GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמי בלומנטל: בנושאים של עלייה חדשה אין הרבה מאוד חקיקה – משום שאין הרבה חוקים שמתייחסים לפלח מסוים של האוכלוסייה.
נעמי בלומנטל: אך יש נושאים שקשורים לעולים: אסירי ציון, חוק הווטרנים שהעברנו כאן – ותיקי מלחמת העולם השנייה.
נעמי בלומנטל: אגב, לגבי נושא זה, ייתכן בהחלט שמבין יוצאי לוב יש ותיקי מלחמת העולם השנייה שאולי אפילו לא ערים לזכויות שיש להם כרגע, מתוקף חוק הווטרנים שעבר לאחרונה.
נעמי בלומנטל: הכוונה כמובן לאנשים מבוגרים, אם עדיין נשארו בחיים.
נעמי בלומנטל: יש להם היום לא מעט זכויות שכדאי היה לנצל.
נעמי בלומנטל: אינני יודעת אם ראשי הקהילה יודעים זאת.
נעמי בלומנטל: זו אם כן החקיקה שנעשית כאן בוועדה.
נעמי בלומנטל: נושאים נוספים שעולים הם מצוקות של עולים חדשים.
נעמי בלומנטל: כידוע, הגיעו ארצה כמיליון עולים חדשים, החל מגל העלייה הגדול בשנים 1990-1989.
נעמי בלומנטל: אם כן, מדובר בעשר שנים של עלייה מסיבית מאוד, וברוכה כמובן.
נעמי בלומנטל: יש לה בעיות משלה, ויש כמובן את עולי אתיופיה.
נעמי בלומנטל: אבל מדי פעם בפעם אני מעלה בוועדה לדיון נושא שונה, הקשור באחת מן העליות שהגיעו בעבר.
נעמי בלומנטל: עשינו למשל כנס גדול מאוד ליהודי בוכרה.
נעמי בלומנטל: בשלב זה מצטרפת ח"כ סולודקין, ונוכח בישיבה גם ח"כ בריילובסקי.
נעמי בלומנטל: אמרתי לחברי הכנסת שכדאי שיגיעו גם לדיונים על עליות שלא קשורות אליהם כי אין לנו כאן חבר כנסת בן העדה הלובית.
נעמי בלומנטל: לכן חשוב שיהיו כאן
נעמי בלומנטל: גם חברי כנסת אחרים בתוקף תפקידם, שעלו בעליות אחרות.
מוריס רומני: ח"כ יצחק כהן מש"ס הוא בן העדה הלובית.
נעמי בלומנטל: לא ידעתי זאת.
נעמי בלומנטל: הרעיון שבבסיס הישיבה הוא ראשית להביע הוקרה, וללמוד קצת על ההיסטוריה של העדה הלובית.
נעמי בלומנטל: היום הוא יום הסיגאד של עולי אתיופיה.
נעמי בלומנטל: זהו יום הזיכרון לעולים, והוא לזכרם של כ4,000- איש שנפטרו בדרך לארץ.
נעמי בלומנטל: יעקב ברנס, יוצא לוב, מנתניה, סיפר לי שבנתניה הקימו אנדרטה לזכר יוצאי לוב שנספו ונהרגו בפרעות בלוב – בטריפולי ואולי גם בערים אחרות – בתקופה שלפני קום המדינה ועם קום המדינה.
נעמי בלומנטל: אך למעשה איש לא מדבר על זה, וזה לא נמצא בתודעה שלנו.
נעמי בלומנטל: לכל עלייה היו ויש את המצוקות שלה.
נעמי בלומנטל: נמצאת כאן נטשה כשר, נציגת משרד האוצר, והיא שומעת השכם והערב בקשות לסיוע מן האוצר.
נעמי בלומנטל: בדרך כלל מדובר במצוקה של עולים חדשים – משכנתאות מועדפות וכו'.
נעמי בלומנטל: אך מדי פעם עולה בוועדה גם פנייה לאוצר לסייע בתקציבים לחקר מורשת.
נעמי בלומנטל: זה קיים בוודאי לגבי מוסד "יד ושם".
נעמי בלומנטל: יש כאן הצעת חוק לגבי הקמת אנדרטה למורשת יהדות אתיופיה, למשל.
נעמי בלומנטל: לאור מה ששמעתי וההיכרות שלי עם בני העדה מצאתי לנכון להעלות בחלק הראשון של הישיבה זו את ההוקרה לעדה הלובית.
נעמי בלומנטל: בזכות כל עולי לוב שאני מכירה – ויש לי גם בת מאומצת שהוריה מטריפולי – מצטיירת בעיני קהילה נהדרת שהגיעה ארצה.
נעמי בלומנטל: העולים חיו בתחילת הדרך בתנאים קשים מאוד - והם הגיעו משפע.
נעמי בלומנטל: צריך להביע לכך את מלוא ההערכה, ויחסית כמעט שאין תלונות מצד העדה הלובית.
נעמי בלומנטל: זאת אולי הסיבה שענייני העדה לא עלו על סדר יומה של הכנסת – לא בוועדות כנסת ולא במליאה.
נעמי בלומנטל: כל אחד מן העולים יוצאי לוב חי בצניעות רבה מאוד, מתוך כבוד עצמי – למרות שאין לעשות הכללות שכאלה.
נעמי בלומנטל: העולים הבינו שעליהם להתמודד עם הקושי שלהם, ולא פנו אל אחרים כדי שיפתרו את בעיותיהם.
נעמי בלומנטל: היום העליות משוכללות יותר, גם מבחינה פוליטית.
נעמי בלומנטל: יש עליות שיש להן הרבה מאוד כוח פוליטי.
נעמי בלומנטל: הם חשים שהם סובלים ורע להם – ומבקשים לכן בקשות מהמדינה.
נעמי בלומנטל: והם לא מבקשים רק את המינימום אלא גם מנסים – אולי מגיע להם יותר?
נעמי בלומנטל: אנחנו עוסקים כאן
נעמי בלומנטל: במדענים עולים, בהכשרה מקצועית לעולים, בנשירה של עולים מבתי הספר.
נעמי בלומנטל: אבל אתם, יוצאי לוב, שהגעתם רובכם עם קום המדינה – מכם לא שמענו מילה.
נעמי בלומנטל: אלה היו גם ימים אחרים.
נעמי בלומנטל: היום במדינת ישראל בשנות האלפיים יוצאי לוב הקימו מרכז מורשת יהודי לוב.
נעמי בלומנטל: האם המדינה נותנת לכם איזה שהוא תקציב?
נעמי בלומנטל: האם נעשה איזה שהוא מחקר מקיף, ואם כן – האם המדינה משתתפת במימונו?
נעמי בלומנטל: לאור כל השאלות האלה מצאתי לנכון להעלות את הנושא על סדר היום.
נעמי בלומנטל: כמו שאמרתי בתחילת דבריי נחלק את הישיבה לשניים.
נעמי בלומנטל: אנחנו מוגבלים בזמן, ואם תהיה לנו עוצמה פנימית וגם תקציבית נוכל לערוך יום דיון גדול יותר באודיטוריום או בחדר ההרצאות – כמו שנעשה לגבי יהודי בוכרה.
נעמי בלומנטל: לכן, אני מבקשת בשלב ראשון לשמוע מעט על ההיסטוריה של יהודי לוב, ולאחר מכן לשמוע מכם מה בקשותיכם ממדינת ישראל.
נעמי בלומנטל: אפשר גם לחשוב על חקיקה, אבל אני מאמינה שנוכל להשיג סיוע, גם בנושא מחקר וכו', מבלי להזדקק לחקיקה.
נעמי בלומנטל: אני מבקשת מדוד הגואל, תת אלוף במילואים, לסייע בהצגת הדוברים וסדר הנושאים.
דוד הגואל: יש כאן חברים מהנהלת הקהילה, וכאלה שעסקו ועוסקים במחקר.
דוד הגואל: נוסף להם יש כאן נציגים של הקהילה ממקומות שונים בארץ.
דוד הגואל: הקהילה בארץ מונה היום כ100,000- איש, ויש ויכוח על המספר המדויק.
דוד הגואל: הם פזורים ברחבי הארץ.
דוד הגואל: במושבים: החל ממושב דלתון בצפון ועד חצב בדרום; ובערים: בת ים, רמת גן, נתניה ועוד.
דוד הגואל: יוצאי לוב הגיעו ארצה בכמה עליות: בשנות ה30-, בשנת 1948, בשנים 1951-1950 – תקופות שונות על עלייה ברוכה.
דוד הגואל: הרוב המוחלט של העלייה הגיע במגמה ציונית, כשהכותרת היא עלייה לארץ ישראל.
דוד הגואל: אנחנו עלינו בשנות ה30- ואבי ז"ל שלח ארצה מסמר, באמצעות מישהו שעלה לפניו, כדי לתקוע אותו בכותל המערבי, כך שיהיה קשר בין המסמר לבין עלייתו ארצה מאוחר יותר.
דוד הגואל: נמצאים אתנו שני היסטוריונים שעוסקים בחקר יהודי לוב.
דוד הגואל: יעקב חג'ג' ילוף חיבר כמה ספרים וכמה פרקים מעניינים מאוד, שריתקו גם אותי – למרות ששמעתי את הסיפורים.
דוד הגואל: לאחרונה התפרסם ספרו "תולדות יהודי לוב".
דוד הגואל: לידו יושב ד"ר רומני מאוניברסיטת בן-גוריון שגם הוא מן החוקרים הרציניים של יהדות לוב, ועוסק גם בתחומים אחרים.
דוד הגואל: נשמע משניהם סקירה היסטורית על הפרעות שהיו בלוב, כולל במלחמת העולם השנייה.
דוד הגואל: לאחר מכן נדון בשאלה איך רצוי וצריך להנציח את היהדות המופלאה הזאת.
דוד הגואל: כמו שאמרה היו"ר, היא באמת קהילה שקטה.
דוד הגואל: יש הרבה פעילויות, בתחומים שונים, אנשי העדה נמצאים בכל מקום: בצבא, בסוכנות, בכלכלה, בחינוך, בכנסת.
דוד הגואל: אלה אנשים שנוהגים לדבר בגובה העיניים עם כל אחד - ואני יכול להעיד על חבריי מהקהילה בוודאי.
יעקב חג'ג' ילוף: אתן כעת סקירה קצרה על הרקע של תולדות יהודי לוב.
יעקב חג'ג' ילוף: המסורות אומרות שנמצאו בלוב קהילות עתיקות יומין שמגיעות אפילו עד ימיו של שלמה המלך.
יעקב חג'ג' ילוף: יהודי לוב עברו כיבושים רבים.
יעקב חג'ג' ילוף: הקהילות הראשונות היו בעיקר בקירינאיקה בתקופה היוונית-ההלניסטית ובתקופה הרומית.
יעקב חג'ג' ילוף: בתקופה הרומית רואים גם התפשטות לכיוון טריפוליטניה.
יעקב חג'ג' ילוף: לא ארחיב בנושא, ואתקדם להיסטוריה החדשה.
יעקב חג'ג' ילוף: בעת הכיבוש האיטלקי בשנת 1911 הפכה לוב לקולוניה איטלקית.
יעקב חג'ג' ילוף: יש עליות ומורדות ביחסים עם השלטון האיטלקי.
יעקב חג'ג' ילוף: מצד אחד הגיעה המודרנה, ולוב יוצאת בתקופה זו מימי הביניים.
יעקב חג'ג' ילוף: היהודים נהנים מהשינוי, בעיקר בכל מה שנוגע לחינוך, כלכלה וחברה.
יעקב חג'ג' ילוף: אולם משנות ה30- חלה הרעה ביחסים בין האיטלקים לבין היהודים, והדבר מתבטא בחוקים שונים.
יעקב חג'ג' ילוף: חוקי השבת, למשל, הכריחו את התלמידים היהודים להופיע בבתי הספר התיכוניים גם בשבתות – מה שלא היה קיים קודם.
יעקב חג'ג' ילוף: הדבר גרם לרוב רובם של היהודים, לעזוב את בתי הספר התיכוניים.
יעקב חג'ג' ילוף: חלקם נקלטו במוסדות התנועה הציונית, במחלקת החינוך של "בן יהודה", וחלקם עלו ארצה – כמו משפחתו של דוד הגואל.
יעקב חג'ג' ילוף: החוקים נחקקו בשנת 1932, וסביב שנה זו עלו הרבה משפחות ארצה, ולו רק כדי לחנך את ילדיהם חינוך יהודי-מסורתי בארץ ישראל.
יעקב חג'ג' ילוף: בשנת 1938 מגיעים חוקי הגזע ללוב.
יעקב חג'ג' ילוף: מוסוליני מתקרב להיטלר, ומתחיל לחץ של היטלר על מוסוליני להחיל את חוקי הגזע – שמקבילים לחוקי הגזע של נירנברג.
יעקב חג'ג' ילוף: בתחילה לא אכפו את החוקים בצורה יסודית, כי החלק של היהודים בכלכלה היה משמעותי וחשוב.
יעקב חג'ג' ילוף: מסיבה זו המושל האיטלקי לא רצה לחוקק את חוקי הגזע המפלים באותה תקופה.
יעקב חג'ג' ילוף: רק כאשר איטליה הצטרפה למלחמה, ביוני 1940, נאכפים חוקי הגזע ונוספות להם תקנות מחמירות עוד יותר.
יעקב חג'ג' ילוף: לוב הופכת לאחת מזירות המלחמה בצפון אפריקה, ויהודי לוב סובלים מן המלחמה עצמה – ההפגזות וההפצצות של בנות הברית מצד אחד, ועבודות כפייה בחזית מצד שני.
יעקב חג'ג' ילוף: יהודי לוב נשלחו בעיקר לחזית המערבית – גבול מצרים-לוב.
יעקב חג'ג' ילוף: יהודים שהייתה להם נתינות צרפתית גורשו לתוניסיה.
יעקב חג'ג' ילוף: הם שהו שם במחנות או בתוך האוכלוסייה עצמה.
יעקב חג'ג' ילוף: כשתוניסיה הפכה להיות תחת שלטון גרמני ישיר הם סבלו מחוקי וישי והגיעו תחת השלטון הגרמני הישיר גם למחנות כפייה.
יעקב חג'ג' ילוף: יהודים בעלי נתינות בריטית גורשו בתחילה לאיטליה, ושם היו במחנות הסגר, אחר כך במחנות כפייה ולבסוף, כשאיטליה הפכה להיות תחת שלטון גרמני ישיר - נשלחו רבים מהם, מאות יהודים, למחנות ההשמדה ברגן-בלזן ואינסבורג-פלייכנהאור.
יעקב חג'ג' ילוף: יהודים שהיו להם מקצועות ייחודיים הועברו במהלך המלחמה לאיטליה.
יעקב חג'ג' ילוף: כשהיהודים האיטלקיים הובלו לאושוויץ, גורלם של חלק מהיהודים האלה היה דומה.
יעקב חג'ג' ילוף: ייתכן שזוהי נקודה שהרבה אנשים אינם יודעים: יש יהודים יוצאי לוב שהיו במחנות השמדה: ברגן-בלזן, אינסבורג-פלייכנהאור וגם - במקרים בודדים, לא רבים - אושוויץ.
יעקב חג'ג' ילוף: אבל היה דבר חמור עוד יותר: הבריטים כבשו את קירינאיקה בתקופה שבין דצמבר 1940 לאפריל 1941.
יעקב חג'ג' ילוף: בתוך הצבא הבריטי היו גם חיילים ארץ-ישראליים.
יעקב חג'ג' ילוף: כמובן שהיהודים קיבלו בהתלהבות ובשמחה את החיילים האלה.
יעקב חג'ג' ילוף: אך ברגע שהבריטים נסוגו והאיטלקים כבשו את קירינאיקה, האיטלקים נקמו ביהודים שקיבלו בהתלהבות כזאת את הצבא הבריטי כצבא המשחרר, במיוחד לאור המפגש המעניין כל כך עם החיילים הארץ-ישראליים – ואגב, יש לגבי מפגש זה סיפורים מעניינים מאוד.
יעקב חג'ג' ילוף: היהודים נענשים בבתי סוהר ובדרכים אחרות.
יעקב חג'ג' ילוף: בנובמבר 1941 ועד ינואר 1942 כובשים שוב הבריטים את האזור.
יעקב חג'ג' ילוף: היהודים שוב מקבלים בהתלהבות, גם אם ביתר צנעה, את החיילים הבריטים ובהם החיילים הארץ-ישראליים.
יעקב חג'ג' ילוף: האיטלקים כובשים שוב את קירינאיקה, והפעם – לאור ההתלהבות שגילו גם הפעם היהודים כלפי הכובשים – האיטלקים מחליטים על העברת אוכלוסין.
יעקב חג'ג' ילוף: הם שמים כמעט את כל יהודי קירינאיקה – כ3,500- יהודים –במחנה ריכוז בלוב.
יעקב חג'ג' ילוף: המטרה הייתה להעביר אותם למחנות הריכוז באירופה, אך הדבר לא הושלם בזכות קרב אל-עלמיין באוקטובר 1942, שבעקבותיו לוב משתחררת מהכיבוש, בשלב מוקדם יחסית.
יעקב חג'ג' ילוף: היהודים ניצלים.
יעקב חג'ג' ילוף: התנאים במחנה הריכוז היו קשים ומחפירים.
יעקב חג'ג' ילוף: רק במחנה נספו 562 יהודים.
יעקב חג'ג' ילוף: נוסף לכך נפצעו ונהרגו הרבה יהודים תוך כדי המלחמה.
יעקב חג'ג' ילוף: מספר ההרוגים בקרב היהודים הגיע בשלב זה למעל ל600- איש.
יעקב חג'ג' ילוף: בועידת ואנזה בינואר 1942 רואים נתון מעניין מאוד: מספר יהודי איטליה שמופיע שם הוא 56,000 איש.
יעקב חג'ג' ילוף: אך באיטליה היו רק כ28,000- יהודים.
יעקב חג'ג' ילוף: בתחילה החוקרים לא הבינו איך תיתכן הטעות הזאת.
יעקב חג'ג' ילוף: הרי אייכמן ניהל את רישום מספרי היהודים, וידוע שהגרמנים מנהלים רישום מדויק.
יעקב חג'ג' ילוף: הסתבר שיהודי לוב נמנו יחד עם יהודי איטליה מבחינת הלוגיסטיקה של הפתרון הסופי.
יעקב חג'ג' ילוף: רק השחרור המוקדם הוא שהציל את היהודים.
יעקב חג'ג' ילוף: בינואר 1943 לוב משתחררת לחלוטין.
יעקב חג'ג' ילוף: עם השחרור יש פריחה: אנשים חוזרים לבתיהם, יש פריחה כלכלית, גם מערכת החינוך פורחת – ובעיקר משגשגת התנועה הציונית.
יעקב חג'ג' ילוף: ההתעניינות בתנועה החלה כבר בשנת 1900, אך רק בשנת 1914 היא החלה להיות תנועה מסודרת.
יעקב חג'ג' ילוף: בשנות ה30- היא קיבלה תנופה וכמעט שלא נמצא נער או צעיר יהודי שלא השתייך לאחת מתנועות הנוער.
יעקב חג'ג' ילוף: בכל הקהילות הייתה תנועה ציונית ענפה מאוד.
יעקב חג'ג' ילוף: היא החלה בטריפולי, אחר כך עברה לבנגזי, ולאחר מכן הגיעה בכל עיירות השדה.
נעמי בלומנטל: כמה יהודים היו בלוב בתחילת שנות ה40-?
יעקב חג'ג' ילוף: בתחילת שנות ה40- היו כ33,000- יהודים.
נעמי בלומנטל: וכמה מהם עלו ארצה?
יעקב חג'ג' ילוף: כל הקהילה היהודית בלוב, בשיאה, מנתה 38,500 איש.
יעקב חג'ג' ילוף: עלו ארצה בעלייה הגדולה כ34,000- - יחד עם המעפילים.
יעקב חג'ג' ילוף: אסביר בהמשך באילו שנים בעיקר היו העליות מלוב.
יעקב חג'ג' ילוף: מיד אחרי הפרעות היו היחסים תקינים בלוב.
יעקב חג'ג' ילוף: גם הערבים וגם היהודים האמינו בשלטון הבריטי שהגיע בינואר 1943, וקיוו לעתיד טוב יותר.
יעקב חג'ג' ילוף: אך הבריטים לא השקיעו בלוב כמו שעשו האיטלקים.
יעקב חג'ג' ילוף: אחרי כיבוש תוניסיה הם המשיכו את המלחמה לכיוון איטליה, והחל משבר כלכלי חמור מאוד.
יעקב חג'ג' ילוף: באופן טבעי הנפגעים הגדולים ביותר היו ההמונים הערבים.
יעקב חג'ג' ילוף: וההמון הערבי נפל קרבן להסתות.
יעקב חג'ג' ילוף: עם הכיבוש הבריטי שבים ללוב גולים ערבים שהוגלו במהלך הכיבוש האיטלקי.
יעקב חג'ג' ילוף: מגיעים גם עובדים זרים, בעיקר ממצרים.
יעקב חג'ג' ילוף: מתחילה לצמוח תנועה לאומנית גדולה בלוב.
יעקב חג'ג' ילוף: המטרה שלהם היא להביא לעצמאותה של לוב, כדי שהיא תקבל אוטונומיה ועצמאות.
יעקב חג'ג' ילוף: הדבר הקל ביותר לתנועה לאומנית הוא לבצע פרעות ביהודים.
נעמי בלומנטל: אני מודה לח"כ בריילובסקי על נוכחותו כאן.
נעמי בלומנטל: בשלב זה הוא עוזב את הדיון.
יעקב ברנס: הגעתי באיחור לישיבה משום שהמתנתי בחוץ.
יעקב ברנס: אני מתנצל שאני מתפרץ לדברים אבל אני כועס על חבריי, שכבר התחילו בישיבה וכבר מדברים.
יעקב ברנס: אנחנו, שהגענו באיחור, נלך עכשיו הביתה.
נעמי בלומנטל: יעקב ברנס, ושאר המוזמנים - היכנסו בבקשה.
נעמי בלומנטל: בשלב זה נכנס גם ח"כ יצחק כהן.
דוד הגואל: אני מברך את החברים שהצטרפו אלינו: ראשית, השר לשעבר, ח"כ יצחק כהן.
דוד הגואל: חברים נוספים שהגיעו: ד"ר יצחק בן גד מנתניה, חיים ברדה מאשקלון, רחל דואני - פעילת יהדות לוב, יוסי נעים, יואב רפאל – ראש המועצה המקומית באר יעקב, רמי כחלון – יו"ר ארגון יוצאי לוב.
יעקב ברנס: אני מתנצל על התפרצותי לפני דקות אחדות.
יעקב ברנס: אציג את עצמי: שמי יעקב ברנס, ויש לי הזכות – וסליחה אם זו חוצפה מצדי להזכיר זאת – להיות יוזם השיחה והפגישה עם ח"כ בלומנטל.
נעמי בלומנטל: ציינתי זאת בתחילת הישיבה.
יעקב ברנס: מחר יש טקס מפואר לחללי הפרעות בלוב.
יעקב ברנס: ניפגש כולנו שם, באנדרטה שהקמנו בנתניה.
נעמי בלומנטל: קודם אמרתי שעולי לוב היו שקטים מדי כשהגיעו ארצה ולכן אין תקציבים ומחקר.
נעמי בלומנטל: כניסתו של יעקב ברנס הייתה האנטי-תיזה.
נעמי בלומנטל: לנוכחים החדשים אני מבהירה שהתחלנו בסקירה היסטורית ונמשיך בכך כעת.
נעמי בלומנטל: בהמשך, אחרי סקירת ההיסטוריה והמורשת של יהדות לוב, נשמע איך ניתן לקדם את נושא יהודי לוב בסיוע המדינה – תקצוב, מחקרים, בית מורשת ועוד.
נעמי בלומנטל: יש כאן שר לשעבר וסגנית שרה לשעבר, ושניהם יוכלו בוודאי לסייע.
יעקב חג'ג' ילוף: אחרי המלחמה החל משבר כלכלי, ובעיקר נפגעו ההמונים הערבים.
יעקב חג'ג' ילוף: התנועה הלאומנית הערבית החלה לפעול במטרה להגיע לעצמאות.
יעקב חג'ג' ילוף: באופן טבעי כל השנאה כוונה כלפי היהודים.
יעקב חג'ג' ילוף: שלישית, חלק מאנשי השלטון הבריטי בלוב שרתו בארץ ישראל והיה להם אנטגוניזם כנגד היהודים.
יעקב חג'ג' ילוף: רביעית התנועה הציונית הלכה והתעצמה וזה היה לצנינים גם בעיני הבריטים וגם בעיני הערבים.
יעקב חג'ג' ילוף: ביום 2 בנובמבר 1945 החלו מהומות בכל ארצות המזרח התיכון: לבנון, סוריה, ארץ ישראל ומצרים.
יעקב חג'ג' ילוף: השמועות על המהומות החלו להגיע גם ללוב.
יעקב חג'ג' ילוף: השמועות הגיעו ביום 4 בנובמבר בבוקר, בעיקר באמצעות העיתון.
יעקב חג'ג' ילוף: ביום 4 בנובמבר פורצים פרעות בעידודים של הלאומנים הערבים.
יעקב חג'ג' ילוף: הם החלו בטריפולי והתפשטו בעת ובעונה אחת בכל טריפוליטניה, ובמספר ערים מסביב ללוב.
יעקב חג'ג' ילוף: במהלך הפרעות המשטרה הבריטית לא נוקפת אצבע ולא עוצרת את הפרעות.
נעמי בלומנטל: היהודים היו חשופים ללא הגנה?
יעקב חג'ג' ילוף: הם היו מופקרים.
יעקב חג'ג' ילוף: הפרעות נמשכו ארבע יממות תמימות, ובמהלכם נרצחו 132 יהודים בצורה אכזרית מאוד – חלקם בשריפה ובדרכים אחרות.
יעקב חג'ג' ילוף: לצערי גם סבי ז"ל נרצח בפרעות הללו.
יעקב חג'ג' ילוף: לאחר מכן עברו היהודים משבר קשה מאוד.
יעקב חג'ג' ילוף: ארבע תופעות בסיסיות מאפיינות את התקופה שלאחר הפרעות: היהודים לא האמינו עוד לערבים שחיו עמם.
יעקב חג'ג' ילוף: דווקא הערבים שחיו לצד היהודים, שאכלו עמם ועבדו אצל היהודים הם הם שקמו על אדוניהם או עמיתיהם.
יעקב חג'ג' ילוף: סר גם האמון בשלטון הבריטי – שלא היה מסוגל להגן על היהודים.
יעקב חג'ג' ילוף: הוא לא הצליח להשליט סדר או להגן.
יעקב חג'ג' ילוף: שלישית, גובשה החלטה להקים ארגון הגנה של היהודים.
יעקב חג'ג' ילוף: קם ארגון הגנה בסיוע של שליח שהגיע מהארץ – ישראל גוריליק ששמו המחתרתי היה "הדוד".
יעקב חג'ג' ילוף: זה דבר ייחודי לקהילת לוב, ולא היה קיים בקהילות אחרות.
יעקב חג'ג' ילוף: הם הקימו ארגון, התאמנו בנשק, צברו נשק ואספו כספים.
יעקב חג'ג' ילוף: רביעית, התגברה השאיפה לעלות לארץ ישראל במהירות.
יעקב חג'ג' ילוף: אקצר בדבריי: לסיכום יש עלייה בלתי לגאלית גדולה של כמעט 10% מבני הקהילה – 3,500 יהודים.
יעקב חג'ג' ילוף: אין לזה אח ורע בכל קהילות ישראל.
יעקב חג'ג' ילוף: קם בלוב ארגון הגנה שעומד בפרץ ובפרעות שפרצו ביוני 1948 הוא מצליח להגן במידת מה על היהודים ברובע היהודי בטריפולי.
יעקב חג'ג' ילוף: אסון 1945 לא חוזר על עצמו.
יעקב חג'ג' ילוף: בפרעות 1948 נרצחו 14 יהודים.
יעקב חג'ג' ילוף: ההפעלה ארצה נמשכת עד העלייה הגדולה.
יעקב חג'ג' ילוף: בעלייה הגדולה עלו כ90%- מכלל יהודי לוב.
יעקב חג'ג' ילוף: יחד עם המעפילים מדובר בכ34,000-35,000-.
יעקב חג'ג' ילוף: נותרים בלוב כ4,100- יהודים.
יעקב חג'ג' ילוף: עם פרוץ מלחמת ששת הימים שוב פורעים ביהודים, נרצחים 17 יהודים.
יעקב חג'ג' ילוף: אז הוחלט להוציא את כל היהודים מלוב.
יעקב חג'ג' ילוף: כ4,000- יהודים מגיעים לאיטליה ו2,000- מהם עלו ארצה במהלך השנים.
יעקב חג'ג' ילוף: האחרים השתקעו באיטליה, בעיקר ברומא.
נעמי בלומנטל: נשמע כעת את ד"ר רומני.
יעקב ברנס: הוא פרופסור.
מוריס רומני: אני עדיין דוקטור.
מוריס רומני: יש לי עוד עבודה אחת לסיים כדי להוסיפה ל11- עמודי קורות החיים שלי.
נעמי בלומנטל: כעת, לאחר הפעילות של הוועדה למען הקהילה, תקבל תואר פרופסור מן המניין אוטומטית – בלי שלב של "פרופסור חבר".
מוריס רומני: היו"ר נעמי בלומנטל אכן קלעה למטרה בדבריה.
מוריס רומני: זו אכן קהילה מרתקת שהסתגלה במהירות לחיים בארץ, בלי שום בעיות.
מוריס רומני: לא היו תלונות.
מוריס רומני: אני לא רוצה להשוות בין קהילות שונות, אבל אצלנו לא היו אירועי ואדי סליב ולא היו פנתרים שחורים.
מוריס רומני: שנית, לא רק פרעות יהודי לוב לא הגיעו לתודעה הישראלית, אלא גם האוניברסיטאות לא עוסקות בתולדות יהודי לוב.
מוריס רומני: אסביר את דבריי בקצרה: בשנת 1981 הקמתי, יחד עם תורם מארה"ב, את מרכז אלישר באוניברסיטת בן-גוריון שבנגב.
מוריס רומני: מאז 1977-1976, כשוועדת החינוך של הכנסת הקימה את המרכז לשילוב מורשת יהדות המזרח, הוקמה חטיבה שכזו גם באוניברסיטת בן גוריון.
מוריס רומני: עמדתי בראש החטיבה הזו מאז ועד היום.
מוריס רומני: הייתה תקופה שהיו לנו 300 סטודנטים שעסקו במורשת יהדות המזרח.
מוריס רומני: אני, כבן העדה, ראיתי מחויבות להכניס את נושא יהדות לוב ללימוד ולתודעה של הציבור.
מוריס רומני: אך כפי שאמר ידידי דוד הגואל, זוהי יהדות שקטה והיא עדיין שקטה.
מוריס רומני: לצערי עזבתי את בנגזי, לוב לארה"ב בגיל 19 ושם למדתי על פלורליזם ועל המונח Politically-Correct.
מוריס רומני: ולכן אני דווקא מהצעקנים.
מוריס רומני: חברי שלמה ונטורה ממשרד החינוך, שיושב כאן, יכול להעיד על כך.
מוריס רומני: אני זועק חמס על התקציבים שמשרד החינוך נותן לחטיבות למורשת יהדות המזרח באוניברסיטאות השונות.
מוריס רומני: בעקבות קורס שנתתי בשנות השבעים והשמונים על יהדות לוב, קיבל חברנו יעקב חג'ג' את תואר המ.א שלו בנושא היסטוריית יהדות לוב.
מוריס רומני: אני מקווה שהוא יעשה גם דוקטורט בנושא.
מוריס רומני: אין זה התחום שלי – אני עוסק בסוציולוגיה פוליטית ובענייני המזרח התיכון.
מוריס רומני: אך נקראתי לדגל, משום שראיתי שאין מודעות לנושא.
מוריס רומני: חבל על קהילת לוב.
מוריס רומני: בקרוב יתפרסם מחקר שלי על יוצאי לוב שנמצאים 50 שנה בארץ.
מוריס רומני: זו עבודה סוציולוגית.
מוריס רומני: 50 שנה לאחר בואם ארצה, יוצאי יהדות לוב עוסקים בכל קשת משלחי היד בארץ - יש בארץ 249 משלחי יד שונים.
מוריס רומני: אך בשנת 1961 הם עסקו בקושי ב64- משלחי יד.
מוריס רומני: אני לא יכול לומר הרבה על מספרים, משום שהם משתנים.
מוריס רומני: יש הטוענים שהיו בלוב 36,000 יהודים 1940, 1945, או 1948.
מוריס רומני: מתוכם עלו ארצה 34,000 איש.
מוריס רומני: זאת הקהילה היחידה – ואני מוכן לחתום על זה – ש95%- מבניה עלו ארצה.
מוריס רומני: וזאת מסיבה ציונית.
מוריס רומני: ינקנו את הציונות מגיל רך מאוד: בשנות ה30-, בשנות ה40-, בשנות ה50-.
מוריס רומני: ההסתגלות בארץ הייתה מהירה, בלי טענות ותלונות.
מוריס רומני: השאלה היא מה הלאה?
נעמי בלומנטל: לי יש רושם מאוד חיובי על העלייה, על ההזדהות עם הציונות ועל המחויבות לעלות ארצה.
נעמי בלומנטל: האם לא הייתה ליהודים שהגיעו ארצה ירידה עצומה במצבם הכלכלי והחברתי?
נעמי בלומנטל: היו כאן אנשים רבים שבוודאי חיו ברמה גבוהה, ובתנאים כלכליים טובים.
מוריס רומני: בוודאי.
מוריס רומני: בערים טריפולי ובנגזי היו סוחרים אמידים.
מוריס רומני: אנחנו מושפעים מאוד מהתרבות האיטלקית – אני ואחיי שבארה"ב משוחחים עד היום בטלפון בשפה האיטלקית.
מוריס רומני: אחר כך הייתה ההשפעה של התרבות הבריטית בשנים 1951-1943.
מוריס רומני: זאת קהילה מעניינת וייחודית מאוד.
מוריס רומני: אני מראה זאת במחקריי, ומאפיין את הקהילה מבחינה סוציולוגית.
מוריס רומני: הבעיה שלנו היא שהשקט נגמר.
מוריס רומני: הקהילה לא רוצה להמשיך להיות שקטה אלא להביא את הנושא למודעות – לפני שהוא ייעלם.
מוריס רומני: אחותי הגיעה מארה"ב, היא חברה ב-American Sefardi Federation והקימה אתר באינטרנט בנושא יהודי לוב.
מוריס רומני: יש אנשים שלא מכירים את היהדות הזאת.
מוריס רומני: מי ידע על הפרעות שסיפר עליהם מר חג'ג' ליוף?
מוריס רומני: מי ידע שהלכו לברגן-בלזן?
מוריס רומני: נכון שד"ר אברמסקי מ"יד ושם" עשתה מחקר בנושא, והיא העלתה את המודעות לנושא, אך זה לא מחלחל לבתי הספר, ולא מגיע לספרי הלימוד.
מוריס רומני: היום מדברים על פוסט-ציונות ופוסט-מודרניזם – אך אנחנו רוצים להנציח את הזהות שלנו.
מוריס רומני: לפעמים כולנו מתאספים יחד לסופי שבוע משותפים – לא כמו קהילות אחרות שעושות מפגשים כאלה בתדירות גבוהה יותר, ואני אכן מתלונן על זה.
מוריס רומני: במפגשים הללו אנחנו שואלים מה הלאה, איך מחנכים את הילדים למורשת שלנו?
מוריס רומני: ולא משנה אם אנחנו נשואים לאשכנזיות – שלא נדע, כמובן.
מוריס רומני: מה אנחנו נותנים לילדים שלנו חוץ מאינטרנט, קוקה קולה ודיסקים?
מוריס רומני: יש חברים בהנהלה ובקהילה שהוציאו ספרים על דעת עצמם.
מוריס רומני: הם לא יסולאו בפז.
מוריס רומני: האנשים עדיין זוכרים איך הם גדלו ואיך חגגו את חג הפסח וחג הפורים.
מוריס רומני: לזיכרונות הללו יש חשיבות עצומה מבחינה אנתרופולוגית וסוציולוגית.
מוריס רומני: זה פנטסטי.
מוריס רומני: אני, כחוקר קהילות ותרבויות שונות, רואה שקהילה זו בולטת בייחודה.
מוריס רומני: וחבל עליה.
נעמי בלומנטל: אם כן, קלעתי לדעת חכמים.
נעמי בלומנטל: חשבתי שבתוקף תפקידנו כחברי הוועדה לעלייה, קליטה ותפוצות עלינו לחשוף את העושר האדיר שמאחורי הקהילה השקטה והצנועה הזו.
נעמי בלומנטל: רוב האזרחים בארץ לא יודעים כלום.
מוריס רומני: המאמר הראשון שלי על הציונות בלוב היה על שינוי חברתי בתוך הקהילה.
מוריס רומני: היה מאבק בתוך הקהילה.
מוריס רומני: האם להפוך לאיטלקים או לציונים?
מוריס רומני: והיו בני 18 ובני 19 שבשנים 1912-1910 הובילו את החברה לכיוון הציונות ולא לאיטלקיות.
רמי כחלון: אני מבקש להשלים שני דברים.
רמי כחלון: במאורעות 1945 הבריגדה היהודית הייתה בטריפולי והשלטונות הבריטים לא נתנו לה להגן על היהודים.
רמי כחלון: כתוצאה מהאירועים האלה קמה ההגנה.
רמי כחלון: היינו במצב שיכולנו להגן על עצמנו, כי החיילים התארחו אצלנו בבתים, אך השלטון מנע זאת מהם.
רמי כחלון: לגבי השקט שמאפיין את העדה, הרי שמתקיים בה המשפט "כבוד בת מלך בבית פנימה", ואני אומר זאת לכבוד הרב יצחק כהן שהצטרף אלינו.
רמי כחלון: הוא הבטיח סיוע למרכז המורשת אך לצערי עד היום עוד לא קיבלנו סיוע שכזה.
רמי כחלון: עם כל מה ששמענו כאן, הגיע הזמן שניתן בסיס של מידע לגבי יהודי לוב, מה עשו ואיך חיו.
רמי כחלון: אמרה נכון היו"ר נעמי בלומנטל שאנשים עשירים ואמידים נאלצו, עם הגיעם ארצה, לעבוד קשה כדי לפרנס את ילדיהם.
רמי כחלון: וזאת משום שהם לא הכירו את משרד הסעד, ולא ידעו כיצד לפנות בבקשה לעזרה, הם לא היו רגילים בכך.
רמי כחלון: בקהילה בלוב כל חסרי היכולת קיבלו מתן בסתר, אך בהגיעם ארצה נפלו מאיגרא רמא לבירא עמיקתא.
רמי כחלון: הם לא ידעו למי לפנות.
רמי כחלון: אבל תודה לאל, אחרי חמישים שנה יהדות לוב צפה על פני המים, מתקדמת ומשתלבת.
רמי כחלון: היא נותנת את נשמתה למדינה, והיא לא מתכוונת לברוח או לעזוב.
רמי כחלון: אנשי העדה יגדלו פה, יחיו פה ויילחמו פה.
רמי כחלון: זה היתרון של הקהילה הזאת, שאין לה עוד שורשים בחו"ל.
רמי כחלון: מטרתו של המרכז למורשת היא לתת ביטוי לאופייה של העדה ולהיסטוריה שלה.
רמי כחלון: נכון שבאופן ספורדי אנחנו מקבלים כל מיני סכומים, אבל בעיקר מדובר בקומץ קטן של אנשים שנותן את הנשמה ועושה את העבודה בהתנדבות.
רמי כחלון: המדינה יכולה הייתה לחסוך מיליונים רבים אם כל העמותות היו כמונו.
רמי כחלון: העמותה הקימה בניין למרכז המורשת, היו"ר נעמי בלומנטל נכחה בחנוכת הבית של הבניין.
רמי כחלון: הבניין הזה לא עלה גרוש למדינת ישראל.
רמי כחלון: זה בלתי רגיל.
רמי כחלון: הכל בא מתוכנו.
רמי כחלון: כל אחד עשה מעט, והגענו למקום משלנו.
רמי כחלון: לאט לאט גם ניצוק בו תוכן.
רמי כחלון: אני מקווה שתסייעו לנו בכך.
יעקב ברנס: שלום לכולם.
יעקב ברנס: זהו עוד יום שבו אני גאה מאוד להיות בן העדה.
יעקב ברנס: ד"ר רומני דיבר על שבתות העיון שאנחנו משתדלים לערוך.
יעקב ברנס: לא אלאה אתכם בדברים, אך ברצוני להעלות כמה נקודות: הייתה לי הזכות להיות בקרבתו של מורנו ורבנו … בערוב ימיו, לאור הקרבה המיוחדת שהייתה לו אל חמי וחמותי זכרם לברכה.
יעקב ברנס: שניהם היו מהעיירה חומס.
יעקב ברנס: אגב, משם יצאו רוב הבלשנים בעברית ובדקדוק.
יעקב ברנס: שאלתי את כבוד הרב מדוע לא הצלחנו להגיע לידיעת הציבור בכל הדברים היפים שלנו.
יעקב ברנס: אמרתי לו, ויסלחו לי הנוכחים, שאפילו הכורדים ארגנו לעצמם סהרנא, אך אנחנו לא הצלחנו בכך.
יעקב ברנס: הוא השיב לי: החינוך שנתנו בחו"ל הוא גם בארץ.
יעקב ברנס: באנו לארץ ישראל להיטמע יחד עם כל העדות לעם אחד.
יעקב ברנס: כמעט כל בית בישראל שר בליל שבת את הפיוט "בר יוחאי".
יעקב ברנס: את הפיוט הזה חיבר רבי שמעון לביא, שעצמותיו קבורות בטריפולי שבלוב.
יעקב ברנס: הוא זה שהחיה את השפה העברית ואת החדרת השורשים.
יעקב ברנס: הוא שהנהיג לעדה הלובית שבליל שבת החזן קורא תפילת שמונה עשרה בקול רם.
יעקב ברנס: אלה מקצת הדברים שמייחדים את העדה, ויש לנו עוד הרבה.
יעקב ברנס: תמיד כשאנחנו עורכים שבתות עיון עיקר הדיון נסב על המזון – שגם הוא משובח בפני עצמו.
יעקב ברנס: אבל יש לנו הרבה הרבה דברים לספר על עצמנו.
יעקב ברנס: אתן כעת לחברים אחרים לספר עוד.
נעמי בלומנטל: תודה ליעקב ברנס.