייזן: התקנה הזאת מתחלקת כרגע מבחינת ההפעלה שלה לשתי משימות: 1.
דב אייזן: לארצות שהן לא חמ"ה, והסוכנות קיבלה על עצמה, באמצעות חברה, לבצע את הפעילות הזאת.
דב אייזן: כ-16 מיליון ₪ מתוך 30 מיליון מבוצע באמצעות החברה של הסוכנות.
דב אייזן: סכום של 14 מיליון ₪ מבוצע בעזרה יחד עם "נתיב" במדינות חמ"ה.
דב אייזן: לתקנה הזאת יש ועדה משותפת למשרד החינוך והתרבות, לסוכנות היהודית ולמשרד התפוצות.
דב אייזן: יושב-ראש הוועדה היא מנכ"ל משרד החינוך, והפעולות שמתבצעות במסגרת הוועדה הזאת הן לא לארצות חמ"ה.