GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פייר בוסנינו: לסיום, פגשנו שוב שר הפנים מיד עם כניסתו לתפקיד, ללא ספק הוא הביע רצון בהמשך קו המדיניות של קודמיו להילחם באנטישמיות, לעזור לקהילה היהודית להישאר גאה ביהדותה, וזה רצון כולנו, להיות גאים ביהדותנו, שבתי הספר שלנו בהם יש כיום קרוב ל-30000 תלמידים יהודיים ימשיכו להתמלא, שההורים לא יפחדו להביא את ילדיהם לבית הספר, ושאלה שנמשכים לישראל, ישראל של החלום הציוני שיש בלב הקהילה ברובה יימשכו לחלום זה, זה דבר טבעי, אך לא בריחה הקשורה לטולוז או וילרבאן.
דני דנון: תודה רבה למר פייר בסנינו.
דני דנון: אני רוצה לשאול את השגריר, אדוני השגריר, לגבי האבטחה של מוסדות החינוך, כפי שצייר מר בסנינו, אני יודע שהתקציב הוא עד סוף השנה, האם הוא נמשך גם לשנת הלימודים הבאה?
דני דנון: האם האבטחה של מוסדות החינוך ממשיכה במתכונת כפי שהייתה בעבר מבחינת התקציב שממשלת צרפת מקצה לנושא הזה?
כריסטוף ביגו: בהחלט, אני יכול להצביע על כך שעמנואל ולס שפגש את הקהילה היהודית הודיע על כך שחמש מאות אלף אירו נוספים יוקצבו על מנת להבטיח בטחון בתי הכנסת בתי הספר היהודיים בצרפת.
כריסטוף ביגו: העניין ממשיך ועזרה נוספת הוענקה.
כריסטוף ביגו: זו תשובה טבעית בקו העבודה המשותפת של הקהילה היהודית והשלטונות הצרפתיים.
דני דנון: אנחנו בהחלט מצפים, אדוני השגריר, לפעולה נחושה של ממשלת צרפת נגד האנטישמיות, למגר אותה, לא לתת לה להרים את הראש.
דני דנון: החוק הישראלי קובע שמדינת ישראל תשמור על היהודים באשר הם, אבל אין לנו את היכולת ולא את הרצון לבוא ולעשות את העבודה של ממשלת צרפת בצרפת, לכן אנחנו מצפים מממשלת צרפת לעשות את העבודה הזאת בצורה תקיפה ונחושה, כמו שצריך לעשות.
דני דנון: חבר הכנסת דניאל בן סימון.
דני דנון: אתה יכול לדבר בצרפתית, בעברית, במרוקאית.
דני דנון: דניאל בן סימון אם תבקש יפה, אני אדבר גם בשפתך.
דני דנון: תדבר בעברית, אנחנו בכנסת.
דני דנון: דניאל בן סימון אני קודם כל רוצה להודות לפייר בסנינו, על הדברים המאלפים, היפים והנכונים שהוא אמר, צריך להזמין אותו יותר.
דני דנון: כל פעם שאתה עושה דיון על צרפת, תפתח עם פייר בסנינו, כי בסך הכול הוא מביא תפיסה מאוזנת.
דני דנון: כמי שחי בצרפת ומחובר לישראל הוא מביא את השילוב, הנכון אגב, בין החרדה היהודית לבין החיים בצרפת שמאפשרים את דו הקיום הטוב הזה.
דני דנון: למה אני אומר את זה, אדוני היושב ראש?
דני דנון: כי יש תחושה שאנחנו מדי פעם מעמידים את צרפת לדין פה בוועדה הזאת.
דני דנון: היה דיון בטולוז, אחרי טולוז, מוצדק ביותר, הוועדה התכנסה ועקבה אחר מה שקרה בטולוז, אירוע יוצא דופן, אולי ראשון בחומרתו מאז מלחמת העולם כלפי הקהילה היהודית ולכן זה היה מוצדק, אבל אני לא רוצה שתיווצר תחושה שצרפת פה במשפט, גם לאור העובדה שהיחסים בין צרפת לישראל, ואני אומר את זה ליושב במשרד החוץ, מעולם לא היו טובים יותר במישור הדיפלומטי.
דני דנון: אתה תמיד תוכל לשאול את החבר שלך, שהוא במקרה ראש הממשלה, מה היחסים עם צרפת.
דני דנון: לכן אני אומר שחשוב לדעת לשים פרספקטיבה.
דני דנון: יש תקריות, מר בסנינו, אבל עדיין הציר ישראל-צרפת הוא ציר חזק ביותר, ולכן כשאנחנו מדברים על צרפת זה לא רק כדי להעמיד אותה לדין פה על תקריות פה ושם, אלא בכל זאת לתת תחושה שצרפת איתנו וגם הממשלה החדשה.
דני דנון: ואני חייב לומר פה, אולי השגריר לא יאהב את מה שאני אומר, אבל ממשלה חדשה מונתה, פייר בסנינו, ונדמה לי שהייצוג היהודי בתוכה הוא חסר תקדים.
דני דנון: אתה מאשר את זה?
כריסטוף ביגו: בהחלט.
דניאל בן-סימון: לכן אני אומר שזה חשוב ששר החוץ ושר האוצר ו- - - יש כמובן, מה שאיש משרד החוץ אמר, אנטישמיות מהסוג האיסלאמי, שזו כמובן לא האנטישמיות הנוצרית האדוקה שקיימת בצרפת בימין הקיצוני, אולי גם בשמאל הקיצוני, זאת לא האנטישמיות שאנחנו מכירים, אדוני היושב ראש, היא כמובן איסלאמית ויש לה קשר למזרח התיכון, האם נכון?
דניאל בן-סימון: אתה יכול להגיד אבסולימו.
כריסטוף ביגו: אבסולימו.
דניאל בן-סימון: בבקשה, זה יום טוב היום.
דניאל בן-סימון: יחד עם זאת, יש חרדות בקרב היהודים, יש לי משפחה שם, יש תחושה של אי שקט.
דניאל בן-סימון: אין תחושה, כמו שאמר פייר בסנינו, של בריחה מצרפת, אלא תקופה קשה אחרי טולוז, פוסט טראומתית, שעדיין לא התאוששו ממנה, וזו הסיבה אולי ששיעורי העלייה, ויושבים פה אנשי הסוכנות, לא דהרו למעלה.
דניאל בן-סימון: לכן אני אומר, אדוני היושב ראש, כיושב ראש הוועדה הזאת לפחות בקדנציה הזאת, כשאנחנו מדברים על צרפת צריך לשמור על פרופורציה, זו ארץ שיש בה תקריות אבל היא נתנה לקהילה היהודית מה שמעט מדינות נתנו בעולם.
דניאל בן-סימון: אני יכול לדבר על החברים שלי מצפון אפריקה שהיגרו לצרפת, הלוואי וכל המדינות היו מעניקות לאותו נוער שהיגר לצרפת מצפון אפריקה, כמו גם פייר בסנינו, את האפשרויות האלה להרים את הראש, לקבל השכלה ולהרגיש בבית בצרפת, והלוואי ובהרבה מדינות יכלו להגיד אותו דבר כמו על צרפת.
דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת בן סימון.
דני דנון: אני רוצה קודם כל לבקש מנציגת הסוכנות, אריאל דיפורא, דיברו פה הרבה על עליית מצוקה, קודם כל מספרים, מעניין אותי לדעת בחודשים האחרונים, מהרצח המזעזע בטולוז עד עכשיו, אם היו שינויים במגמות ומה המספרים שאת יכולה להגיד לנו היום.
אריאל דיפורא: לא היו שינויים.
אריאל דיפורא: מינואר עד מאי 2012 אנחנו עומדים על אותו מספר עולים שהיה בשנת 2011, בערך כ-500 עולים.
אריאל דיפורא: בעצם מספר העולים הגדול עולה ביוני, יולי, אוגוסט, אבל אנחנו חושבים שנעמוד בשנת 2012 על אותו מספר עולים, לא היו פניות היסטריות לסוכנות היהודית.
אריאל דיפורא: אני מחזקת את מה שפייר אומר, עליית יהודי צרפת היא לא עליית מצוקה, עליית יהודי צרפת היא עליית בחירה ואנשים מגיעים לארץ כי הם רוצים לחיות בארץ, לא כי הם בורחים ממשהו.
אריאל דיפורא: המספרים הם אותם מספרים.
אריאל דיפורא: הסוכנות היהודית פועלת גם במישורים אחרים.
אריאל דיפורא: כשקרה הפיגוע בטולוז, אנחנו עזרנו לקהילה, בתיאום עם הפונד סוציאל, בעזרה פסיכולוגית ואנחנו כרגע מחפשים שליח קהילתי לטולוז.
אריאל דיפורא: זו בקשה של הקהילה היהודית לקבל עזרה ואנחנו מחפשים שליח.
דני דנון: אני רוצה לפנות למר יעקב חגואל, ראש המחלקה למאבק באנטישמיות בהסתדרות הציונית העולמית.
דני דנון: אותי מעניין בקטע האינטרנטי, מר חגואל, אתה יכול להרחיב קצת?
דני דנון: כי אני מזהה שהרשת הפכה לכר פורה לאנטישמים שיושבים בבית וכותבים דברי נאצה ומעלים תמונות.
דני דנון: השאלה אם יש לנו בכלל יכולת מירושלים להתמודד עם זה, או בשיתוף פעולה עם צרפת.
דני דנון: אם אתה יכול להרחיב בנושא הזה, בבקשה.
יעקב חגואל: כן.
יעקב חגואל: אני בהחלט חושב, כמו שאמר פה ידידי הטוב פייר, שהאינטרנט, הוא קרא לזה פח הזבל, אני קורא לזה חלון הראווה של העולם, הפכנו להיות איזה שהוא כפר גלובלי בעניין הזה, ויש באינטרנט הרבה דברים איכותיים וטובים, לא ניגע בהם כעת, אבל יש גם דברים לא טובים, כמו למשל ההתבטאויות האנטישמיות.
יעקב חגואל: אנחנו בהסתדרות הציונית העולמית, כמו שאמרתי לפני כן, זיהינו את העניין וכבר לפני כשנה הקמנו מרכז תקשורת למאבק באנטישמיות שמתמקד בניו מדיה, בכל הנושא של אינטרנט, בכל הנושא של טוויטר, בכל הנושא של פייסבוק ורשתות חברתיות אחרות, וגם באתרים רשמיים.
יעקב חגואל: יש לנו מנהל מקצועי שמנהל את זה, מתחתיו ישנם מתנדבים שמגיעים לכאן בתכניות מסע של הסוכנות היהודית מכל העולם, והם מנטרים מסרים אנטישמיים.
יעקב חגואל: אני טוען, עוד לפני מקרה טולוז, שאנחנו צריכים לעצור את אותו מדרון חלקלק.
יעקב חגואל: מה שהיה פעם גרפיטי על בית כנסת הופך להיות טוקבק באתר אינטרנט, מה שהייתה פעם התבטאות בעל פה הופך להיות איזה שהוא מסר סמוי שלא רואים, ומי שרואה רואה ומי שלא לא, באתרים רשמיים של עיריות ודברים רשמיים אחרים.
יעקב חגואל: אם היום אתה מקיש את המילה 'יהודי' באנגלית בגוגל, אתה מקבל את האתרים האנטישמיים הכי גדולים בסדר עדיפות ראשונית.
יעקב חגואל: אנחנו עובדים על זה מאוד קשה.
יעקב חגואל: היום אם אתה מקיש 'יהודי', האתרים האנטישמיים הפכו להיות בסדר העדיפות הרביעי או החמישי, כי אנחנו עושים עבודה מאוד רצינית, גם רשמית מול גוגל, אבל גם לא רשמית בדרכים שלפעמים השתיקה יפה להן, מול אותם עניינים אלקטרוניים.
יעקב חגואל: בעניין הזה אני אומר שזה מדרון חלקלק שאנחנו חייבים לעצור אותו, כי לצערנו האנטישמיות הולכת וגואה.
יעקב חגואל: אני רוצה להתייחס גם למה שאמר פה השגריר.
יעקב חגואל: זה נכון שהנתונים המספריים ב-2011 ירדו, אדוני השגריר, אבל העוצמה של המקרים עלתה, זאת אומרת האנטישמיות הולכת ונהיית אלימה יותר, הולכת ונהיית חזקה יותר בעולם כולו וגם בצרפת.
יעקב חגואל: אנחנו מאוד מקווים שבהחלפת השלטון שנעשית עכשיו אנחנו נמשיך לשיתוף פעולה טוב עם הממשלה הצרפתית בעניין מיגור האנטישמיות.
יעקב חגואל: אני רוצה עוד לספר, אדוני היושב ראש, שאנחנו מודעים לכך שלצרפת יש אפיון ספציפי של ריבוי תנועות איסלאמיות קיצוניות שנמצאות בצרפת, אנחנו מבינים את זה ואנחנו רוצים לחזק את הממשלה הצרפתית ואת הקהילה היהודית בכך שצריך להתמודד, צריך להמשיך לחוקק חוקים, צריך להמשיך להתעסק ולשים לב לחוקים שהם גם קורים באמת, כי אנחנו נגיע לתקופות שאנחנו לא רוצים לחזור אליהן בהיסטוריה של העם היהודי.
יעקב חגואל: אני רוצה לספר מה ההסתדרות הציונית עשתה, ברשותך, בשני משפטים לסיום, מאז טולוז.
יעקב חגואל: אנחנו שלחנו כחודש אחרי האירוע שליח צעיר שלנו לקהילה בטולוז, לאותו בית ספר, והוא נמצא שם היום ואנחנו מחזקים ומעלים את המוטיבציות של אותה קהילה שהתרסקה אחרי אותו אירוע נפשע.
יעקב חגואל: אנחנו עושים בעזרת ה' באוגוסט יריד עידוד עלייה פה בארץ לאלפי הצרפתים שמגיעים הנה לתיירות בנתניה או באשדוד או בירושלים.
יעקב חגואל: אנחנו עושים פה יריד עלייה ספציפי כדי לתת להם אופציות אחרות ואנחנו מתעתדים לקראת דצמבר לעשות סמינר גדול מאוד בנושא המאבק באנטישמיות למנהיגי הקהילות היהודית בצרפת.
יעקב חגואל: אני מאוד מודה וחושב שהישיבה הזאת היא מאוד חשובה ואני מודה על הגישה החיובית של השגריר בראייה שלו את המאבק באנטישמיות בצרפת.
דני דנון: תודה רבה למר יעקב חגואל.
דני דנון: אני רוצה לבקש מנילי פיצ'ון שעובדת עם עולים צעירים שבאים לארץ לומר מספר מילים, אבל לפני זה, פלורה, אצלי בראש, אני לא יודע אם זה נכון עובדתית, שמקרי האנטישמיות הם בעיקר נגד הצעירים, אולי כי אני פוגש אותם והם מספרים על המטרו.
דני דנון: השאלה אם עובדתית זה נכון שמקרי האנטישמיות הם מול הצעירים, או שזה דימוי שקיים אצלנו בראש.
פלורה קוך דוידוביץ: האמת שאנחנו לא בדקנו את הנתונים האלה.
פלורה קוך דוידוביץ: אנחנו לא ביקשנו את הנתונים בפילוח הזה.
דני דנון: אז אני מבקש לבדוק את זה עובדתית.
דני דנון: נילי פיצ'ון, בבקשה.
נילי פיצ'ון: קודם כל אני רוצה להגיד שהפוטנציאל של התקריות האנטישמיות לא מגיע למימושו כי הקהילה היהודית בצרפת מסתירה את היותה חלק מהעם היהודי.
נילי פיצ'ון: הדבר השני, בקצרה, אני רוצה להאשים את אמצעי התקשורת ואנשי רוח בצרפת, כי ההבעות הפוליטיות נגד מדינת ישראל הן אלה שאני חושבת שמעירות את השטח וגורמת למה שקורה היום בצרפת.
דני דנון: נמצאים פה עוד נציגים, אני רוצה לשמוע את כולם, אבל לפני כן השגריר רוצה לומר מילה לגבי הנושא של האינטרנט שהועלה פה על ידי מר חגואל.
דני דנון: מר ברנרד זנזורי, מתנועת 'תקוותנו', בבקשה.
ברנרד זנזורי: אדוני היושב ראש, אני יכול לחדד כמה עניינים לגבי השאלה ששאלת, לגבי הצעירים ובני הנוער.
ברנרד זנזורי: יש הרבה דברים שלא ייכנסו אף פעם בשום דוח ומספרים שלא תקבלו אף פעם, בעיקר דברים שאף אחד לא מתלונן, לא מדווח עליהם, לא תובע, ואלה הדברים הקטנים, הבדיחות, בבית הספר, הקללות, ההפחדות הקטנות, האיומים.
ברנרד זנזורי: פעם, לפני 30 שנה, כשהתחלתי ב'תקוותנו', היית שואל איזה בן אדם, 'נתקלת במעשה אנטישמי?' היה אחד מתוך עשרה, מתוך עשרים, שהיה עונה לך 'כן'.
ברנרד זנזורי: כיום, אם אתה מוצא אחד שעונה לך 'לא', אתה בר מזל.
ברנרד זנזורי: לא קיים.
ברנרד זנזורי: אם מישהו מראה באופן כלשהו שהוא יהודי הוא יחטוף במוקדם או במאוחר בדיחות, קללות, איומים, משהו על ישראל או משהו על היותו יהודי קמצן.
ברנרד זנזורי: אתה לא מוצא יותר אנשים שלא נתקלו, אלא אם כן הם הסתתרו טוב טוב ולא הראו בשום פנים ואופן שהם יהודים וזה צריך להדאיג הרבה יותר, מכל דור ודור.
דני דנון: מר מיכאל בן עטר, בבקשה.
מיכאל בן-ארי: (אומר דברים בצרפתית, להלן התרגום החופשי:) אדוני השגריר דיברת על המקרה של טולוז וגם זה של וילרבאן.
מיכאל בן-ארי: האם ידוע לך שבוילר
מיכאל בן-ארי: באן שני בתי הספר היהודיים לא יכולים לספק שירותי ספורט לתלמידיהם מפני שאין בשטחם אולם התעמלות והם חייבים להשתמש באולמות עירוניים.
מיכאל בן-ארי: אך באולמות עירוניים, התלמידים של בתי הספר האחרים תוקפים ומעליבים את התלמידים היהודיים.
מיכאל בן-ארי: זו היא עובדה.
מיכאל בן-ארי: ברובעים מסויימים בלאון, אסור להסתובב עם כיפה וטלית בל יותקפו.
מיכאל בן-ארי: זו גם צורה של אנטישמיות.
מיכאל בן-ארי: שמעתי הרבה על אנטישמיות אבל לא שמעתי דבר על אנטי ציונות, המהווה כיום אף דמה של האנטישמיות.
מיכאל בן-ארי: ישנה בצרפת מפלגה שנקראת המפלגה האנטיציונית בראשה מככב הומוריסט לשעבר בשם דיודונה אשר העמיד מועמדים לבחירות לפרלמנט ולבחירות באירופה.
מיכאל בן-ארי: מפלגה אנטיציונית שתוכניתה היחידה היא השנאה לישראל ולפעמים השנאה ליהודי.
מיכאל בן-ארי: זו מציאות שבה חיים יהודי צרפת והמהווה חלק מחייהם היום יומיים.
מיכאל בן-ארי: עניין אחר הזכרת שיש מאמץ של הממשלה הצרפתית שנעשה להבטחת ביטחון בתי הספר והמקומות הקהילתיים היהודיים.
מיכאל בן-ארי: אבל היום כשאתה מסתובב ורואה בית כנסת או בית ספר יהודי, זה בונקר.
מיכאל בן-ארי: מדוע היהודים צריכים היום בצרפת להיפגש בבונקרים מוגנים במצלמות ושומרים ומחסומים.
מיכאל בן-ארי: זה חלק מחיי היהודים היום בצרפת.
דני דנון: אני רוצה לבקש את נציגת משרד הקליטה, הגב' שפרה קירשנבאום, סגנית מנהלת אגף בכיר לעידוד עלייה, בבקשה.
פניה קירשנבאום: אני רציתי בכמה מילים להציג את העמדה של משרד הקליטה, בעיקר אחרי האירוע בטולוז.
פניה קירשנבאום: אני מסכימה עם פייר בסנינו שאנחנו מאוד שמחים לעלייה שבאה מרצון, ולא מתוך מצוקה ומתוך בריחה, אבל אנחנו בהחלט נדרכנו בעקבות האירועים.
פניה קירשנבאום: יש לנו תכניות לעידוד עלייה לעולים מצרפת.
פניה קירשנבאום: המספרים לא עלו, כ-2,000 עולים בשנה.
פניה קירשנבאום: ב-2012, בדיוק כמו שאריאל אמרה, כ-500 משפחות.
דני דנון: משפחות או עולים?
פניה קירשנבאום: 500 עולים, עד מאי.
פניה קירשנבאום: אנחנו מעריכים, מקווים ומצפים שנגיע לאותם המספרים כמו בארבע השנים הקודמות, כ-2,000 נפש.
פניה קירשנבאום: המבחן יהיה כמובן יולי-אוגוסט-ספטמבר, כי זו התקופה הקריטית, ואנחנו בהחלט הגברנו את הקשר עם הקהילה באמצעות הפרויקטורים שלנו שמלווים את העולים בארץ, וההנהלה, מנכ"ל משרד הקליטה, ביקר בצרפת, נפגש עם הקהילה, ואנחנו כאן באיזה שהוא מקום דואלי, אנחנו נשמח שהעולים יגיעו לישראל, כי זה המקום הטבעי והם לא יצטרכו להיות בבונקרים, מצד שני אנחנו מאוד מקווים לאורח חיים תקין ומסודר ולא אלים של הקהילה היהודית בצרפת, כמו בכל מקום אחר בעולם.
דני דנון: מר דב מימון, עמית בכיר במכון למדיניות העם היהודי, בבקשה.
דב מימון: בדוח שהצגנו בממשלה ביום ראשון, אנחנו מנתחים את המגמות שקורות באירופה, כולל את האנטישמיות.
דב מימון: אני רוצה להגיד שהנתונים שלנו והניתוחים שלנו מאוד מאוד ברורים.
דב מימון: יש מאמצים רציניים של ממשלת צרפת למגר את האנטישמיות ולהגן על הקהילה, אבל אנחנו רחוקים מאוד ממה שצריך.
דב מימון: מדובר בסדר גודל אחר.
דב מימון: המגמות חזקות, קשות, בגלל אי הוודאות הכלכלית, אי הוודאות הפוליטית, בגלל השינויים הדמוגרפיים, ואם אנחנו לא ייעשה כלום- - -
דני דנון: דב, תגיד לנו מה ההערכות שלכם, מה השורה התחתונה מבחינת מצב האנטישמיות בצרפת בשנים הקרובות.
דב מימון: אני אגיד את הדבר החשוב ביותר.
דב מימון: אם לא יגבשו מדיניות כוללת במדינות אירופה, הקהילות היהודיות הולכות להישחק.
דב מימון: כל הדבר הזה שאנחנו דנים בו, מדובר על זה שיהיו שלושה דברים, חלק מהיהודים יסתגרו בתוך עצמם, זה מה שאנחנו רואים ושמענו את זה היום, חלק מהיהודים יהגרו, וחלק מהיהודים, וזה יהיה הרוב הגדול ביותר, הם פשוט יורידו את הפרופיל היהודי שלהם וייעלמו מבחינת הקהילה.
דב מימון: אברהם מיכאלי הדוח שלך אפילו לא כולל את פסק הדין מאתמול מגרמניה.
דב מימון: כן, ויש עכשיו בעיה בברית המילה בגרמניה ובנורבגיה, ושחיטה, ועוד בעיות אחרות.
דב מימון: זה אומר שאם לא מחליטים באירופה שרוצים לשמור יהודים, וזאת שאלה שאתם צריכים לשאול את עצמכם באירופה, האם אתם רוצים קהילות יהודיות או לא רוצים, וגם מדינת ישראל צריכה לשאול את עצמה, אז זה מה שיקרה.
דב מימון: המגמות רשומות על הקיר.
דב מימון: השלכה שנייה למדינת ישראל, מה שאנחנו מצאנו זה שאין בעיה של מוטיבציה אצל יהודי צרפת לעלות לישראל, הבעיה היא קשיים בקליטה, והדוח שלנו מסוף 2007 מתאר ארבעה שלבים שמדינת ישראל יכולה לעשות כדי להגביר עלייה באופן משמעותי, וזה קשיים בקליטה, קשיים בחינוך, ואת הדברים האלה, דני, אתה מאוד מכיר אותם, כי חלק מהדברים אתה ניתחת פה בישיבות.
דב מימון: אפשר לעשות את זה באופן ברור, להקים גוף ביצועי שימשיך את מה שלמדנו ממשרד הקליטה.
דב מימון: יש פה ארבע המלצות, אם מאמצים אותן יהיו שינויים.
דב מימון: אין בעיה של מוטיבציה, זה לא שיהודים רוצים להישאר כל כך בצרפת, להסתגר בתוך קהילות, בכל אופן היהודים עם סימני הזהות, אלא מדובר על זה שיש קשיים בקליטה.
דב מימון: אלה המגמות שלנו והכול כתוב בדוח, אפשר לגשת לדוח.
דני דנון: אני בוודאי אקרא אותו ואני חושב שכולנו נקרא אותו.
דני דנון: לקראת סיום אני רוצה לבקש ממר בסנינו ומהשגריר להתייחס בקצרה ואנחנו נסכם.
דני דנון: בבקשה, מר פייר בסנינו.
פייר בסנינו: בצורה ברורה מה שאמרתם נכון מאוד.
פייר בסנינו: אנו מדברים על מעשים אנטישמיים אבל יש בחיי יום יום אנטישמיות בה הקהילה היהודית חייה בצרפת, ואין טעות, ישנה תחושת אי נוחות יותר ויותר משמעותית, ללא כל קשר למאמצים שעושות הממשלות הצרפתיות השונות.
פייר בסנינו: אבל יש בעיה אמיתית.
פייר בסנינו: היא קיימת.
פייר בסנינו: מבלי להתערב בוועדה שלכם אבל בפגישות אלה, ואני מודה לדניאל בן סימון לומר שאני יכול לבוא לעיתים קרובות, אעשה זאת ברצון, הפרידו לגמרה עליה ואנטישמיות.
פייר בסנינו: הפרידו בנושאים כי אנו במצבים שונים, לא יביאו שום תועלת לעם היהודי.
פייר בסנינו: השאלה הנכונה האם ישנו עתיד אמיתי ליהודים מחוץ לישראל?
פייר בסנינו: זו השאלה הראשונה שיש לשאול.
פייר בסנינו: לא קשור ממש לשאלת האנטישמיות ולאלימות אלא קשור לבעית החינוך, לשינויי דת, לנישואי התערובת, לכל השאלות האלה.
פייר בסנינו: האם ישנה בעיה בחיי היהודים בגלות.
פייר בסנינו: זה העניין הראשון.
פייר בסנינו: העניין השני המהותי הוא שכאשר אתה מפריד בין העניינים, ואני זוכר שיחה שניהלתי עם אריאל שרון לפני כמה שנים, וזה יפתיע אתכם אבל הוא אמר לי כשיסדתי ממש אז את עמי – הארגון לקבלת יהודי צרפת, הוא אמר לי : " שמע אל תדאג לעניין זה, אל תדאג לעליה..
פייר בסנינו: " וזה היה מפתיע מצידו של אריאל שרון, הוא אמר לי שתפקידי היה לגרום לכך שהיהודים יישארו יהודים, והתפקיד שלנו בארץ זה לתת להם חשק לבוא לארץ, ואלה דברים בסיסיים, לומר היום שהתפקיד של הקהילות היהודיות זה לעשות כך שהיהודים יישארו יהודים באשר הם, שלא יורידו ראש, שימשיכו ללכת לבתי ספר יהודיים, שימשיכו לאהוב את ישראל.
פייר בסנינו: חיזוק התוכניות של הסוכנות היהודית , תוכניות הארגונים הציונים הבינלאומיים לעשות כך שהצעירים היהודים יישארו קשורים נפשית לישראל, הוא עניין בסיסי מהותי ואני חושב שאנו צריכים להמשיך בכיוון זה.
פייר בסנינו: העלייה, הקליטה, הוא נושא שצריך לדון בו בצורה שונה, ואני מאמין עוד פעם שאסור לקשור בין העניינים, אנו רואים זאת במספרים.
פייר בסנינו: הדאגה עולה ומגיעה לשיאה ביום 19 למרץ בבוקר משפחות מסוימות מלוות את ילדיהן לבית הספר בפריז בלאון במרסיי או בניס, והן יודעות שבשעה 8 בבוקר טרוריסט בא עם נשק.
פייר בסנינו: תפקידנו היה שאחרי זה ביום שלישי 20 במרץ, 30000 תלמידים שהולכים לבתי ספר יהודיים הלכו לבית הספר, שההורים ממשיכים להביא אותם, והמשטרה הייתה נהדרת, נכון זה בלתי נסבל שיש בונקרים, כשאני לוקח את הבן שלי לבית הספר ואני רואה בונקר זה מקומם אותי, אבל אנו צריכים להמשיך, אסור לנו להוריד את הראש, השלטונות הצרפתיים עוזרים לנו.
פייר בסנינו: אנו צריכים לפעול כך שהחינוך היהודי ואהבת ישראל יישארו שלמים, כי הסיכון האמיתי נמצא כאן שתהא בחירה בין ישראל לבין איבוד הזהות היהודית, אנו צריכים לעשות הכל כדי שלא יהיה זה כך.
דני דנון: תודה רבה, מר פייר בסנינו.
דני דנון: אדוני עולה חדש, מתי עלית לארץ?
דני דנון: דניס קסטל ב-24 ל- - -
דני דנון: אתה כבר לא עולה חדש.
דני דנון: אמרו לי שיש עולה חדש שרוצה לדבר.
דני דנון: דניס קסטל בגוגל הקמתי אתר של דוברי צרפתית בארץ וחלק מהפעילות שלי זה נגד אנטישמיות ברשת.
דני דנון: דיברו על גוגל, כאשר מחפשים 'Jew' בגוגל, דווקא בגוגל בצרפת האתרים הכי אנטישמיים מסוננים, מה שלא בגוגל עולמי ובגוגל ישראל.
דני דנון: דווקא בצרפת יש סינון של אותם האתרים.
דני דנון: סיכום של אדוני השגריר, בבקשה.
כריסטוף ביגו: כן התחלתי לומר שצרפת גאה בזהות ובתרבות היהודית, אני רוצה לומר, כמו כן, שצרפת גאה בכך שיש לה הקהילה היהודית העיקרית חוץ מהקהילה בישראל ובארצות הברית, כי קהילה יהודית זו פעילה ותורמת הרבה מאוד לכלכלה, לתרבות, לזהות הצרפתית, ואני מאחל בכל כוחותיי שתמשיך לתרום כך.
כריסטוף ביגו: הדבר השני שאני רוצה לומר זה שעבור הממשלה הצרפתית, כמו עבור קודמה, הביטחון של הקהילה היהודית מהווה אחת מעדיפויותיה.
כריסטוף ביגו: עבורנו זה מאוד חשוב, זה חשוב לקהילה היהודית אבל זה חשוב לרפובליקה הצרפתית, לערכיה, כי האנטישמיות היא סימן למגרעותיה, לפתולוגיות שלה.
כריסטוף ביגו: העניין השלישי, ואני רוצה לנצל רגע זה, להקדיש מחשבה ליונתן, אריה, גבריאל ומרים, ואני רוצה לברך על אומץ ליבה של משפחת מונסנגרו ומשפחת סנדלר שחזרו לצרפת.
כריסטוף ביגו: מר מונסנגרו חזר לנהל את בית הספר בטולוז, היה צורך בהרבה גבורה ומר סנדלר חזר לנהל את הקהילה בוורסיי.
דני דנון: תודה רבה, אדוני השגריר, מר כריסטוף ביגו.
דני דנון: אני רוצה לסכם את הדיון החשוב הזה ולומר שאנחנו מעריכים את הפעילויות החשובות שנעשות על ידי ממשלת צרפת והארגונים היהודיים, אבל הנתונים שראינו היום הם נתונים שאנחנו לא יכולים להשלים איתם, ולכן אנחנו פונים לממשלת צרפת לפעול בצורה נחושה ועקבית על מנת לצמצם את היקפי הבעיה.
דני דנון: אנחנו, כוועדת עלייה, קליטה ותפוצות, נעקוב אחרי הנושא הזה, אנחנו נקיים דיון נוסף וכמובן נזמין את מר בסנינו ואת כולכם בסוף השנה האזרחית, שנוכל לעקוב אחר הנתונים של סוף השנה, ואני מקווה מאוד שבעזרת הפעולות של כולנו פה הנתונים יהיו שונים ושנוכל לראות שיפור ושינוי במגמה.
דני דנון: אני רוצה להודות לכולם על הגעתם, תודה רבה, הישיבה נעולה.
יעקב מרגי: לא, לא מדובר בתקנה.
יעקב מרגי: מדובר בתנאים לרישיון.
יעקב מרגי: התנאים לרישיון מחייבים כל אדם שמחזיק בכלי ירייה לדעת לתקשר, כי אחרת מה שיקרה הוא שהוא גם לא ידע לתפקד.
יעקב מרגי: לא היתה תקנה, אף פעם לא היתה.
יעקב מרגי: הדרישה היא מחייבת לדעת עברית בסיסית כדי לתקשר עם אנשים בתוקף התפקיד.
יעקב מרגי: אל"ף, לא היתה אף פעם כוונה להקשות על אדם, אלא הכוונה היא קודם כל שהוא יעשה את התפקיד שלו כמו שצריך.
יעקב מרגי: אתה נכנס היום לקניון ופותחים לך תמיד את הבגאז' כי לא יודעים לתקשר איתך, וצריך לבדוק מי נכנס לשם, אז זה מצביע על בעיה אמיתית שיש בתחום האבטחה.
יעקב מרגי: לא, לא.
יעקב מרגי: אני אסביר משהו לפני אם אפשר.
יעקב מרגי: קודם כל, יש סוגי אבטחה שונים.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים, ורק על זה אנחנו מדברים, על אבטחה עם נשק.
יעקב מרגי: כלומר, כל סוגי האבטחה האחרים - כמו מאבטח באוניברסיטת תל-אביב שהוא אדם בלי נשק, והוא עושה את תפקידו מצוין - לא על זה אני מדבר.
יעקב מרגי: אני מדבר על מאבטחים שמחזיקים ביד נשק, ועם הנשק הזה הם צריכים להתנהל במסגרת התפקיד שלהם.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר משהו מקדמי.
יעקב מרגי: עד שנת 2008 למעשה אנחנו לא נתנו לאף אחד רישיון.
יעקב מרגי: הם היו עובדים בחברות השמירה עם ההרשאה של חברת השמירה, כאשר כל אחד היה צריך רישיון מטעם משרד המשפטים.
יעקב מרגי: אני לא יודע אם אתם יודעים, אבל רק פחות מאחוז אחד היה להם רישיונות.
יעקב מרגי: כולם עבדו בצורה לא חוקית.
יעקב מרגי: החל ממרץ 2008 נכנס תיקון לחוק כלי ירייה שחייב ברישיון משרד הפנים.
יעקב מרגי: הרישיון הזה ניתן לאור ועדות קודמות מ-1993 שקמו בעקבות זה שמאבטחים ירו באנשים אחרים.
יעקב מרגי: בעקבות האסונות נקבע לבסוף שצריך להכניס את הדרישה הזאת בחוק כלי ירייה.
יעקב מרגי: הדרישה היא לא בשביל השאלה מי ייתן את הרישיון, אלא מה החובות של האדם כדי לקבל רישיון.
יעקב מרגי: בין היתר, היו דרישות של אימון הכשרה שלדעת גורמי הביטחון היא הכשרה נמוכות מידיי - תשע שעות כשבעבר עשו חצי שעה וזהו.
יעקב מרגי: הדברים האחרים זה גיל מינימאלי, זה לדעת לתקשר ברמה הבסיסית.
יעקב מרגי: גברתי, ישנם אנשים שנותנים להם תעודת זהות, ואומרים: תגידו מי האבא של אותו אדם.
יעקב מרגי: אבל, הם לא יודעים להגיד מי האבא.
יעקב מרגי: כלומר, הם לא יודעים אפילו משהו בסיסי.
יעקב מרגי: בוודאי.
יעקב מרגי: נכון, עכשיו.
יעקב מרגי: אני גם אסביר למה רק עכשיו.
יעקב מרגי: למעשה, זה המחזור הראשון שאנחנו כרגע נותנים רישיון מטעם משרד הפנים.
יעקב מרגי: כדי לא להפסיק את תהליך השמירה במשק, הבנו שצריך לתת לכולם, למה שקיים כרגע באופן אוטומאטי עד החידוש הקרוב.
יעקב מרגי: בחידוש הקרוב שהתבצע - סיימנו אותו ממש החודש - שעשינו בתשעה מחזורים, העברנו את כל אלה שבאמת עוסקים באבטחה חמושה, רק באבטחה חמושה, את כל תהליך הרישוי.
יעקב מרגי: אלו שכרגע שסיימו אלו אנשים שבאמת עברו את כל התהליך.
יעקב מרגי: אבל, לפי הנתונים של משרד הפנים לא היתה ירידה לא בכמות הנשק לחברות השמירה - הם רק הלכו ועלו.
יעקב מרגי: זאת אומרת, בעצם מבחינת השמירה יש עדיין עיסוק בשמירה עם נשק, אחרת לא היו מבקשים נשק.
יעקב מרגי: הוא עולה כסף.
יעקב מרגי: הדבר השני, לא היתה ירידה באתרי השמירה שבהם אנשים שמרו.
יעקב מרגי: יש משהו מוזר פה.
יעקב מרגי: אנחנו לא קיבלנו הנחיה להפסיק עם זה.
יעקב מרגי: קיבלנו כן הנחיה להקל במבחנים, ולא לדרוש רמה אוניברסיטאית, לא לדרוש רמה אפילו לא תיכונית.
יעקב מרגי: אבל, משהו בסיסי - תקשורת.
יעקב מרגי: כיוון שכל המסמכים הם היום בכתב - - -
יעקב מרגי: לא, ודאי שלא.
יעקב מרגי: אבל, אם אדם לא יודע לזהות אדם על סמך תעודות שלו, יש בעיה.
יעקב מרגי: אם אני נותן לו תעודת רישיון עם תנאים, בשביל מה אני נותן לו אם הוא לא יודע לקרוא אותם?
יעקב מרגי: אולי גם נפסיק לתת רישיונות.
יעקב מרגי: ודאי.
יעקב מרגי: ועדת כהן מפורסמת באתר האינטרנט שלנו.
יעקב מרגי: זוהי הוועדה הראשונה שהיתה בעקבות רצח עובדות סוציאליות על-ידי שומר כאן בירושלים ב-92.
יעקב מרגי: ב-93 יצאו המסקנות שלה בחוברת די עבה.
יעקב מרגי: זה מפורסם באתר האינטרנט בכלי ירייה במשרד הפנים, ואפשר לראות את המסקנות.
יעקב מרגי: בין היתר, מופיע שם שרצוי שכל נושא האבטחה יעבור לרישוי אישי.
יעקב מרגי: ועדת ברינקר שהיא ועדה יותר מאוחרת מ-2005, גם היא מופצת באתר האינטרנט, ויש שם עוד פעם המלצות שכדאי לעבור לרישוי אישי.
יעקב מרגי: כל המטרה של מעבר לרישוי אישי זה לא כדי להביא - - -
יעקב מרגי: אני הגעתי עם נתונים.
יעקב מרגי: אין לי נתון כזה ש-70% מהאנשים לא עוברים.
יעקב מרגי: לא, לא קיבלנו הוראה - - -
יעקב מרגי: לא קיבלנו הוראה להפסיק.
יעקב מרגי: אנחנו קיבלנו הוראה להקל, לא קיבלנו הוראה להפסיק.
יעקב מרגי: ההבדל - מאז אנחנו נפגשנו עם אנשי משרד הקליטה והעלייה, וסיכמנו על קורסים שאנשים עוברים.
יעקב מרגי: ואכן, הם עוברים.
יעקב מרגי: אנשים מופנים לקורסים, וכל מי שגומר את הקורס הזה יכול לעבוד.
יעקב מרגי: הדבר הזה לא שלנו, זה של משרד הקליטה והעלייה.
יעקב מרגי: אין לנו שום בעיה ש- - -
יעקב מרגי: לנו אין בעיה בזה אם יסכימו להדריך אותם.
יעקב מרגי: ממש לא מדויק.
יעקב מרגי: סעיף 10ג' שמתייחס לכל הנושא של שמירה בחוק כלי ירייה בעצם קובע בסעיף הראשון – יש לי כאן את החוק, ומי שירצה לראות אותו אחר כך יוכל לעשות זאת - שנותנים את ההרשאה רק למי שיש בידו רישיון מטעם משרד המשפטים או משטרת ישראל.
יעקב מרגי: במשך הרבה זמן, כיוון שזה עולה כסף, חברות השמירה לא הקפידו על הדבר הזה, ובעצם אף אחד לא אכף את הדבר הזה.
יעקב מרגי: יש חוק.
יעקב מרגי: האם מישהו יודע להגיד עשרים שנה?