GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואל רזבוזוב: תודה רבה לחבר הכנסת רובי ריבלין על מילות הפתיחה, אני חושב שבאמת אנחנו מתעסקים במפעלים כל כך גדולים ולפעמים יש דברים קטנים, אפשר להגיד דברים גדולים בכסף קטן, שמאוד משפיעים גם על החיים שלנו באופן ישיר ולא בעקיפין ואותם אנחנו מפספסים ובאמת אנחנו פה וחבר הכנסת רובי ריבלין, אחד האנשים המכובדים במשכן, אני גם כשהייתי מגיע לפה בתור נער, בתור ספורטאי, הייתי תמיד נהנה להקשיב לך.
ראובן ריבלין: להיות חבר כנסת זה לא בעיה כל כך גדולה, להיות ספורטאי כמוך זה בעיה.
יואל רזבוזוב: זה אני מסכים.
יואל רזבוזוב: לא פשוט.
ראובן ריבלין: אתה להחליף אותי בקלות יכול, איך אני יכול להחליף אותך?
יואל רזבוזוב: אנחנו נעבוד על זה.
יואל רזבוזוב: ועכשיו הייתי רוצה לתת כמה מילים ליאיר קמייסקי מהג'וינט.
<יאיר קמייסקי: צהריים טובים.
<יאיר קמייסקי: קודם כל אני שמח לשבת בין חברים.
<יאיר קמייסקי: מהפתיחה שלכם אנחנו שם.
<יאיר קמייסקי: מעבר לכך סביב השולחן יושבים פה הרבה מאוד אנשים שמשתפים פעולה ברמת השטח וזה חשוב להגיד, כי לא תמיד בעשייה יש שיתופי פעולה בין משרדיים ובין ארגונים של החברה האזרחית, משמאלי יושבת זיוית מהמשרד להגנת הסביבה, שותפה שלנו הרבה מאוד שונים, מימיני יושבים אנשי החברה להגנת הטבע, בהמשך שבועת האדמה, אנשי הרשויות המקומיות עכו וכרמיאל, ובעצם יצרנו פה איזה שהיא פלטפורמה מעניינת ואני לא אתעמק כרגע בנושא של מה זה גינה קהילתית, אלא מה זה עושה לקליטת עלייה וזה הליבה של הדיון בעצם.
<יאיר קמייסקי: כשנכנסנו לנושא של גינון קהילתי בג'וינט ואמרנו בואו ניקח את הכלי הנפלא הזה - - - כולם מחייכים, אתה בעצמך אמרת והתחלת לחייך והתברר שזה הוא כלי נפלא, לא רק לקליטה, אלא שילוב עולים בתוך הקהילה.
<יאיר קמייסקי: היום בכוחות משותפים סביב השולחן הזה אנחנו מדברים על כ-300 גינות בפריפריה חברתית, באותם אזורים שיש ריכוזים של אוכלוסיית עולים היותר קשה, לא אלה שהצליחו, אלא יותר קשה, וזה פרויקט שמצליח בצורה מדהימה ואנשים שבאים מרקעים שונים פתאום מוצאים נושא משותף, ובמקביל חלק מהעולים מביאים את החוזקות שלהם.
<יאיר קמייסקי: אז אם אנחנו מדברים על יוצאי אתיופיה, שכולם באים מרקע חקלאי, דווקא הדור השלישי, במקום שהוא יהיה מובל על ידי הדור הצעיר יותר, שאולי יודע עברית ודברים כאלה, ומשאיר אותם מחוץ לעשייה וההבנה, פתאום הדור הזה יכול להביא את החוזקות שלו, הם יודעים להחזיק את הטורייה, הם יודעים לעבד את האדמה, יודעים להנחיל משהו לילדים ולנכדים, ולא רק מבני הקהילה, אלא מהקהילה המורחבת.
<יאיר קמייסקי: יש לנו משהו קטן בקרית גת, בתוך גני הילדים, עם משרד הבריאות, אנחנו מקימים גינות מאכל כחלק משינוי הרגלי תזונה והמנחים של העבודה החקלאית הם הקשישים מהקהילה האתיופית שעובדים עם תינוקות וכלל האוכלוסייה בגן הילדים.
<יאיר קמייסקי: פתאום אדם מועצם.
<יאיר קמייסקי: אותו דבר גם ביוצאי חבר המדינות, מי שלא יודע, אבל המבוגרים יותר, בני ה-40 וה-50 פלוס, כולם עסקו בחקלאות, כי מזה חיו בחורף, מהירקות שהצליחו לגדל ב-40 מטר מרובע, ופתאום הכלי הזה הפך לכלי מדהים לנושא של שילוב עולים.
<יאיר קמייסקי: אנחנו גם נשמע אחר כך חלק מהעולים פה שהגיעו לכאן להביע את התחושות שלהם ומה שאני יכול להגיד, יש פה כלי נפלא, שעובד, הוכיח את עצמו, יש פה שיתופי פעולה, עם המשרד להגנת הסביבה, עם משרד החקלאות, עם משרד השיכון, משרד הקליטה ומשרד הבריאות ואנחנו נשמח שהמשרדים ירחיבו את הפעילות שלהם ויראו איך העולים משתלבים בעשייה הכוללת ולא רק בעשייה הנפרדת.
<יאיר קמייסקי: יוצאי דופן אולי, במילה אחרונה וכפתיחה, הם יוצאי אתיופיה המבוגרים.
<יאיר קמייסקי: בשבילם יש פרויקט גדול, שגם שותפים בו רבים שיושבים סביב השולחן, זה הקמת חוות חקלאיות קטנות עירוניות שהם מגדלים מזון לצרכיהם.
<יאיר קמייסקי: במקום לשבת בבית ולא לעשות שום דבר בגיל 70, 80, 60, הם יוצאים כמעט כל יום לאותו שטח, מגדלים את הירקות, עושים פעילות פיזית, פעילות חברתית.
<יאיר קמייסקי: איך אמר לי מנהל פרויקט בקרית גת?
<יאיר קמייסקי: הם הפסיקו ללכת לרופא.
<יאיר קמייסקי: הם הולכים ברגל לגינה.
<יאיר קמייסקי: אז אם גם בזה הרווחנו, אז הרווחנו, ובסופו של תהליך כולם מחייכים, ומעבר לזה דרך הגינה אנחנו מתחברים לנושאים עמוקים של אהבת הארץ, של השתלבות בתוך הקהילה ואיכות הסביבה, כי דרך הגינה לומדים הרבה מאוד דברים, ממחזור פסולת, דרך חיסכון במים, התעסקות בתזונה ובריאות, ופתאום מתברר שפיסת האדמה הקטנה הזאת, לפעמים 10 מטר מרובע, לפעמים 10 מטר מרובע מכילה כל כך הרבה רבדים של תוכן ושל כיף.
ראובן ריבלין: בכמה גינות משתתף הג'וינט?
<יאיר קמייסקי: אנחנו שותפים בערך בכ-200 גינות.
ראובן ריבלין: באיזה עלות, באיזה תקציב?
<יאיר קמייסקי: אני עכשיו אגיד את המספר, התקציב הוא מצחיק, הוא בערך בסביבות מיליון וחצי-שני מיליון שקל, בתוכו מעורבים בסך הכול בפרויקט כמעט 20,000 ומשהו תושבים, מתוכם אני מעריך בין 20% ל-30% עולים מה שנקרא, ויושבים פה חבר'ה מעכו, אני אתן לכם דוגמה, בגינה באותה שכונה שבהם פרצו מהומות עכו המפורסמות של יום כיפור, בגינת אשל המפורסמת עובדים עולים חדשים, ותיקים ובני העדה הערבית, ביחד מגדלים, אוכלים ו - - -
ראובן ריבלין: אזרחי ישראל הערבים.
<יאיר קמייסקי: נכון.
יואל רזבוזוב: הנה, יש שם תמונות, אנחנו רואים.
יואל רזבוזוב: יהיו לנו עוד מצגות, אז בטח נראה עוד הרבה דברים.
<יאיר קמייסקי: אז אני סיימתי.
יואל רזבוזוב: תודה רבה, יאיר.
יואל רזבוזוב: סופיה ביילין, סגנית ראש העיר מאשקלון.
<סופיה ביילין: תודה.
<סופיה ביילין: כשאני ראיתי את הנושא היום והגעתי למסקנה שאני כן צריכה להגיע לפה ולהגיד לכם, פרקטית, מה יש בעירנו ומה זה נותן לנו.
<סופיה ביילין: היום הנושא הזה מאוד פופולרי וכמעט כל חודש אנחנו ממש פותחים עוד גינה בעוד שכונה ובעוד שכונה, ואני מצטרפת למה שאמר חבר הכנסת רובי ריבלין, שמדובר גם על חינוך, גם על- - -
ראובן ריבלין: על חקלאות, חינוך, קהילה.
<סופיה ביילין: כן, אבל קחו בחשבון גם שמדובר קודם כל, לפי דעתי, על תרבות.
<סופיה ביילין: למה?
<סופיה ביילין: היום אני כאיש ציבור, כל הזמן פונים אליי, 'מלוכלך שם', 'מלוכלך פה', אמרתי 'מי מלכלך?
<סופיה ביילין: אפשר לדעת?
<סופיה ביילין: אולי מישהו מהקוסמוס בא ומלכלך לכם?
<סופיה ביילין: ' אז זה אנשים, מדובר על תרבות, והפרויקט הזה מאוד מאוד חשוב לתרבות שלנו, ולא רק לעולים חדשים.
<סופיה ביילין: אני שמחה מאוד שהעולים החדשים היום מובילים, לפחות באיזה שהוא תחום הם מובילים היום, אז בואו ניקח את זה באמת כתחום מאוד חשוב, ואני רוצה להגיד לכם שהאנשים יוצאי חבר העמים יודעים פחות או יותר בדברים האלה וקשה להם להתמודד עם מה שבינתיים לכמה ערים יש ואני שמחה מאוד שיוצאי אתיופיה, ביחד עם יוצאי חבר העמים וביחד עם הוותיקים, אולי באמת תפיסת העולם תשתנה, שאנשים פעמיים יחשבו אם לזרוק שם משהו לגינה כל כך יפה שהידיים של כולם התעסקו בזה והשקיעו זמן שלהם, ואני חושבת שהתחום הוא מאוד חשוב ואני חושבת שכמה שאפשר לפרסם את זה, זה מאוד חשוב, לפרסם וממש לשנות ביחד כולם, לא רק עולים חדשים, ביחד עם הוותיקים לשנות את תפיסת העולם לגבי המדינה שלנו.
<סופיה ביילין: תודה רבה.
יואל רזבוזוב: כן, זה מתחיל, כמו שאמרת, מכאן וזה מתפתח וצריך לערב כמה שיותר אנשים ואז מכאן מגיעה גם המודעות וגם התרבות, וזה לא סתם לזרוק משהו בגינה, אלא סתם ברחוב, ללכת ולזרוק - - -
<קריאה: זה מתחיל מהבית, מהחינוך בבית.
יואל רזבוזוב: מהחינוך בבית, ואם עדיין בבית לא קיבלו את החינוך הזה, אז אולי באמת דרך המסגרת הבלתי פורמלית להכניס לאנשים את המודעות הזאת.
יואל רזבוזוב: הלוואי עלינו והמדינה שלנו רק תתפתח.
יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו נראה עכשיו מצגת.
יואל רזבוזוב: ישראלה, בבקשה.
<ישראלה אלכסנדרי: צהריים טובים.
<ישראלה אלכסנדרי: קודם כל אני מאוד מודה ליושב ראש הוועדה על עצם קיום הדיון הזה וכמובן לחברי הכנסת הנוכחיים.
<ישראלה אלכסנדרי: נמצאים איתנו פה המון פעילי גינות, רכזות גינה של החברה להגנת הטבע מרחבי הארץ, רכזת הגינות הארצית.
<ישראלה אלכסנדרי: אני אחזור על זה בהמשך בהקשר של התשתית לקיום גינות בצורה מאוד מאוד רחבה שבנינו בתוך השנה.
<ישראלה אלכסנדרי: אחרי הדברים החמים שנאמרו פה, אני כמעט יכולה ללכת הביתה, כי הדברים לגמרי ברורים למה זה כל כך חשוב, אבל אני לא אלך הביתה.
ראובן ריבלין: מאיפה מקבלת החברה להגנת הטבע את התקציבים?
<ישראלה אלכסנדרי: תיכף אנחנו נגיע לזה, זה עם הבקשות בסוף.
<ישראלה אלכסנדרי: החברה להגנת הטבע, אני אתן כבר את הנתונים- - -
ראובן ריבלין: אנחנו באים הנה, כי אנחנו יודעים שיהיו בקשות, את יכולה להתחיל איתן.
<ישראלה אלכסנדרי: זה ברור, אני אתחיל עם הבקשות, אין בעיה.
<ישראלה אלכסנדרי: המשרד להגנת הסביבה הוא שותף בכיר שבשנים האחרונות הוביל איתנו את הנושא הזה יחד עם הג'וינט, זה באמת לא סתם שלושת הלוגואים האלה נמצאים כאן, כי באמת זאת השותפות הבסיסית הגדולה ביותר, יש גם תקציבים, קצת של עלייה, קצת מחקלאות, אבל אלה התקציבים הגדולים והמשמעותיים.
<ישראלה אלכסנדרי: בארבע-חמש השנים האחרונות זה התבסס על תקציבים גדולים ממסד הקליטה, הג'וינט והמשרד להגנת הסביבה, בסדר גודל של 1.8 מיליון, במקביל החברה להגנת הטבע הביאה כספים מגיוס שלנו לפרויקט הזה, כ-2 מיליון שקלים.
<ישראלה אלכסנדרי: כלומר זה לא רק הפעלה, אנחנו לגמרי פה חלק מאוד מאוד משמעותי וכמובן הכשרת הצוות שלנו, אנשים מאוד מקצועיים בכל הארץ.
ראובן ריבלין: עוד שאלה.
ראובן ריבלין: אני רוצה לעזור ליושב ראש, שהוא יוכל לעזור לכם.
ראובן ריבלין: דרך ועדת הכספים אני אהיה הנציג שלו שם.
ראובן ריבלין: אני רוצה רק לדעת, אם למשל אתם סעיף תקציבי מבחינת אחד מהמשרדים שהזכרת, זאת אומרת שהמשרדים מעבירים לכם כל שנה כסף על השם התקציבי 'גינות קהילתיות'.
<ישראלה אלכסנדרי: כרגע החיבור שלנו הוא עם הג'וינט, לא ישירות דרך המשרדים.
ראובן ריבלין: הג'וינט מקבל כסף ממדינת ישראל בצורה תקציבית, ממי?
<יאיר קמייסקי: אנחנו בפרויקט משותף עם המשרד להגנת הסביבה.
<ישראלה אלכסנדרי: מיזם משותף.
ראובן ריבלין: עמיר פרץ הוא היום השר.
ראובן ריבלין: זאת אומרת אם בוועדת הכספים נוכל להשיג לכם כמה מאות אלפי שקל נוספים, שאנחנו נבקש- - -
יואל רזבוזוב: אפשר לערב את משרד החקלאות, חינוך.
ראובן ריבלין: אז תגידו לי, משרד החקלאות גם טוב לי.
<יאיר קמייסקי: יש פה שותפות עם הרבה משרדים, גם משרד הבריאות, גם משרד החקלאות, גם משרד השיכון, יש לו דרך שיקום שכונות יכולת להפעיל את הדברים האלה.
יואל רזבוזוב: שיתוף הפעולה קיים?
<ישראלה אלכסנדרי: תיכף אני אגיד על זה.
<יאיר קמייסקי: זה בחלקו קיים, אבל צריך להרחיב על זה
ראובן ריבלין: וכשהוא מקבל תקציב, אם הוא מקבל תקציב נוסף, אז זה כמו שאת קיבלת.
<ישראלה אלכסנדרי: כן.
ראובן ריבלין: זאת אומרת הכול הולך צבוע לנושא גינות קהילתיות?
<ישראלה אלכסנדרי: נכון.
<סופיה ביילין: אני גם מציעה לקחת בחשבון ולסמן שם בהתחלה את השלטון המקומי, כי הביצוע הוא מהשלטון המקומי.
<ישראלה אלכסנדרי: שנייה, אני תיכף אדבר על זה, כי כאן הצגנו את הגורמים ברמה הארצית, הגדולים, שעסקו בזה.
<ישראלה אלכסנדרי: למעשה יש, ואני אגיע לזה תיכף, כל הפרויקט הזה, כמו שיאיר אמר, מבוסס שותפויות.
<ישראלה אלכסנדרי: הדבר הזה לא יכול להתבצע בלי הרשות המקומית ובכל מקום שאנחנו פועלים יש שולחנות עגולים ואני אגיע לזה, מי יושב בהם ואיך זה עובד.
<ישראלה אלכסנדרי: אין הרבה שקופיות, יש סרטון בעיקר, כדי לשמוע את הפעילים ולראות את השטח, כמעט להריח את הפלפלים, תיכף אני ארוץ על זה.
<ישראלה אלכסנדרי: כרגע, לפי מה שידוע לנו, והדברים קופצים כל הזמן, יש מעל 500 גינות, זה מה שידוע לנו נכון להיום.
<ישראלה אלכסנדרי: גם במרכז, גם בפריפריה הגיאוגרפית והחברתית, באמת מי ששותף בגינות זה מילדים דרך קשישים, עולים, ותיקים, בני כל המגזרים, זה מאוד מרשים, יש גינות שרואים באמת את כולם עובדים יחד, זה מרגש מאוד.
<ישראלה אלכסנדרי: אנחנו מעריכים שבכ-150 גינות שותפים עולים חדשים, כלומר אנחנו מדברים פה על פרויקט שמקיף עשרות אלפי משתתפים ואנשים שנהנים ממנו מכל הארץ.
<ישראלה אלכסנדרי: כשאנחנו מדברים על פריסה ארצית של הגינות, כמובן יש שם את החברה להגנת הטבע, אבל כל הפריסה בכל הארץ של גינות קהילתיות, יש גם אחת באילת, דרך אגב - - -
<יאיר קמייסקי: שלוש.
<ישראלה אלכסנדרי: לפחות שלוש, אני יודעת על אחת שהבת שלי שם מתעסקת איתה אז אני מכירה אותה, אבל בהחלט יש גינות.
<ישראלה אלכסנדרי: אנחנו, החברה להגנת הטבע, מלווה כ-100 גינות קהילתיות בארץ, יש לגמרי גינות שמסתדרות לבד, יש גינות שזקוקות לעזרה.
<ישראלה אלכסנדרי: היה מאוד קשה לבחור תמונות כדי להתרשם מהעושר הרב תרבותי שיושב בגינות האלה ומחדוות היצירה.
<ישראלה אלכסנדרי: הגינות הקהילתיות, קצת רקע, התחילו בישראל בירושלים ב-1999, עד היום יש בעיר מודל ייחודי.
<ישראלה אלכסנדרי: יש פה גם גרעין שינשינים בשנת שירות, מתנדבים, שעושים את זה.
<ישראלה אלכסנדרי: יש איתנו אפילו את אמנדה, אמנדה, תעשי שלום, שהיא מלווה את הגינות הקהילתיות בישראל מאז 1999, שזה באמת מרגש.
<ישראלה אלכסנדרי: היא עצמה עולה חדשה לשעבר, היא כבר לא מרשה לי להגיד שהיא עולה חדשה, אבל היא מדברת וזה מיד ככה- - -
<אמנדה לינד לוי: אני למדתי בקיו.
<ישראלה אלכסנדרי: בגני קיו, בבקשה.
<ישראלה אלכסנדרי: היישר מקיו, יבוא אישי.
<ישראלה אלכסנדרי: החברה להגנת הטבע באמת השקיעה פה בפריסה ארצית של כוח אדם מקצועי, של המון ניסיון.
<ישראלה אלכסנדרי: יש לנו פה רכזת גינות ארצית, יש לנו תפקיד ארצי, שזה תפקידו.
ראובן ריבלין: לא, היא באה מקיו גארדן.
<ישראלה אלכסנדרי: עכשיו הכול ברור.
<ישראלה אלכסנדרי: הייתי מאוד רוצה לשים על השולחן, אבל זה יקרה בעוד כמה ימים, כרגע נמצא בדפוס המדריך לגינות קהילתיות, שהחברה, ביחד עם הג'וינט, זה חלק מהפרויקט המשותף, התנ"ך של הגינות, איך עושים את זה.
<ישראלה אלכסנדרי: אז אנחנו מחכים שהוא יודפס, אני, לצערי, לא יכולה להביא אותו.
<ישראלה אלכסנדרי: קודם כל היבטים חברתיים ואני חושבת שיאיר דיבר על זה המון והסיפורים המרגשים שיש סביב הדבר הזה הם עצומים.
<ישראלה אלכסנדרי: אנחנו רואים גינות שהיו שטח שאנחנו קוראים לו חצר אחורית, שטח מוזנח, הזבל שזורקים שם, כי הוא לא שייך לאף אחד, no once land, ופתאום השכנים מסתכלים מלמעלה ושואלים שאלות, 'רגע, מה אתם עושים שם?' 'רגע, זו הגינה שלי', הם מרגישים שייכות.
<ישראלה אלכסנדרי: אני חושבת שזה מאוד ברור, הנושא הזה של השייכות.
<ישראלה אלכסנדרי: אפשר לפרק את זה לנושא של הקשר הבין דורי וגיבוש תושבי שכונה, שזה לא רק העולים.
<ישראלה אלכסנדרי: פה הדגש הוא עלייה, אבל אנחנו לגמרי מדברים על החיבור בין העולים לוותיקים, לרב תרבותיות.
<ישראלה אלכסנדרי: הם לוקחים אחריות, פתאום רואים עולים עם המריצה, לא מצליחים לדבר, ילד אתיופי עם גברת רוסיה עובדים עם המריצה, אף מילה אין שם, כי הם לא יודעים לדבר בשפה משותפת, אבל הם עובדים ביחד וזה מאוד מרגש.
<ישראלה אלכסנדרי: כל פעם שאני הולכת לגינות אני חוזרת נלהבת.
יואל רזבוזוב: מה זה אומר לקחת אחריות?
יואל רזבוזוב: יש איזה שהיא התחייבות?
<ישראלה אלכסנדרי: השקיה.
<ישראלה אלכסנדרי: בדרך כלל הרשויות המקומיות, ואנחנו נגיע לשותפויות, דואגות למים.
<ישראלה אלכסנדרי: גינה בלי מים לא יכולה לתפקד ובלי שרשות מקומית- - -
יואל רזבוזוב: אבל מבחינת האנשים, האחריות, אם אני רוצה לבוא ולהיות שותף בפרויקט, האם יש לי איזה שהיא חובה, לבוא פעם בשבוע, פעמיים בשבוע?
<ישראלה אלכסנדרי: הגינות פועלות בדרך כלל, וזה מאוד שונה, כמספר הגינות כך מספר המודלים, כי זה תלוי בקהילה, כל קהילה צריכה משהו אחר, רוצה משהו אחר, בונים תכנית עבודה שנתית, מתייחסים למה רוצים שיהיה בגינה, ובדרך כלל יש פעילות פעם בשבוע קבועה, שאנחנו מלווים את הפעילות בדרך כלל עם גנן קהילתי, זה תחום חדש שמתפתח בארץ, בזכות הפרויקט הזה, דרך אגב, אני מתחילה לשמוע על גנן קהילתי, זה משהו שלא היה קיים קודם ואנחנו עובדים עם אנשי מקצוע כדי לסייע להם להגשים את זה.
<ישראלה אלכסנדרי: יש גינות בהן הגינה היא משותפת לחלוטין, ממש משותפות, ויש גינות עם חלקות, של משפחה, של פרט - - -
ראובן ריבלין: הגנן הקהילתי, תראה איך הדברים מתקשרים, של ירושלים, של הקמת המדינה, היה ולטר פרנקל שבא מאוסטריה, מווינה.
ראובן ריבלין: הוא היה רץ מרתון, רץ המרתון היהודי הראשון שהשתתף באולימפיאדה, הוא היה המורה לחקלאות בגימנסיה העברית בירושלים והוא לימד את כל הילדים איך לגדל מלפפונים ואיך לגדל עגבניות, כדי לקבל את אותו משק פרטי של אוכל מן הטבע, מהשיח של העגבניות לצלחת בבית, והוא היה עולה חדש.
ראובן ריבלין: מה עולה חדש?
ראובן ריבלין: אז כולם היו עולים חדשים, חוץ מאיתנו, אנחנו פה כבר 204 שנים, מה אני יכול לעשות?
ראובן ריבלין: זה מעניין.
<ישראלה אלכסנדרי: אני חושבת שהתמונות ככה משקפות הרבה שמחה והרבה עשייה ושיפור אמון.
<ישראלה אלכסנדרי: מאוד חשוב הנושא הזה גם של שיפור אמון בין התושבים לבין הרשות המקומית, כי הם פונים.
<ישראלה אלכסנדרי: הם מקבלים אחריות והם פונים פתאום לרשות בנושאים נוספים, כי ברגע שאתה מנקה את הפינה שלך או מטפח אותה, פתאום אתה ערני למה שקורה גם צעד ימינה וצעד שמאלה ואתה יוצר איזה שהוא דיאלוג עם הרשות המקומית, עם גופים אחרים בחברה ומקדם עוד נושאים.
<ישראלה אלכסנדרי: אנחנו רואים את זה בצורה מאוד ברורה בגינות בכל הארץ, שהתושבים האלה פונים ומרגישים חזקים.
<ישראלה אלכסנדרי: זה אחד הפרויקטים הקסומים ביותר שאנחנו בחברה להגנת הטבע עוסקים בו, לא הכול ורוד, כמו שאתם יודעים, גם בוועדת קליטה, אבל זה אחד הדברים הלא ורודים, הירוקים הנחמדים האלה, שעושים טוב, שעושים משמעותית.
<ישראלה אלכסנדרי: מכיוון שאנחנו החברה להגנת הטבע, אז היבטים סביבתיים.
<ישראלה אלכסנדרי: כן, יש לזה גם היבטים סביבתיים משמעותיים.
<ישראלה אלכסנדרי: הנושא של חינוך תופס פה חזק, צמצום צריכה, טיפול בפסולת.
<ישראלה אלכסנדרי: מה שאתם רואים מלמעלה משמאל זה קומפוסט.
<ישראלה אלכסנדרי: בגינות אנחנו דואגים שהקומפוסט יופק על ידי התושבים, הם מורידים לשם את הזבל, מפרידים אותו, מקיימים המון אירועים בגינות האלה, שוק חופשי, שוק קח תן, הכול בשקל, כל מיני שווקים מקומיים, יש לזה בהחלט ערך, ואת זה למדנו בשנים האחרונות, של שמירה על מגוון המינים במרחב העירוני.
<ישראלה אלכסנדרי: אנחנו מדברים על מרחב עירוני צפוף מאוד, בשכונות אין מספיק שטחים פתוחים פר תושב, הגינות האלה הופכות להיות המקום שלא רק התושבים מוצאים בהן מקלט, גם מגוון המינים מוצא בהן מקלט ואנחנו יכולים למצוא שם מינים של ציפורים, מכרסמים למיניהן, צמחיה מיוחדת וכמובן אנחנו מקפידים על שיטות גינות או גידול אקולוגיות, זה חלק גם מתהליך חינוך קהילתי, של איך עושים ומה עושים וזה שומר על השטחים הפתוחים.
<ישראלה אלכסנדרי: שטח כזה, כמו שאתם רואים מצד ימין למטה, יכול בסיטואציה אחרת, והיו דברים מעולם, להפוך למזבלה, למגרש חניה, וכך אנחנו שומרים על השטחים האלה כפתוחים ויש לזה ערכים, המון ערכים יש בגינה אחת קטנה.
<ישראלה אלכסנדרי: אני חושבת שניתן קצת לתושבים.
<ישראלה אלכסנדרי: זה סרט שנעשה ב-2011, אז אפילו לא כל הפינות פה מיוצגות.
<ישראלה אלכסנדרי: תיהנו.
<ישראלה אלכסנדרי: (הקרנת סרט).
<ישראלה אלכסנדרי: שיתופי הפעולה שהם קריטיים.
<ישראלה אלכסנדרי: בכל מקום השותפים הם שונים, זה לא שזה קיים בכל יישוב, אבל בכל יישוב יש שולחן עגול שפועלים בו נציגי שכונות, רשות מקומית מאסט, בלי זה אין גינה קהילתית, חד משמעית, מתנ"סים, בית קשיש, באמת מגוון מאוד מאוד רחב כי אחרת זה פשוט לא יקרה.
<ישראלה אלכסנדרי: יש גם בעצם שולחן עגול ברמה הארצית, שאנחנו יושבים בו ונשאלת באמת השאלה 'הגינות לאן?' זה לשאלתך, חבר הכנסת, מה אני רוצה בסוף.
<ישראלה אלכסנדרי: אז באמת החברה להגנת הטבע, יחד עם השותפים, צברנו ידע מקצועי רב בשנים האחרונות, ויש תשתית מאוד משמעותית בכל הארץ לעשות את זה.
<ישראלה אלכסנדרי: אני ציינתי את אנשי המקצוע שנמצאים פה, אנחנו קוראים למשרד הקליטה, ואני רואה שצריך לקרוא וכבר לקחתם, לעזור לפרויקט הזה להימשך, כי כל התקציבים שעליהם התבססנו בשלוש-ארבע השנים האחרונות מסתיימים, אנחנו כרגע מאוד מאוד מודאגים מה יקרה עם הדבר הזה ב-1 בינואר 2014.
<ישראלה אלכסנדרי: אז מעבר לזה שאפשר להקים גינה קהילתית בכנסת וככה לעשות קשרים פה בפנים, זה גם יכול להיות מעניין.
<ישראלה אלכסנדרי: רעיון טוב?
יואל רזבוזוב: רעיון מעניין.
<ישראלה אלכסנדרי: אם אפשר ואם יש זמן עכשיו או אחר כך, יש פה פעילים שישמחו לספר את החוויה, אבל זהו.
יואל רזבוזוב: לגבי התקצוב, באמת צריך לראות איזה משרדים יכולים להיות קשורים ולשתף פעולה.
יואל רזבוזוב: לדעתי יהיה יותר קל לחלק את זה בין כמה משרדים.
יואל רזבוזוב: חבר הכנסת רובי ריבלין אמר שהוא חבר בוועדת הכספים- - -
ראובן ריבלין: זו היוזמה של המשרד עצמו.
ראובן ריבלין: אני מבין שיש משרדים שעוזרים באופן קבוע, אנחנו נעזור ברמה של כנסת, אבל לא נוכל להיות במקום משרד, כלומר אנחנו נתרום את חלקנו.
ראובן ריבלין: יושב הראש כבר יטפל בזה ואנחנו נדריך אותו, אבל זה ברמה של לעזור, צריכים למצוא מקור תקציבי, שיהיה סעיף תקציבי למפעל כל כך- - -
יואל רזבוזוב: שיהיה משהו קבוע.
ראובן ריבלין: זה דבר שצריך להציג אותו.
ראובן ריבלין: או מפעל של קליטת עלייה, או מפעל של החברה להגנת הטבע או של הגנת הסביבה.
יואל רזבוזוב: חקלאות.
ראובן ריבלין: לא, אם הגינות הקהילתיות בעיקר מיועדות לקבוצות של קהילות שהן נחשבות לעולים חדשים, אפשר לעשות את זה דרך ה - - - עוד פעם, צריך את השרה, לבוא ולראות מה הם המקורות הכספיים שלהם, אלה דברים לא פשוטים, כי אם מגיעים כבר לממדים שצריך 10 מיליון זה דבר שהוא דבר יותר מסובך.
<ישראלה אלכסנדרי: בארבע-חמש השנים האחרונות הושקעו 4 מיליון שקלים ממקורות שונים.
ראובן ריבלין: בארבע שנים?
ראובן ריבלין: לכל אחת 4 מיליון.
<ישראלה אלכסנדרי: לא, מיליון לכל שנה, וזה הפרויקט שאנחנו , בחברה להגנת הטבע, יש פה 500 גינות, אנחנו עוסקים בכ-100.
ראובן ריבלין: יושב ראש הוועדה יעזור לכם בתקווה, הוא ישתדל מאוד לעזור לכם ב-2014.
<ישראלה אלכסנדרי: תודה רבה.
יואל רזבוזוב: נעבוד על זה, יש לי פה את החברים שלי, אנחנו ביחד ננסה.
יואל רזבוזוב: יש לנו עוד מצגת קצרה של מורן, מנהלת שבועת האדמה.
<מורן סלקמון: תודה רבה.
<מורן סלקמון: צהריים טובים.
<מורן סלקמון: אני ממש אקצר, גם עשו כאן הכנות טובות לפניי לרקע, אז תודה בכלל שהוזמנו.
<מורן סלקמון: באופן כללי ובקצרה, שבועת האדמה הוקמה ב-2007, חבר הכנסת שמעון סלומון, שנתן לנו הקדמה מעולה, בעצם יחד עם שבועת האדמה ומרכז קליטה קלישר הקמנו את הגינה הראשונה שהפכה להיות גינת דגל לעבודה עם עולים יוצאי אתיופיה, היום אנחנו מפעילים 10 גינות קהילתיות במודל דומה של ערוגות משפחתיות, בערים באר שבע, אשקלון וערד, 5 גינות בפרויקט שיאיר קמייסקי ציין, יחד עם הג'וינט.
<מורן סלקמון: רוב העבודה של שבועת האדמה היא עם עולים יוצאי אתיופיה, כשלמעלה מ-250 משפחות עולים משתתפות בפעילות השוטפת.
<מורן סלקמון: דיברו על כל היתרונות, אפילו במילים דומות ואני חושבת שזה טוב שגם השיח בכלל של גינות קהילתיות, גם שיתופי הפעולה וגם הדברים שנעשים, הם ככה בקו אחיד, אז אני ממש לא צריכה לחזור על הדברים האלה.
<מורן סלקמון: אני כן רוצה לציין את פסטיבל אקותיופיה כאירוע שנתי, שזכינו בשבוע שעבר לקיים בנוכחות של חבר הכנסת שמעון סולומון ולהדגיש, היו 800 אנשים לפי הערכת המשטרה.
שמעון סולומון: זהו, אני תמיד טועה בדברים האלה, כל הזמן אומרים למה אתה מפחית?
<מורן סלקמון: כן, אני מציינת את זה כאיזה שהוא אירוע שיא גם של פעילות העמותה וגם כאיזה שהיא אולי במה רחבה יותר שנותנת את המקום של מפגש של תרבות וסביבה, זאת אומרת מעבר לזה שזה הפך להיות מסורת שנתית, השנה הייתה השנה הרביעית, יש פה איזה שהיא חשיפה לתרבות, יש פה מקום להציג לכל תושבי העיר ומשתתפים נוספים שרוצים להגיע לבוא ולראות צדדים חיוביים בקהילה, את קבלת הפנים, האורחים, להכיר את האוכל, את המוזיקה, ריקודים, כל הדברים האלה.
<מורן סלקמון: אני חושבת שהפסטיבל הפך להיות גם אולי דגל שכל הקהילה מתגייסת אליו בהכנות ואני אולי מזמינה אנשים גם להגיע וגם לקיים את אירוע השיא המשמעותי שחוגג את הפעילות בגינה עצמה, מעבר לפעילות השוטפת יום יום.
<מורן סלקמון: אבל אני כן רוצה, ברשותכם, לדבר על הרחבת השיח ולא להישאר רק במובן של גינות קהילתיות, אלא לקחת את זה למקום שהוא רחב יותר, שמדבר על חקלאות עירונית.
<מורן סלקמון: גינה קהילתית היא מודל מעולה, אבל מודל אחד מיני רבים שאנחנו רואים בכל העולם לקדם חקלאות עירונית, שבנוסף לכל הפיתוח הקהילתי אנחנו מדברים על גידול מזון בעיר.
<מורן סלקמון: יש לזה הרבה מאוד יתרונות שאני לא אכנס אליהם ברמה של קיימות וסביבה, הרבה מאוד היבטים שאני חושבת שהיום שבכל ועדה אחרת פה בכנסת מדברים עליה, אבל אני רוצה להציג ממש בקצרה את מודל הפעולה שאנחנו מקדמים היום מול עיריית באר שבע ודרכו לצאת להמלצות ואתגרים שעומדים בפנינו בוועדה הזאת.
<מורן סלקמון: היום אנחנו נמצאים במצב שהגשנו המלצות לעיריית באר שבע להקמה של חווה עירונית על 8 דונמים בשטח ציבורי פתוח בשכונה ג'.
<מורן סלקמון: הרעיון הוא לשלב גם את העולים ממרכז הקליטה וגם את כל תושבי השכונה לפעילות, לגדל ירקות ותבלינים למכירה.
<מורן סלקמון: היום גינות קהילתיות בעיקר מתמקדות בצד הקהילתי, פחות בתוצרת.
<מורן סלקמון: אם יש או אין זה נחמד, אבל זה לא עומד כאלמנט מרכזי של לייצר ולגדל אוכל.
<מורן סלקמון: כאן הרעיון הוא לייצר סלי ירקות אורגניים למכירה לתושבים , לשלב את זה בעסקים מקומיים, כשחלק מהמערך שהחווה הזאת תעבוד, מעבר לעובדים המקצועיים, זה להתחיל מערך של סחר חליפין, זאת אומרת אנשים, עולים, תושבים, ותיקים, תמורת שעות עבודה בחווה יכולים לקבל סל קהילתי שכולל עזרה בשיפוץ הבית, שיעורי עזר לילדים, השתלבות בחוגים, כרטיסים לתיאטרון, הרבה מאוד דברים שבעצם הקהילה והרשות יכולים להכניס לתוך הסל הזה.
<מורן סלקמון: בגדול, יש המון דוגמאות מוצלחות מהעולם, רציתי אולי להציג בקצרה שלוש דוגמאות ולהגיד שהיום בעולם למעלה מ-800 מיליון איש עוסקים בחקלאות עירונית, מדברים היום בישראל על למעלה מ-92% מהאוכלוסייה החיה בערים, הצורך לגדל מזון בעיר, לצמצם עלויות שינוע וכל מה שקשור לפליטות גזי חממה הולך ודורש איזה שהוא מענה מקומי יותר ורואים הרבה מאוד דוגמאות מוצלחות לאיך בחוות קטנות של סדר גודל של בין 8 ל-10 דונמים בתוך העיר מצליחים לשלב אנשים ושכונות, שהרבה מהן בעולם הן שכונות מהגרים, אנחנו בארץ יכולים לדבר על שכונות עולים מרקע סוציו אקונומי נמוך.
<מורן סלקמון: רק בחווה במילווקי מועסקים 30 עובדים שכולם עובדי מהגרים.
<מורן סלקמון: אם נעשה את ההקבלה, אם תחשבו במושגים של הזדמנויות תעסוקה לתושבים עולים.
<מורן סלקמון: החווה בניו אורלינס שמעסיקה כל קיץ למעלה מ-100 בני נוער ממשפחות מהגרים לעבודה שוטפת.
<מורן סלקמון: חוץ מהצד החינוכי, שוב, תחשבו במושגים של כלכלה, של הכנסה, חיבורים שיכולים לעשות לעוד מקומות עבודה.
<מורן סלקמון: חווה עירונית בסן דיאגו, מאוד פשוטה, 3 דונמים בשכונת מהגרים, משפחות יצרו קשר עם חברות מקומיות של גרנולה, מגדלות להן את התוצרת, מרוויחות כסף על העבודה שלהן וזה בעצם אחד מהדברים שכשאנחנו מדברים על הזדמנויות, אני חושבת שאחת ההזדמנויות העיקריות, כשמסתכלים על זה בהיבט רחב יותר, זה קודם כל לראות גם את ההשתלבות בשוק העבודה ולא רק להשאיר את זה כאיזה שהיא תחביב.
יואל רזבוזוב: אבל בטוח שזה יכול לעבוד אצלנו?
יואל רזבוזוב: יש לנו שטחים לזה, שטחים חקלאיים בתוך העיר, שזה ממש בתוך העיר?
<מורן סלקמון: יש שטחים בעיר, וגם שמתי את זה מצד שני באתגרים, כי אני חושבת שהיום, סביב סוגיות של שטחים ציבוריים פר נפש צריך לבחון את הדברים, יש ערים שיש בהן יותר, יש ערים שיש פחות, אפשר לגדל על גגות, אפשר לגדל על קירות, אפשר לגדל בהרבה מאוד דרכים, אבל צריך, אני חושבת, לעשות היום, כשיש עשייה כל כך מבורכת בתחום של הגינות הקהילתיות לקחת את זה צעד אחד קדימה, לראות את זה כמקור הכנסה שהוא גדול יותר.
<מורן סלקמון: כתבתי פה את הנושא של הכשרה מקצועית, לא להסתפק בגנן קהילתי, לראות את זה כתעודת מקצוע, יחד עם משרד החקלאות, יחד עם משרד התמ"ת, שכמו שיש מנהל משק חקלאי של 500 דונם, אז שיהיה מנהל משק עירוני של 10 דונמים.
<מורן סלקמון: כשאנחנו מדברים על זה וחושבים על זה ברמה עירונית, ורואים איזה שהיא רשת של חקלאות עירונית שאותו גנן ואותו מנהל משק חקלאי יכול לעבור בין הגינות ולתפעל ברמה מקצועית וברמה של תעודת מקצוע, אני חושבת שיש פה הזדמנות, שרואים אותה בעולם, זה לא חלומות בעלמא.