GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואל רזבוזוב: ילד שבא לקבוצה, זה הופך להיות העולם שלו והוא מאוד מאוד חבר, אני כן חושב להשקיע עוד כסף בספורט, דווקא בפרויקטים קטנים בשכונות, לשלב כמה שיותר ילדים בקבוצות, מאוד מאוד חשוב, הייתי כן רוצה לראות שיפור מהזווית הזה.
יואל רזבוזוב: בנושא החינוך, אני מאמין שחבר הכנסת מצנע יגיד את הדברים שלו.
יואל רזבוזוב: בסופו של דבר, לסיכום, נהנינו כאן היום, ראינו הרבה דברים טובים, כן רוצים לשמוע גם עוד דברים שהם לא טובים בשטח, תמיד אפשר להשתפר, אבל בסך הכול הכיוון נראה טוב.
יואל רזבוזוב: אני יודע שזה מסובך, דיברנו על בתי ספר ועל כיתות ואזורי רישום, הייתי קצת מעורב בדבר הזה וזה לא פשוט, יש הורים שרוצים כך ויש הורים שרוצים אחרת, אבל נראה לי שהכיוון הוא נכון וגם ראינו תוצאות בכמה בתי ספר ואני מאמין שבתי הספר שעדיין מתקשים יגיעו לתוצאות האלה.
יואל רזבוזוב: כל הדבר הזה הוא תהליך, אי אפשר לפתור את זה בשנה אחת.
יואל רזבוזוב: אז אני הולך, תודה רבה לכל המארחים ושיהיה רק טוב.
<יצחק איזי ענבר: הגענו לחלק האחרון.
עמרם מצנע: תן לאנשים שלא דיברו.
<יצחק איזי ענבר: כן, אני אתן לאנשים שלא דיברו באמת.
<יצחק איזי ענבר: העירה לי פנינה ואני עושה מהר דברים, אנחנו תכננו שאליאס, מנהל המוקד העירוני, בקליטה וגם המנהל של בית הידידות, ייתן קצת מרחשי לבו, מפעילותו ואחריו עורך דין קאסו שהוא בהתנדבות מלאה נציג הקהילה שגם מלווה את כל התהליכים, ואחרי זה, כפי שהבטחנו, שאלות, תשובות וסיכומים.
<יצחק איזי ענבר: ולפני הכול אני רוצה להודות למנכ"ל המתנ"ס וגם לדורון על ההכנות, אני יודע מה זה להכין, למרות שאנחנו עושים את זה כהרף עין זה לא מוריד כהוא זה מההערכה הרבה למה שאם עושים כל הזמן, כל הזמן.
<יצחק איזי ענבר: אז תודה רבה לכם.
פנינה תמנו: יש גם את הגרעין התורני של בני הקהילה, אני חושבת שראוי שגם נשמע אותם.
<יצחק איזי ענבר: אין בעיה בכלל.
<יצחק איזי ענבר: את מי שאת רוצה, פנינה.
<אליאס מהרי: צהריים טובים.
<אליאס מהרי: אני אולי אתן סקירה, כמה מילים על מוקד הקליטה.
<אליאס מהרי: מוקד הקליטה הוא ביוזמה של ממשלת ישראל והרשות המקומית, הוא נותן מענה לקהילה האתיופית בשכונות.
<אליאס מהרי: זאת אומרת שאנשים שהיו מגיעים למשרדים לרשות ולא יכולים לקבל שירות בשפה האמהרית, אז אנחנו נכנסנו והתחלנו לפתח את הנושא של קבלת שירות ופיתוח תכניות.
<אליאס מהרי: אחרי 13 שנה אנחנו עובדים היום כגוף מפתח ומבצע תכניות בעיר.
<אליאס מהרי: מוקד הקליטה שותף לכל מה שקורה בקהילה האתיופית בעיר, כל הנושא של קבוצות מנהיגות, כל הנושא של פורום קהילה, כל הנושא של קידום אינטרסים משותפים שלנו כקהילה ושל הרשות.
<אליאס מהרי: נגעתם בתחום החינוך היום, אני חייב לציין את הנושא הזה של מה קורה היום בבתי הספר בעיר.
<אליאס מהרי: כשהתחלנו את התהליך הזה של שילוב ילדים או הורדה בבתי ספר שיש בהם ריכוז גבוה, זה תוצאה של משהו שקרה בשנים האחרונות אבל עובדה היא שהרשות כרשות לקחה את הנושא הזה לפני שנתיים-שלוש והתחילה לעבוד.
<אליאס מהרי: כאדם שגדל בעיר מגיל 8-9 אני אומר לכם שהשינוי הזה הוא חלום.
<אליאס מהרי: קודם כל אנחנו מבינים שהילדים שהיו לומדים בבתי הספר הממלכתיים דתיים, זה היה משהו שלא נכפה עליהם אבל זה היה מתוך בחירה, כי אזורי רישום היו במקום ומי שבחר ללמוד בממלכתי דתי למד שם.
<אליאס מהרי: במהלך השנים הבנו שהשילוב הזה חייב לבוא אחר כך ואנחנו מבינים שהיום הרשות כרשות, אנחנו כיחידה, מבינים שהפיזור של הילדים הזה רק ייטיב איתם.
<אליאס מהרי: ואני מדבר מפיהם של הילדים, או אני אבא לילדים.
<אליאס מהרי: הייתי רוצה שהבן שלי ילמד במסגרת ושיסתכלו עליו קודם כל כישראלי.
<אליאס מהרי: חשוב מאוד להדגיש את זה, כל התיוג הזה של ילד ממוצא אתיופי, מוצא רוסי, צרפתי, זה משהו שעבר מן העולם, כולנו בהגדרה האישית מגדירים את עצמנו כישראליים.
<אליאס מהרי: מי שנמצא במשבר כלשהו מגדיר עצמו יהודי קודם, אתיופי אחר כך וישראלי, אבל אנחנו גם כפעילים, או כעובדים קהילתיים, מנסים להביא את הנערים האלה למקום מוצק, של הבנה איפה הם נמצאים, ורק שיתוף פעולה של כולם, אבל של כולם, יביא את הנוער הזה, שבסופו של דבר ינהיג את המדינה הזאת, יוביל את המדינה הזאת, ב-50-60 השנים הבאות למקום יותר טוב.
<אליאס מהרי: אני רק יכול לאחל לכל רשות במדינת ישראל לפעול כמו העיר נתניה בנושא הזה של יוצאי אתיופיה.
<אליאס מהרי: תודה.
<זאב קאסו: קודם כל אני שמח להיות כאן ואני אמשיך באותה נקודה שהתחיל חברי אליאס.
<זאב קאסו: לפני כשנתיים בערך שר החינוך הכריז שצריך לסגור בתי ספר שיש בהם אחוזים גדולים של יוצאי אתיופיה.
<זאב קאסו: אמרתי, אוקי, מה אנחנו עושים כרגע, אנחנו נשב בצד או שאנחנו נהיה שותפים.
<זאב קאסו: אמרתי לחברים שלי, 'חבר'ה, מה אנחנו עושים, יושבים בצד או שאנחנו עושים שינוי?
<זאב קאסו: ' טוב, בואו נחשוב ביחד, חשבנו על שינוי.
<זאב קאסו: קודם כל לפני שעושים שינוי אנחנו בודקים, הלכנו לקרית משה, בית ספר יונה, שהוא נסגר בגלל יוצאי אתיופיה, חזרו ופתחו אותו בחזרה, הלכנו לפתח תקווה, ראינו סגירה של בית ספר בפזיזות.
<זאב קאסו: אחרי שראינו אמרנו אוקי, אנחנו עכשיו רוצים לדבר על העניין עם הרשות יחד עם משרד החינוך, ולהקים ועדה.
<זאב קאסו: הרמתי טלפון לדר' לאופר, אמרתי 'גב' לאופר, אנחנו יושבים', לא סוגרים, קודם כל יושבים ומדברים.
<זאב קאסו: הצבנו לעצמנו ארבע מטרות, הרב רפאל נמצא פה, הוא היה גם שותף בתחילת הדרך, לאחר מכן הוא לא היה חלק מהשיתוף, והצבנו לעצמנו קודם כל בית הספר, איך אנחנו יוצרים אינטגרציה, איך אנחנו יוצרים שילוב.
<זאב קאסו: אנחנו לא חושבים שצריכים לסגור בית ספר, אנחנו צריכים לעזור להורים, מה טוב בשביל ההורים, בואו נסביר להורים מה טוב בשביל הילדים שלנו.
<זאב קאסו: נהיה שותף עם ההורים, מה שההורים יחליטו אנחנו נלך איתם.
<זאב קאסו: זה מה שהיה בערך.
<זאב קאסו: ואז מה שקרה, הקמנו ועדה, באמת הוועדה, אני חייב להגיד, באמת מנכ"לית משרד החינוך גלית שטאובר, ומנהלי המחוזות, מנהל מחוז מרכז ומחוז תל אביב, ויחד עם מנכ"ל העירייה, הוא ששילב אותי לשם, אם לא היית שם אני לא הייתי שם, תדע לך, כי ראיתי את הרצינות שלך, את הנכונות שלך לעזור.
<זאב קאסו: באתי לשם, אמרה לו טובה, 'תשמע, אנחנו רוצים לסגור בית ספר', הוא אמר, 'אם צריך לסגור בית ספר, סוגרים, אין כאן פרה קדושה.
<זאב קאסו: אם צריך להעביר ילדים מעבירים', אומרת לו טובה, 'אתה מדבר - - -', כן, דפק על השולחן ואז הצטרפתי למהלך הזה, ביחד כולנו ביחד, ומה שהצבנו, אמרתי, זה ארבע מטרות.
<זאב קאסו: מטרה ראשונה היה הנושא של בית הספר.
<זאב קאסו: אנחנו למעשה נקים ועדה ובוועדה הזאת יהיו שותפים לא רק העירייה, לא רק משרד החינוך, גם מומחה חיצוני בשם יעקב הכטיג, מומחה לנושא של חינוך, חבל שהוא לא נמצא פה, אמרנו שיהיה שותף.
<זאב קאסו: במחקרים, נאמר לכם קודם, קראנו מחקרים ביחד, מה זה אינטגרציה בכלל, מצאנו ש-20% ו-25% שיתוף של בני הקהילה זו האינטגרציה הטובה, ומזה הגענו.
<זאב קאסו: זה הנושא הראשון.
<זאב קאסו: ברוך ה', אתם שומעים שהוועדה עשתה את העבודה, פיזרנו בית ספר אחד, מצאנו בית ספר שלא היה ראוי להיות בית ספר, חד וחלק.
<זאב קאסו: לא בגלל שהוא יוצאי אתיופיה, בגלל שבית הספר הזה כשל מכל הבחינות, מערכתית.
<זאב קאסו: דינו היה להיסגר, סגרנו.
<זאב קאסו: ביצענו גם מטרה בסגירה, זה לא רק שסוגרים, צריך להעביר את הילדים.
<זאב קאסו: הצענו כמעט, אם אני לא טועה, שי פה?
<זאב קאסו: 12 בתי ספר לכל יוצאי אתיופיה, 'תבחרו מה שאתם רוצים, מפולג עד קרית השרון', כולל הסעה, כולל שעות שיעורי עזר שהיו קיימים בבית הספר.
<זאב קאסו: זה מה שהיה.
<זאב קאסו: ברוך ה'.
<זאב קאסו: יותר מזה, ביום שסגרנו את בית הספר אני חשבתי באמת, כמו שאמרה טובה, שבאותו יום יהיו בעיות, דווקא להיפך, יום הסגירה היה יום כיף.
<זאב קאסו: כשסגרנו את בית הספר כל כך היה כיף, שהמורים האמינו שבאמת בית הספר הזה לא אמור להתקיים.
<זאב קאסו: זה אחד התהליכים שעשינו.
<זאב קאסו: תהליך נוסף זה יצירת אמון בין הרשות ובין הקהילה.
<זאב קאסו: אמרנו לאיזי, באנו לראש העיר, לבניין המועצה, כי אם לא יהיה אמון ביניכם לבינינו לא יצליח שום דבר.
<זאב קאסו: צריך לבנות קודם כל אמון בינינו, שיאפשר לנו תשתית לעבודה משותפת לעתיד, לקהילה, לחינוך, לחיי חברה, כל מה שקשור.
<זאב קאסו: מצאנו שיתוף פעולה יוצא מן הכלל, אני חייב להגיד לכם.
<זאב קאסו: זה הנושא השני.
<זאב קאסו: הנושא השלישי שהצענו זה נושא של תכניות.
<זאב קאסו: יש הרבה כספים שמגיעים, המנכ"ל שלח לי יום אחד, הוא אומר, אני רוצה לדעת פעם אחת כמה כסף נכנס ויוצא על טייטל של יוצאי אתיופיה.
<זאב קאסו: אחד אמר 4 מיליון, השני 3 מיליון, ואז אמרנו זה 12 מיליון, אמרנו שמהיום אנחנו רוצים לתכנן מנהל יוצא אתיופיה, שיפקח על התכניות, שיפקח על התכנים, שיפקח על הכספים לאן הם הולכים.
<זאב קאסו: מינינו מנהלת, יותר נכון מתכללת, תכניות בנתניה, גב' יפעת אבג'ה.
<זאב קאסו: זה אחד התוצרים של התקינה.
<זאב קאסו: הנושא הרביעי היה נושא של מועדון התכנסות.
<זאב קאסו: מה לעשות, לקחת את הבניין ולארגן מסיבות.
<זאב קאסו: אמרנו שצריך לפתור את הבעיה הזו, אי אפשר להמשיך ככה, חלק מהאוכלוסייה הוותיקה הקיימת בורחת, מסיבה פשוטה, היא לא רוצה מתחת לבניינים מסיבות, עד 11, 12 בלילה.
<זאב קאסו: אמרנו שצריכים לזה פתרון, אמרו אוקי, בואו תחפשו מקום שבאמת לא תפריעו באזור המגורים שלכם, מצאנו מקום ראוי ונכון באזור התעשייה הישן, מקום שעכשיו הוא נמצא בשיפוצים.
<זאב קאסו: אלה ארבעת הדברים שהצבנו לעצמנו.
<זאב קאסו: ומה אני רוצה לומר מפה?
<זאב קאסו: באמת.
<זאב קאסו: יש כאן שיתוף פעולה יוצא מן הכלל, יש כאן עבודת צוות משותפת.
<זאב קאסו: חבר'ה, אם לא הייתי מאמין לרגע ששיתוף הפעולה הזה לא יניב פרי, אני לא הייתי פה.
<זאב קאסו: אין לי עניין להיות פה, אני לא מקבל שכר, אני צריך כאבי ראש?
<זאב קאסו: אני מקבל טלפון ב-11 בלילה, לא, כי אני באמת מאמין בתהליך שקרה, ואני גם חושב, מהיכרותי ברשויות אחרות אני חושב שנתניה מתנהלת, בזכות איזי, אחרת מרשויות אחרות.
<זאב קאסו: אני יכול להגיד שאני מכיר מצפון עד דרום, מרוביק בדרום עד סיסו בצפון, קרית ים.
<זאב קאסו: אני מכיר את הרשויות, חלקם חברים טובים שלי, ואני אומר לכם, רשות שמתנהלת בצורה כזו של שיתוף פעולה, רק נתניה.
<זאב קאסו: אני יכול להגיד לכם את זה באחריות.
<זאב קאסו: חברי כנסת יקרים, אני רוצה להגיד באמת, אני קודם כל שמח שהגעתם לפה, שהשקעתם מזמנכם פה, לקיים את הוועדה במקום הזה.
<זאב קאסו: באמת היה ראוי לו, לאור כל מיני כותרות שצצות מדי שני וחמישי פה.
<זאב קאסו: אני שמח שבאתם אתם בעצמכם לראות את מה שנעשה פה, זה היה חשוב לי.
<זאב קאסו: לא רק לקום ולחשוב ולדבר מה נעשה, בעד ונגד, זו לא המטרה, לא, אני רוצה שאנשים אמיתיים יבואו לראות את מה שנעשה פה במשך התקופה הזו של שלוש שנים.
<זאב קאסו: זאת המטרה, ותודה רבה שוב.
<זאב קאסו: העבודה עוד לא נגמרה, יש עוד הרבה מה לעשות, לנציגי הקהילה, יש לנו הרבה הרבה מה לעשות, אבל הדרך היא הנכונה ביותר.
<זאב קאסו: התחלנו דרך ונמשיך.
<זאב קאסו: תודה רבה על שיתוף הפעולה.
<זאב קאסו: ואני רוצה להודות באמת למנכ"לית משרד החינוך.
<זאב קאסו: אני אספר לכם סיפור אישי.
<זאב קאסו: אחרי שהיא ראתה היא אומרת לי, 'תראה, זה לא מעניין אותי, אני פוגשת באופן אישי אחד אחד כהורים', היא נפגשה איתם כדי לקבל החלטה על סגירת בית הספר, ולה גם מגיעה תודה רבה, למשרד החינוך, ולעירייה ולמנכ"ל העירייה, תודה רבה לכולם.
<זאב קאסו: ובוודאי בזכות הגברת הראשונה של נתניה, הגברת מרים פיירברג בעיקר, הכול זה בזכותה.
<זאב קאסו: תודה רבה לכולם.
<זאב קאסו: תודה שבאתם.
<יצחק איזי ענבר: חבר הכנסת שמעון, בבקשה.
שמעון סולומון: אני צריך להיות בשתיים בתל אביב ואסור לי לאחר, גם ככה אומרים שכולנו, יוצאי אתיופיה, מאחרים, אז אני צריך להקפיד יותר.
<קריאה: כבר לא.
שמעון סולומון: אז קודם כל תודה, אני לא יכול ללכת בלי להגיד תודה, על הסקירה, על הביקור.
שמעון סולומון: זאב, ביקורת בונה, ביקורת זה גם בסדר, לא צריך לפחד, כשביקורת יכולה לזרז ולהוריד, לא צריך לפחד מביקורת.
שמעון סולומון: דבר נוסף, נתניה היא עיר, אחרי באר שבע, שהייתה ראשונה הרבה שנים, היום נתניה קולטת ראשונה, במספר הכי גבוה בארץ, והופתעתי לשמוע שהיא לא קולטת עלייה.
שמעון סולומון: זה חומר למחשבה.
שמעון סולומון: שמענו הרבה תכניות על הגיל הרך, על היסודי ועל התיכון, ועל המשך, אני רק מקווה שאלה לא יהיו קטעים-קטעים, אלא לראות רצף, לראות תכנית רב שנתית מהגיל הרך, שזה מה שקורה כאן, לראות את הרצף ההמשכי ולא לראות את זה כקטעים נפרדים, אני חושב שזה חשוב.
שמעון סולומון: דבר נוסף, בית ספר רש"י להצלחה, זו דוגמה להצלחה, אני רק מקווה, אל"ף, שיהיה לנו שינוי תודעה, שאפשר להצליח כשעושים דברים באופן נכון, ובי"ת, שזה יוביל גם לבית ספר רמב"ם, ובעזרת ה' כשנבוא בפעם הבאה ונדבר באותה מידה.