GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואל רזבוזוב: אני בטוח, הרעיון הוא ממש טוב ויפה, השאלה, אם יש לי פרדס בתוך העיר ואנשים יבואו ויקטפו, אז איפה ה - - - זה לא בדיוק - - -
שמעון סולומון: אני חשבתי לגבי השטח, יש נטייה לחשוב שאין שטח פנוי וכו'.
שמעון סולומון: באמת, אדם ומורן שנמצאים פה, שעושים עבודה נפלאה בשבועת האדמה, בבאר שבע, המקום שהתחלנו בו, אני התחלתי דווקא ממקום שהוא של מצוקה, שם היה סמים, אלכוהול, זה היה ממש גבעות שכולם מתרכזים שם, בדיוק מאחורי מרכז הקליטה ובסוף היום כשהייתי שם - - - עזבתי את קלישר, עבדתי שלוש שנים בחינוך, בשביל משהו שחשבתי שהוא זה לא הייתי עוזב כמעט בחיים את קלישר, אבל שטח יש, יש מקומות בערים שהם מקומות שהם מזבלה, שהם סמים ואלכוהול שאף אחד לא חושב שאפשר לעשות משהו.
שמעון סולומון: אני חושב שיש שטחים ואפשר לעשות.
שמעון סולומון: דבר נוסף.
שמעון סולומון: מעבר לארגונים הגדולים יש יוזמות מקומיות, עמותות שאין להן פה ייצוג, שהם עושים עבודה לא פחות טוב מהארגונים הגדולים.
שמעון סולומון: אני חושב שצריך לחזק אותם ולהביא אותם דווקא לחיבור.
שמעון סולומון: הזכרתם את עמותת הנני שעושים עבודה נפלאה - - -
<קריאה: גם חברים בטבע.
שמעון סולומון: נכון, שבהתחלה היה לנו את המגע ב-2007-2008, ואחר כך הם לקחו את זה הרבה יותר רחוק.
שמעון סולומון: זו דוגמה טובה למינוף, לפעולה קטנה ואחר כך להרחיב אותה למקומות גדולים.
שמעון סולומון: יש בבית שמש, שאם זה יצליח זה יכול להיות הפרויקט הכי גדול, אבל חסר להם תקציב.
<קריאה: מטה יהודה, לא בית שמש.
שמעון סולומון: בית שמש, אני ביקרתי שם.
שמעון סולומון: צריך לראות איך אפשר לחבור אליהם, כי יש להם שטח גדול במקום הכי טוב שאפשר, מבחינת המקום זה משהו באמת מדהים לראות, אם ייתנו להם תקציב אז איך אפשר להרחיב את זה.
שמעון סולומון: הדבר האחרון הוא שיוצאי אתיופיה, זה לא לחבר אותם לטבע, זה להחזיר אותם לטבע.
שמעון סולומון: 95% מבני הקהילה, אנחנו, כפריים, וראיתי בקלישר שכשהם עובדים בחקלאות הם פשוט הופכים להיות בריאים, פתאום אין סכסוכים, פתאום אין זמן לריכולים.
שמעון סולומון: להחזיר אותם לעבודה, לשורשים, אני חושב שזה דבר שהוא יכול באמת לסייע להם להשתלב גם בחברה הרבה יותר טוב, ופה תפקידנו באמת לראות - - -
ראובן ריבלין: חוות העירוניות, נדמה לי שאת זה אפשר לעשות רק במסגרת עירונית.
ראובן ריבלין: זאת אומרת אם ראש העיר לא לוקח את זה על עצמו - - -
שמעון סולומון: הם ייקחו.
ראובן ריבלין: לשתול אפרסקים או לימונים או תפוחי עץ, אין בעיה, רק אם רוצים לשמר את זה, צריך מערכת ששומרת.
ראובן ריבלין: זה לא להשקות פעם בשבוע, חווה חקלאית זה חווה חקלאית.
שמעון סולומון: רוביק היה סגן ראש עיר באותו זמן שהוא לקח את זה והיום כשהוא ראש עיר הוא נותן.
ראובן ריבלין: כי הוא רואה את זה כמשימה חברתית גם.
<סופיה ביילין: וגם כדאי לחשוב על נכים, זו גם תעסוקה לנכים.
<סופיה ביילין: עכשיו נפל לי האסימון שאפשר גם לחשוב עליהם וזה לתת להם - - -
ראובן ריבלין: זו כבר אופרציה שהיא לא רק קהילתית.
שמעון סולומון: אני מוכרח לציין את החברה להגנת הטבע ב-2001, בחוגי סיור עולים, ניהלתי את זה שנה.
שמעון סולומון: כך מכל הכיוונים - - -
<מורן סלקמון: אתה מחובר לנושא.
<ישראלה אלכסנדרי: אם אפשר רק מילה בהקשר לדברים שעלו, כן לבקש במסגרת הוועדה הזאת אפשרויות שכן אפשר לעשות.
<ישראלה אלכסנדרי: אני מזכירה שלצד המוניציפאלי ולחיבוק העירוני יש - - -
ראובן ריבלין: זו אופרציה כבר הרבה יותר - - -
<ישראלה אלכסנדרי: כן, אבל אני חושבת שהשולחן הבין משרדי שיושב על גינות קהילתיות יכול לשבת ולהרחיב את השיח לחקלאות עירונית, להתייחס להוצאת קולות קוראים - - -
ראובן ריבלין: לפעמים תפסת מרובה לא תפסת ואז אנחנו מאבדים את - - -
יואל רזבוזוב: כן, אנחנו יותר פרקטיים.
ראובן ריבלין: את הגינות הבנתי, יש פה באמת, כמו שאמרת, תרבות וחינוך וקהילתיות ואינטגרציה וקשר אל הסביבה וכל הדברים יחד, אבל זה דבר שהוא - - -
יואל רזבוזוב: חקלאות בתוך העיר זה כבר דבר יותר גדול, זה צריך להיות עם משרד החקלאות, צריך רצון של המדינה, זה לא באמת במסגרת הוועדה, זה משהו בקנה מידה הרבה יותר גדול.
<ישראלה אלכסנדרי: אז אני אגיד שאני מקווה שבעוד שנתיים או שלוש נשב כאן, כמו שהיום יש גינות קהילתיות כמנוף לקליטת עלייה, נשים את הכותרת 'חקלאות עירונית' ואנחנו נביא את זה לצעד הבא.
יואל רזבוזוב: תמיד טוב לחלום, ואולי שמעון יהיה שר החקלאות.
ראובן ריבלין: זה לא במסגרת הזאת.
<נעמי צור: אם אפשר להעיר הערה.
<נעמי צור: הגינות הקהילתיות של ישראל באמת צמחו בתחילה בירושלים והייתה לי זכות בחיים הקודמים שלי ללוות את תחילת הדרך, וגם עכשיו, מתוך השולחן העגול שלנו בעירייה וגם השולחן העגול הארצי מטעם השלטון המקומי.
<נעמי צור: הנושא הזה של חקלאות עירונית לא צריך את משרד החקלאות והמשרדים הממשלתיים בלבד, צריך באמת החלטה עירונית ציבורית כדי לצאת לדרך.
<נעמי צור: זה ידרוש את הידע המקצועי, יש תנועה עולמית בעניין הזה היום, אני נמצאת בשיח הזה עם ערים רבות בעולם, זה הופך להיות הכרח ולא רק זכות לגדל מזון בתוך העיר ובסביבות העיר ואפילו חובה ויכולת.
<נעמי צור: אם אנחנו מדברים עכשיו על העולים מאתיופיה, שצריכים להחזיר אותם לטבע ולא לחבר אותם עם הטבע, אבל הרבה מאיתנו זקוקים כן להתחבר עם הטבע ואני חושבת שאם אנחנו עושים את המבחן אצל הילדים, איפה גדל הספגטי, אם זה על עץ או על שיח, אנחנו צריכים בעצם להחזיר את הילדים שלנו למודעות של מאיפה בא המזון שלהם וכל שרשרת המזון וכל המעגל של החיים, כי אנחנו מדינה עירונית ויותר מ-90% מאיתנו נמצאים בערים.
<נעמי צור: אז התשואה הזו צריכה לבוא גם מתוך הערים והחובה והאחריות על כולנו.
יואל רזבוזוב: מסכימים איתך.
יואל רזבוזוב: תודה, נעמי.
ראובן ריבלין: אדוני היושב ראש, אני מאוד מודה לך.
יואל רזבוזוב: תודה רבה לחברי הכנסת, הם הולכים להצביע.
יואל רזבוזוב: זיוית, בבקשה.
<זיוית לינדר: המשרד להגנת הסביבה השקיע בנושא הזה מאז 2005 2.5-3 מיליון שקלים.
<זיוית לינדר: אין ספק שאם רוצים להפוך את זה למשהו משמעותי יותר אנחנו לא יכולים, כמשרד העני ביותר בממשלת ישראל, להמשיך להחזיק את זה על כתפינו.
<זיוית לינדר: אנחנו בהחלט זיהינו את החשיבות מכל הסיבות שנאמרו פה בשולחן הזה, אנחנו רואים בזה דבר מאוד חשוב.
<זיוית לינדר: צריך להגיד שאין ספק שהרשות המקומית, אם היא לא לוקחת אחריות לזה, אין לגינות האלה את הסיכוי לשרוד לאורך שנים.
<זיוית לינדר: אנחנו רוצים לייצר תהליך מתמשך, חשוב מאוד שהרשות המקומית תהיה מעורבת באופן אמיתי, כי בסופו של דבר גינה לא יכולה להתקיים אם אין אדם שנמצא שם ומדריך את התושבים ומרכז את הפעילות, ולו בפעם בשבוע שהוא מגיע לשם להיות איתם, זה ממש תנאי הכרחי לקיומן של הגינות.
<זיוית לינדר: צריך גם לומר, הפעילות שלנו היא הרבה מעבר לגינות שמגיעים אליהן עולים.
<זיוית לינדר: יש גינות בבתי ספר, יש גינות בשכונות שהן שכונות של אזרחים ותיקים, אנחנו רואים בזה בפירוש כלי לחיבור של אנשים למקום שהם חיים, לפיתוח כבוד לסביבה ולאחר, לפיתוח אהבה ליופי שהטבע נותן לנו ולהבנה, כמו שנעמי ציינה, שהחסה לא צומחת במקרר.
<זיוית לינדר: אין ספק שאנחנו רואים בברכה רבה את זה שהוועדה הזו תוביל איזה שהוא מהלך יותר משמעותי של לקיחת אחריות על הנושא הזה של משרדי ממשלה נוספים.
יואל רזבוזוב: תודה, זיוית.
יואל רזבוזוב: אנחנו באמת לא התאספנו כאן בשביל איזה שהוא פופוליזם, באמת צריך לצאת עם איזה שהן המלצות ותוצאות.
יואל רזבוזוב: אנחנו נצטרך לבחון.
יואל רזבוזוב: אני חושב שזה יהיה קצת קשה להפיל את זה על משרד אחד, אבל אם יהיה מאטצ'ינג בין כמה משרדים ורשות מקומית, גם אנחנו בתוך ועדה נוכל ללחוץ, וכבר רובי אמר שהוא יעזור בוועדת הכספים.
יואל רזבוזוב: אנחנו נשב, נעשה ישיבה נפרדת על זה, נגבש תכנית פעולה, כי באמת הפעילות היא מאוד ברוכה וראינו מה שהיא עושה.
יואל רזבוזוב: אנחנו גם יודעים, אני גם יודע מלפני וצריך להרחיב, פשוט להרחיב לכמה שיותר אנשים, לא רק עולים, צריך לחבר את כולם.
<ישראלה אלכסנדרי: יש מעל 500 גינות, ב-150 מתוכן פעילים עולים.
<זיוית לינדר: לא, יש אפילו יותר, אנחנו מקצים תקציבים בכל מיני דרכים לרשויות לקידום של זה ויש הרבה מאוד גינות.
<יאיר קמייסקי: אני פשוט רוצה לנושא של תקציבים שדיברנו.
<יאיר קמייסקי: יש תקציבים, אין יכולת לחבר בין תקציבים.
<יאיר קמייסקי: אני אתן לכם דוגמה פשוטה, המשרד להגנת הסביבה מקצה דרך קול קורא תקציבים לנושא של גינון קהילתי, במקביל משרד הקליטה מוציא תקציבים לנושא של פעילות קהילתית של עולים ואין ממשק שמחבר את התקציבים ברמת הפעולה בשטח.
<יאיר קמייסקי: זה אחד הדברים, אם היה אפשר לייצר, כי כסף יש במערכת, צריכים לחבר אותו ולכוון אותו בצורה נכונה ואז הוא גם הופך לכסף מאוד אפקטיבי ומייצר דברים בדיוק כמו שאנחנו מחפשים.
יואל רזבוזוב: אנחנו נצטרך ללמוד את זה יותר לעומק, ממש את הבעיות התקציביות, כי אני מכיר את זה לא רק בנושא הזה.
יואל רזבוזוב: יש כסף, אבל אין מדיניות ואז יש הרבה חפיפות ושום דבר בסוף לא מצליח.
יואל רזבוזוב: לא רק בנושא הזה, אבל בנושא הזה אני חושב שזה דווקא נושא עדיין קטן ואני חושב שזה הזמן להתחבר אליו ולחבר את כל המשאבים ביחד ושגוף אחד יהיה אחראי וייקח על זה אחריות ויקבל את ההקצבה.
יואל רזבוזוב: יש פה כמה נציגים, פעילים, שרצו לדבר.
יואל רזבוזוב: יש לנו פה את ליאה מלוד.
<ליאה שטיינברג: שלום.
<ליאה שטיינברג: צהריים טובים.
<ליאה שטיינברג: פחות או יותר כבר הכול נאמר, אין הרבה מה להוסיף, אבל אנחנו התחלנו את הגינה בלוד מתוך תסכול עמוק שיש לנו כל כך הרבה מה להעניק וכל כך הרבה מה להעלות את הפנים היפות של העיר ואין לנו איך לעשות את זה וכך הגענו לנושא של להקים גינה קהילתית ובאמת יש לנו היום גינה יפהפייה, 3 דונמים שיש בהם 100 עצי פרי, בריכה, עם פרחים.
<ליאה שטיינברג: באמת גן עדן, כל מי שמגיע למקום הזה יוצא ב'וואו' כזה, '
<ליאה שטיינברג: במקום כזה יפה עוד לא הייתי, לא יכול להיות שזה בלוד', ואחרינו התווספו עוד שבע גינות והגינות הן באמת מן מקום בלב, מקום כזה שאנשים מתחברים.
<ליאה שטיינברג: אני עכשיו, בגלל העסקנות הפוליטית, יכולה פחות להגיע לגינה, אבל כל בוקר, כשאני קמה בשש ואני לא מתחילה את היום בגינה, אלא מתחילה אותו ליד המחשב, אני כבר עם ייסורי מצפון שאיזה שהוא פרח עכשיו ברגע זה מתייבש.
<ליאה שטיינברג: מאוד מאוד קשה לתחזק גינה אם אין ליווי מקצועי.
<ליאה שטיינברג: אנחנו כולנו עם המון אנרגיות, עם המון רצון, עם המון אהבה, אבל זה תחליף לכוח אדם מקצועי שצריך ללוות את הגינות המקצועיות ולזה כמובן צריך תקציב.
יואל רזבוזוב: יש מחלקות גינון בעיריות, אז זה באמת צריך לבוא משם.
יואל רזבוזוב: צריך ראש עיר שירצה ופשוט יהיה אחראי על הנושא הזה, מישהו ספציפי.
יואל רזבוזוב: ככה אני רואה לפחות רואה את זה מהניסיון שלי ברמה המוניציפאלית.
<ישראלה אלכסנדרי: אם יורשה לי, כמו שדיברנו קודם, רשויות מקומיות חייבות להיות חלק מהתהליך.
<ישראלה אלכסנדרי: יש שיתופי פעולה עם שפ"ע (שיפור פני העיר), עם הרווחה, אפילו עם מינהל ההנדסה לפעמים, שצריך להחליט אם הגינה היא שטח ציבורי או פרטי, אבל אני חושבת שמה שליאה מתכוונת אליו זה הליווי של גנן קהילתי שזה לא עובד עירייה בדרך כלל, הגננים של אגף שפ"ע הם בדרך כלל קבלני ביצוע לגינה, הם יבואו ויעשו גינה, היא תהיה נהדרת, אבל זו לא גינה קהילתית.
<ישראלה אלכסנדרי: אלה שני דברים קצת שונים, זה מרקם מאוד עדין, גינה קהילתית.
יואל רזבוזוב: צריך גנן קהילתי, אבל תקן בתוך האגף.
<ישראלה אלכסנדרי: בכל עיר זה פועל או יכול לפעול אחרת, יש מודלים שזה עירוני ויש מודלים שלא, ועדיין יש גינות נפלאות.
יואל רזבוזוב: נצטרך למצוא נוסחה.
<ליאה שטיינברג: אני רק אשלים במילה אחת.
<ליאה שטיינברג: כשאני דיברתי על ליווי מקצועי, הכוונה שלי הייתה לחבר את מערכת המים, לדאוג כשפורצת איזה שהיא מחלה לטפל במחלה, כלומר פעילים לא תמיד יודעים להתמודד עם הבעיות ולפעמים זה באמת מקומות מדהימים ביופיים ובאמת נותנים המון לפעילים, אבל בכל זאת צריך להשקיע קצת כסף, זה לא הרבה, אבל את הקצת הזה צריך להשקיע.
יואל רזבוזוב: צריך לעשות את החישוב הנכון, ואולי באמת לקחת אולי גנן אזורי אפילו שיבוא ויסתובב בין הגינות, בשביל ההתחלה, עד שזה לא יצמח לממדים גדולים.
יואל רזבוזוב: אבל עוד פעם, הכול פונקציה של כסף, נראה כמה כסף אפשר לגייס, נגיד לשנת 2014, ומשם לעשות את החשבון הנכון.
יואל רזבוזוב: בת שבע.
<בת שבע ברצקו-מוצ'ה: אנחנו בחולון, עיר צפופה, אבל יש מקום, מקום בלב.
<בת שבע ברצקו-מוצ'ה: יש לנו שלוש גינות במרכזים שונים שהם ברשות עיריית חולון, רשת קהילה ופנאי, עם רשות להגנת הטבע, אתם ראיתם במצגת.
<בת שבע ברצקו-מוצ'ה: בחולון יש נערים שעובדים בגינה ועוסקים בזה בשכר, יזמות עסקית, ובגינה שאני נמצאת בה במתנ"ס לזרוס, זה שילוב בין ילדים למבוגרים, שזו באמת התחברות לקהילה, שזה קודם כל הם מכירים את עבודת האדמה, זה התרגשות, חוויות, זה מה שכולם ציינו בעצם, פתאום לא מרגישים טוב, אין 'אני לא מרגיש טוב', באים לגינה ועובדים בגינה, לראות את הצמיחה, לראות את התוצר, לגעת בזה, להריח, לאכול, שזה באמת ממלא את הלב.
<בת שבע ברצקו-מוצ'ה: אני באופן אישי מאוד התרגשתי, כי אני עליתי בגיל מאוד צעיר, וכאילו מה פתאום עכשיו לעבוד באדמה, כאילו אני לא עבדתי בזה די הרבה זמן ואם ראיתי אז ראיתי מרחוק, איך אחרים עבדו, אבל כשנכנסים לתוך זה, כמו שראיתם בתמונות, מבט אחד שווה אלף מילים.
<בת שבע ברצקו-מוצ'ה: זה מה שאני יכולה להגיד על הגינה הקהילתית.
<בת שבע ברצקו-מוצ'ה: החשיבות היא השיתוף של עיריית חולון עם רשת קהילה ופנאי והרשות להגנת הטבע ואמנות דיגיטלית, שזה באמת כולם ביחד למען הקהילה.
<בת שבע ברצקו-מוצ'ה: להרחיב את זה.
<אילנה נלסון: אני גרה בשכונת קטמונים, ברחוב מעגלי יבנה, ואני יכולה להגיד שהגינה הקהילתית שלנו שינתה בכלל את החיים ברחוב הזה.
<אילנה נלסון: אני עולה מקנדה ואני עדיין מתגעגעת לעצים, אבל זה היה מאוד קשה לי כשעברתי למעגלי יבנה, עברנו לשם לפני שבע שנים, לא היה כלום ולא היה לנו קשר עם השכנים, אנחנו דוברי אנגלית והסיבה שעברנו לשם הייתה בגלל שזה קרוב לעמק רפאים, לא הייתה סיבה אחרת לעבור לשם ועכשיו כל הפעילות בגינה ואיך שזה שינה את החיים של כל התושבים שם, וזה מושך עכשיו לא רק עולים חדשים, כל מיני זוגות צעירים, משפחות צעירות, לעבור לשכונה.
<אילנה נלסון: יש לנו עכשיו עצים ודשא וירקות וזה מקום לשבת ולשחק עם הילדים בשבת בצל, זה נעים, זה כיף לנו וזה שינה את השכונה גם.
<אילנה נלסון: עכשיו קטמונים זה לא רק בשוליים של המושבה ושל בקעה, זה מקום שמושך אנשים למקום הזה, זה מקסים, ואנשים התחילו לפני כמה שבועות לעשות מניין לקבלת שבת על הדשא ואנשים פשוט נהנים ואנחנו מכירים עכשיו את התושבים, בינינו, צעירים, אשכנזים, ספרדים, נכים, עוזרים לנו השכנים עם מה שצריך, יש הרבה תמיכה מהשכנים.
<אילנה נלסון: ואני מאוד מזדהה עם מה שהגברת פה אמרה, שאנחנו עדיין צריכים המון עזרה מהחברה להגנת הטבע, כי כולנו משפחות צעירות ואנחנו לא מסוגלים להחזיק את הגינה בעצמנו.
<אילנה נלסון: זה משנה את הכול, זה מאוד נתן איכות חיים.
<נילי גלוזמן: שלום.
<נילי גלוזמן: אני פעילה בגינה קהילתית של מוזיאון הטבע בירושלים כבר משנת 2009 ומה שאני רוצה לומר, בגינה זה עניין של שוויוניות, במיוחד אם להתייחס לעניין של קליטה ועלייה.
<נילי גלוזמן: אני לא עולה כזאת חדשה, כבר20 שנה בארץ, אבל זה פשוט מקום שאתה מרגיש בן אדם שוויוני מול האדמה, מול המים, מול האוויר, מול תפוח מהעץ שאתה קוטף בידיך, שהילדים והנכדים באים ויכולים לקטוף פרי מהעץ, יכולים לשתול.
<נילי גלוזמן: זה פשוט משהו אחר, זה עולם של אמיתיות, עולם של אדמה.
<נילי גלוזמן: כל בן אדם הוא אמיתי, כל בן אדם הוא במקום ויש לבביות, אין חובה, אין היררכיה, אפילו מנהלים גדולים באים לגינה ואף אחד לא יודע שזה פעם היה מנהל גדול או כרגע או עכשיו, או יקיר ירושלים, הוא משתלב וכאן הרמה האנושית אחידה.
<נילי גלוזמן: אני יכולה לומר על עצמי שאני התחלתי לקרוא את ההתכתבות של הגינה, מכתבים של מה הולך לקרות בגינה והפעילות, ובהתחלה התעצלתי, כי זה בעברית לקרוא לא תמיד בא לי, אבל עם הזמן אני שמתי לב שאני בכל זאת מתאמצת לקרוא את זה, אני התחלתי לקרוא פי חמישה יותר מהר בעברית, אני גם יכולה עכשיו לקרוא ספרים, ואפילו מתוך אהבה והכרת תודה לכמה אנשים שעוסקים בטבע, בגינון, התחלתי לכתוב שירים בעברית, קודם כתבתי ברוסית.
יואל רזבוזוב: לזה קוראים אינטגרציה.
<נילי גלוזמן: ממש כזה.
<נילי גלוזמן: מהבחינה שזה איכשהו ידעך, או לא יהיו תקציבים, מבחינתי it's not an option, זה לא בא בחשבון בכלל, זה העתיד, זו ההתפתחות היפה, זה העולם החדש, פשוט כך.
יואל רזבוזוב: מאז שקמה הוועדה אני חושב שעשינו כבר לא מעט ועדות, אבל הוועדה הזאת היא הכי רגועה, יש פה שלווה, יש פה טבע.
יואל רזבוזוב: אני יושב ופתאום שכחתי מכל הבעיות, כי העולם פתאום נהיה טוב.
<אילנה נלסון: אפשר להגיד באמת מה שאתה אומר, החינוך לילדים שלנו, מה שהם מקבלים זה בדיוק זה, במקום לקחת אותם לקניון ולבלות שם ויוצאים משם עם כאב ראש ענקי ובגינה הם מאבדים את עצמם בתוך הירק וזה כל כך כיף והם מתחברים לגינה.
יואל רזבוזוב: יש בזה הרבה ערך מוסף, באמת מרגישים את זה.
<נילי גלוזמן: אנחנו מזמינים את חברי הכנסת בזמנם ה - - -
<יאיר קמייסקי: מעבר לכביש, בג'וינט, אנחנו הקמנו עכשיו גינה קהילתית לתבלינים, שכל עובדי הג'וינט, כל אחד קוטף לעצמו ומשתמש, אתם יכולים לקחת דוגמה ולהקים דבר כזה פה בכנסת ותיהנו מלואיזה ונענע ומרווה טעימים.
יואל רזבוזוב: לא נשאר לנו הרבה זמן, גליה פלד רוצה לדבר.
<נילי גלוזמן: אנחנו מזמינים, יום עבודה בגינה הקהילתית של מוזיאון הטבע זה בימי חמישה מ-4 עד 6 ו-, מוזמנים כולם, זה תמיד פתוח, כולם ברוכים הבאים.
יואל רזבוזוב: צריך לעשות יוזמה כזאת פה, לעשות גינה קהילתית.
יואל רזבוזוב: וונדה.
<וונדה אקלה: תודה רבה.
<וונדה אקלה: אני נציג של הארגונים של קהילת יוצאי אתיופיה.
<וונדה אקלה: הפעילות היא מבורכת, אני גם מסתובב בשטח, אני רואה את ההשתתפות של העולים, הגינות, גם אם זה במרכז נוער וגם במקומות אחרים, זה מאוד מרשים.
<וונדה אקלה: את הדברים החיוביים שאני שמעתי על הקהילה, שזה בדרך כלל אנשים שמדברים על חולשות וכאן עלתה הנקודה של החוזקות ואני חושב שצריכים לחפש את החוזקות, בכל אחד יש גם חולשות וגם חוזקות ולקהילה יש דברים נוספים שהם חזקים, שגם צריכים להעלות אותם, על מנת שהקהילה תיקלט בחברה הישראלית כמו שצריך.
<וונדה אקלה: גם כשאנחנו מדברים על הגידול, אני חושב שזה לא מהיום למחר, אלא שזה צריך להיות משהו לטווח ארוך.
<וונדה אקלה: אם אנחנו מדברים על פרי, זה לא לטווח קצר, זה לטווח ארוך, לכן זה גם אחד מהדברים שצריכים לחשוב עליו.
<וונדה אקלה: שיתוף הפעולה עם נציגים שכונתיים או נציגים קהילתיים במקום גם מאוד חשוב, כדי שהדבר הזה ייתן חיבור עם אוכלוסיות.
<וונדה אקלה: גם לא רק להסתכל על הנושא הזה, יש דברים חברתיים, כמו שנאמר, אבל צריך לפתח איזה שהוא דיון אחרי העבודה, או לפני העבודה, כי זה יכול באמת לקרב את העולים לוותיקים.
<וונדה אקלה: בסוף, כשאני הסתכלתי על הדבר הזה, חשבתי שזה רק קשור לגינה של יוצאי אתיופיה, כאילו הדיון רק ליוצאי אתיופיה, והייתי מציע כאן שיהיו פה תמונות נוספות, כי רק תמונה של הקהילה ובסוף אנחנו מדברים על כולם, זה נראה קצת לא בסדר.
<וונדה אקלה: יש ארבע תמונות, אני חושב שתמונה אחת של יוצאי אתיופיה ושלוש תמונות נוספות - - -
יואל רזבוזוב: לא, דווקא יש תמונה למעלה מצד שמאל, תמונה משולבת.
<וונדה אקלה: לי יש משקפיים ולכן ראיתי טוב מאוד, ולדעתי הדברים האלה, שזה קצת לנסות לגבש את העניין הזה, זה נראה - - -
יואל רזבוזוב: מסכימים, זה של כולם.
יואל רזבוזוב: ועכשיו אדם, נציג משרד הקליטה, ואיתך אנחנו נסיים.
<אדם טסמה: תודה רבה.
<אדם טסמה: אני באמת לא נרשמתי, כי חשבתי שאני אשאל ואז אני אצטרך להגיב.
<אדם טסמה: קודם כל היות ועלה הנושא של הרשויות המקומיות לקחת את העניין הזה של גינון ולקדם אותו מיוזמתם, אני רוצה להגיד שהמשרד לקליטת עלייה רואה חשיבות רבה בפיתוח גינון קהילתי ברשויות המקומיות.
<אדם טסמה: המשרד מוציא נוהל לרשויות אחת לשנה שבנוהל הזה יש פרק מיוחד שמדבר על נושא של אקולוגיה, איכות הסביבה ופיתוח גנים וכאלה.
יואל רזבוזוב: חוץ מנוהל יש גם תקצוב?
<אדם טסמה: ודאי.
יואל רזבוזוב: כמה כסף בתקציב?
<אדם טסמה: התקצוב הוא לא תקציב צבוע לטובת גינון קהילתי.
<אדם טסמה: העניין הנוסף, אמרת שהאולם רגוע יותר מדי ושלו, אני לא כל כך רגוע מהדברים ששמעתי לפחות, אני מרגיש שהייתה פה הדרה של המשרד לקליטת עלייה ואני אסביר למה.
<אדם טסמה: המשרד מפעיל תכנית שנקראת מסד קליטה בשיתוף פעולה עם הג'וינט, משרד החינוך, משרד הרווחה ומשרד - - -
<ישראלה אלכסנדרי: זה צוין במצגת שמסד קליטה הם שותפים.
<אדם טסמה: אני לא ראיתי את משרד הקליטה.
<ישראלה אלכסנדרי: ציינו את מסד קליטה.
<אדם טסמה: בסדר, ראיתי משרד החקלאות, ראיתי משרד לאיכות הסביבה.
<אדם טסמה: משרד הקליטה, משרד החינוך, משרד השיכון, המשרדים השותפים באמת כל שנה משקיעים לטובת העניין הזה, לטובת פעילות פיתוח תכנית לשילוב עולים וכאשר הליבה של התכנית, אחת התכניות המרכזיות בפרויקט הזה, היא פיתוח גנים קהילתיים והיה נכון להוסיף, להעלות ולהראות גם את אותם משרדים שבאמת משקיעים ממיטב כספם, לא רק משרד החקלאות ולמשרד להגנת הסביבה.
יואל רזבוזוב: אדם, את האמת, אני מאוד נזהרתי, כי דווקא פנו אליי ואמרו בוא נשים את משרד הקליטה ואני ריחמתי על השרה, על סופה לנדבר, כדי לא להפיל עליה עוד סעיף תקציבי, בגלל זה אמרתי שאולי באמת נחלק את זה בין כמה משרדים, אבל כמובן שמשרד הקליטה, יש פה גינות קהילתיות, אנחנו שמענו וראינו, יש פה אינטגרציה ויש פה תעסוקה ויש פה באמת הרבה דברים, אז כמובן שאתם צריכים להיות השותף הבכיר.
יואל רזבוזוב: אני ככה מאוד הייתי זהיר, בשביל לא להפיל עליכם עוד כי יש לכם עוד הרבה עבודה, בגלל זה אני רוצה לנסות לגייס משרדים אחרים.
יואל רזבוזוב: אתם כמובן צריכים להיות שותפים.
<אדם טסמה: בסדר, אני מודה לך מאוד, אבל אנחנו כבר המשרד, מי שתכנן את התכנית הזאת מ-2009 עד 2013 מרץ האחרון, זה היה משרד הקליטה, משרד הקליטה הוא זה שאיגם את המשאבים ובגלל זה, בגלל שהוא היה המשרד שהוביל את זה היה מקום לתת לו הבלטה.
<יאיר קמייסקי: אני רוצה להגיב, כי זה בעצם בא כאילו להנחתה אליי.
<יאיר קמייסקי: אז קודם כל מסד קליטה הוזכר, מסד קליטה לא היה הגוף המוביל בתכנית של גינון קהילתי, הגוף המוביל מבחינת הממשלה היה המשרד להגנת הסביבה, ששם מיליון וחצי שקלים.
<יאיר קמייסקי: מסד הקליטה, כשותפות של ארבעת המשרדים, השקיעו בכל התכנית 380,000 שקל, אז בואו נעשה פרופורציה, וגם שמנו בשקופית מסד קליטה, מסד קליטה היא שותפות של חמישה גופים, ארבעה משרדי ממשלה והג'וינט וזה הופיע במצגת, לכן לא היה פה שום דבר נגד.
<יאיר קמייסקי: לכן אנחנו מדברים על שיתופי פעולה והכיוון המרכזי - - -
יואל רזבוזוב: כל שיתוף פעולה הוא מבורך, כמובן שאם משרד הקליטה ירצה לקחת את זה על עצמו, אני חושב שכולם יברכו.
<יאיר קמייסקי: אנחנו מאוד נשמח שהוא ייקח את זה על עצמו.
יואל רזבוזוב: אבל כל שיתוף פעולה, אם זה אפילו בתקן כזה קטן או בכל סכום שהוא, אני חשוב שלפרויקט הזה זה יבורך ומאוד מאוד חשוב.
יואל רזבוזוב: חברים, אנחנו צריכים לסיים, חרגנו מהזמן ויש לנו עוד ועדות ומליאות, כך שתודה לכם, הנושא חשוב.
יואל רזבוזוב: אנחנו לא נעשה פה מסקנות עכשיו, יש פה עבודה מבחינת תקציבים, נעבוד, נראה איך אנחנו מגייסים כסף לשנת 2014, אולי למשהו קבוע יותר, שזה ייכנס לבסיס תקציב באחד המשרדים וגם אני חושב אולי לשקול להוציא מכתב ליושב ראש הכנסת, אולי באמת לאמץ פה בכנסת איזה שהיא גינה קהילתית, זה יכול להיות מאוד מאוד נחמד.
יואל רזבוזוב: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.
יואל רזבוזוב: בתחילת הישיבה אני קודם כל רוצה לברך את סגן השר במשרד ראש הממשלה, אופיר אקוניס, את חבר הכנסת שלמה סלומון, הארגונים, נציגי העדה.
יואל רזבוזוב: אנחנו דנים בהצעה לסדר-היום שהגיעה למליאה ואז אלינו בנושא: "ציון זכר הנספים מאתיופיה בדרכם לירושלים".
יואל רזבוזוב: אני יכול להגיד שיום ירושלים היה ממש לא מזמן, לפני שבועיים, הוזמנתי לטקס הממלכתי וכאזרח ישראל אני לא חושב שכולם יודעים ומבינים, אני נחשפתי למשהו מאוד טרגי, מאוד מאוד התרגשתי כשישבתי שם ואני מאוד שמח שזה גם הגיע לכאן, לוועדה.
יואל רזבוזוב: אנחנו נפתח כאן דיון, נסיק מסקנות ובאמת הייתי רוצה לדעת שבמדינת ישראל יידעו על הנושא, נושא מאוד חשוב וטרגי והוא באמת חלק מההיסטוריה שלנו, זה הסיפור שלנו, של מדינת ישראל.
יואל רזבוזוב: עכשיו אני רוצה לתת כמה מילים לסגן השר אופיר אקוניס.
אופיר אקוניס: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
אופיר אקוניס: אנחנו נמצאים כאן, כפי שאמרת, בעקבות הצעה לסדר שהעלה חבר הכנסת סולומון יחד עם חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה נדמה לי, שהיה במליאה והדיון עבר לפה.
<דנה גורדון שושני: לא, מוטי יוגב וחיליק בר.
אופיר אקוניס: מוטי יוגב וגם, גם וגם.
<דנה גורדון שושני: פנינה לא.
אופיר אקוניס: אה, נכון, אבל היא דיברה שם.
שמעון סולומון: זה בסדר, היא אתנו בלב.
אופיר אקוניס: זה ברור.
אופיר אקוניס: אנחנו החלטנו להעביר את הדיון הזה, בהסכמת הממשלה כמובן, לכאן, לוועדה הזאת, כדי לקיין דיון יותר פרטני בעניין פרויקט ההנצחה, שזוהי החלטת ממשלה בעצם.
אופיר אקוניס: אני קודם כל שמח להיות בחדר הזה משום שלפני שנתיים ישבתי בחדר הזה כמה וכמה פעמים כדי לסיים, אדוני היושב-ראש, במושב אחד את אחד החוקים החברתיים הכי חשובים שחוקקה הכנסת ה-18, וזה היה חוק העדפה מתקנת בשירות המדינה ליהודים יוצאי אתיופיה.
אופיר אקוניס: אני מאוד מקווה, גברתי המנהלת, נדמה לי שבוועדה הזו צריך להיות מעקב אחרי יישום החוק, אם הממשלה, שאני חלק ממנה עכשיו – אז הייתי חבר כנסת – לא מיישמת אותו כמו שצריך, כפי שאני שומע מנציגי העדה, חייבים לקיים פה דיון דחוף בעניין הזה כדי לראות שהחוק החברתי הזה מיושם.
אופיר אקוניס: לא סתם ישבנו פה בחדר במשך מושב אחד וסיימנו את החוק הזה.
אופיר אקוניס: אני שמח שהוא בספר החוקים אבל אני רוצה גם לראות שהוא מתקיים.
יואל רזבוזוב: אנחנו נעקוב ואנחנו נרצה לקבל פידבקים מהשטח ולראות האם זה נאכף או לא.
אופיר אקוניס: מצוין, גם לדיון הזה אני אשמח לבוא כי הוא חוק חשוב, הוא חוק חברתי חשוב.
יואל רזבוזוב: אתה מוזמן.
אופיר אקוניס: אני שמח לחזור לחדר הזה, לחדר ועדת העלייה והקליטה, שהיא מהחשובות בוועדות הכנסת כי כמו שאמרת, כל הסיפור הציוני מבוסס על הרעיון של עלייה וקליטה בארץ ישראל והסיפור של יהודי אתיופיה הוא אחד הסיפורים האלה.
אופיר אקוניס: דרך אגב, אני מארח עכשיו את סגן שר המשפטים היווני, אנחנו באים מסיור במוזיאון ישראל, גם מדגם בית שני שנמצא שם וגם מהתערוכה על הורדוס, ולא בכדי ציינת שהיום נקבע ביום ירושלים.
אופיר אקוניס: הקשר של העדה האתיופית וגם יום הזיכרון שנקבע ביום ירושלים הוא איננו מקרי, זה דבר מדהים.
אופיר אקוניס: אגב, אני ממליץ לכם, תסלחו לי רגע, אני פותח סוגריים, לכל אחד מכם פשוט לקחת את עצמו וללכת לשם, מי שלא היה שם, גם בדגם בית שני וגם בתערוכה של הורדוס, וזה הקשר של העם היהודי לעיר הזאת ירושלים ולארץ ישראל, זה כל הסיפור הציוני.
אופיר אקוניס: הסיפור הציוני של יהודי רוסיה לשעבר שהחל בסוף המאה הקודמת חל באיחור קצת על יהודי אתיופיה, בערך 100 שנה אחרי שהתנועה הציונית החלה בפעילותה וכאשר ראש הממשלה מנחם בגין היה הראשון להורות לאנשי שירותי הביטחון להביא במבצעים מאוד מורכבים את יהודי אתיופיה, דבר שקרה בעצם בעיקר אחרי שהוא פרש כבר, הוא נתן את ההוראה.
אופיר אקוניס: הביצוע היה אחרי פרישתו מהתפקיד על ידי ראש הממשלה יצחק שמיר וראש הממשלה שמעון פרס ולאחר מכן יצחק רבין וראש הממשלה נתניהו.
אופיר אקוניס: הסיפור הזה הוא סיפור גדול אבל הוא גם סיפור טרגי, כפי שאמרת, שיש פה הרבה טרגדיות אנושיות משפחתיות.
אופיר אקוניס: שמעתי במהלך העבודה בשבועות האחרונים חלק מהסיפורים ואלה טרגיות אנושיות מן המעלה הראשונה.
אופיר אקוניס: אני חושב שכאשר הממשלה הקודמת החליטה ב-2011 בהחלטת ממשלה להנציח את יהודי אתיופיה שנספו בדרכם, בעצם בסודן רוב הנספים, בלוח הזיכרון באנדרטה שנמצאת בהר הרצל זו היתה אחת ההחלטות החשובות.
אופיר אקוניס: אתם יודעים, יש הרבה החלטות שמקבלת ממשלה, ממשלות במהלך קדנציה יכולות לקבל אלפי החלטות, כל דבר שנקבע הוא החלטה, אבל בסוף צריך לראות שהיא מבוצעת ושהיא מתקיימת ושהיא באה לידי ביטוי, הדבר הכי חשוב זה שהיא עושה משהו למען הציבור, למען ציבור כלשהו ולמען הציבור, החלטה שנשארת על הנייר היא פחות מעניינת.