GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר אקוניס: בהזדמנות הזאת אני רוצה להודות לשר מיכאל איתן ולצוותו, שרובם כבר אינם נמצאים בבית הזה וגם הוא איננו כאן אבל הוא הוביל את הוועדה, עליו זה בעצם הוטל.
אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כאשר הממשלה החליטה על קיום מפעל ההנצחה הוטל על השר מיכאל איתן, שהיה שר במשרד ראש הממשלה, להוביל, לעמוד בראשות הוועדה ואני רוצה להודות לו.
אופיר אקוניס: הוא לא נמצא כאן, יש פה מישהו מהצוות שלו שנמצא כאן?
אופיר אקוניס: לא נמצאים.
אופיר אקוניס: אני פשוט רוצה להודות לו ולהגיד לו תודה על עבודה גדולה ולהגיד גם את האמת - - -
פנינה תמנו: נשלח לו פרוטוקול.
אופיר אקוניס: פרוטוקול בסדר אבל צריך להודות גם.
אופיר אקוניס: שיהיה בפרוטוקול תודה.
אופיר אקוניס: אני גם רוצה להגיד לכם בצורה הברורה ביותר, אולי אני אהיה זה שבימיו ייגזר הסרט ותיחנך האנדרטה, אבל את האמת צריך להגיד, רוב רובה של העבודה נעשה בתקופתו של השר הקודם מיכאל איתן ופה אנחנו לא לוקחים קרדיטים, נהפוך הוא, אנחנו נותנים ואני מודה לו ולצוות שלו, אנחנו נעביר לו את התודות.
יואל רזבוזוב: נודה לו בשם הוועדה, חשוב מאוד לציין את זה.
פנינה תמנו: ראוי לציין גם שהפעילות שלו לגבי המפעל הזה ולגבי הנצחת השמות התחילה לא רק עם המינוי או סיפוח הנושא אליו אלא כשהוא היה חבר כנסת, כשהוא ראה לנגד עיניו את קהילת יוצאי אתיופיה ולכן חשוב להוסיף את זה.
אופיר אקוניס: בהחלט.
אופיר אקוניס: אני חושב שזו הערה חשובה.
<אורי רדה: אני חושב שפה אמנם - - -
<דנה גורדון שושני: סליחה, אורי.
אופיר אקוניס: שניה, אני אסיים את הסקירה.
יואל רזבוזוב: הוא ידבר ואחרי זה יש לנו חברי כנסת שרוצים.
אופיר אקוניס: ההחלטה הזו שהעמידה בראש הוועדה את מיכאל איתן גם תוקצבה בשני מיליון שקלים כדי לסיים את העבודה עד 20 במאי 201, אבל כידוע לכם, הממשלה כאשר אישרה את התחלופה ובעצם הטילה עלי לעמוד בראש הוועדה – כמובן אני רוצה להודות לכל הצוותים שעוסקים במלאכה, מההסתדרות הציונית ומהארגונים, גיספן נמצא פה, מייצג, הוא בטח גם ירצה לומר כמה מילים, גם הצוותים המקצועיים עושים עבודה מאוד חשובה, האנשים שריכזו את השמות של הפרויקט הזה, אז זו הזדמנות להגיד גם לכם תודה – בכל מקרה, הפרויקט תוקצב כידוע לכם ב-2 מיליון שקלים ומעבר להנצחה והקמת האנדרטה כמובן גם הוחלט להסריט סרט תיעודי שיתעד את העלייה של יהודי אתיופיה וגם את הטרגדיות שקרו.
אופיר אקוניס: צריך גם להגיד את זה, גם לתעד את הדברים הללו.
אופיר אקוניס: אנחנו בזמן הזה – כדי לעדכן אתכם במה שמתקיים עכשיו – ב-8 במאי 2013 התקבלה החלטת הממשלה שממנה אותי ובעצם מאריכה את סיום מועד הפרויקט עד ה-30 בספטמבר 2013, כלומר עד סוף חגי תשרי.
אופיר אקוניס: מטרתנו היא לסיים את הפרויקט הזה עד סוף חגי תשרי.
אופיר אקוניס: מניסיוני, אם לא מציבים דד-ליינים ואם לא מציבים מטרות, זה תמיד יכול להימרח ואז יבקשו עוד פעם להאריך.
אופיר אקוניס: לא רוצים, לא מעוניינים להאריך יותר, מעוניינים לסיים את הפרויקט כי ישנן מאות רבות של משפחות, אפילו אלפי משפחות, שכבר רוצות בסיום הפרויקט הזה וגם הממשלה רוצה בזה ואנחנו מתכוונים לעמוד ביעד הזה.
אופיר אקוניס: אנחנו מתכוונים לעמוד ביעד הזה ואנחנו נחנוך את האנדרטה, אני מניח, גיספן, כפי שדיברנו אתמול בפגישה מקדימה, אני לא רוצה להתחייב על התאריך הזה אבל במהלך חודש אוקטובר נקיים בעצם את טקס חנוכת האנדרטה והסרת הלוט מעל השמות.
אופיר אקוניס: עכשיו אני רוצה להגיד משהו לגבי הוויכוח, וישנו ויכוח, אנושי אגב, מרגש מאוד, לגבי מספר השמות שבסופו של דבר יונצחו.
אופיר אקוניס: כידוע לכם הוקמה ועדת אימות שמות אחרי איסוף, אחרי מפעל חשוב מאוד של איסוף השמות.
אופיר אקוניס: פרופ' קורינאלדי עמד בראש הוועדה הזאת.
אופיר אקוניס: עמדת המדינה ומוסדותיה היא שיש 1,300 שמות של נספים, זוהי העמדה.
אופיר אקוניס: יכול להיות ואני מעלה על דעתי שיבואו רבים ויאמרו: יש עוד, יש עוד.
אופיר אקוניס: אנחנו בכל מקרה צריכים בסוף, אדוני היושב-ראש, לקבל החלטה על בסיס ההמלצות של, לצורך זה, גורמים רשמיים במדינה שגם מעורבים כמובן בפרויקט הזה.
אופיר אקוניס: מה שאנחנו כן מתכוונים לקיים, מחר הוועדה המייעצת מקיימת ישיבה בבניין הזה החל מהשעה 16:00, אנחנו נעשה את הדבר הבא: כיוון ש-1,300 שמות בעצם כבר מתועדים, השמות הללו יתפרסמו בקרוב באמצעות הפצתם במרכזי הקליטה, כמובן ברשת האינטרנט, ואני גם ביקשתי - - -
<יעקב גיספן: מוקדי קליטה.
אופיר אקוניס: סליחה.
אופיר אקוניס: אני ישראלי משנות ה-80', רגיל לביטוי "מרכזי קליטה", מה לעשות?
אופיר אקוניס: יש יגידו משנות ה-70' גם.
אופיר אקוניס: במוקדי הקליטה, אנחנו כמובן נפרסם גם ברדיו רק"ע בתוכניות של הטלוויזיה הישראלית, פשוט להסב את תשומת לבם.
פנינה תמנו: לעניין הרישום?
אופיר אקוניס: לעניין השמות שכבר נאספו.
אופיר אקוניס: ואנחנו ניתן, עוד לא קבענו – דרך אגב, גיספן, אני אשמח לשמוע פה את החברים, אני חשבתי שצריך לתת 3 שבועות למה שמכונה ערעור, אתם יכולים להגיד גם "הרהור" אם אתם רוצים, או בע' או בה', כדי לתת לאנשים הזדמנות לצרף עוד שמות או לערער על שמות שנמצאים ברשימה הזאת.
אופיר אקוניס: זה עוד לא נקבע, אני אשמח לשמוע את עמדתכם לגבי הזמן.
יואל רזבוזוב: על כמה שמות אנחנו מדברים?
אופיר אקוניס: 1,300.
פנינה תמנו: אם יורשה לי, אני לא חושבת שיש פה אפילו מקום של ערעור, אם יש מי שנספה אז הוא נספה, אני לא יודעת למה צריך להשאיר פה מקום לוויכוח.
פנינה תמנו: אם באה משפחה ואומרת: איבדתי את יקירי בדרך ויש לכך עדים, איך יכול להיות שאנחנו באים ומדברים על עמדת המדינה אל מול עמדת משפחות הקורבנות?
יואל רזבוזוב: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, שניה, תני לו לסיים, אנחנו נעבור בתחילה עם דברי פתיחה, כל אחד יסביר ואנחנו נקיים דיון.
יואל רזבוזוב: תרשמי לך הערה על כמות השמות, אנחנו נקיים דיון מסודר על זה.
אופיר אקוניס: בדיוק, נכון מאוד.
אופיר אקוניס: אני ארצה לשמוע באמת את עמדתכם בנקודה הזאת, בדיוק כמו שפנינה התחילה להגיד, כי מחר אנחנו צריכים לקבל בוועדה המייעצת החלטה ואני אוהב לקבל החלטות אחרי שאני מתייעץ ולא לפני.
אופיר אקוניס: יש כאלה שמקבלים החלטה ואחרי זה מתייעצים, אני אוהב קודם להתייעץ ואחרי זה לקבל החלטה.
יואל רזבוזוב: אתה עושה נכון.
אופיר אקוניס: כך עשיתי כשהייתי יושב-ראש ועדת הכלכלה וכך אני עושה גם בתפקידי הנוכחי.
אופיר אקוניס: הנקודה האחרונה שאנחנו נצטרך לאשר היא מתווה התסריט שמקיים בימים אלה, בעצם סיים, הוא יציע לנו את הצעתו, המפיק המפורסם שעשה הרבה מאוד סרטים דוקומנטריים בכישרון רב, מיכה שגריר, וגם את זה אנחנו צריכים לאשר מחר בוועדה המייעצת ובעצם להתכנס לסיום העבודה של הוועדה המייעצת הזאת.
אופיר אקוניס: כפי שאמרתי, הפרויקט הזה בעיני הוא אנושי מהמעלה הראשונה, הוא רגשי מאוד.
אופיר אקוניס: פנינה, גם יכולה להיות פה התלהטות יצרים וזה מובן, זה מובן, הטרגדיה פה היא גדולה, הטרגדיה היא גדולה אבל אנחנו רוצים לסיים ולהגיע בסופו של דבר לדבר החשוב ביותר לכולם - - -
פנינה תמנו: שזה אינטרס משותף.
אופיר אקוניס: בדיוק כך.
אופיר אקוניס: שזה סיום האיסוף, ההנצחה וחנוכתה, השקתה, של האנדרטה בהר הרצל.
אופיר אקוניס: זה מאוד סמלי, אדוני היושב-ראש, שהיא בהר הרצל, שהוא הפנתאון הלאומי של גדולי האומה וחוזה המדינה בכלל וזה הוא הסיפור הציוני בהתגלמותו.
אופיר אקוניס: תודה.
יואל רזבוזוב: תודה רבה לסגן השר אופיר אקוניס, תודה על המסירות עבור הפרויקט הזה.
יואל רזבוזוב: אני גם רוצה לברך אותך, יש לך יום הולדת היום, אנשים לא ידעו.
יואל רזבוזוב: שיהיה מזל טוב, אנחנו שמחים שביום זה אתה אצלנו בוועדה.
אופיר אקוניס: זה נכון.
יואל רזבוזוב: אני מאחל תמיד: בריאות, אושר וכושר.
אופיר אקוניס: ברכה מצוינת, אני אשתדל לעמוד בכולם.
אופיר אקוניס: אגב, בנושא הכושר יש לי מה לשפר.
פנינה תמנו: הוא יכול לעזור לך בנושא הכושר.
יואל רזבוזוב: אנחנו נעבוד על זה, יש לנו קדנציה.
יואל רזבוזוב: הצטרפו אלינו חבר הכנסת מוטי יוגב, חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.
יואל רזבוזוב: עכשיו הייתי רוצה לתת כמה מילות הסבר לאחד מיוזמי ההצעה, חבר הכנסת שמעון סולומון.
שמעון סולומון: אני אנסה קצת להרחיב, את הנושא של נספי סודן אפשר להגיד שאני גם חוויתי על בשרי, אפשר להגיד בין הראשונים.
שמעון סולומון: ב-1980 עליתי ארצה וכבן 9-10 אני זוכר כמעט כל צעד, כל מה שעברנו, אז אני לא רק מדבר כחבר כנסת על הנושא הזה שהוא חשוב וכו' אלא אני מדבר מבפנים, כאחד שחווה את זה על בשרו, את כל הייסורים ואת המחיר בסופו של דבר כדי לעלות ארצה.
שמעון סולומון: אני אתחיל מכך שהדיון הזה מתחיל מהצעה לסדר-היום של מספר חברי כנסת, היתה לי הזכות גם במליאה לומר כמה מילים.
שמעון סולומון: בסופו של דבר, כשאתה מציע הצעה לסדר-היום אתה גם צריך להגיד מה נדרש, שורה תחתונה.
שמעון סולומון: זה לא רק לנאום ולעבור שנה אחרי שנה אלא גם בסוף להגיד: אנחנו רוצים א', ב', כדי לקיים דיון מעמיק.
שמעון סולומון: חשוב להגיד שיום ירושלים, שזה גם יום הזיכרון, יש לזה דילמה, אנשים מדברים על זה: איך יכול להיות שביום שמח, אומרים "חג שמח", ובאותו יום יש גם יום הזיכרון?
שמעון סולומון: התשובה שלי היא תשובה ברורה: החיים שלנו מהולים בעצב ובשמחה, זה לא משהו שאפשר להפריד אותו.
שמעון סולומון: ביום הזה שכולנו שמחים וגאים, ביום ירושלים, באיחוד ירושלים, שזה יום שמחה של עם ישראל בכלל, באותו יום שחלמנו 2,000 שנה לעלות לארץ, אין יום יותר מתאים מהיום הזה של יום הזיכרון ביום ירושלים, וזה לא גורע מהשמחה וזה לא מפחית מהעצב.
שמעון סולומון: לדעתי, אם אנחנו יודעים להתנהג כבוגרים ולהציג את זה כפי שזה היה ביום ירושלים אני לא חושב שזה פוגע.
שמעון סולומון: אבל יש דיונים, יש דיבורים, תמיד אפשר יהיה לדבר ולפתוח, זאת אומרת, נראה מה יהיה בסופו של דבר.
שמעון סולומון: בנושא הנספים, יש כאלה שאומרים 4,500, אנשי מוסד גם אומרים 1,800 והחברים שעבדו קשה, של הוועדה שאתה עומד בראשה, אומרים 1,300.
שמעון סולומון: תראו, אנחנו מדברים על כל בן-אדם וזה לא חשוב המספרים.
שמעון סולומון: בסופו של דבר אנחנו גם שוכחים דבר מרכזי מאוד, יש כאלה שנעדרו ואנחנו לא יודעים איפה הם עד עכשיו.
שמעון סולומון: יש גם נעדרים, הרבה פעמים אומרים לי את זה: יש כאלה שנעדרים.
שמעון סולומון: לכן, מה שאני מציע, גם אם הוועדה תסיים את עבודתה מתישהו צריכה להיות ועדת ערר, צריכה להיות קבוצה כל הזמן שתהיה דלת פתוחה למשפחות שיש להן שאלות, יש להן הערות, יש כאלה שלא רוצים לדבר היום, רוצים לדבר עוד שנה, יש ארגונים שעבדו – אני רואה פה מולי – באמת הרבה שנים הוא עובד בתחום הזה, ולכן לא צריכים לפתוח ולסגור ולהגיד: זהו זה.
שמעון סולומון: צריכים להשאיר - - -
אופיר אקוניס: כלומר, אתה מתכוון לוועדה מתמדת.
שמעון סולומון: ועדה מתמדת, שכל הזמן תהיה דלת פתוחה לאנשים שיוכלו לדבר.
אופיר אקוניס: נחשוב על זה.
שמעון סולומון: תחשוב על זה, אני חושב שזה יכול להיות מאה אחוז.
יואל רזבוזוב: שתהיה כתובת.
שמעון סולומון: שתהיה כתובת, נכון.
שמעון סולומון: הדבר הנוסף, אתה ציינת על העדפה מתקנת ועל חברי דירקטורים, חומש, המשותף בין כל אלה, בתוכניות האלה שהממשלה לדורותיה באמת דיברה על איך אפשר לשפר את המצב של בני הקהילה, עלו כל מיני תוכניות: חברי דירקטוריונים, חומש - חומש היא תוכנית יפה בתיאוריה, היא תוכנית שהיתה אמורה להוביל אותנו מא' לב' אם היתה מיושמת, וגם אפשר לדבר באותה נשימה על העדפות מתקנות במקומות עבודה מסוימים.
שמעון סולומון: אלא מה?
שמעון סולומון: מה הבעיה?
שמעון סולומון: הבעיה היא ביישום.
שמעון סולומון: אם אני הייתי מנכ"ל חברה מסוימת ויש לי עובדים שרק מתכננים הייתי מפטר אותם.
שמעון סולומון: הרי המבחן האמיתי בסופו של דבר זו ההלימה, הקורלציה בין תכנון וביצוע.
שמעון סולומון: אז יש פה דלת פתוחה, יש פה נכונות בסיסית לסייע, אלא ההרגשה שלי היא שלא תמיד היה המתווה הנכון כדי ליישם את התוכנית.
שמעון סולומון: אז לחברים שלנו יוצאי אתיופיה פה אני יכול להגיד שפנינה ואני יחד עם החברים האלה, מוטי ואחרים, שאמנם לא אתיופים אבל מדברים בדיוק כמו בני הקהילה - - -
אופיר אקוניס: מה זאת אומרת "לא אתיופים"?
אופיר אקוניס: אנחנו אתיופים לגמרי.
שמעון סולומון: אתם לא אתיופים, מה לעשות?
שמעון סולומון: תצבע את עצמך, תעשה שיזוף.
פנינה תמנו: גם אם לא נהפוך אתכם עד סוף הקדנציה.
<דוד מהרט: גם לזה יש ועדת קבלה.
שמעון סולומון: אז אנחנו, ביחד עם פנינה, נהיה האנשים שידאגו, שיכנסו, שיעירו, ובעזרת השם אני מקווה שאת חלק מהדברים נשב ונביא לכדי יישום.
שמעון סולומון: הבקשות שלנו בסופו של דבר, כפי שאמרתי בנאום שלי בכנסת, הן שתיים: בקשה אחת היא שהכנסת במליאה, כמו שיום ירושלים – ונדמה לי גיבורי מלחמת עולם השנייה?
אופיר אקוניס: הוטרנים, כן, יום הניצחון על גרמניה הנאצית.
שמעון סולומון: בדיוק, שזה באופן מסודר מוזכר, לא כהצעה לסדר יום.
אופיר אקוניס: בהחלט, קבוע.
פנינה תמנו: נכון, יום לציון בכנסת.
אופיר אקוניס: רעיון טוב.
שמעון סולומון: שיהיה יזום, קבוע, יום שמזכירים אותו בכנסת, במליאה, אני חושב שזה ראוי.
שמעון סולומון: זה אחד.
שמעון סולומון: דבר נוסף, אני חושב שבמערכת החינוך, אולי יהיה אפשר לדבר עם שר החינוך על זה, אני לא מבקש שכל השנה ילמדו על המורשת כי יש לנו כל כך הרבה מורשות, מדינת ישראל היא עשירה במורשות, עשירה בתרבויות, יש לנו כל כך הרבה דברים יפים, אלא מה?
שמעון סולומון: צריך להיות גם מציאותי, אני חושב שהיום הזה של נספי סודן, שבחברה בתקופה מודרנית שיש מטוסים, שיש אוניות, שיש רכבים, יהודים שעושים את הצעד הבלתי יאמן הזה לבוא, זה לא דבר מה בכך, זה דבר שצריך לציין אותו באופן רשמי.
אופיר אקוניס: לגבי הסרט ולגבי מערכת החינוך, אחת המטרות של הסרט היא הקרנה במערכת החינוך.
אופיר אקוניס: אני הייתי מציע, גיספן, שנפנה גם לצבא, לקצין חינוך ראשי שיקרין אותו גם בצבא ובמקומות אחרים שנחשוב עליהם.
אופיר אקוניס: זה לגבי החדרת המורשת.
שמעון סולומון: יופי, זה הכיוון, החדרת המורשת.
יואל רזבוזוב: אני חושב שגם חברי כנסת צריכים לראות.
אופיר אקוניס: אני קודם כל הייתי מציע שההקרנה הראשונה תהיה בכנסת, אולי בוועדת העלייה והקליטה.
יואל רזבוזוב: תהיה בכנסת כדי שאנחנו נהיה הראשונים שנראה את זה.
שמעון סולומון: על מורשת בכלל אנחנו בטח נדבר, התחלנו אז בזמנו במרכז ההיגוי במשרד החינוך, כשהיתה לי הזכות עוד להיות במשרד החינוך ודיברנו על מורשת, לשלב, ואני חושב שנעשו באמת צעדים גדולים, אלא מה?
שמעון סולומון: לדעתי זה לא מספיק וצריך לחדש את הקשר כדי שבמשרד החינוך נוכל להכניס את העניין של המורשת.
שמעון סולומון: אבל לעניין הספציפי הזה של יום זיכרון, שבוע לפני, 4 ימים לפני, 5 ימים לפני, באופן יזום ומסודר לפי התוכנית, בכל בתי הספר.
שמעון סולומון: זה בדיוק מה שאמרת מקודם, אתה לא הרגשת שזה באוויר.
שמעון סולומון: ולכן ניזום את שני הדברים האלה: אחד, במליאה יוכר באופן רשמי, יזום, כחלק מהטקס, ובי"ת, שבוע-שבועיים לפני בבתי הספר נכליל את זה באופן מסודר.
יואל רזבוזוב: יש פה נציג של משרד החינוך, נתייחס לכך לאחר מכן.
יואל רזבוזוב: חברת הכנסת תמנו-שטה, בבקשה.
פנינה תמנו: אני רק אמשיך את הקו של חבר הכנסת שמעון סולומון.
פנינה תמנו: סגן השר אופיר אקוניס, אני חושבת שכשאתה הגעת להשיב על ההצעה לסדר במליאה לא ידעת שההתגלגלות היתה מכך שפתאום הבנו שאין יום לציון באמת נספי סודן.
אופיר אקוניס: דובר על זה בנשיאות
פנינה תמנו: נכון, וכשאנחנו מדברים על כל כך הרבה קורבנות זו היתה לקונה שצריך לתקן ואנחנו ניקח את זה וכמובן גם אתה וגם אני וגם חברי הכנסת הנוספים שנמצאים כאן כדי להעמיד את זה על מקומו הנכון.
אופיר אקוניס: נכון, אין שאלה.
פנינה תמנו: אני מברכת על זה שאתה קיבלת את השרביט מהשר לשעבר איתן, שמך הולך לפניך מבחינת הנמרצות אבל שלא תחשוב שבסוף דצמבר התיק הזה נסגר ונשלם.
פנינה תמנו: אני חושבת שאתה צריך להירתם, וראוי שתירתם, לנושאים של כלל הקהילה.
אופיר אקוניס: בשמחה.
פנינה תמנו: הזכיר חבר הכנסת שמעון סולומון את תוכנית חומש שיש לה שתי החלטות ממשלה, יש בג"ץ ולצערנו זה עדיין נמצא בתוך המגירה ואף אחד לא באמת מיישם את כל הדברים הכל-כך חשובים לקהילה.
פנינה תמנו: אז יש כמה נדבכים שמרכיבים אותנו:
פנינה תמנו: הסיפור שלנו כיהודי אתיופיה באתיופיה, סיפור העלייה והסיפור שלנו כאן בישראל.
פנינה תמנו: חשוב וראוי להתמקד גם במה שקורה כאן.
פנינה תמנו: לגבי פרויקט ההנצחה של הנספים, אני חושבת שכדאי לקחת בחשבון, כמי שמכירה את האנשים שאספו את השמות, שעם הברכה שנושא הפרויקט הזה יש חסמים שכדאי לקחת ולחשוב אם הצלחנו במהלך הדרך ובמהלך איסוף השמות כן לדלג מעליהם, כמו המחסום השפתי, ואני לא בטוחה שהתקשורת האמהרית היתה מספקת בשביל להגיע לכולם, וגם אם הצליחו להגיע לכל המבוגרים בטוח פספסנו כמה אנשים שלא יודעים איך לגשת ולעבור את הבירוקרטיה ואיך להגיע, ולא יודעים לתפעל מחשב, ויכול להיות שהם שמעו ברדיו אבל אין להם בכלל את הנגישות, אם אנחנו מדברים למשל על זוגות מבוגרים שלצורך העניין אולי לא נותרו להם ילדים כי כולם נספו, עם כל הצער.
פנינה תמנו: אז אני חושבת שראוי לחשוב לתת יותר זמן, לא רק 3 שבועות, אני חושבת שזה לא מספיק.
פנינה תמנו: אפילו תקיימו ישיבה בוועדה שלכם על כמה זמן ואיך לתחום את זה כדי לדלג.
אופיר אקוניס: כמה את היית מציעה?
פנינה תמנו: בגלל שאני לא מכירה את העבודה שנעשתה בפרויקט לפרטי פרטים ראוי שהם ישבו - - -
אופיר אקוניס: חודש זה נראה לך מספיק?
פנינה תמנו: כמה נתתם, 3 חודשים?
אופיר אקוניס: לא, אנחנו מציעים 3 שבועות.
פנינה תמנו: לא, כמה ניתן עד עכשיו, עד האיסוף של ה-1,300?
אופיר אקוניס: כמה זמן היה האיסוף, גיספן?
<יעקב גיספן: עבודת רכזים היתה 4 חודשים ומשהו.
פנינה תמנו: 4 חודשים, הנה, אני יודעת לכמת בערך, אמרתי 3 חודשים.
פנינה תמנו: מהרגע שזה יצא לתקשורת ולתהודה זה בערך 3-4 חודשים, זה לא מספיק, זה לא מספיק בעליל ואחר כך תיווצר בעיה שיבואו אנשים ויגידו - - -
אופיר אקוניס: לא ידענו.
פנינה תמנו: נכון, או שגם ידענו ואיך לא נתתם לנו את הזדמנות גם לגשת.
פנינה תמנו: צריך לקחת בחשבון שהתהליכים יכולים להיות יותר איטיים.
פנינה תמנו: רציתי לשאול אם יש אתר ודרכי הפצה מבחינת רשתות האינטרנט.
פנינה תמנו: חשוב שיהיה אתר עם כל השמות שמרכז גם בעברית, גם באמהרית ואפילו הקלטת שמע לכאלה שלא יודעים קרוא וכתוב בשום שפה.
שמעון סולומון: דרך אגב, גם בתיגרינית.
פנינה תמנו: כמובן, ראוי לציין שזה צריך להיות גם בתיגרית.
פנינה תמנו: הערה מאוד מאוד חשובה.
<יעקב גיספן: כל הפרסומים שלנו היו גם באמהרית וגם בתיגרית.
פנינה תמנו: יופי, זה חשוב.
<יעקב גיספן: וגם בעברית.
פנינה תמנו: מעולה.
פנינה תמנו: אני חושבת שראוי לקחת את הנושא של האתר והרישום.
פנינה תמנו: הדבר הנוסף, כשאנחנו מדברים על תיעוד אני לא אוהבת מונופולים על הקהילה – אני מכירה את הסרטים של מיכה שגריר, הוא עושה עבודה נפלאה – כן לפתוח את זה.
פנינה תמנו: כמו שאנחנו מדינה שמאמינה בקידום ערכים של מכרזים פתוחים, כך לעשות את זה.
פנינה תמנו: אבל, אופיר סגן השר, חשוב לי שתדע שיש סרטים מאוד חשובים וחזקים שנעשו גם על ידי במאים מחוץ לארץ.
פנינה תמנו: יש במאי בשם ראדו שעשה את הסרט "תחיה ותהיה" שזה לא נוגע לנספים אבל לאחר מכן הוא עשה סרט על כל העלייה של יוצאי אתיופיה, סרט מצמרר שהוא מראיין שם סנטורים, את בוש, את פרס, כמעט את כל האנשים שהיו בסיפור והיה איפול על זה.
פנינה תמנו: יש פה שאלה מאוד מעניינת, מדוע על העלייה של יוצאי אתיופיה ב"מבצע משה" עדיין קיים איפול למרות שעברו 20 שנה?
<דוד יאסו: 34.
פנינה תמנו: סליחה, חשבתי שאני יותר צעירה, זה רק בגלל הגיל שאני מורידה.
פנינה תמנו: אני חושבת שראוי לבדוק את השאלה הזאת כי הסרט הזה - - -
אופיר אקוניס: אני מציע שזה ייבדק בדלתיים סגורות.
פנינה תמנו: אני יודעת, נושא דלתיים סגורות - - -
אופיר אקוניס: יכול להיות שהדלתיים הסגורות תחלטנה שאפשר לפתוח את הדלתיים.
אופיר אקוניס: אני אומר לך שיש דברים בעולמנו הישראלי שהשתיקה יפה להם לפעמים, יכול להיות שאת צודקת והגיע הזמן לפתוח אותם אבל תני לי לבדוק את זה עם הגורמים המוסמכים.
פנינה תמנו: מקובל עלי, מקובל עלי אם זה בסוף במידתיות.
פנינה תמנו: אני רוצה שייבדק הנושא אם יש פה מידתיות או שזה סתם עדיין נשאר סגור כי הערימו קשיים על פרסום סרטים מסוימים פה בישראל, סרטים שהיו ראויים.
פנינה תמנו: לך הייתי ממליצה, בטח אין הרבה זמן פנאי, תראה את הסרטים שנעשו בנושא, לפחות את הסרט שאני מדברת עליו.
יואל רזבוזוב: פנינה, מי הגורמים שהערימו קשיים?
פנינה תמנו: זה עניין של המוסד ומערכות הביטחון.
אופיר אקוניס: מה זאת אומרת "הם מערימים קשיים"?
אופיר אקוניס: הם נותנים המלצות מקצועיות שלי בדרך כלל יש נטייה לסמוך עליהם, תמיד אפשר לשאול שאלות.
<דוד מהרט: אבל הסרט הזה הוקרן - - -
אופיר אקוניס: לא, חברת הכנסת תמנו-שטה דיברה על חשיפת פרטים.
<דוד מהרט: אני יודע על איזה סרט היא דיברה.
אופיר אקוניס: ואני אמרתי, ואני אחזור על עמדתי, שאני קודם כל צריך לבדוק את העניין הזה.
אופיר אקוניס: יש המלצות של גורמי ביטחון שהם יודעים מה הם עושים, יש כל מיני רגישויות בעולמנו, אנחנו לצערנו עוד לא בעידן של שלום עולמי.
פנינה תמנו: אז אנחנו נשמח לדעת.
פנינה תמנו: אני חושבת שיש לנו פה דובר בוועדת חוץ וביטחון, יש אותי, עם כל הכבוד, אם צריך לבדוק את זה ולקבל תשובות ותשובות חסויות אז אנחנו גם נדע ונתעדכן.
אופיר אקוניס: מאה אחוז, בסדר גמור.
פנינה תמנו: ולכן ראוי שבאמת תיקח לך איזה זמן לראות אולי סרט או שניים בנושא ולפתוח את זה כמו שצריך.
פנינה תמנו: מעבר לכך, הרבה ברכה, עשייה והצלחה.
יואל רזבוזוב: תודה רבה לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.
יואל רזבוזוב: בבקשה, אחת המציעים, חבר הכנסת מוטי יוגב.
מרדכי יוגב: אני אגע בכמה נקודות ואני מודה שייתכן שאני לא בקיא בכל הפרטים כי יש פה את סגן השר אופיר אקוניס ואני מבין שהוא עוסק בזה.
מרדכי יוגב: אחד, אני מצטרף לעניינו של סגן השר קצת מידיעה וקצת שלא מידיעה, ברוך-השם חלק מהאנשים, או הרבה מהאנשים, יש בדברים האלה גם עניינים מבצעיים שמשרתים את מדינת ישראל גם הלאה בשיטותיהם וכנראה לא נכון שיפתחו וברוך השם שאנשים הגיעו.
מרדכי יוגב: דבר שני, אני מצטרף באמת לוועדה מתמדת שראוי שתהיה כי אכן האיסוף הוא קשה והדברים ידועים.
מרדכי יוגב: הדבר הנוסף שאני הייתי רואה, ויכול להיות שפה אני מתפרץ לדלת פתוחה, את נספי סודן או את כל הסרטים המתבצעים אולי גם באתר, אם ניתן להכין שם מקום לאפשרות של הסרטה והקרנה, הכול במסגרת המארג הכולל של חזרתם הגדולה והעצומה של כל יהדות אתיופיה, של כמיהה רבת שנים, 3,000 שנה – מעבר ל-2,000 שנה, 3,00-2,500 ויותר – למעגל בנצח ישראל שהולך ונסגר ברוך-השם, החזרה הזאת לחיק עם ישראל, ונכון לראות את הכול בהיבט כולל ולא רק את הנקודה של הנספים.
אופיר אקוניס: אתה יודע, זו שאלה מאוד מעניינת, רוב היהודים גרים מחוץ לישראל, הם פותרים לך פה כמה בעיות קטנות אם חלק מהם היו עולים לישראל.
אופיר אקוניס: ג'וש, אולי נעשה עליה מצפון אמריקה גם, מכל מיני מקומות, גם ברוסיה יש עוד יהודים.
מרדכי יוגב: בהקשר לזה ובהקשר לאופי הטקס, מה שאמר פה חבר הכנסת שמעון סולומון, במידה והטקס אכן נשאר, ונראה לי שדבר שמתחיל הוא דבר שנשאר, בכ"ח באייר, יום שחרורה של ירושלים, אני מאוד ממליץ.
מרדכי יוגב: כשם שהמעבר החד הזה בליל היום העצמאות מהזיכרון אל התקומה כך גם בסיומו של אותו טקס, לעבור מהמצב שבו אכן בוכים – והדברים שם היו מרגשים, סיפורה של האם והסיפורים האחרים על 3 בנות ושמעתי סיפורים נוספים כאלו בעבר מהאנשים, אח על אחותו ודברים אחרים – לעבור בסופו של אותו טקס גם לרוממות הרוח של ירושלים.
מרדכי יוגב: בהקשר הזה אני מבקש להקריא מהשיר הכל-כך מרגש של שלמה גרוניך, הבית האחרון: "עוד מעט, עוד קצת, יתגשם החלום", אז אחרי: "ואמי מבטיחה לאחי הקטנים" "ובלילה תקפו שודדים" והדברים הקשים, אז בסוף זה: "עוד מעט, עוד קצת, להרים עיניים, מאמץ אחרון, לפני ירושלים" ואנחנו בירושלים.
מרדכי יוגב: אז צריך באופי אני חושב – מצד משרד ראש הממשלה או מי שעורך את הטקס – שסופו לא יהיה רק קדיש וזיכרון אלא סופו יהיה גם לאנשים שנמצאים שם ואולי גם ייסעו לכותל אחר כך, מי שיכול.
מרדכי יוגב: רוממות הרוח מתוך הדבר.
מרדכי יוגב: לא לשכוח, חס ושלום לא לשכוח ולהרים את הדגל.
פנינה תמנו: רעיון מצוין.
מרדכי יוגב: יש עוד פערים גדולים, עמדנו עליהם, בקליטתם של יהודי אתיופיה והם פערים היום גדולים בקליטתם של יהדויות אחרות ואני ממליץ שבוועדה נקיים בסדר יומה – עשינו את זה במסגרת משהו שכנסנו יחד עם חברי הכנסת של יש עתיד והבית היהודי ומול שרים רלוונטיים – בעיות קשות שעלו בתחומי דיור, בתחומי הצעירים, בתחומי הוותיקים, מסכימים?
יואל רזבוזוב: נקיים דיון בנפרד בנושא, אני חושב שזה ראוי דיון, זו בעיה לא קטנה.
פנינה תמנו: זה כבר מוטיב שחוזר על עצמו מספר פעמים.
פנינה תמנו: אני חושבת שראוי ראוי לבדוק מה קורה עם תוכנית חומש, אנחנו נעשה גם את העבודה שלנו מול האוצר.
<אורי רדה: אני מבקש.
יואל רזבוזוב: סליחה, יסיימו פה.
יואל רזבוזוב: תודה לחבר הכנסת מוטי יוגב, אנחנו מברכים על הצטרפותו של חבר הכנסת דב ליפמן.
יואל רזבוזוב: עכשיו הייתי רוצה לתת בבקשה למזכ"ל הסוכנות היהודית, ג'וש שוורץ.
<ג'וש שוורץ: תודה רבה.
<ג'וש שוורץ: קודם כל, הסוכנות היא חלק מהוועדה, אנחנו מעורבים, נמצאת פה חברת הוועדה ואנחנו מאוד מברכים על היוזמה.
<ג'וש שוורץ: אני שמח באופן אישי שאתה לקחת את הפיקוד, מהיכרותנו רבת השנים אני יודע שתקדם את זה כמו שצריך.
<ג'וש שוורץ: אני רוצה לבוא עם הצעה אופרטיבית לגבי מועד החנוכה, אתה אמרת אוקטובר, בחודש נובמבר מתכנסים פה כל האירועים של העם היהודי, יהיו פה ה-GA, הוועד הפועל הציוני, הוועידה השנתית של קרן היסוד.
אופיר אקוניס: ה-GA זה פה השנה?
<ג'וש שוורץ: ה-GA פעם ב-5 שנים בארץ, בנובמבר זה פה בארץ.
אופיר אקוניס: זה דבר ענק.
<ג'וש שוורץ: זה עניין של אלפי אנשים.
<ג'וש שוורץ: כולם יודעים, לקהילות בעולם היה תפקיד מאוד מאוד מרכזי בדחיפה לעליית יהדות אתיופיה ויהיה מאוד מאוד יפה לעשות את החנוכה בזמן שראשי הקהילות היהודיות יהיו פה בארץ ואז החנוכה תהיה גם של מדינת ישראל וגם של העם היהודי ויכולים להיות שם כל ראשי הקהילות.
<ג'וש שוורץ: אני חושב שיהיה מאוד מאוד יפה לעשות את זה בנובמבר בעת כינוס העם היהודי פה בארץ.
אופיר אקוניס: רעיון טוב, נרשום לנו את זה.
יואל רזבוזוב: אורי רדה, בבקשה.
מרדכי יוגב: נובמבר זה קרוב לחג הסיגד, יכול להיות שזה משתלב.
יואל רזבוזוב: נכון, זה הכול.
<שושנה בן-דור: השנה זה באוקטובר, השנה הסיגד מוקדם.
יואל רזבוזוב: בבקשה, אורי.
<אורי רדה: אני והעמותה מנהלים מאבק ציבורי משפטי כבר מעל שני עשורים כדי להקים את האנדרטה בארץ.
<אורי רדה: לפני 10 שנים הובלנו מאבק משפטי בבית המשפט העליון ונשיא בית המשפט הקודם, אהרון ברק, הוא זה שהיה הגורם המזרז לכפות על ממשלות ישראל שלא עשו די בעניין הזה ואני חושב ששאפו, קרדיט מגיע לנשיא בית המשפט העליון הקודם, ששוב, לא הכנסת, לא ממשלת ישראל – אני עד על כך, אני כתבתי לממשלת ישראל לדורותיהן – לא התייחסו, שום דבר אופרטיבי לא היה.
אופיר אקוניס: מה היתה ההחלטה שלו?
אופיר אקוניס: מה בעצם אמר נשיא בית המשפט העליון?
<אורי רדה: כשהופענו בפני ההרכב המשפטי הוא נתן הוראה לשרת המשפטים, אז שרת הקליטה, ציפי לבני לשבת אתם.
אופיר אקוניס: כדי לשבת אתכם היו צריכים החלטת בג"ץ?
<אורי רדה: בדיוק, על זה, תתפלא.
אופיר אקוניס: חבל.
<אורי רדה: חבל מאוד.
<אורי רדה: לא התייחסו.
<אורי רדה: ממשלות ישראל לא התייחסו, אני אומר.
<אורי רדה: רק אחר כך – יש גם אנשים טובים – היתה לי חברה, קולגה, הגברת פאולה אדלשטיין שעבדה בהסתדרות הציונית העולמית, היא היתה גורם מאוד מאוד חזק גם בתוך ההסתדרות הציונית העולמית, היו כאלה מתנגדים אבל היא היתה הדומיננטית והיא חיפשה, והיו עוד גורמים בתוך ההסתדרות הציונית העולמית שחיפשו את המקום הראוי במתחם הר הרצל.
<אורי רדה: ואז האישור בא באמת באיזשהו שלב מהגורמים בתוך ההסתדרות העולמית וזה עבר לשרת המשפטים באמצעות סלי מרידור, שהוא היה יושב-ראש הסוכנות היהודית, ואז הגענו להסכמה וקיבלנו את תוקף פסק הדין בבית המשפט העליון.
<אורי רדה: אני מבקש לא להתייפייף.
<אורי רדה: לא המדינה, לא הכנסת בחקיקתה דאגו לאנדרטה שבהר הרצל.
<אורי רדה: אני חושב שבאיזשהו שלב צ'יפרה אותנו, אני מוכרח להגיד, הגב' ציפי לבני שהנושא הזה קיבל תוקף של החלטה של ממשלת ישראל, וזה לזכותה יאמר ואת זה אף אחד לא ייקח ממנה.
<אורי רדה: יחד עם זאת, ב-2011 – אני מתקדם פשוט – היתה החלטה שדאגו מתוך משרד ראש הממשלה שלא ניקח חלק, העמותה ואורי רדה שלא ייקחו חלק בוועדה.
אופיר אקוניס: אתה מדבר על הרכב הוועדה?
אופיר אקוניס: אתה מדבר על החלטת הממשלה?
<אורי רדה: הרכב הוועדה, החלטת הממשלה.