GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורית קמרינסקי שרעבי: פרויקט "פאקט" תכנית החומש, תכנית קרן קרב שמוסיפה שלוש שעות.
דני דנון: מבית הספר הם מגיעים למתנ"ס, מי שבחוגים, או שהם עוברים בבית?
אורית קמרינסקי שרעבי: חלק.
אורית קמרינסקי שרעבי: קודם כל, יש לנו שיתוף פעולה, כמו שאמר גולן.
אורית קמרינסקי שרעבי: אנחנו מאוד מעודדים את ההמשך של היום במתנ"ס.
אורית קמרינסקי שרעבי: הרבה ילדים מגיעים, בהחלט.
קריאה: יש להם חוגים בבית הספר.
אורית קמרינסקי שרעבי: כן.
אורית קמרינסקי שרעבי: יש גם בבית הספר, כמובן, במהלך יום הלימודים.
אורית קמרינסקי שרעבי: הילדים מקבלים תוספת ניכרת של שעות תגבור, שעות תוספתיות.
אורית קמרינסקי שרעבי: עיריית רחובות משקיעה השקעה עצומה בחינוך בבית ספר "הדרים" – תכנית התקשוב הלאומית.
דני דנון: הילדים שהם לא יוצאי העדה, הם תושבי השכונה או שהם באים משכונות אחרות?
אורית קמרינסקי שרעבי: בעיקרון, עד השנה יש לנו תושבי השכונה בלבד.
אורית קמרינסקי שרעבי: בשנה האחרונה נבנה פרויקט שנקרא "שכונת ויסגל", שכולל כמה פרויקטים, שהתחילו להתאכלס בחודשים האחרונים.
אורית קמרינסקי שרעבי: ונרשמו לנו השנה שמונה ילדים מהפרויקט החדש.
אורית קמרינסקי שרעבי: הוא בתחילת ההתאכלסות.
אורית קמרינסקי שרעבי: ואנחנו מקווים שהוא באמת – עד שיגיעו כולם ויאכלסו את כל הבניינים הרבים שמתכוונים, אז גם יבואו ויחזקו את בית הספר, ונגדל.
אורית קמרינסקי שרעבי: אינטגרציה גם.
אורית קמרינסקי שרעבי: תודה.
דני דנון: זהר בלום, בבקשה.
זהר בלום: הילדים הממלכתיים של תושבי קריית משה לומדים ב"הדרים", והממלכתי-דתי לומד בבית הספר "סיני", שנמצא אתנו גם מנהל בית הספר, שהם גם כן בתכנית מיל"ת יול"א, יום לימודים ארוך.
זהר בלום: אולי כמה מילים, רק שהוא יספר לנו על בית הספר.
עמנואל סברי: עמנואל.
דני דנון: תן לנו מספרים, עמנואל.
דני דנון: כמה מיוצאי העדה לומדים בבית הספר?
עמנואל סברי: 91.
עמנואל סברי: 91 תלמידים מתוך 287.
עמנואל סברי: זה נכון להיום, כאשר כל התלמידים שמגיעים מקריית משה מגיעים בהסעות לבית הספר.
עמנואל סברי: בית הספר באמת נותן להם חממה מכל הבחינות – גם תכנית מיל"ת, גם תכנית חומש, בדומה לאורית, גם - - - כל התחומים.
עמנואל סברי: גם בית ספר להורים משולב בבית הספר.
עמנואל סברי: יש תכנית מאוד ענפה עם ההורים, שזה דבר מאוד חשוב כי נושא הסמכות ההורית שם – באמת, אנחנו נוגעים בזה הרבה ומשתדלים כמה שיותר לכוון לעניין הזה.
עמנואל סברי: התלמידים מגיעים בשמחה.
עמנואל סברי: רמת ההישגים מאוד עלתה בכל התחומים – גם בתוצאות מבחני המיצ"ב, גם באקלים בית הספר.
עמנואל סברי: אני אומר לכם באמת, התלמידים מאוד אוהבים להגיע לבית הספר.
עמנואל סברי: ההרגשה היא של בית.
עמנואל סברי: הם לא מרגישים לרגע שהם מופלים, ולהיפך, הם מרגישים כמשפחה.
עמנואל סברי: אני אומר, בסך הכול הכללי, איך שאני רואה את האוכלוסייה, ברוך ה', אני מרגיש – אצלי בכל אופן, בבית הספר, אני מרגיש – שהם נטמעו כמו שצריך.
עמנואל סברי: ובאמת אתה מרגיש את זה.
עמנואל סברי: ואני ראיתי את זה השבוע, בתחילת השנה, כשהגיעה תלמידה חדשה, ומי שקיבלו אותה היו יוצאי העדה, בשמחה.
עמנואל סברי: וראית עד כמה באמת הם משולבים, כולל ההורים.
עמנואל סברי: היום גם בוועדי ההורים אצלי בבית הספר, יש נציגות של יוצאי העדה.
עמנואל סברי: עבדנו מאוד קשה להכניס את זה, וברוך ה', אנחנו רואים תוצאות.
דני דנון: זהר, יש לי שאלה, יש בערך כ-100 ילדים ב"הדרים", ועוד כ-100 ילדים ב"סיני".
דני דנון: שאר הילדים בפנימיות?
זהר בלום: לא, מה פתאום?
קריאה: מפוזרים בעיר.
דני דנון: מפוזרים כמה?
זהר בלום: מפוזרים בבתי ספר נוספים בעיר.
זהר בלום: עד לפני כשנתיים – היות ובית הספר "הדרים" היה סגור ופתחנו אותו מחדש – אזור הרישום היה פתוח.
זהר בלום: הורים יכלו לבחור – או ב"הדרים" או בבתי ספר אחרים.
זהר בלום: לפני כשנתיים העברנו החלטת מועצה שכל הממלכתי חייבים ללמוד ב"הדרים".
זהר בלום: בשנה האחרונה העברנו החלטה בממלכתי-דתי שילדי "הדרים" ממלכתי-דתי עוברים לבית הספר "תחכמוני", כי בבית הספר "תחכמוני" לא היו יוצאי העדה האתיופית.
זהר בלום: בית הספר "סיני" קולט גם את יוצאי העדה, תושבי מרמורק ולב העיר.
זהר בלום: על מנת לווסת את זה, ושתהיה בבית הספר אינטגרציה נכונה, אז הם לומדים היום ב"תחכמוני".
זהר בלום: הם מפוזרים בכל בתי הספר.
דניאל בן-סימון: אני רוצה לשאול שאלה.
דניאל בן-סימון: שמעתי את הדיווחים של שני בתי הספר.
דניאל בן-סימון: אני ממש מבקש, האם הדיווחים שקיבלנו עכשיו נכונים, אמתיים, הרמוניים כמו ששמענו, או שיש אולי גרסה אחרת בקרב היושבים פה?
דניאל בן-סימון: ראיתי כמה חיוכים שמשתמע מהם שאולי התיאור היה יותר מידי ורוד.
דניאל בן-סימון: האם זו התמונה?
דניאל בן-סימון: פשוט חשוב לדעת כדי לקבל תמונה מרחובות, לגבי קריית משה, שהיא שכונה – סגן ראש העיר, אתה בטח יודע – שיש לה שם.
דניאל בן-סימון: והשאלה היא, כשנצא מפה, נקבל תמונה אמתית, או שאולי ורודה מידי?
זהר בלום: אני גם אגיד לכם את הבעיות.
זהר בלום: גם בזה יש.
דניאל בן-סימון: תיכף נגיע.
דניאל בן-סימון: אני ממש מבקש שנקבל את התמונה במלואה.
מיכל אברה סמואל: שמי מיכל אברה, אני מנכ"לית עמותת "פידל", עמותה שעוסקת בחינוך מזה 15 שנה.
מיכל אברה סמואל: אני יכולה רק להעיד על בית הספר "הדרים" על שם יונה בוגלה, שבו אנחנו היינו פעילים מיום הפתיחה של בית הספר כבית ספר צומח, עם 20 ילדים.
מיכל אברה סמואל: חשוב לי לציין שבאמת, אורית והצוות שלה – יש לנו גישור בתוך בית הספר – הם עושים עבודה נהדרת.
מיכל אברה סמואל: בית ספר, שעם השנים הולך וגדל אחוז הוותיקים שנרשמים לבית הספר.
מיכל אברה סמואל: אני חושבת שזו דרך עבודה חשובה, נכונה בתהליך הקליטה שלנו כיוצאי אתיופיה, לראות שאם עושים עבודה חינוכית נכונה ואמתית, הסיפור של אינטגרציה – כולם יודעים שכולם היו מפוזרים בבתי ספר בכל רחובות.
מיכל אברה סמואל: עצם העובדה שבית הספר הוא עוגן בשביל השכונה הזאת, כעוגן חינוכי, אני חושבת שזה טוב לקהילה כקהילה שיש בה – המנהל דיבר על הורים, אנחנו יודעים שיש הנהגת הורים בבית הספר, מאוד חשובה, מובילה.
מיכל אברה סמואל: אני חושבת שזו המהות, שכן צריך להשקיע באותן שכונות שיש בהן אחוז גבוהה של תלמידים יוצאי אתיופיה, גם במחיר של – יש אחוז, לא מעט, אבל עם השקעה נכונה – אני לא אומרת שאין קשיים ואתגרים.
מיכל אברה סמואל: צריך להשקיע שם, אבל אני חושבת שזה המודל הכי מוצלח, שהיינו לפחות שותפים - - -
דני דנון: אבל את לא ענית לשאלה.
דני דנון: שאל חבר הכנסת בן-סימון, ברשותו, אם יש בעיות.
דני דנון: זאת אומרת, עכשיו - - - רק אם למישהו יש בעיות כרגע.
דניאל בן-סימון: באנו לביקור בקריית משה.
דניאל בן-סימון: אנא מכם, אם יש דברים, צריך להעלות אותם.
דניאל בן-סימון: זאת ההזדמנות.
דני דנון: זאת השאלה.
דני דנון: אבל אם לא, אני רוצה להמשיך לפי הפריסה.
זהר בלום: אני חייב רק להדגיש שרק 50% מיוצאי העדה האתיופית גרים בשכונת קריית משה - -
דני דנון: זהר, תן לנו בבקשה סקירה מספרית על יוצאי העדה ברחובות.
זהר בלום: - - ופה הבעיה.
זהר בלום: אם אתם זוכרים, שאני העליתי את זה בוועדה לפני כשנה - - -
דני דנון: לפני כן, זהר, תרענן את זיכרוננו, מבחינת מספרים של יוצאי העדה ברחובות, את הפריסה שלהם, את הכמויות.
זהר בלום: תראה, המספרים – כל אחד סופר אחרת.
זהר בלום: יש, על-פי הנתונים – נמצא איתי דוד אלעזר, הוא מנהל מוקד הקליטה העירוני של יוצאי העדה.
זהר בלום: מבחינת נתונים, גם במספרים האלה – הרבה מאוד זמן לא היה מפקד אוכלוסין, שאנחנו יודעים בדיוק את המספר הנתון האמתי שיש.
זהר בלום: אבל דוד יגיד עכשיו את הפריסה העירונית, איך היא.
דני דנון: בבקשה דוד.
דוד אלעזר: קודם כל, תודה רבה.
דוד אלעזר: מבחינת הנתונים, צריך להבין שבני הקהילה מפוזרים בשבע שכונות עיקריות, כאשר השכונה שאנחנו נמצאים בה, 50% מבני הקהילה גרים כאן.
דוד אלעזר: שאר התושבים גרים בעוד שש שכונות אחרות – כפר גבירול, בקצה השני של אושיות - - - אנחנו מדברים על 1,350 בתי אב שגרים כאן בעיר הזאת.
דוד אלעזר: וגם צריך להבין, רובם הם מעל 15 שנה בארץ.
דוד אלעזר: אין פה קליטה מעל עשר שנים.
דוד אלעזר: משרד הקליטה, יחד עם הרשות סגרו את הכניסה של העולים לעיר.
דוד אלעזר: אין עולים חדשים.
דוד אלעזר: יש בודדים שמגיעים, אבל הם לא משמעותיים.
דוד אלעזר: חבר הכנסת בן-סימון אמר להעלות נושאים שהם בעייתיים.
דוד אלעזר: כששמעתי על הוועדה הזאת, אני שאלתי, רגע, יש דברים שאני לא יודע?
דוד אלעזר: למה הוועדה מתכנסת?
דוד אלעזר: הייתי סקרן.
דוד אלעזר: עכשיו אני שמח שלא בגלל שיש בעיה התכנסנו כאן, אלא גם לשמוע דברים טובים.
דוד אלעזר: אז אני יכול להגיד, כמי שנמצא כאן ומנהל את המוקד כבר 12 שנה, אנחנו במקום אחר לגמרי.
דוד אלעזר: מי שהכיר איך היתה קריית משה פעם, היום אנחנו במקום אחר לגמרי, כמעט בכל התחומים.
דוד אלעזר: וצריך להודות לכל הגורמים, באמת, יש פה שיתוף פעולה מלא.
דוד אלעזר: אני לא אציין שמות, אבל כולם עובדים ביחד בהובלה של הרשות.
דוד אלעזר: יש פה השקעה אדירה, ויש לנו ממש תוצאות טובות.
דוד אלעזר: אבל מה לעשות, הסטיגמה נשארת.
דוד אלעזר: יש פה סטיגמה שקשה מאוד למחוק אותה.
דוד אלעזר: מעבר לזה, המצב בשכונה, וגם באופן כללי, בעיר, מצב הקהילה טוב מאוד.
דוד אלעזר: אין מה לעשות, צריך להשתפר, ועל זה אנחנו עובדים.
זהר בלום: כפי שציינתי, כ-50% לא גרים בקריית משה.
זהר בלום: ופה יש מעין אפליה, העליתי את זה גם בשנה שעברה.
זהר בלום: אחת התוכניות החשובות שהמדינה החליטה עליה היא תכנית החומש ליוצאי העדה האתיופית.
זהר בלום: ברחובות רק 50% מיוצאי העדה מקבלים את התוכנית הזאת, היות והיתה החלטת ממשלה שרק קריית משה נכללת בתכנית החומש.
זהר בלום: הגשנו בקשות, עשינו את הכול.
זהר בלום: אבל ילדים שגרים באושיות באחוז גבוה, ובמילצ'ן, במרמורק, בדניה, בלב העיר, לא מקבלים את ההעשרה הלימודית, את העזרה בחוגים, את כל השאר מתקציב המדינה כי הם לא נכללים בחומש.
זהר בלום: פניות אין ספור שלנו – אני משמש יושב-ראש חומש, יושב-ראש "פאקט", אני תיכף אספר לכם קצת על "פאקט", של כל התוכניות ההתערבותיות לנושא העדה האתיופית.
זהר בלום: ודווקא בתכנית ממשלה, שאפשר לקבל החלטה לתת לכלל האוכלוסייה, זה גורם לנו לאיזה אבסורד, שאני מתחיל לשמוע מיוצאי העדה: אולי נחזור לגור בקריית משה בשביל לקבל את הפריבילגיה שמקבלים אלה שגרים בקריית משה.
זהר בלום: המטרה שלנו היא הרי שהם ישתלבו בכלל העיר.
זהר בלום: ואם צריך לטפל בילדי קריית משה, הם שווים בדיוק לילדים שנמצאים באושיות.
זהר בלום: מה השוני?
זהר בלום: שהם לא יקבלו את האבחון, ולא יקבלו את העזרה בתגבור שעות אחר הצהריים, או בחוגים אחר הצהריים.
זהר בלום: בלב העיר המתנ"סים אפילו קצת יותר יקרים כי אין מה לעשות, המערך הוא הרבה יותר יקר מאשר בקריית משה, שהרבה מאוד גופים מתערבים עובדים פה.
זהר בלום: ופה אנחנו צריכים את העזרה שלכם לחזור לממשלה ולקבל החלטה שכל יוצאי העדה האתיופית בעיר רחובות נכללים תחת תכנית אחת של המדינה, חומש.
זהר בלום: אז לא נגדיל בשנה הראשונה את התקציב, אבל נווסת אותו אולי נכון.
זהר בלום: אני חושב שזו ההחלטה הכי נכונה שצריכה להיות.
זהר בלום: כי יש לנו אפליה, וההרגשה היא לא טובה.
זהר בלום: אני מרגיש את זה בקרב הציבור, למה שם הם מקבלים ופה אנחנו לא מקבלים?
דניאל בן-סימון: מה ההסבר שקיבלתם?
זהר בלום: זו החלטת הממשלה, אי-אפשר לשנות אותה.
זהר בלום: שנתיים אני מנסה בפניות אינספור לכולם.
דניאל בן-סימון: יש לו קשרים בממשלה, תגיד לו מה - - -
זהר בלום: צריכה להתקבל החלטה שתכנית החומש כוללת את כל יוצאי העדה האתיופית בעיר רחובות.
דני דנון: אני רוצה לבקש מנציגת משרד – סיימת, זהר?
זהר בלום: אם אתה צריך עוד איזושהי סקירה, יש לנו עוד תכניות נפלאות פה.
זהר בלום: העיר רחובות היא עיר ייחודית, אני חושב, בנושא טיפול מערכתי בנושא קליטת יוצאי העדה.
זהר בלום: יש לנו שולחן עגול שכולל את כל משרדי הממשלה בתוך התהליך הזה.
זהר בלום: באמת, כולם שותפים, ואני תיכף אתן לכם כמה נתונים, שתראו תוצאות גם.
זהר בלום: יש לנו את קהילת ניו-יורק, קהילה חמה שלקחה לפני כ-12 שנים, והקימה פה את תכנית "פאקט".
זהר בלום: אבל השוני בעיר רחובות משאר תכניות "פאקט" זה B to B, מלידה עד בגרות.
זהר בלום: כל ילד יוצאי העדה, יש לו חליפה שנתפרת לו מהלידה עד שהוא מגיע לציוני הבגרות.
זהר בלום: והנה השנה, הגענו ל-66% יוצאי העדה שקיבלו תעודת בגרות יותר מהממוצע העירוני.
דני דנון: כמה הממוצע העירוני?
זהר בלום: 64%.
זהר בלום: ואנחנו רואים את הגרף שעולה מ-50% בתשס"ח, השנה אנחנו 66%.
זהר בלום: בשנה הבאה הצפי שלו הוא בין 67% - - -
דני דנון: מה נתוני הגיוס לצה"ל, יש לך?
זהר בלום: גיוס לצה"ל, יש לנו גם כן את הנתונים האלה.
זהר בלום: יש לנו אחוז גבוה מאוד של גיוס לצה"ל.
זהר בלום: אנחנו נמצאים בכ-70% בשירות צבאי.
זהר בלום: 12% הם בשירות לאומי.
זהר בלום: 2% הם בשנת שירות.
זהר בלום: המשך לימודים – 15%.
זהר בלום: בסך הכול 1% לא מתגייס.
זהר בלום: הבעיה היא אחרת.
זהר בלום: מרגע הגיוס, יש לנו תכנית, "זינוק לעליה".
דני דנון: הנתונים האלו זה יוצאי העדה או העיר רחובות, מה שאמרת?
זהר בלום: כלל יוצאי העדה תושבי רחובות.
זהר בלום: אני לא מפריד את קריית משה כי התוכנית היא עירונית.
קריאה: שלומדים בתכנית "אופק".
זהר בלום: כן.
זהר בלום: יש לנו תכנית ייחודית שנקראת "אופק לבגרות".
זהר בלום: כל ילד יוצא העדה, מכיתה ז' עד י"ב – ולא משנה באיזה בית ספר הוא לומד – יש לו תכנית, "חליפה לתלמיד", שמובילים אותו עד לבגרות.
זהר בלום: מכיתה ז' יש לנו תכנית עם משרד הקליטה – שותפים גדולים, משרד החינוך, הג'וינט ועיריית רחובות.
זהר בלום: לכל ילד הקמנו מערך מאוד רציני.
זהר בלום: והרבה מאוד שנים עבדנו לשנות אותו עד שמצאנו את החליפה הנכונה, ולהגיע עם תוצאות לילדים.
זהר בלום: הדבר הכי חשוב, יש לנו צוות שנותן את הנשמה ואת הלב.
זהר בלום: ולא משנה הספרים ולא משנה מה, כשיש לך מורים שבאים מרצון ואוהבים את התלמיד, אנחנו רואים תוצאות.
זהר בלום: ואנשי "אופק" אוהבים את התלמידים.
זהר בלום: ואנחנו רואים אותם – מחבקים אותם, מלווים אותם.
דניאל בן-סימון: 66%?
זהר בלום: 66%.
דניאל בן-סימון: כמה נרשמים לאוניברסיטה ומתקבלים?
ד"ר שרי פייר: המשך לימודים – יש לנו קרוב ל-15%.
זהר בלום: 15%, זה מה שאנחנו כרגע - - -
דניאל בן-סימון: 15%.
חיים בדש: לא, אני חושב שהנתון של 15% הוא לא נכון.
חיים בדש: זה 15% שממשיכים לשנתון, אבל אנחנו לא יודעים מה קורה לאוניברסיטה, אחרי צבא - -
קריאה: הם מ"אופק".
זהר בלום: י"ג.
זהר בלום: 15% זה י"ג-י"ד.
חיים בדש: - - אנחנו עוד לא יודעים את הנתונים האלה.
ד"ר שרי פייר: כן, אני מדברת על על-תיכוני לא אקדמי.
דני דנון: אני רוצה לבקש מנציגת משרד החינוך – יש פה שתי מפקחות, תחליטו בינכן – לתת לנו סקירה לא על רחובות – לרחובות יש פה מספיק סנגורים לעיר – אלא על פתיחת שנת הלימודים.
דני דנון: וגם התייחסות לגבי מה שקורה בגדרה, העיר השכנה לפה.
גילה מסד: אל"ף, אנחנו לא ממונות על גדרה.
גילה מסד: שתינו לא עובדות בגדרה.
חנה בן-ארי: כן, שתינו במקרה לא עובדות בגדרה.
דני דנון: בגלל זה אומרים "הכישלון יתום, ולניצחון אבות רבים".
גילה מסד: אנחנו יכולים לספר על רשב"י, לא על גדרה.
גילה מסד: על רשב"י ובאר יעקב.
גילה מסד: אנחנו יכולים לספר על הסגירה שלו בשנה שעברה – בית ספר ממלכתי-דתי, נקלט בראשון לציון.
גילה מסד: כל הילדים ביסודי מסודרים בבתי ספר ממלכתיים-דתיים.
גילה מסד: הם קיבלו מענה של הסעות, תכניות ייחודיות, עם הרחבת התמיכות על-ידי מורים, גם מתוך בית הספר רשב"י, וגם מהעיר ראשון לציון.
גילה מסד: ויש לנו עוד תכניות.
גילה מסד: לשביעות רצונם של ההורים, שבוע וחצי – בראשון לציון, אין תקלות, ברוך ה'.
גילה מסד: יש קליטה מאוד טובה.
גילה מסד: יש לנו קשר עם ההורים, ושביעות רצון מהתהליך.
דני דנון: יש לכם נתונים על עוד בתי ספר שבהם ריכוז יוצאי העדה הוא גבוה?
דני דנון: גבוה, אני מדבר על מעל 70%.
חנה בן-ארי: לא, אין לנו ברחובות מעל 70%.
דני דנון: לא ברחובות, בכלל באזור.
גילה מסד: באזור שלי אין.
דני דנון: או בכלל, היום - - -
קריאה: אני אמסור לך את - - -
חנה בן-ארי: בהתייחס לשאלה שלכם, אם הכול טוב, אז מה בכל זאת לא טוב?
דניאל בן-סימון: נו, בואי נשמע.
חנה בן-ארי: אז קודם כל, אני רוצה לומר שהישגים לימודיים אנחנו בודקים לא רק בהתייחס לפרופיל בית הספר, אלא יש לנו גם מדדים חיצוניים, שאלו מבחני המיצ"ב, ויש לנו מבחני בגרות, ויש לנו מבחני מפמ"רים.
חנה בן-ארי: יש לנו כלים חיצוניים ששם אנחנו יכולים לראות באמת את התמונה האמתית, מה מקומו של בית הספר.
חנה בן-ארי: אני יכולה לומר שבמיצ"ב החיצוני האחרון, בשני בתי הספר, גם ב"סיני" וגם ב"הדרים", הציונים היו מאוד גבוהים.
חנה בן-ארי: אני ממונה על "הדרים" כממלכתי, אני יכולה לומר שהאקלים הבית ספרי היה, בהרבה מאוד פרמטרים, יותר טוב מהממוצע הארצי.
חנה בן-ארי: בשפה העברית הם הגיעו לממוצע הארצי ולא לממוצע של בתי ספר דומים.
חנה בן-ארי: היה קושי במתמטיקה.
חנה בן-ארי: גייסנו את פרופסור מרקוביץ מאוניברסיטת חיפה.
חנה בן-ארי: היא עבדה אתנו שנה שלמה בבית הספר, ועזרה לנו לפצח את הקשיים ולהתאים דרכי הוראה שיותאמו לילדים, ואז ראינו שינוי גדול במיצ"ב הפנימי שעשינו בסוף השנה.
חנה בן-ארי: זה נכון, צריך לבדוק ביחס לממוצע הארצי ולא להישאר במקום של בתי ספר דומים.
חנה בן-ארי: כי אנחנו מאמינים בילדים, אוהבים אותם, ויש להם מסוגלות להגיע להישגים גבוהים מאוד.
חנה בן-ארי: אני מפקחת מ-א' עד י"ב, אני יכולה לומר שיש עליה במספר הילדים שמגיעים בתיכונים, בקריות החינוך העיוניות, עליה גדולה של מספר הילדים שמגיעים לכיתה י"ב, ועל הנתונים של הבגרויות מיד חיים ייתן לכם סקירה בהשוואה לשלוש שנים אחורה.
דני דנון: אין פה נציג של השיטור, נכון?
דני דנון: יש נקודה עדיין?
זהר בלום: יש.
דני דנון: ויש נתונים מבחינת - - -
זהר בלום: אנחנו נכנסים גם לתכנית "עיר ללא אלימות".
זהר בלום: הוחלט בשבוע שעבר, שזה יעזור לנו.
זהר בלום: והדבר היפה, שההורים לוקחים אחריות.
זהר בלום: אנחנו רואים את ההורים מגיעים לאספות הורים, אבל ההורים בקריית משה הקימו סיירת הורים.
קריאה: הקמנו סיירת, נכון.
זהר בלום: הקמנו סיירת הורים פה בשכונה, שההורים באים ולוקחים אחריות.
זהר בלום: והורים מגיעים לאספות הורים.
זהר בלום: הורים מעורבים.
זהר בלום: הורים מעורבים בתוכנית של הפילהרמונית.
דני דנון: עוד משפט סיכום.
חנה בן-ארי: ביחס לנתונים של הבגרות – אני נתתי על המיצ"ב – חיים ייתן.
גילה מסד: אם כבר דיברנו על הישגי המיצ"ב, אז אני אתייחס לממלכתי-דתי.
גילה מסד: בשנה שעברה היה מיצ"ב חיצוני.
גילה מסד: האקלים היה מעל הממוצע הארצי.
גילה מסד: מתמטיקה – אצלנו בדיוק הפוך היה – בממוצע הארצי.
גילה מסד: זו היתה הפתעה יוצאת מן הכלל, כשכל המשאבים היו מתוך המשרד.
גילה מסד: הדרכה אינטנסיבית מתוך המשרד, והובלתו של מנהל בית הספר לשינוי תהליכי למידה-הוראה.
גילה מסד: בשפה – זה תלוי באיזו כיתה – יש כיתות שאנחנו בממוצע, יש כיתות שאנחנו טיפה מתחת.
גילה מסד: אנחנו הכנסנו את נושא - - - 12, שעכשיו זה ה-נושא שהמשרד מחויב לו לגבי תכניות פרטניות וקידום ילדים.
גילה מסד: השנה, בעזרת ה', הם יקבלו הדרכה אינטנסיבית, וגם ההשתלמות המוסדית תהיה בנושא הזה.
גילה מסד: יחד עם מדריכת שפה, אנחנו עושים מה שנקרא "חיבוק והידוק החגורה" מכל הבחינות, גם הפיתוח המקצועי של המורים.
גילה מסד: אני יכולה לומר שאנחנו בהחלט בכיוון הטוב.
חנה בן-ארי: אני רק אוסיף עוד משהו.
חנה בן-ארי: שתינו עוקבות באופן אישי, פר ילד, על רמת ההישגים שלו במחצית שנה, סוף שנה, מול המשאבים שהילד קיבל בחליפה שהותאמה לו.
חנה בן-ארי: יש ממש מעקב פר ילד.
חנה בן-ארי: חיים ייתן על הבגרויות קצת נתונים.
חיים בדש: רק כדי לסבר את האוזן, מעבר לאחוזי הזכאות לבגרות, שהם נתון חשוב ביותר, אנחנו צריכים לדבר על אחוז תעודות הבגרות האיכותיות.
חיים בדש: אם אנחנו מדברים על ממוצע ארצי של 50% תעודות בגרות איכותיות, בקרב בני העדה ברחובות, 77% מתעודות הבגרות הן איכותיות.
חיים בדש: כלומר, 4 יחידות אנגלית ומעלה, וכך הלאה.
חיים בדש: כלומר, הדלתות לאקדמיה נפתחות בקרב - - - הרבה יותר גבוה מאשר בממוצע הארצי.
קריאה: אתה לא אומר גם כמה מגיעים לאקדמיה.
דני דנון: הוא לא יודע.
חיים בדש: את זה אנחנו לא יודעים.
דוד מהרט: אני רוצה לשאול אותו על הבגרויות.
דוד מהרט: כשאתם אומרים אחוז זכאי הבגרויות, זה מתוך השנתון?
חיים בדש: שנתון.
דוד מהרט: שנתון ברחובות, אם תיקח את כל בני הקהילה, אתם אומרים שיש 60% ומשהו - - -
חיים בדש: לא.
חיים בדש: אנחנו מדברים על 66% בעלי זכאות לתעודה.
דוד מהרט: לא, מתוך השנתון?
חיים בדש: מתוך השנתון.
חיים בדש: 66% זכאות לתעודת בגרות.
חיים בדש: מתוכם 77% הם תעודת בגרות איכותית, כלומר, שמאפשרת כניסה לאקדמיה.
דוד מהרט: וכמה מבני הנוער מבני הקהילה לומדים בכפרי הנוער?
דוד מהרט: האם זה כולל גם את הנתון הזה?
חיים בדש: אני יכול לתת לך את המספרים המדויקים של כמה יש לנו בתוך העיר.
חיים בדש: כשאנחנו מדברים בחינוך העל יסודי בכלל בחינוך בעיר רחובות, יש לנו 266 תלמידים במערכת של גני הילדים העירוניים.
חיים בדש: יש לנו 673 בתוך המערכת של בתי הספר היסודיים, ו-831 ילדים בבתי הספר העל יסודיים.
חיים בדש: רוב הילדים בני העדה הגרים בעיר רחובות לומדים בעיר רחובות.
חיים בדש: אנחנו משתדלים מאוד שלא יצאו מחוץ לעיר משום שהמענה הנכון ביותר הוא בבית, בקהילה.
דני דנון: כמה ילדים יש בפנימיות?
דני דנון: מישהו יכול לתת את הנתונים האלו?
דני דנון: השאלה היא אם מדובר בעשרות, מאות, ואם הם נכללים בחישוב הבגרויות.
דני דנון: יכול להיות – אני לא יודע, אבל - - -
קריאה: בסך הכול, באגף ההתיישבותי נמצאים כ-4,000 ילדים.
קריאה: בסך הכול ברמה הארצית, 4,300.
זהר בלום: אני לא יכול להגיד לך את המספרים, אבל הם לא באחוז יותר גבוה מהוותיקים תושבי העיר.
חיים בדש: אפשר להסתכל - - - של היישוב.
זהר בלום: אחוז הלומדים בפנימיות הוא לא יותר גבוה מוותיקים שלומדים בפנימיות, באחוזים.
זהר בלום: המספרים – תיכף יעל תבדוק ותגיד לך.
דני דנון: נשמח לקבל את הנתון הזה.
דני דנון: אני רוצה להודות לנציגי משרד החינוך.
דני דנון: מלקו סולומון, יועץ ראש העיר לענייני אתיופים, בבקשה.
מלקו סולומון: תודה רבה.
מלקו סולומון: ברוך הבא, קודם כל.
מלקו סולומון: כל מה שדיברו – אני כפעיל ותיק פה בעיריית רחובות, אני זוכר את בית הספר "הדרים" בשנת 97', הוותיקים עזבו, העולים הגיעו.
מלקו סולומון: כולם היו אתיופים שם.
מלקו סולומון: עשינו הפגנה, סגרנו את בית ספר.
מלקו סולומון: ב-13 בתי ספר בעיר משרד החינוך פיזר אותם.
מלקו סולומון: לפני כמה שנים היה חבר מועצת העיר מהעדה שלנו - - - הנה, דוד אלעזר נמצא פה.
מלקו סולומון: אנחנו הפעילים החלטנו להחזיר את בית הספר לשכונה.
מלקו סולומון: נלחמנו ביחד עם עמותת "פידל".
מלקו סולומון: החזרנו, כמו שאתם ראיתם בסיור.
מלקו סולומון: בית הספר באמת מוצלח.
מלקו סולומון: פה, בקריית משה, אין בעיה חברתית, חינוך.
מלקו סולומון: אין בעיה.
מלקו סולומון: יש רק בעיה אחת פה בשכונה, זו בעיה של נושא ציפוף הדיור, פיזי.
מלקו סולומון: שלושה חדרים, 11 נפשות נמצאים.
מלקו סולומון: מה תעשה עכשיו בשלושה חדרים, 11 נפשות?
מלקו סולומון: אז יוצאים.
מלקו סולומון: הבעיה נמצאת רק בשישי-שבת, כמו בכל הארץ, הנוהג.
מלקו סולומון: מדברים על קריית משה דברים שליליים, וראיתם – ילד הרי צריך את אבא שלו.
מלקו סולומון: כל התקשורת התמקדו לכתוב רק דברים שליליים.
מלקו סולומון: רק שתדעו.
מלקו סולומון: אבל אנחנו גרים פה.
מלקו סולומון: אני גר פה.
מלקו סולומון: יש לנו נקודת משטרה מול.
מלקו סולומון: הקמנו סיירת הורים.
מלקו סולומון: עשינו כמה כנסים, הנה, שאול גם נמצא אתנו.
מלקו סולומון: פה, כמו שגולן דיבר, המתנ"ס הוא לא כמו שהיה פעם, כשהיינו ילדים, כל מה שאתם לא רוצים היה פה בתוך המתנ"ס.
מלקו סולומון: עכשיו להשים כרטיס, כמו שחברי דיבר.
מלקו סולומון: בקיץ האחרון אני הייתי ראיתי, עד 00:00 בלילה המתנ"ס עבד.
מלקו סולומון: אז אין בעיה.
מלקו סולומון: הבעיה עכשיו היא הנושא הפיזי.
מלקו סולומון: אני יכול לקחת אותך עכשיו, ברחוב דוד נדב, יש למטה ששת הימים – שנת 2012, אנחנו גרים שם.
מלקו סולומון: הכול – לא יודע, אתם תראו בעצמכם.
מלקו סולומון: זו הבעיה.
דני דנון: זה לא המנדט של הוועדה, אבל אני מעוניין לדעת מה אתה מציע.
מלקו סולומון: מה אני מציע?
דני דנון: מה אתה מצפה, מה אתה חושב שצריך לעשות?
מלקו סולומון: קודם כל, אולי להרחיב את החדרים.
מלקו סולומון: צביעה.
מלקו סולומון: הנושא הפיזי – אין כלום.
מלקו סולומון: אין.
גולן ביטון: אני, ברשותך, אתערב.
גולן ביטון: אני גם כתושב קריית משה – וההורים שלי גרים פה – צריך - -
מלקו סולומון: ביוב מסריח.
גולן ביטון: - - לפקח על הנושא של שיקום השכונות.
גולן ביטון: כלומר, אם הקבלן מגיע ומקבל המון כסף לשפץ בניין, ואחרי שבוע בדיוק כל הבניין מתפורר, ואין עם מי לדבר – במקרה ההורים שלי גם גרים בקריית משה, לפני חודש הם עברו שיפוץ מאסיבי בבניין, קרוב ל-700,000 שקל.
דני דנון: של שיקום שכונות?
גולן ביטון: של שיקום שכונות.
גולן ביטון: הקבלן מתנהג לתושבים פה כאוויר.
גולן ביטון: הוא לא מתייחס אליהם.
גולן ביטון: יש דברים ברורים שאמורים לעשות, אם זה להחליף דלתות, אם לצבוע כמו שצריך.
גולן ביטון: עובדים פה על התושבים בעיניים בנושא השיקום הפיזי.
גולן ביטון: שיקום שכונות מתעלם.
גולן ביטון: אני הרגשתי את זה על בשרי בבית שההורים שלי גרים בו - - -
נחמיה חתוכה: אבל הרשות מתקשרת עם הקבלן.
גולן ביטון: יש פה בעיה, הקבלן עובד על כולם בעיניים.
נחמיה חתוכה: זה מכרז של משרד השיכון.
דני דנון: משרד השיכון עושה את זה.
דני דנון: הבעיה היא ש - - -
גולן ביטון: אין פה אפילו מכרז.
גולן ביטון: הוא פשוט מגיע יום אחד עם הטרקטורים, צובע, והתושבים מקבלים את זה כעובדה מוגמרת.
קריאה: זה לא נכון, יש מכרז של "חלד".
גולן ביטון: אין להם עם מי לדבר.
גולן ביטון: מזלזלים בהם.
מלקו סולומון: זו בעיה מאוד קשה בשכונה.
גולן ביטון: וזו בעיה רצינית.
גולן ביטון: אין פיקוח על שיקום השכונות בקריית משה בנושא הפיזי.
גולן ביטון: אין שום פיקוח, דני, וזה שנים.
גולן ביטון: התושבים פה זועקים לשמיים, ואין.
דוד יאסו: רק משפט אחד צריך להגיד לו, שידע, הדירות פה הן לא דירות "עמידר", הן דירות שנרכשו על-ידנו.
דוד יאסו: דירות פרטיות.
מלקו סולומון: לא, הן נרכשו על-ידי "עמידר" ב-1985.
דוד יאסו: אני מדבר אתך לגבי בני העדה שנמצאים פה.
דוד יאסו: שידעו, כי יש הבדל.
דני דנון: זה לא דירה ציבורית, זו דירה פרטית.
דוד יאסו: בדיוק.
דוד יאסו: דירה שנרכשה.
דני דנון: דוד מהרט, מנהל מרכז האיגוד של עולי אתיופיה, בבקשה.
דוד מהרט: שלום.
דוד מהרט: ראשית, אני רוצה להגיד שהעיר רחובות היא עיר חזקה.
דוד מהרט: יש לה מערכת חינוך מגוונת.
דוד מהרט: אני חושב שזה ישוב עם פוטנציאל לקלוט טוב ונכון את בני הקהילה.
דוד מהרט: לעניין של בית הספר "הדרים" – ואם יש פה תושבי השכונה, הם עדים, כמובן, הם מכירים את המציאות, והם מרוצים ושמחים, ואנחנו שמחים.
דוד מהרט: אני רוצה להגיד שמשרד החינוך – כשהשר קיים דיון בנושא של בתי הספר עם הריכוז הגבוה, כשהביאו בפניו את העובדה שבית הספר הזה נסגר ונפתח על-פי בקשתם של תושבי השכונה, השר אמר אם זה רצונם, אנחנו נשאיר את בית הספר הזה לדיונים מאוחרים.
דוד מהרט: אנחנו נטפל ביישובים שבני הקהילה כן מבקשים את האינטגרציה, וכן מבקשים לסגור את בתי הספר.
דוד מהרט: אני רק רציתי להגיד, כשאנחנו דנים בהיבטים של אינטגרציה, אנחנו לא רק מדברים על ההישגים הלימודיים, אלא גם מדברים על ההיבטים החברתיים.
דוד מהרט: חשוב גם להתייחס לעניין הזה.
דוד מהרט: עובדה נוספת שאני רוצה להעיר, יש פה בתי ספר ומקיפים מאוד חזקים.
דוד מהרט: יש פה אנשים שדיברנו בהזדמנויות שונות, אני חושב ומציע – אני לא רוצה כרגע להיכנס לפרטים – כן לקיים דיון מעמיק במעבר מחטיבת ביניים לחטיבות העליונות.
דוד מהרט: כמה מהתלמידים מצליחים לעבור לתיכונים החזקים.
דוד מהרט: ואתם מכירים את זה, ואנשי משרד החינוך, אני רואה את העבודות שלכם, מכירים את העובדות האלה.
דוד מהרט: צריך לעבוד על הקטע הזה.
דוד מהרט: מדובר באוכלוסייה הוותיקה, זו אוכלוסייה מאוד חזקה.
דוד מהרט: ואם אנחנו רוצים שבני הקהילה יעברו את חטיבות הביניים ויהיו בתיכונים, וגם יצליחו, צריך לעבוד על הנקודה הזו.
דוד מהרט: מעבר לכך, ברמה הארצית, כמו שאתם יודעים, בטח שמעתם על זה כמה פעמים, בשנה הזו נסגרו שלושה בתי ספר.
דני דנון: בנתניה.
דוד מהרט: בחיפה, נתניה, בבאר יעקב.
דני דנון: לא, באר יעקב זה היה לפני שנה.
דוד מהרט: לא, הוא נסגר השנה.
דוד מהרט: בשנה שעברה ההורים התנגדו שבית הספר ייסגר - -
קריאה: "נר עציון" נסגר לפני שנה.