GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בועז טופורובסקי: אז בהחלט ות"ת מל"ג יכולה, מהתוספת התקציבית של כמה מאות מיליוני שקלים שהיא אמורה לקבל השנה, לעזור קצת לסטודנטים עולים, אנחנו לא מבקשים למישהו שהוא לא סטודנט.
בועז טופורובסקי: משרד רוה"מ עזר קצת, אני חושב שמן הראוי כן לקחת את הקריאה של חבר הכנסת חסון, ולהגיד למשרד ראש הממשלה: אדוני ראש הממשלה, המשרד שלך, המשרד ברשותך, קיבל את ההחלטה הזאת וקיבל בזרועות פתוחות – אני פשוט קורא ממה שכתוב – את ההודעה של הסוכנות היהודית שהיא מפסיקה לממן את אותם סטודנטים עולים.
בועז טופורובסקי: אז אם מקבלים את זה בזרועות כאלה פתוחות, גם אפשר לנסות ולעזור למצוא מקור תקציבי.
בועז טופורובסקי: ואני מבקש מהסוכנות – אני יכול כרגע רק לבקש, ובטח אתה תגיב על דברי – תעזרו לנו עכשיו.
בועז טופורובסקי: אנחנו עדיין נמצאים במקום שלא מצאנו פתרון קבע.
בועז טופורובסקי: אפשר לעזור, במיוחד שיש כאן הרבה מאוד עובדים גם שלכם, במיוחד שזה כן נוגע לעבודת הסוכנות בצורה מאוד מאוד ברורה.
ישראל חסון: בועז, תוסיף שאלה בבקשה לסוכנות: באיזה עוד תחום אצלם מפטרים 64 עובדים?
בועז טופורובסקי: הם בטח גם קיצצו משכר ההנהלה.
יואל רזבוזוב: חבר הכנסת טופורובסקי, יש לי מכתב פה מהסוכנות, 34 עובדים.
<קריאה: תתפלא לשמוע.
ישראל חסון: תגיד, לא עובדי קבלן.
ישראל חסון: תגיד לי איזה עוד מקום אתה מפטר 64 עובדים.
<יהודה שרף: חבר הכנסת חסון, אין לנו עובדי קבלן, אחד.
<יהודה שרף: שניים, תתפלא לשמוע, אנחנו בקיצוץ מאוד מאוד רציני של כוח אדם.
ישראל חסון: באיזה עוד מחלקה מפטרים 64 עובדים?
<יהודה שרף: אני מנהל היחידה לעלייה וקליטה ומשימות מיוחדות.
<יהודה שרף: אני יכול לענות לך על הדברים האלה.
<יהודה שרף: ובאותה נשימה, צריכים להבין, שהתקציב שירד ממינהל הסטודנטים, הוא הוסט למשהו אחר.
ישראל חסון: אה.
ישראל חסון: הבנת?
<יהודה שרף: אני אענה לך גם למה, חבר הכנסת חסון.
ישראל חסון: תגיד לי מאיפה עוד הולכים לפטר 64 עובדים.
<יהודה שרף: אני עונה לך.
יואל רזבוזוב: תנו לו לענות.
פנינה תמנו: מר שרף, אני רק רוצה להתנצל, אני נאלצת לעזוב לישיבת הנשיאות.
יואל רזבוזוב: תודה, חברת הכנסת פנינה.
<יהודה שרף: הכסף הזה הולך להביא עולים, להביא יותר עולים.
דב ליפמן: אבל הם לא יגיעו.
<יהודה שרף: אני רוצה לספר לך סוד: יש עולים, לא כולם הם סטודנטים, כשאנחנו מאוד מאוד מכבדים סטודנטים.
<יהודה שרף: אבל לדוגמה, אנחנו צריכים לסיים מבצע שהתחלנו שנקרא "כנפי יונה", להעלות 8,000 עולים אתיופים מגונדר – כסף שלא היה לנו.
<יהודה שרף: פתחנו מרכז קליטה חדש נוסף מתוך התקציב הזה, על מנת לקצר את לוחות הזמנים שם.
יואל רזבוזוב: אנחנו סוטים פה לנושאים אחרים.
יואל רזבוזוב: חברים, אני חושב שאנחנו כאן באמת דיברנו על החשיבות.
יואל רזבוזוב: אני כן אתן עכשיו לארגונים להגיד מה הם חושבים, אבל בסופו של דבר אני כן רואה כאן איזושהי תמונה שמצטיירת, שיש לנו עדיפות בממשלה, יש לנו את שר האוצר שישבנו אצלו, היינו ארבעה.
יואל רזבוזוב: שר האוצר מבין את החשיבות של הפרויקט, הסברנו לו, הוא תומך.
יואל רזבוזוב: אני חושב שבאמת במדיניות הכלכלית הקשה הוא ינסה לעשות את הטוב ביותר.
יואל רזבוזוב: יש לנו את משרד הקליטה שגם הם רוצים בפרויקט הזה, ואתם שמעתם ממשרד האוצר שזה בסדר עדיפויות במקום ראשון אצלם, ויש לנו כאן את המועצה להשכלה גבוהה, שגם הם אני רואה בכיוון להשתתף בפרויקט הזה.
בועז טופורובסקי: אבל למה אתה מוותר לסוכנות?
<דמיטרי אפרצב: תרשו לי אם אפשר, אדוני היושב-ראש, רק משפט אחד.
<דמיטרי אפרצב: חברים, אני מאוד מבקש, חבר הכנסת טופורובסקי, אני לא חושב שזה המקום, ותתפלאו לשמוע את זה ממני, בטח עכשיו ובטח לתקוף את הסוכנות היהודית, מכיוון שסדרי העדיפויות כבר נעשו, ההחלטות כבר התקבלו.
<דמיטרי אפרצב: כל אפשרות עכשיו לנסות לקבץ סוג של נדבות מכל משרד ממשלתי אפשרי, זה פשוט לא נכון.
<דמיטרי אפרצב: אם המדיניות שלנו, של המדינה, היא כן לפעול לעלייה ולקליטת צעירים, זה חייב לבוא ולקבל ביטוי.
<דמיטרי אפרצב: זה ברמה הצהרתית.
<דמיטרי אפרצב: יש לזה מחיר של 35,000,000 שקל, יש לזה מחיר של איקס משרות על מנת להפעיל את זה, כי אחרת זה לא יעבוד.
<דמיטרי אפרצב: ואני חייב להגיד לכם בפה מלא: כל שקל שאנחנו משקיעים בסטודנט, בא לידי ביטוי בתקופה מאוד קצרה ב-52 שקלים שחוזרים לקופת המדינה בצורה של מיסים.
<דמיטרי אפרצב: ויש גם תרומה עצומה, מי כמוך ומי כמוכם מכירים, שבאה לידי ביטוי בצורות שלא ניתן להעריך את זה, אם זה בתחום החברתי, אם זה בתחום הציוני, אם זה בכל תחום אפשרי.
<דמיטרי אפרצב: אני לא חושב, ואני אומר לכם, אני מבטיח לכם, זאת הבטחה ממסדית מה שנקרא, שכל מה שאנחנו מתכננים לעשות בהמשך, גם מה שעשינו בעבר בנושא של מינהל הסטודנטים, זה יהיה יעיל, מודרני, בלי בזבוזי כסף, בלי תקני פקידים מיותרים, שום דבר כאן לא יהיה.
<דמיטרי אפרצב: אנחנו חייבים, וזו בעצם המטרה שלנו, זאת הבקשה שלנו, אנחנו לא מתייחסים לזה כסוג של משהו סקטוריאלי פנים משרדי קטן, חסר משמעות, אלא זה משהו שהוא ברמה מאוד מאוד מעמיקה.
<דמיטרי אפרצב: זה גם מסר לצעירי העולם: תבואו אלינו, בואו תהיו חלק מאתנו, אנחנו ניתן כמדינה את כל מה שנדרש ואתם תעשו את מה שאנחנו מצפים מכם.
<דמיטרי אפרצב: זה קשור ליהודי אתיופיה, זה קשור ליהודי רוסיה, ארצות-הברית, כל מקום אחר.
<דמיטרי אפרצב: משרד הקליטה, בעקבות השותפות ההיסטורית עם הסוכנות היהודית, אני מציין את זה, פיתח כלים יוצאים מן הכלל.
<דמיטרי אפרצב: מי שציין כאן, זה באמת אחד מפרויקטי הדגל שהמדינה יחד עם המוסדות הלאומיים ידעה לייצר.
<דמיטרי אפרצב: צריך למקד את כל המאמץ עכשיו, להסביר למקבלי ההחלטות.
<דמיטרי אפרצב: אנחנו מאוד שמחים על היוזמה שלך, ועל זה שנענית בחיוב ועל זה שאנחנו משתפים פה את חברי הכנסת.
<דמיטרי אפרצב: אין פה ענייני קואליציה, אין פה ענייני אופוזיציה, אין שום דבר.
<דמיטרי אפרצב: צריך למקד את המאמץ כי זה העתיד של המדינה שלנו, חייבים לשמור על זה וחייבים לתת לנו, למשרד הקליטה, לנהל את זה בצורה מיטבית.
<דמיטרי אפרצב: ואחר כך יהיו תלונות, יהיו דברים, זה יבוא לוועדת העלייה והקליטה בכנסת, תתפסו פה באוזן את המנכ"ל, תדרשו דברים.
<דמיטרי אפרצב: שעון החול הולך ומתקצר, ובגלל שאין לנו כרגע יכולת לצאת למכרז בנושא של ההפעלה, אני אומר לכם כבר עכשיו: אני כבר מרגיש איך בחודש ספטמבר אנחנו מוזמנים לכאן כשק אגרוף, חלק מחברי הכנסת מתוך כוונה טובה יתנו לנו פה מכות בכל מיני מקומות, למה הסטודנטים עדיין לא מקבלים מענה.
<דמיטרי אפרצב: זה כבר קורה עכשיו.
<דמיטרי אפרצב: הנושא הזה צריך לפתור אותו מיד ולא לחכות מבחינתי אפילו לדיוני תקציב.
<דמיטרי אפרצב: עכשיו, משרד הקליטה, משפט אחרון.
<דמיטרי אפרצב: אתם צריכים להבין, היו ימים שמשרד הקליטה היה משרד מרכזי בממשלת ישראל – הספר הלבן, עלייה חופשית וכו'.
<דמיטרי אפרצב: לצערי הרב, זה נדחק.
<דמיטרי אפרצב: הייתה תקופה.
<דמיטרי אפרצב: והמצב התקציבי, וזה לא המקום עכשיו לדון, הוא כזה בעייתי שאנחנו במחסור עצום, והכול אחר כך נזרק למישור הפוליטי להילחם על תוספות.
<דמיטרי אפרצב: כמו שחסר 35,000,000 שקל בבסיס התקציב בתחום הסטודנטים, עשרות מיליונים חסרים בבסיסי תקציב בפרויקטים אחרים.
<דמיטרי אפרצב: אז את זה אני לא שם עליכם פה, זה אנחנו צריכים להילחם ועם זה נלך לראש הממשלה והולכים לראש הממשלה.
<דמיטרי אפרצב: עם זה באופן כללי, אנחנו לא הולכים על דברים קטנים.
<דמיטרי אפרצב: יש לנו פרטנר ובזה אנחנו מטפלים, אבל אם נזרוק עכשיו אחריות על משרד כזה או אחר למלא את החור, נחזור לאותו מצב שהיינו בשנה שעברה, והדבר הזה לא מקובל.
<דמיטרי אפרצב: והדבר האחרון, אני עוד פעם אומר לכם, סליחה שאני חוזר על זה, תוציאו בבקשה מהדיון את ההתקפה על הסוכנות.
<דמיטרי אפרצב: מי שיש לו ביקורת, על מה שיש ביקורת – יש דרכים לטפל בזה, בדרכים אולי יותר אלגנטיות, כמו שאני עשיתי.
יואל רזבוזוב: אני רוצה להגיד לכם, מנהלת הוועדה אמרה שהיו פה עשרה ח"כים ושרה.
יואל רזבוזוב: זה דיון מאוד מאוד חשוב, יש לזה משמעות, אנשים באו והקשיבו.
יואל רזבוזוב: גם היה כאן עכשיו חבר הכנסת מוטי יוגב, שהוא הולך להעלות גם את הנושא בפני שר הכלכלה נפתלי בנט, גם משם אפשר להביא תקציבים.
יואל רזבוזוב: אני רואה כבר כמה וכמה גופים שהולכים להשתתף בזה, ואני אומר לכם פה שהולכים להשתתף בזה, לא שמתכוונים.
יואל רזבוזוב: אני רואה פה את הקליטה, דיברנו על זה, אני רואה כאן את האוצר, יש לנו את ות"ת מל"ג.
יואל רזבוזוב: ועכשיו אני גם אדרוש, אני אדבר אישית עם יושב-ראש הסוכנות, למרות שהייתה החלטת ממשלה ואני מסכים שאם הייתה החלטת ממשלה אז אנחנו כן צריכים לקחת את זה, אבל עדיין שישקלו כאן להשתתף אפילו באיזשהו חלק קטן.
יואל רזבוזוב: וכמובן משרד הכלכלה, אחרי שחבר הכנסת מוטי יוגב ייפגש עם נפתלי בנט בנושא גם הוא.
יואל רזבוזוב: אסור לנו לוותר על הפרויקט זה, אנחנו מבינים את החשיבות.
יואל רזבוזוב: כבר בדיון הזה הבנו שאנחנו לא מוותרים על זה.
יואל רזבוזוב: חברים, יהיה כאן את הכסף הזה, ואנחנו נלחץ את כל הגופים הרלוונטיים שצריכים להיות מעורבים.
יואל רזבוזוב: הנושא באמת קשור להרבה מערכות, אבל צריכים לקחת על זה אחריות.
יואל רזבוזוב: ועכשיו אני רוצה לתת לאחרים כמה מילים.
יואל רזבוזוב: כן, נגוסה.
אברהם נגוסה: אברהם נגוסה מארגון עולי אתיופיה.
אברהם נגוסה: אנחנו מסכימים למה שהמנכ"ל תיאר והסביר.
אברהם נגוסה: ואני חושב שזאת המציאות, אין לנו מחלוקת מבחינה עובדתית, וגם מבחינת דרך פתרון הבעיה.
אברהם נגוסה: אני חושב שהפתרון צריך להיות שהמדינה לוקחת את האחריות על אזרחיה, ולא צריכים לחפש פתרונות קוסמטיים או זמניים.
אברהם נגוסה: כיבוי שריפות זה לא הפתרון.
אברהם נגוסה: פשוט בעוד שנה אנחנו נחזור לפה.
אברהם נגוסה: ולכן 35,000,000 שקל זה לא הרבה והמדינה יכולה לשים את זה.
אברהם נגוסה: במקום שלמשרד הקליטה יהיה בסעיף התקציב 35,000,000 שקל, יהיה כתוב 71,000,000 שקל.
אברהם נגוסה: זה צריך להיות קבוע, זה ילך אוטומטית כל שנה, אנחנו לא צריכים את ות"ת וכל זה, זה פשוט לא פתרון.
אברהם נגוסה: ולכן אנחנו דורשים מוועדת העלייה והקליטה לקבל החלטה, לקרוא לממשלת ישראל: אחת, לבטל לאלתר את חוק ההסדרים, זה פשוט לא פתרון.
יואל רזבוזוב: את הסעיף.
יואל רזבוזוב: הייתה כבר פנייה רשמית, אבל אנחנו מחכים לתשובה.
יואל רזבוזוב: אנחנו מבינים את החשיבות של הסעיף הזה.
אברהם נגוסה: את סעיף המדרגות צריך לבטל.
אברהם נגוסה: שתיים, כמו שאמרתי, למצוא את ה-35,000,000 שקל לשנה הבאה ובאופן קבוע.
אברהם נגוסה: שלוש, אני חושב שכאן המחלוקת שלי עם משרד הקליטה, שאי-אפשר להגיד שאין אפילו מקרה אחד שלא מקבל.
אברהם נגוסה: יכול להיות שפה יש אי-הבנה בפרשנות או בניסוח.
אברהם נגוסה: יש סטודנטים שלא קיבלו לפחות שלושה חודשים, שאמרו להם: העניין הוקפא עד שיהיה אישור תקציב.
אברהם נגוסה: אני מקווה שמינהל הסטודנטים יבדקו את עצמם.
יואל רזבוזוב: אני מבקש ממינהל הסטודנטים פשוט לאתר את הסטודנטים שאתם רואים.
יואל רזבוזוב: הרי זאת מערכת מחשב, אפשר להיכנס ולהקליד מי שלא קיבל, ולפנות אליהם ולהסביר להם שהם יקבלו או לתת להם.
אברהם נגוסה: זה מה שאני שמעתי מהסטודנטים.
אברהם נגוסה: ולכן אני חושב שפה צריך למצוא פתרון, כי הם צריכים לאכול.
אברהם נגוסה: בלי התמיכה הם לא יכולים להמשיך בלימודים.
אברהם נגוסה: ולכן ארגוני העולים, כפי שדיברתי עם כל הארגונים, אנחנו תומכים, אנחנו מאחורי משרד הקליטה, משרד האוצר, והממשלה צריכה למצוא את הפתרון, את ה-35,000,000 שקל.
יואל רזבוזוב: ידידיה, כן.
<ידידיה קנארד: כבוד היושב-ראש, כבוד חברי הכנסת, אני מכיר הרבה סטודנטים שהשנה לא קיבלו או קיבלו אחרי עיכובים אחרים.
<ידידיה קנארד: אני דיברתי עם אנשים שבגלל עיכובים הם פשוט לא יכלו לשלם את השכר לימוד ובגלל זה הם לא יכלו לשבת למבחנים.
<ידידיה קנארד: ובגלל זה פשוט אין להם מה לעשות עכשיו, הם לא יכולים להירשם אפילו, בגלל מינהל הסטודנטים, לשנה הבאה, כי הם לא ישבו על המבחנים.
<ידידיה קנארד: אני אישית פניתי הרבה פעמים, זה כבר שגרה אצלי, כל יומיים אני כותב מייל למינהל הסטודנטים, ופעם בחודש אולי אני מקבל תשובה, והתשובה כמעט תמיד זה אין תקציבים ולא יודעים מה לעשות.
<ידידיה קנארד: זה הסיפור שלי.
<ידידיה קנארד: אני אישית אצליח לשלם השנה.
<ידידיה קנארד: בגלל "עמוד ענן" קיבלתי מענק מילואים, אז יש לי מזל.
<ידידיה קנארד: אבל יש הרבה אנשים שפשוט התייאשו מלקבל.
<ידידיה קנארד: ואני מכיר עוד אנשים, קצינים בצבא אחרי שנים, שעכשיו לא רוצים ללמוד פה כי הם לא יכולים לסמוך על זה.
<ידידיה קנארד: ובנות שירות לאומי שגם רוצות ללמוד פה, רוצות לעלות לארץ, אבל פשוט לא יכולות, כי הן לא יכולות לסמוך על זה שהן יקבלו את שכר הלימוד שהבטיחו להן.
<ידידיה קנארד: אז יש גם עיכובים, ואנחנו רואים שאין מספיק עובדים שם, כי אנחנו שולחים אימיילים, אנחנו מתקשרים כל יומיים, ופשוט לא מקבלים מענה.
<דמיטרי אפרצב: זה לא עניין של עיכובים.
<דמיטרי אפרצב: סטודנט שהיום פונה ורוצה לשנת הלימודים החדשה, זה חוסר אחריות טוטלי לייצר התחייבות שלטונית מול בן-אדם, כשאני לא יודע מה יש בתקציב.
<דמיטרי אפרצב: זה בלתי אפשרי לעשות.
<דמיטרי אפרצב: בוודאי שזה משפיע ובוודאי שזה פוגע, אנחנו לא חיים עם זה מצוין.
<דמיטרי אפרצב: אני לא יכול כמנכ"ל, זה מעשה פלילי, לאשר לבן-אדם להירשם ולהתחייב על כסף, כשאני לא יודע אם יש לי אותו או לא, עם כל הרצון ועם כל הכאב.
<דמיטרי אפרצב: עכשיו, כל העיכובים שהיו היו בין היתר בגלל הצורך לפנות לוועדת חריגים, מכיוון שאתם צריכים להבין, שלמדינה ב-1 בינואר לא היה תקציב.
<דמיטרי אפרצב: והאחד לשתיים עשרה, עם כל סדרי העדיפויות שלא תיתן, יש, אמרתי לכם, 300,000 איש.
<דמיטרי אפרצב: אני לא יכול לתת מענה לקבוצה שאני מאוד רוצה, כשאין לי יכולת.
<דמיטרי אפרצב: בגלל זה לקח זמן.
<דמיטרי אפרצב: אבל אם עדיין יש ספחים, או שאנשים התייאשו או שהם חושבים שהפקידים שותים כוס קפה ולא עושים שום דבר, אתם מוזמנים לפנות.
<דמיטרי אפרצב: ומי שלא מסתפק בפנייה, תכתבו גם את לשכת המנכ"ל.
<דמיטרי אפרצב: אין מצב שלא מחזירים תשובה.
שמעון סולומון: דרך אגב, הוא שנה שנייה, הוא לא חדש, הסטודנט הזה, נכון?
<ידידיה קנארד: כן.
<דמיטרי אפרצב: בסדר, מאה אחוז.
<דמיטרי אפרצב: חבר הכנסת סולומון, אני מבין שהוא שנה שנייה.
<דמיטרי אפרצב: אם הוא רוצה ללמוד שנה שלישית ואין לי תקציב לאשר לו, אז מה לעשות?
<דמיטרי אפרצב: וגם אם הוא שנה רביעית, מה זה משנה?
יואל רזבוזוב: קודם כול, אנחנו עכשיו, כמו שאמרנו, כנסת חדשה, כנסת צעירה.
יואל רזבוזוב: יש לך פה הרבה חברי כנסת שהם גם עולים, גם סטודנטים לא לפני הרבה זמן, ואנחנו מבינים את הנושא הזה.
יואל רזבוזוב: ואני מסכים אתך שלא יכול להיות שהאנשים לא סומכים עלינו.
יואל רזבוזוב: אני חושב שזה לא נכון.
יואל רזבוזוב: ואנחנו צריכים באמת להגיע למצב שאנחנו יודעים שיש לנו את הכסף, שהכסף הוא קבוע, גם אם אנחנו מביאים את זה או שזה יהיה כולו ממשרד הקליטה או שיהיה מחולק מארגונים, אבל שזה יהיה קבוע, זה יהיה סעיף תקציבי בתקציב של אותו משרד.
יואל רזבוזוב: זאת אומרת, המטרה שלנו להגיע למצב שזה יהיה משהו שאנחנו יודעים שהסטודנטים יכולים לסמוך עליו.
יואל רזבוזוב: זה בנושא הזה.
יואל רזבוזוב: ואני רוצה לתת לסם כמה מילים.
<סם קדוש: סם קדוש ממועצת ארגוני עולים וגם מארגון עלייה וקליטה לסטודנטים דוברי צרפתית.
<סם קדוש: אני לא רוצה לחזור על כמה דברים שכבר נאמרו פה אבל כמה נקודות.
<סם קדוש: קודם כול, אני אצא אולי עוד חצי שעה באיזה אווירה מתוסכלת, כי בסופו של דבר נראה לי שאנחנו כולנו מסכימים.
<סם קדוש: אז טוב להיות שייך לוועדה שכולנו מסכימים, אבל בסופו של דבר בחוץ מחכים לנו באופן אפקטיבי, ולא משנה העדה או הקהילה וכו', אנשים עם תשובות, צעירים עם תשובות, הורים עם תשובות.
<סם קדוש: דיברנו על התאריכים.
<סם קדוש: חבר הכנסת בר אמר: אין לנו לו"ז.
<סם קדוש: איך אנחנו צריכים לתת תשובות לסטודנטים ולהורים?
<סם קדוש: איפה הלו"ז?
<סם קדוש: המילה ששמעתי הכי הרבה בוועדה זה "סדר עדיפויות".
<סם קדוש: משרד האוצר אמר: סדר עדיפויות, ות"ת אמר: סדר עדיפויות.
<סם קדוש: אוקיי, אלה מילים טובות, "סדר עדיפויות".
<סם קדוש: מה אני אומר להורה שמתקשר מחר או לסטודנט?
<סם קדוש: עוד שבוע יש יריד גדול בצרפת, מחכים 5,000 אנשים שרוצים לעלות.
<סם קדוש: מה אני אגיד?
<סם קדוש: מחר זה יהיה בדרום-אמריקה, מחרתיים זה יהיה ברוסיה.
<סם קדוש: עוד פעם, אנחנו פה בעננים, נצא עם אווירה טובה.
<סם קדוש: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, איזה לו"ז מדויק.
<סם קדוש: איפה אנחנו, אנחנו במאי?
<סם קדוש: עוד חודש אני בטוח שכל פקידי משרד האוצר יהיו חצי בחופש ולא נקבל דברים, והחלטות על העלייה זה עכשיו.
<סם קדוש: יש אלפים של "מסע", תוכנית שהסוכנות נותנת לה הרבה כסף, שהם צריכים שנה הבאה להיכנס לאוניברסיטאות.
<סם קדוש: איזה תשובה אנחנו נותנים לצעירים שבאו מארצות-הברית, מצרפת ומדרום-אמריקה, איפה הם יהיו שנה הבאה?
<סם קדוש: עוד פעם, זה דחוף.
<סם קדוש: עד היום כולנו דיברנו, הכול טוב ויפה.
<סם קדוש: אני רוצה באמת, אדוני היושב-ראש, שנצא מפה עם לו"ז מדויק.
<סם קדוש: האם עוד שבועיים אפשר לשבת פה ולהגיד, אם כן יש לנו את ה-35,000,000 דולר?
<קריאה: שקל.
<סם קדוש: שקל.
<סם קדוש: אם יהיה, זה יותר טוב.
<סם קדוש: אבל אני רוצה לומר עוד פעם, ועם זה גם אגמור: בכל פעם יש ריטואל, שזה טוב ויפה כי אנחנו מוזמנים לפה, בכל ריטואל יש אותה ועדה, אותם אנשים, כל שנה אנחנו אומרים אותם דברים ומשרד הקליטה נלחם וכו'.
<סם קדוש: מספיק.
<סם קדוש: אם בשביל הממשלה חשובים הצעירים, אז אנחנו לא צריכים להיות פה, יש מספיק נושאים, אבל בנושא הזה – מספיק.
<סם קדוש: מינהל הסטודנטים צריך פעם אחת ולתמיד להיות בסעיף של התקציב וזהו.
<סם קדוש: תודה רבה.
יואל רזבוזוב: תודה רבה, סם.
יואל רזבוזוב: אני חושב שלקראת סוף הדיון אנחנו נצא מפה עם החלטה.
יואל רזבוזוב: אמרתי שהיו פה הרבה דיונים, לא יודע מה היה לפני.
יואל רזבוזוב: אמרנו: בקדנציה הזאת יהיה פה שונה.
יואל רזבוזוב: עכשיו שלחתי את חבר הכנסת טופורובסקי כבר לנהל משא ומתן, ואנחנו נצא מפה עם החלטה.
יואל רזבוזוב: אמרתי שאנחנו עושים את הדיון הזה, לא בשביל לדבר ולהעלות על סדר-היום.
יואל רזבוזוב: כולם מבינים שזה חשוב, אנחנו צריכים לקבל החלטות ותשובות.
יואל רזבוזוב: אז ברגעים אלה אנחנו באמת סוגרים את הקצוות.
יואל רזבוזוב: כן.
<יפת אלמו: קודם כול, תודה רבה ליושב-ראש שזימנתם את הישיבה הזאת.
<יפת אלמו: הישיבה הזאת היא חשובה.
<יפת אלמו: אין כמותה, באמת, כולם אמרו כמה היא חשובה, אבל בעיקר אנחנו העולים כאן בזכות הלימודים.
<יפת אלמו: אם לא היו לימודים לא היינו מדברים עבור אנשים אחרים.
<יפת אלמו: ממש ממש.
<יפת אלמו: אי לכך החשיבות היא גדולה מאוד.
<יפת אלמו: כולנו יודעים שמדינת ישראל עשתה בחירות.
<יפת אלמו: לפני הבחירות ראינו המון הפגנות.
<יפת אלמו: למה היו הפגנות?
<יפת אלמו: בגלל הפערים הגדולים שקיימים בחברה.
<יפת אלמו: במה הוא מצמצם את הפער?
<יפת אלמו: מה, בדיבור?
<יפת אלמו: לא בדיבור.
<יפת אלמו: מי שמצמצם את הפער ומביא תועלת משמעותית לחברה זה החינוך.
<יפת אלמו: חינוך ועוד חינוך ועוד חינוך.
<יפת אלמו: כבוד היושב-ראש, אנחנו מבקשים באמת תאריך מדויק.
<יפת אלמו: כנציבות הארגונים יש לנו כ-32 ארגונים.
<יפת אלמו: עכשיו כשאני חוזר לאסוף את כל הארגונים, מה אגיד להם?
<יפת אלמו: מה נקבע?
<יפת אלמו: כמו שהחבר כאן אמר, שיהיה איזשהו תאריך מוגדר שנצא ונגיד להם: הנה, נקבע בתאריך הזה.
<יפת אלמו: אם תאמר לנו כזה דבר זה יביא תועלת.
<יפת אלמו: ואני קורא לכל אחד ואחד מאתנו:
<יפת אלמו: בלי חינוך אין שוויון, אין שוויון – בעיה חברתית.
<יפת אלמו: ולכן יש לעשות את המקסימום.
<יפת אלמו: אנחנו מאחורי משרד הקליטה, כל מילה שנאמרה על-ידי המנכ"ל של משרד הקליטה, בהחלט שאנחנו תומכים בה ואנחנו נעשה את המקסימום.
<דמיטרי אפרצב: אני מבקש שתמשיך במגמה.
<דמיטרי אפרצב: זה נדיר.
<יפת אלמו: אתה רואה, מגמה חיובית תמיד.
<יפת אלמו: כשיש חיובי הולכים במגמה חיובית.
<יפת אלמו: תודה רבה.
<מיכל אברה סמואל: שמי מיכל אברה, אני מנכ"לית עמותת "פידל" שעוסקת בחינוך בקרב יוצאי אתיופיה.
<מיכל אברה סמואל: אני רוצה רק להביא לתשומת לבכם: היום יש כ-2,200 סטודנטים וכ-3,500 בערך בוגרים שהם הנכס של הקהילה.
<מיכל אברה סמואל: דיברנו על עולים, דיברנו להביא את העולים שילמדו ויתחנכו פה.
<מיכל אברה סמואל: אנחנו צריכים לדבר על נוער שצומח וגדל פה, שצמא להשכלה גבוהה ואין באפשרותו לממן את הלימודים האלה.
<מיכל אברה סמואל: אני חושבת שאנחנו צריכים להצמיח את הדור הזה כדי שיוכל להשתלב בחברה הישראלית.
<מיכל אברה סמואל: אני מסכימה עם חברי שהשכלה גבוהה זה המפתח שלנו להשתלב בחברה הישראלית.
<מיכל אברה סמואל: יש היום יחד עם הנתונים על העוני, אני חושבת שמשפחות יוצאות אתיופיה ברובן הגדול לא יכולות לאפשר את ההשכלה הגבוהה לילדים.
<מיכל אברה סמואל: ולכן האחריות צריכה להיות של הממשלה.
<מיכל אברה סמואל: אנחנו לא נחכה לחסדם של ארגונים ותורמים ופדרציות.
<מיכל אברה סמואל: אני חושבת שהמדינה, הממשלה, צריכה לקחת אחריות.
<מיכל אברה סמואל: אני בהחלט עם כל חברי נישן מול משרדים שונים כדי שההחלטה הזאת לא תשתנה ותהיה לטווח ארוך.
<מיכל אברה סמואל: משרד הקליטה, אנחנו נישן מול הבית שלך בשביל שתוכל להניע את זה, אם זו המגמה.
<דמיטרי אפרצב: אל תשבו מול משרד הקליטה, תעשו לי טובה.
<דמיטרי אפרצב: לאן אנחנו נלך לשבת?
<מיכל אברה סמואל: אין מה לעשות.
<מיכל אברה סמואל: יש נוער שמחכה להשכלה גבוהה, זאת המוטיבציה שיש לבני הנוער להגיע.
<ענבל אבנון: ענבל, התאחדות הסטודנטים הארצית.
<ענבל אבנון: אנחנו כמובן רואים בחשיבות, כולם פה רואים בחשיבות של הנושא.
<ענבל אבנון: מה שאנחנו יכולים להציע, גם בתגובה למה שסם אמר, להשאיר את הנושא על סדר-היום הציבורי.
<ענבל אבנון: ואנחנו נעשה את זה בכל דרך שנוכל, כי בסופו של דבר מדובר בעניין תקציבי.
<ענבל אבנון: תקציב מבטא סדרי עדיפויות, וכדי לוודא שסדרי העדיפויות יהיו כאלו, אנחנו נעשה כל מה שביכולתנו כדי לדאוג שזה יקרה.
<ענבל אבנון: וגם אנחנו מבקשים לדעת תאריך מדויק, מתי תתקיים הוועדה או הפגישה על שולחן הדיונים, מתי יוכלו לצאת עם תשובות אופרטיביות לעניין.
<ענבל אבנון: תודה.
יואל רזבוזוב: יופי.
<ניסים סלמה: אני אשתדל לחדש.
<ניסים סלמה: שמי ניסים, אני מגיע לפה עם שני כובעים.
<ניסים סלמה: בכובע הראשון אני רכז של עמותה שנקראת "המרכז לסיוע לחיילים בודדים", ויש לנו הרבה חיילים בודדים שמגיעים וצריכים ללמוד אחרי הצבא.
<ניסים סלמה: ואם הם לא ילמדו הם יחזרו לאיפה שהם מגיעים.
<ניסים סלמה: והרבה חבר'ה גם שרוצים להתגייס, אז הם חושבים מה יקרה אחרי הצבא.
<ניסים סלמה: זה קודם כול.
<ניסים סלמה: בכובע השני שלי לפני שנה הובלנו, וזאת הייתה בדיוק אותה סיטואציה ואלה היו בדיוק אותן בעיות, והגעתי לוועדה כזאת ודיברנו והובלנו וארגנו הפגנות.
<ניסים סלמה: אני הובלתי את ההפגנות עם עוד סטודנטית ועם כל הארגונים של העולים שיושבים פה.
<ניסים סלמה: יש לנו פה בעיה, ועכשיו אני באמת אחדש.
<ניסים סלמה: קודם כול, מה העניין המרכזי?
<ניסים סלמה: העניין המרכזי זה שכר הלימוד, 100% שכר לימוד ובלי אפליה בין הסטודנטים.
<ניסים סלמה: זאת אומרת, לא מקובל עלינו – אני מדבר על הסטודנטים העולים – פתרון של 100%, 70%, 50%, לא מקובל.
<ניסים סלמה: ולא מקובלת עלינו גם אפליה, שמדינה כזאת מקבלת ומדינה כזאת לא מקבלת.
<ניסים סלמה: כולם צריכים באותה מידה.
<ניסים סלמה: החבר'ה שמגיעים מארצות מערב, יש להם לימודים חינם, לא יגיעו.
<ניסים סלמה: ההורים שלי לא היו נותנים לי לעלות.
<ניסים סלמה: אני הגעתי לארץ, שירתי חמש וחצי שנים בצבא, ואז השתחררתי והתחלתי לימודים.
<ניסים סלמה: לא נראה לי שהייתי יכול להתחיל לימודים אם לא היה את המלגות האלו.
<ניסים סלמה: כל המדינות.
<ניסים סלמה: החבר'ה שמגיעים ממדינות שהן יותר חלשות, כמו שאמרנו, גם צריכים, כי אם לא הם לא יכולים.
<ניסים סלמה: זאת אומרת, הבקשה שלנו זה 100% ובלי אפליה, ייעוץ והכוונה כמובן.
<ניסים סלמה: זה העניין המרכזי לפני הכול.
<ניסים סלמה: חסר 35,000,000 שקל, את זה כולם מבינים.
<ניסים סלמה: עכשיו מה שקורה, שכל וועדה כל שנה לוקחים – לוקחים קצת כסף מהות"ת, לוקחים קצת כסף מזה, לוקחים קצת כסף מזה.
<ניסים סלמה: מה שיקרה, אם אנחנו עכשיו עוד פעם הולכים לפתרון הזה, אז יכול להיות שהשנה יהיה עוד פעם פתרון, אבל שנה הבאה עוד פעם אני אצטרך לשבת פה, ועוד פעם כל הארגונים נצטרך פה לשבת, לחזור, ועוד פעם לשאול את הות"ת: כמה אתם מוכנים להשקיע?
<ניסים סלמה: לשאול את הסוכנות: כמה אתם מוכנים להשקיע?
<ניסים סלמה: אנחנו חייבים שאו שזה יהיה באמת סעיף תקציבי, או שאם יש חלוקה שהחלוקה הזאת גם תהיה בסעיף תקציבי.
<ניסים סלמה: הפתרון שאנחנו צריכים למצוא עכשיו צריך להיות פתרון קבוע.
<ניסים סלמה: זאת שנה שנייה שאני יושב פה בוועדה ושנה שנייה שאני מרים את הקול ומסביר עד כמה הנושא חשוב, עד כמה הנושא הוא מהותי.
<ניסים סלמה: פה מדובר על הציונות של מדינת ישראל.
<ניסים סלמה: בלי זכות עלייה אין זכות קיום למדינת ישראל.
<ניסים סלמה: אני מצטער להגיד את זה, ואני אומר את זה בתור עולה חדש, בתור אחד ששירת ומשרת בצבא:
<ניסים סלמה: אין לנו זכות קיום בלי העלייה של הצעירים שלא היו עולים אילולא הפרויקט של מינהל הסטודנטים.
<ניסים סלמה: בגלל זה אני אומר:
<ניסים סלמה: מינהל הסטודנטים חייב להיות בראש סדר העדיפות, גם של משרד הקליטה, גם של כל המערכת הממשלתית.
<ניסים סלמה: זה דבר ראשון.
<ניסים סלמה: דבר שני, אנחנו מבקשים 100% שכר לימוד, בלי אפליה בין מדינות, ושזה יהיה במרכז.
<ניסים סלמה: ואנחנו מבקשים שהפתרון שיימצא, החלוקה שתימצא בתקציב, זה יהיה פתרון קבוע, ולא ששנה הבאה עוד פעם נשב ועוד שנה עוד פעם נשב.
<ניסים סלמה: אני מקווה שחידשתי לכם, אבל בכל מקרה זה העניין.
<ניסים סלמה: אני מקווה שלא נצטרך לארגן עוד פעם הפגנות ולא נצטרך עוד פעם לשבת מול משרדי הממשלה, ועוד פעם לבוא ועוד פעם ועוד פעם, כמו שעשינו בשנה שעברה.
<ניסים סלמה: אבל כמו שאמרת, אדוני היושב-ראש, שנצא מפה עם הוראה ביצועית, לא רק לשנה הזאת אלא לטווח הארוך יותר.
יואל רזבוזוב: תודה רבה, ניסים.
יואל רזבוזוב: גלדיס, ואז ישעיהו.
<גלדיס ברזובסקי: שלום.
<גלדיס ברזובסקי: אני גלדיס ברזובסקי, סגנית יושב-ראש התאחדות עולי אמל"ט.
<גלדיס ברזובסקי: אני רוצה להזכיר לקהל כאן שמינהל הסטודנטים קיים 48 שנים.
<גלדיס ברזובסקי: זה לא עניין של שנה, שנתיים, תקציב או לא, זה המפעל החשוב ובין הוותיקים בנושא של סטודנטים.
<גלדיס ברזובסקי: אחותי הייתה באחד המחזורים הראשונים, היא הגיעה אחרי מלחמת ששת הימים, ובעקבותיה אני הגעתי ב-77'.
<גלדיס ברזובסקי: ואני היום אחראית ללוות את הסטודנטים שבאים מדרום אמריקה, בפרט מברזיל.
<גלדיס ברזובסקי: אני עוד זוכרת את ההורים שלי שאמרו לאחותי וחזרו ואמרו לי: פה יש לכם אוניברסיטאות בחינם, ובכל דרום אמריקה יש לנו אוניברסיטאות בחינם.
<גלדיס ברזובסקי: ועוד הם אמרו: אם את לא נוסעת כדי ללמוד, אז אנחנו לא חותמים לך שאת נוסעת.
<גלדיס ברזובסקי: ואם את לא נוסעת כדי ללמוד, אז אנחנו לא רוצים שתיסעי.
<גלדיס ברזובסקי: ואמא שלי ניסתה עוד לקנות אותי עם מכוניות, אמרה: תבחרי איזה מכונית את רוצה כדי לנסוע.
<גלדיס ברזובסקי: אז רוב הצעירים שבאים מדרום אמריקה ויש להם את האפשרות ללמוד בחינם, הם באים כנגד הרצון של ההורים.
<גלדיס ברזובסקי: אין הורה שדוחף את הילד ושם אותו במטוס ואומר: סע, בני, לארץ ישראל.
<גלדיס ברזובסקי: לא, אתם יודעים, ההתבוללות, האסימילציה.
<גלדיס ברזובסקי: ויש לי פה בחור שעלה לפני חמישה חודשים.
<גלדיס ברזובסקי: באוגוסט הוא מתגייס לצבא, ואני צריכה להבטיח לו, כיושבת-ראש הארגון, שכשהוא יסיים את הצבא יהיה לו איך להמשיך ללמוד, כי אם לא, ההורים שלו יגידו לו: תחזור הביתה, יש לך אוטו שמחכה לך, יש לך אוניברסיטה בחינם.
<גלדיס ברזובסקי: למה שהוא יישאר?
<גלדיס ברזובסקי: הוא יישאר כי הוא אידאולוג, כי יש לו אידאולוגיה, אבל הוא בכל זאת צריך.
<גלדיס ברזובסקי: אין לנו פה את התמיכה של ההורים, לא היה לנו את הבית.
<גלדיס ברזובסקי: אנחנו חייבים להגיד שמינהל הסטודנטים הוא מפעל ציוני שאסור לבטל אותו.
<גלדיס ברזובסקי: להכניס אותו לתוך חוק היסוד של הממשלה, איפה שאתם רוצים, אבל לא שכל שנה נשב פה ונדון, האם תהיה קליטה או לא?
<גלדיס ברזובסקי: גם אני מקבלת אלפי פניות מסטודנטים מדרום אמריקה ששואלים אותי: האם לעלות?
<גלדיס ברזובסקי: דרום אמריקה נמצאת במרחק 24 שעות טיסה.
<גלדיס ברזובסקי: לא מחליטים לבוא לארץ ופה מחליטים שאין לימודים וחוזרים לדרום אמריקה.
<גלדיס ברזובסקי: כשהם מחליטים לעלות לארץ הם מתכננים את זה במשך המון זמן.