GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואל רזבוזוב: אנחנו שתי הוועדות, גם החינוך וגם הקליטה, החלטנו לשים את הנושא הזה על סדר היום ולהתייחס ברצינות, הסיור של הקליטה בנפרד גם כן יהיה, אנחנו נסייר בכל הערים ואנחנו באמת מבינים ונותנים חשיבות לקליטה, וקליטה זה לא רק הגעה, קליטה זה משהו רחב וגדול ואנחנו נבוא ונסייר כאן, ונעשה סיור קצת שונה ממה שיש כאן היום.
<יצחק איזי ענבר: יש אוטובוס והאוטובוס אחרי זה יחזיר גם את כולם לכאן.
<יצחק איזי ענבר: בואו נעשה את זה מהר, כי יש ילדים שמחכים לנו.
<יצחק איזי ענבר: סיור
<ורדה פרי: חיכינו וחיכינו והנה הגענו האורחים המכובדים שסיפרנו לכם, מירושלים הרחוקה.
<ורדה פרי: אז הנה אנחנו מחכים להם ומתחילים מיד.
<ורדה פרי: בוקר טוב לכולם.
<ורדה פרי: בוקר טוב לכם, רק להגיד לכם את מהלך הביקור.
<ורדה פרי: קוראים לי ורדה פרי, יש לנו כאן את הצוות של מרכזי ההעשרה, הילדים מחכים כבר הרבה זמן ולא נעכב אותם.
<ורדה פרי: יש לנו תערוכה של אמנים.
<ורדה פרי: אנחנו ניכנס בשלוש קבוצות יחד עם הילדים, נטעם, ננשום את האווירה ואחרי כן נעבור למרכז השני, למרכז 'נתנאל', שם ערוכים לכם כיסאות ונמשיך את החלק השני.
<ורדה פרי: אז קבוצה מספר 1, דוריס הגננת, לואיזה המנחה ואוצרת התערוכה.
<יצחק איזי ענבר: כמה ילדים יש לך?
<ורדה פרי: בכלל מגיעים?
<ורדה פרי: כאלף ילדים.
<יצחק איזי ענבר: תגידי את המוטיב, מה זה.
<ורדה פרי: כאלף ילדים מגיעים למרכזי ההעשרה שנמצאים כאן בשכונה, הם זוכים להעשרה בארבעה תחומי ידע, מוזיקה, אמנות, תיאטרון וקולנוע, כשבכל תחום יש ידע יש לנו איש מקצועי מהשורה הראשונה.
<ורדה פרי: התכניות שנבנות כאן הן תכניות מאוד ייחודיות, מותאמות לגיל הרך.
עמרם מצנע: אלה ילדים שמגיעים מכל העיר, או רק מהאזור?
<ורדה פרי: הילדים הם מהשכונה, זוכים להגיע לכאן ל-12 מפגשים בשנה.
<ורדה פרי: לאחרונה פתחנו את מרכזי ההעשרה גם לשכונות אחרות, אלא שהם מקבלים 5 מפגשים בשנה, כאן.
<ורדה פרי: התערוכה שאתם רואים עכשיו פתוחה גם אחר הצהריים, כשהרעיון המרכזי הוא להביא את המוזיאון אל השכונה, לאוכלוסייה שמגיעה, הורים וילדים.
<ורדה פרי: בבוקר הילדים מקבלים הנחיה בתערוכה, אחר הצהריים הם הופכים להיות המנחים עצמם בתערוכה.
עמרם מצנע: הילדים מגיעים עם צוות שלהם, או שהצוות של המקום מטפל בזה?
<ורדה פרי: הילדים מגיעים עם הצוות החינוכי וחשוב לומר שהתכנים שמועברים כאן זולגים אל תוך גני הילדים.
<ורדה פרי: כל גננת מקבלת ערכה בסיום המפגש ובה יצירה מוזיקלית מוקלטת שבדיוק לימדנו, הנחיות להמשך עבודה בגן, כנ"ל באמנות, כנ"ל בקולנוע, כנ"ל בתיאטרון.
עמרם מצנע: 12 פעמים זה ליום שלם?
<ורדה פרי: לא, הם מגיעים לפעילות של שעה ורבע.
<ורדה פרי: יש לנו שתי כיתות כל בוקר, שמתחלקות ביניהן, אתם תראו היום את החלוקה לקבוצות.
עמרם מצנע: 12 פעמים, המשמעות פעמיים בחודש?
<ורדה פרי: משהו כזה, כן.
<ורדה פרי: הם מקבלים חיזוק הרבה יותר רציני.
עמרם מצנע: ובהקשר האתיופי, אנחנו באנו לראות, אני רואה שהילדים פה משולבים.
עמרם מצנע: אתם עובדים על הנושא הזה של השילוב?
<ורדה פרי: אחר הצהריים מגיעים הורים - - -
עמרם מצנע: לא, אני מדבר על עכשיו, למשל הקבוצה הזו.
<ורדה פרי: זה גן הטרוגני.
עמרם מצנע: זה גן הטרוגני?
<ורדה פרי: ודאי, כל גני הילדים הם הטרוגניים, כש-70% יוצאי אתיופיה זה הגג של כל גן.
<יצחק איזי ענבר: כן, האינטגרציה מתחילה בגיל הזה.
<יצחק איזי ענבר: זה חלק מהמסר, אינטגרציה בגיל הזה.
<ורדה פרי: ואחר הצהריים יש מפגש של כל ההורים עם כל הילדים.
עמרם מצנע: היא מתחילה בגיל הזה, אבל אחר כך היא קצת מתערערת.
<יצחק איזי ענבר: לא, זה הכיוון, מצנע, זה הכיוון.
עמרם מצנע: אני מדבר על עכשיו.
<יצחק איזי ענבר: זה לא היה, התחלנו בזה.
<יצחק איזי ענבר: זה יקרה.
<יצחק איזי ענבר: זה אמיתי.
<ורדה פרי: ניכנס לראות את התערוכה.
<ורדה פרי: תנסו להיות רואים ואינם נראים.
<יצחק איזי ענבר: זה הגיל, אתה תראה את זה, זה הגיל.
<יצחק איזי ענבר: אגב, הכיתה הזאת היא אקראית לגמרי, זאת אומרת לא בחרנו איזה שהיא כיתה מיוחדת או משהו כזה.
<יצחק איזי ענבר: ומה שחשוב מאוד, אני רוצה להדגיש את זה, מעבר להעשרה שאנחנו נותנים פה, אנחנו מאמינים באמונה שלמה שהאינטגרציה צריכה להתחיל בגילאים האלה.
<יצחק איזי ענבר: אנחנו מאמינים שזה תהליך ארוך, זה תהליך של ארבע-חמש שנים שצריך לבנות אותו נכון, ואנחנו בשנה השנייה שלו.
<יצחק איזי ענבר: אנחנו התחלנו לפני שנה, בתשע"ב, השנה תשע"ג והתכנית הזאת היא לחמש-שש שנים, עד שבעצם הגן הראשון של חטיבת ביניים יקלוט את תלמידי האינטגרציה.
עמרם מצנע: טוב, תן להם גם...
<עליזה תבור: שמי עליזה ואני מנחה באמנות ואוצרת התערוכות והיום, ילדים, יש לנו הרבה ואנחנו לא יודעים אם זה אמיתי או לא.
<עליזה תבור: (הצגה בשיתוף עם הילדים).
עמרם מצנע: מאוד יפה.
עמרם מצנע: סיור במרכז נתנאל
<ורדה פרי: ברוכים הבאים למרכז נתנאל.
<ורדה פרי: רק קצת להסביר.
<ורדה פרי: מה שאתם רואים כאן זו תערוכה שבה יפעלו הילדים, 'נוף ישראל, זה הטבע שלי'.
<ורדה פרי: שאלו אותי הבנות המקסימות שלומדות כאן, זה פרויקט שלנו שנולד לפני שמונה חודשים ויוצר את החיבור המתבקש בין מרכז ההעשרה, ילדי הגנים, ובתי הספר.
<ורדה פרי: אותם ילדים שבאו בגני הילדים אלינו למרכז ההעשרה, שרון רם, מנצחת המקהלה ומורה למוזיקה במרכז, איתרה בנות עם יכולות קוליות טובות, הבנות מגיעות למרכז ההעשרה אחר הצהריים לחזרות למקהלה.
<ורדה פרי: יש לנו קבוצת מורות מתנדבות שבאות לעזור להן פעם בשבוע אחר הצהריים בשיעורי הבית שלהם, והמקהלה הזאת היא מקהלה צומחת ומתפתחת.
<ורדה פרי: יש לנו הרכב של ילדי הגן, וכשילדי הגן באים לבית הספר הם עוברים להרכב הזה.
<ורדה פרי: חלום שמתגשם, עם עזרה גדולה מאוד של עיריית נתניה, וזה המקום לומר שמרכזי ההעשרה בנתניה, בניהולי, זה לא דבר ברור מאליו, העירייה תומכת, משרד החינוך, הלשכות, אגף שח"ר במשרד החינוך, תכניות חומש וכספי הורים.
<ורדה פרי: כל זה עוזר לנו ל - - -
עמרם מצנע: כולם מבית ספר אחד?
<ורדה פרי: רובם.
<ורדה פרי: יש את המנהלת בית הספר ענת שריג, שהייתה פקודה שלך.
<ורדה פרי: ויש לנו את המגשרת מגי- - -
עמרם מצנע: אני שואל אם כל הילדים הם מבית ספר אחד.
<ורדה פרי: למעט שתיים, שבאות מבית ספר אחר.
<ורדה פרי: תראו בעצמכם, מקהלת קול הגוונים.
<שרון רם: בוקר טוב.
<שרון רם: אתם תשמעו קטע באמהרית.
<שרון רם: זה בעצם תרגום שעבדנו עליו עם ניגיסט, הלוא לכל שירייך אני כינור, אני לא אגיד את זה באמהרית כדי לא לחטוא לשפה, אבל העיבוד והליווי והשותף למקהלה הזאת זה רן גולן, פסנתרן ומלחין שעובד כאן כל הזמן.
<ורדה פרי: בשבוע שעבר הייתי נוכחת במחזמר שלו, יש ספר של אורי אורבך, מקדם החלומות, מחזמר שלא מבייש שום במה ברחבי העולם.
<ורדה פרי: אז רני הוא מלחין החצר שלנו ואימצנו אותו בחום, ובכלל כדי להגשים חלומות צריך לאמץ הרבה אנשים והצלחנו בזה.
<ורדה פרי: (שיר).
<ורדה פרי: אתם תשמעו עליה עוד גדולות ונצורות.
<ורדה פרי: תודה בנות, תודה, רני גולן, תודה, שרון רם.
<סיוונה גולן: אני אנסה בחמש הדקות שנותרו לי לתת בריף קצר על קליטתם המיטבית של עולי אתיופיה בגיל הרך בעיריית נתניה, מזה למעלה מעשור, ובכדי להתחיל לדבר על הקליטה המיטבית של עולי אתיופיה אני רוצה להגיד שלושה משפטים על ההשקעה האדירה של העיר נתניה בתחום של הגיל הרך.
<סיוונה גולן: העיר נתניה החליטה לפני שש שנים להקים אגף חדשני ופורץ דרך ברשויות המקומיות.
<סיוונה גולן: החדשנות של האגף הזה נעוצה בשתי סיבות מרכזיות, האחת זה גיל הילדים, ההחלטה לקחת אחריות על הילדים מהלידה ולא מגיל 3, עם הכניסה לגן הילדים, מתוך הבנה של קריטיות והמשמעותיות של השנים הראשונות וההשפעה שלהן על כל מהלך חייו של הילד, והסיבה השנייה נעוצה בעובדה שהאגף הזה מתאם ומתכלל את עבודת כל הגורמים המקצועיים, מהחינוך, מהרווחה, מהקליטה, מהבריאות, מהחינוך הבלתי פורמלי, כמובן בשיתוף הורים, הכול כדי ליצור סינרגיה לקידום ילדים בגיל הרך ומשפחותיהם.
<סיוונה גולן: מבחינת האגף, האגף החליט לפני חמש שנים להקים כאן רשת של מרכזי גיל רך, אחרי שעשינו מיפוי, ניסחנו חזון ובדקנו את הצרכים, כשכל מרכז לגיל הרך יהיה מרכז לאיתור, מניעה, טיפול והעשרה ויהיה לו רצף של מענים ותכניות מהלידה ועד לגיל 6, כשהמרכזים יישבו בתוך שכונות שיש בהן ריכוז גדול של עולים, יש בהן ריכוז גדול של אוכלוסיות חלשות, אוכלוסיות מצוקה, משנים.
<סיוונה גולן: כמו שאתם יודעים נתניה היא עיר של שכונות, ויש לנו גם אוכלוסיות חלשות וקשות יום שלנו.
<סיוונה גולן: בשלוש השכונות שבהן יש ריכוז גדול של עולי אתיופיה הוקמו שלושה מרכזים לגיל הרך, כשכל מרכז כזה, על מנת להיות אינטגרטיבי, נותן שירות לילדי השכונה שבתוכה הוא יושב ואליה הוא מונגש וכל השכבות החזקות שמקיפות אותה, כך שאל המרכז נוהרים ילדים שהם יוצאי אתיופיה, עולים חדשים אבל גם אוכלוסייה חזקה והמרכזים הם מרכזים אוניברסאליים, עם מטריה רחבה, שנותנים מענה לכל רצף הצרכים והילדים והמשפחות.
<סיוונה גולן: ההחלטה השנייה המשמעותית שקיבלנו זה להקים מחלקת עולים ותכניות לגיל הרך.
<סיוונה גולן: אני חושבת שאנחנו העיר היחידה בארץ שיש לנו במסגרת האגף לגיל הרך מנהלת מחלקת עולים, מתוך הבנה שזאת עיר, שכמו שטובה ואיזי ואביטל אמרו, למעלה משליש מהאוכלוסייה הם אוכלוסיית עולים ואנחנו חייבים להיות רגישי תרבות, קשובים, גמישים ובקשר יומיומי ושוטף עם נציגי הקהילה כדי לתת את המענים.
עמרם מצנע: מה עושים במרכז כזה?
<סיוונה גולן: מרכז כזה, הליבה שלו היא יחידה טיפולית התפתחותית שמוכרת על ידי משרד הבריאות וילדים מופנים באמצעות טופסי 17 הן לקבלת טיפולים פרא רפואיים והן לקבלת טיפולים רגשיים.
<סיוונה גולן: המרכז הזה, יש לו דלת פתוחה להורים ולאנשי מקצוע, כל מי שיש לו קושי, כל מי שיש לו בעיה, כל מי שיש לו שאלה יכול לבוא ולקבל ייעוץ.
<סיוונה גולן: בנוסף לזה, בשלוש השנים הראשונות אנחנו מחוברים עם טיפות חלב ואנחנו מקיימים תכניות העשרה קבוצתיות לאמהות ופעוטות, להורים ופעוטות, כשהפעוטות יושבים ולא נמצאים במסגרת חינוכיות ואנחנו מנסים לאתר מוקדם ככל האפשר את הקשיים, את העיכובים ההתפתחותיים ואת הקשיים בקשר הורה-ילד.
<סיוונה גולן: אז יש לנו תכניות ויש לנו גם תכניות מעברים לכיתה א', כשיש לנו רצף של מלידה דרך מעונות היום, גני הילדים, אל בית הספר.
עמרם מצנע: איזה אחוז ילדים אצלכם הולך למעונות יום, עד גיל שלוש?
<סיוונה גולן: זו פונקציה של מספר המעונות.
<סיוונה גולן: יש לנו 21 מעונות כפול 70 ילדים, זה המקסימום שאנחנו יכולים לאפשר.
שמעון סולומון: בערך, מה האחוז?
שמעון סולומון: כמה לא הולכים?
<סיוונה גולן: האחוז הארצי מדבר על נדמה לי 15% של ילדים שנמצאים במעונות יום מפוקחים בארץ, כל השאר זה מסגרות פרטיות, משפחתונים ו - - -
עמרם מצנע: יש מעונות ייחודיים לעדה האתיופית?
פנינה תמנו: יש כאן ילדים שהם רק יוצאי אתיופיה, אני שואלת כמה גני ילדים הם - - -
<סיוונה גולן: אין לנו דבר כזה.
<סיוונה גולן: בשנה שעברה, כשדרום מלכתחילה יצא לדרך, היו לנו 20 גנים שהיה בהם למעלה מ-50% יוצאי הקהילה, ירדנו לשלושה גנים, היום אנחנו מדברים על שני גנים בלבד, אבל ירדנו מ-20 גנים ל-12 גנים במהלך השנה האחרונה, עם קשר הדוק עם זאב ועם נציגי הקהילה, עם מגשרות, בעבודה לא פשוטה.
<סיוונה גולן: תאמינו לי, אני זוכרת שיחות שלנו עם נציגי הקהילה, מצד אחד הקהילה באה ואומרת 'אנחנו רוצים שהמסגרות תהיינה אינטגרטיביות', מצד שני הורים מעדיפים את הגן מתחת לבית, את הגן הממלכתי דתי, את הגן שהם מכירים והם אומרים, 'זה שמנהיגי הקהילה שלי אומרים שאני רוצה גן אינטגרטיבי, זה לא מדבר אליי, לי טוב הגן הזה, לי טוב גן שכולו יוצאי אתיופיה, אין לי בעיה עם זה, אל תניידי אותי, אל תיקחי אותי 300 מטר מהבית, זה לא מתאים לי'.
פנינה תמנו: אז כמה יש כאלה, שניים?
<סיוונה גולן: שניים עם למעלה מ-50%.
<סיוונה גולן: יש לנו גן אחד עם 80%, אבל המגמה היא ללכת ול - - - אנחנו עושים מאמץ, יש לנו שכונה בעיר שאנחנו הולכים לבטל שני גני ילדים שנמצאים בסמוך למה שנקרא הגטו, השכונה הסגורה האתיופית.
<סיוונה גולן: אנחנו הולכים לבטל אותם ולבנות שלושה גנים במרכז השכונה, כך שאנחנו אלה שניצור את האינטגרציה, לא תהיה בכלל אלטרנטיבה של לבחור גן שהוא מתחת לבית והוא כולו יוצאי הקהילה.
<סיוונה גולן: יש לנו בעיה עם זה ועם זה אנחנו מתמודדים השכם והערב.
<סיוונה גולן: אנחנו מנסים להיות יצירתיים ומתוחכמים.
<יצחק איזי ענבר: רק לגבי המעונות, שיהיה לכם קצת מידע, מי שבונה מעונות, מי שמתקצב את המעונות זה משרד התמ"ת.
<יצחק איזי ענבר: משרד התמ"ת הוא המתקצב.
<יצחק איזי ענבר: בנתניה אנחנו עכשיו מסיימים לבנות שני מעונות יום, אחד באגנים והשני בעיר ימים ולשנה הבאה יש לנו תכנית לעוד שלושה עד ארבעה מעונות יום.
<יצחק איזי ענבר: אנחנו גם יצאנו למכרזים - - -
עמרם מצנע: האוכלוסייה למעונות, בעקבות גן מגיל 3, הצטמצמה.
<יצחק איזי ענבר: נכון מאוד.
<יצחק איזי ענבר: בעיקר לגילאי 3 ומטה.
<יצחק איזי ענבר: הגיל ורך וגילאי 3 ומטה, הם מופעלים בדרך כלל על ידי גורמים עלי ידע רב, אנחנו עושים על זה מכרזים וככל שהמדינה - - -
עמרם מצנע: ברור.
עמרם מצנע: כמה גננות אתיופיות יש?
<סיוונה גולן: אחת בלבד, לא כי אנחנו לא רוצים.
<סיוונה גולן: אנחנו קלטנו השנה שבע סייעות יוצאות הקהילה ואנחנו מכשירים בימים אלה שני קורסים לסייעות ובאמצעות כספי שיקום שכונות אנחנו מממנים מימון מלא ל-25 בנות שתשתלבנה בגני הילדים שלנו כסייעות.
<סיוונה גולן: יש לנו סטודנטיות יוצאות הקהילה, כי יש לנו תכנית עמיתות עם מכללת לוינסקי וכל הסטודנטיות של לוינסקי עושות אצלנו הכשרה מעשית בגנים ושם יש לנו, אני ראיתי ארבע או חמש סטודנטיות שהולכות לגננוּת.
<סיוונה גולן: אנחנו מחבקים באהבה.
<סיוונה גולן: עוד מילה אחת לגבי הגנים.
<סיוונה גולן: זה כמו שאמרתי, זאת סוגיה רגישה, עדינה ומורכבת.
<סיוונה גולן: אחד הפתרונות היצירתיים שלנו זה לסגור גנים ולבנות גנים אחרים במרכז השכונה, כך שניצור את האינטגרציה, זה אחת, ושתיים, ליצור שינוי באזורי רישום.
<סיוונה גולן: אם נתתי לשכונה שגרה ליד הגן כולה ולבד רק את הגן הזה, אני מותחת את אזור הרישום ואני גם משנה את הגילאים, למשל הקטנים הולכים לגן שהוא רחוק - - -
פנינה תמנו: ואז עולה סוגיית ההורים שחוששים שהילדים כל הזמן יתניידו בהסעות.
<סיוונה גולן: זה לא הסעות, אין הסעות.
<סיוונה גולן: אלה מרחקי הליכה ברגל, אבל לפעמים אתה מעדיף שהגן - - -
פנינה תמנו: לא על זה אני מדברת, אני מדברת על זה שאת פותחת אזורי רישום.
<סיוונה גולן: הכול במסגרת השכונה, הכול זה מרחקי הליכה ברגל, אני לא מדברת על הסעות בגיל הרך.
<סיוונה גולן: בגיל הרך אין הסעות.
פנינה תמנו: פתחתם 18 גנים ממש - - -
<סיוונה גולן: כן, כן.
<סיוונה גולן: כשאני לוקחת את הצוות של גן הילדים היום, המנהלת מראה לי כמה סך הכול ילדים בגן יש, כמה בנים, כמה בנות, כמה גילאי 3, כמה גילאי 4, כמה גילאי 5 וכמה עולים מאתיופיה, כמה עולים מצרפת וכמה עולים מחבר העמים.
<סיוונה גולן: יש לנו גם גנים עם ריכוז מאוד גדול של עולים מחבר העמים, כי אזורי מרכז העיר הם אזורים שיש שם ריכוז מאוד מאוד גדול ואני מגיעה לגן בתחילת השנה וכל הגן דובר רוסית.
<סיוונה גולן: גם זו סוגיה שמעסיקה אותנו.
שמעון סולומון: דרך אגב, אזורי רישום, לא צריך לחשוש מזה, כי למשל ב-98' בבאר שבע, כשראינו ריכוזים גבוהים, פתחנו אזור רישום ספציפי ליוצאי אתיופיה, כדי שילמדו יסודי ותיכון בבתי ספר קצת מפוזרים.
שמעון סולומון: לא צריך לחשוש מזה.
שמעון סולומון: וגן זה נראה לי קצת מוגזם בכדי להסיע, אבל ביסודי ותיכון - - -
<סיוונה גולן: אין הסעות.
<סיוונה גולן: אין על מה לדבר בכלל, אבל אני מדברת על גן שלפעמים הוא 300 מטר מהבית ולא מתחת לבית, ולחלק מהמשפחות זה קשה.
<סיוונה גולן: אז אנחנו עושים ממש תהליך ועבודה ושכנוע אישי.
<סיוונה גולן: אני רוצה להגיד לכם, מ-2001 העיר נתניה משקיעה השקעה מאוד אינטנסיבית בקידום ילדים בגיל הרך ליוצאי אתיופיה ומשפחותיהם, הודות לתכנית הפאקט, parents and children together, תכנית של ג'וינט ישראל ופדרציה דטרויט, שמ-2001 עד היום השקיעה למעלה מ-7 מיליון דולר, וזה בנוסף לתקציבים עירוניים וכנלווה לתקציבים אדירים של משרד החינוך, אגף קליטת עלייה - - -
<יצחק איזי ענבר: והקליטה, הקליטה.
<קריאה: תגידי שלוש פעמים, תגידי קליטה קליטה קליטה.
<סיוונה גולן: האגף לקליטת עלייה במשרד החינוך נותן לנו למעלה מחצי מיליון שקל כל שנה לטובת תגבור כישורי שפה וכישורים אורייניים בגנים.
<סיוונה גולן: חומש, רווחה חינוכית, שיקום שכונות, וכמובן אגף הקליטה.
<סיוונה גולן: אגף הקליטה זה לא תשומות שנכנסות לתוך הגנים אלא תשומות שנכנסות למרכזי ההעשרה שלנו בשעות אחר הצהריים.
<סיוונה גולן: מדובר בתכנית מערכתית רחבת היקף, שרואה את הילד בהקשר המשפחתי והקהילתי שלו, עובדת עם הילדים, אבל עובדת לא פחות עם ההורים.
<סיוונה גולן: אנחנו הבנו, אנחנו יודעים את זה לא רק לגבי עולי אתיופיה אלא בכלל בגיל הרך, אם אתה רוצה להוביל שינוי אצל ילד אתה חייב לעבוד עם ההורים שלו, אתה חייב לחזק את ההורים שלו, אתה חייב להחזיר להורים את האמונה ביכולת שלהם לעבוד ולהיות משמעותיים עבור הילדים.
<סיוונה גולן: אנחנו עם ההורים יוצאי הקהילה האתיופית עובדים לאורך כל הדרך, גם בגנים, גם בקבוצות, וכמובן עם הקהילה.
<סיוונה גולן: כל התכנית הזאת פותחה בפורום שנקרא פורום הארבע, שישבו בו נציגים של הג'וינט, של העירייה, של הפדרציה ושל הקהילה.
<סיוונה גולן: כל מה שנעשה כאן בעיר, עם הקשבה בלתי פוסקת לצרכים המשתנים ובגובה העיניים היה עם נציגי הקהילה, זה לא היה פשוט, בהתחלה היו פה משברים מאוד גדולים בעיר הזאת, מי שהיה פה לפני 13 שנה זוכר ויודע, היום אנחנו מדברים על מערכת יחסים שמבוססת על אמון הדדי, על הערכה הדדית ועל הבנה שהעיר רוצה את הטוב ביותר ביחד עם הקהילה לטובת הילדים.
שמעון סולומון: מה הפרופורציה פה של יוצאי אתיופיה ואחרים, בפאקט?
<סיוונה גולן: פאקט זה רק ליוצאי אתיופיה, יש לנו 1,060 ילדים יוצאי אתיופיה בעיר בגיל הרך.
<דוד יאסו: הגן רק ליוצאי אתיופיה?
<דוד יאסו: בגן, נניח גן מסוים, אתם שמים יוצאי אתיופיה?
<סיוונה גולן: לא, המשאבים של פאקט הם לטובת יוצאי אתיופיה, אבל העיר מוסיפה תקציבים משלה, ואז כשאני יושבת עם - - -
<דוד יאסו: אבל בכל זאת מה היחס של הילדים?
<דוד יאסו: בתוך הגן הזה שנהנה מפאקט?
<סיוונה גולן: כל גן שיש בו למעלה מארבעה ילדים יוצאי אתיופיה נהנה מתקציבים של פאקט?
<סיוונה גולן: כל הגן.
<סיוונה גולן: כשאני יושבת בעבודה קבוצות קטנות אז אני מכניסה שלושה ילדים יוצאי אתיופיה ושני ילדים - - -
<דוד יאסו: אז כל גן שיש לו יוצאי אתיופיה בהכרח יש פאקט.
<סיוונה גולן: כן.
<יצחק איזי ענבר: כן.
<יצחק איזי ענבר: אגב, זו תכנית שהולכת להיסגר ואנחנו מתנגדים שהיא תיסגר.
<סיוונה גולן: אבל זה גם בעקבות דוח המדינה ש - - -
<יצחק איזי ענבר: אנחנו מתנגדים, הזמנו לפה את מנכ"ל הג'וינט, היו צריכים לסגור את זה השנה.
שמעון סולומון: סוגר למה?
שמעון סולומון: בגלל תקציב?
<יצחק איזי ענבר: לא, כי הם אומרים שאחרי 13 שנה - - - אבל זו תכנית טובה וצריך להמשיך בה, ואנחנו גם מבקשים מכם, תתמכו בזה שזה ימשיך, כי הכול מתחיל בגיל הרך.
פנינה תמנו: אני חושבת שחשוב לי לדעת, כי הסיור הזה הוא באמת לראות את האינטגרציה של ילדים ממוצא אתיופי בתוך הקהילה רחבה, מתוך ה-1,060 ילדים - - -
<סיוונה גולן: 1,060 ילדים יוצאי אתיופיה בעיר נתניה, מילדי גן עד 6.
פנינה תמנו: אני לא אזכור את הנתון, חשוב לי לדעת, מתוך ה-1,060, כמה ילדים נמצאים בכיתות רבגוניות, לא הומוגניות - - -
<סיוונה גולן: רוב הילדים.
פנינה תמנו: מתחת ל-50% יוצאי אתיופיה.
<סיוונה גולן: ברור.
<סיוונה גולן: רק שני גנים שיש שם 25 ילדים, אז תיקחי 50 ילדים, כל השאר נמצאים בגנים אינטגרטיביים.
<סיוונה גולן: באמת בגנים אינטגרטיביים.
<יצחק איזי ענבר: וזה בתהליך שימשיך - - -
<סיוונה גולן: הבעיה היא לא כל כך בגני הילדים, הבעיה היא יותר בבתי הספר.
<סיוונה גולן: בגני הילדים אנחנו חווים אינטגרציה מהגיל הצעיר ויש לנו יותר אפשרות להשפיע על זה.
פנינה תמנו: זיהיתם צרכים מיוחדים, או שאתם רואים התערות - - -
<סיוונה גולן: אנחנו רואים התערות מדהימה, אנחנו רואים ילדים שלפני 13 שנה לא הרימו ראש, כמו שזאב אמר בתערוכה - - -
פנינה תמנו: לא, אני מדברת על ילדים בגיל הרך.
<סיוונה גולן: ברור, ילדים בגיל הרך.
<סיוונה גולן: רובל עקב וחקר והעריך את התקדמות הילדים ו - - -
פנינה תמנו: אז אולי בנקודה הזאת, אדוני היושב ראש, אני דווקא רוצה להפנות אליך, אם אתה שם לב, שני יושבי הראש, גם ועדת הקליטה וגם ועדת החינוך, שהמיקוד צריך להיות יותר על בתי ספר, אולי מיסודי ומעלה ששם כנראה יש יותר בעיה של אינטגרציה.
<טובה דולב: לא, אבל זה לא בדיוק ככה.
<טובה דולב: סיוונה, אנחנו עשינו עבודה גם בגנים כדי לשכנע - - -
עמרם מצנע: לא, אבל פנינה בעצם שואלת אם ההצלחה, ואני באמת מזהה הצלחה גדולה מאוד בגיל הרך, למה עדיין בבתי הספר יש עדיין - - -
<יצחק איזי ענבר: כי זה תהליך, הם גדלים.
<יצחק איזי ענבר: הם בתהליך ו - - -
פנינה תמנו: רגע, יש פה שאלות לא כדי שתחזירו תשובות של - - -
<יצחק איזי ענבר: זה תהליך שלוקח כמה שנים.
<יצחק איזי ענבר: הם גדלים עכשיו, מה שאנחנו רואים עכשיו, אנחנו כבר קולטים ילדים בגיל שנתיים, בפחות משלוש, עושים את האינטגרציה.
<יצחק איזי ענבר: כשהם יילכו לבית ספר זה יהיה דבר טבעי לגמרי.
פנינה תמנו: לא, זו לא השאלה - - -
<יצחק איזי ענבר: אני חושב, מה שאנחנו רוצים להצביע בדגם נתניה זה שההשקעה הגדולה חייבת להיות החל מהגיל הרך ומה שסיוונה פה עושה, יחד עם הצוות שלה, זו מהפכה אדירה.
<יצחק איזי ענבר: מ-20 גנים שהיו בסטטיסטיקה של למעלה מ-50% ילדים אתיופים, זה ירד לשניים.
<יצחק איזי ענבר: בשנה הבאה, בשיתוף הקהילה - - - כי תבינו, הם רוצים לעשות הכול מתחת למרפסת וזה לא יקרה, לא יקרה.
<יצחק איזי ענבר: אגב, אותו דבר אנחנו עושים גם בנושא של - - -
עמרם מצנע: יש בטח אזורים שגן מסוים הולך לבית ספר מסוים.
פנינה תמנו: לא, זה לא נכון.
פנינה תמנו: אני לא מסכימה למה שאמרת.
פנינה תמנו: מה זה רוצים הכול מתחת למרפסת?
פנינה תמנו: אין פה איזה צורך - - -
<טובה דולב: קודם כל פתחנו לגמרי את אזורי הרישום בעיר.
<יצחק איזי ענבר: נדבר על זה.
פנינה תמנו: לא, זה לא לעניין, אתה זורק פה הערה מאוד מאשימה כלפי הקהילה שהם רוצים הכול מתחת למרפסת.
פנינה תמנו: אני לא חושבת שיש פה בקשות מיוחדות של הקהילה שלנו - - -
<יצחק איזי ענבר: זה לא רק הקהילה הזאת, כולם רוצים מתחת למרפסת.
פנינה תמנו: מהיכרות שלי יפה מאוד את הקהילה, אני יכולה להגיד לך שהם יעדיפו ללכת 300 מטרים ושיהיה חינוך מעולה לילדים שלהם, מאשר שזה יהיה מתחת למרפסת.
<טובה דולב: תני לי שנייה.
<טובה דולב: אני רוצה להגיד משהו.
<טובה דולב: תראו, כל הזמן אנחנו על המתח הזה, שמצד אחד, אם אנחנו דואגים שיהיה בית ספר בשכונה, אז אם אנחנו משאירים את זה, אז באמת לא נוצרת אינטגרציה בצורה נכונה.
<טובה דולב: ברגע שאנחנו מפזרים, כמו שציינתם קודם, כשדיברנו על רש"י, שזה המקום הרגיש, ושאנחנו פותחים להם ואנחנו אומרים להם 'תצאו' ואנחנו מצמיחים בתוך בית הספר גרעין תורני שהוא יותר עם ותיקים, אז אומרים 'למה אתם מגרשים אותם?
<טובה דולב: ' כל הזמן יש את המתח הזה.
<טובה דולב: צריך להבין, תבינו את הרגישות.
<טובה דולב: אנחנו בעדם וכמו שאמרתי בדברים שלי, אין לנו איזה משהו סגור.
<טובה דולב: ברור לנו שאנחנו רוצים לייצר את האינטגרציה הזו ואנחנו עושים את כל המאמצים, וגם לקחת את גני הילדים - - - אתם יודעים, היו מפגשים שישבנו שם איזה עשרה אנשים, הפיקוח, הגיל הרך, כולנו, יושבים והגיע הורה אחד.
<טובה דולב: כדי לשכנע את ההורה הזה, בחיי, היו מפגשים כאלה, לשכנע את ההורה הזה שיבוא לבית ספר רמב"ם.
<טובה דולב: אז זה יום יום, אנחנו בתוך התהליך הזה שנה וחצי.
<מאיה שריר: אני מבקשת רק להוסיף נקודה אחת שתבהיר את העניין.
<מאיה שריר: מספר יוצאי אתיופיה בחינוך היסודי, המספר שלהם שווה בממלכתי ובממלכתי דתי.
<מאיה שריר: יש 694 ילדים יוצאי אתיופיה בחינוך הממלכתי יסודי, 649 בחינוך הממלכתי דתי היסודי .
<מאיה שריר: השוני הוא במספר בתי הספר, יש מעט מאוד, כפי שזה הוצג, בתי ספר ממלכתיים דתיים והרבה מאוד בתי ספר ממלכתיים, לכן בחינוך הממלכתי לא קורה, אין שום בעיה של ריכוז, הם מפוזרים.
<טובה דולב: יש בחירה.
<טובה דולב: אין ילד יוצא הקהילה האתיופית שיבקש משהו ולא יקבל את מה שהוא רוצה, גם ביסודי וגם בעל יסודי.
<טובה דולב: אין אחד.
פנינה תמנו: בנקודה הזאת, כמו ששאלנו על השאלה של הגנים, מתוך ה-1,200 כמה ילדים לומדים בבתי הספר היסודיים ו - - -
<יצחק איזי ענבר: את זה נציג בהמשך.
<זיוה מקונן דגו: - - - אנחנו יודעים - - - יוצאי אתיופיה ואנחנו - - -
<יצחק איזי ענבר: אנחנו ניגע בזה בבית הספר.
<יצחק איזי ענבר: כאן זה הגיל הרך וברשות
<יצחק איזי ענבר: כם בואו נתקדם.
<יצחק איזי ענבר: המשך הסיור – בית ספר שפירא
<שלום עזרן: שלום לכולם, בוקר טוב וחודש טוב.
<יצחק איזי ענבר: תציג את מי שמצטרף מטעמך.
<יצחק איזי ענבר: יש פה, אני רואה, מבית ספר שובו, יש פה ממעלות שהצטרפו.
<יצחק איזי ענבר: דר' פרוכטמן, אני רוצה שתדבר כמה דקות על המהפך בבתי הספר היסודיים.
<שי פרוכטמן: כמו הציגו נתונים, אני לא אחזור לכל הסיפור של הנתונים שהוצגו, אבל אני כן אספר מה נעשה.
<שי פרוכטמן: אז לשאלתך, קודם לגבי מה הדרך שנקטנו בה, כדי להגיע לאינטגרציה ולהביא את התלמידים לרמה שיש בה גם הישגים טובים וגם אינטגרציה.
<שי פרוכטמן: כמו שטובה אמרה, וזה נתון מאוד משמעותי, תלמידי סיני פוזרו לעשרה בתי ספר, על פי בחירתם, כש-90% מהם הלכו לממ"ד ו-10% ביקשו להצטרף לבתי הספר הממלכתיים הרגילים, שאינם דתיים.
עמרם מצנע: 90% בחרו בתי ספר עם ריבוי אתיופים?
<שי פרוכטמן: לא, ממש לא, חוץ מילד אחד שביקש להתקבל לרמב"ם, אמרתי לו 'למה לרמב"ם?
<שי פרוכטמן: בוא תבחר, אנחנו פתחנו לפניך', כי אני בתפקיד שנה וחצי, נכנסנו לתכנית של 'דרום לכתחילה' בשנה הראשונה שלי בתפקיד ויחד, בצוות ההיגוי, הובלנו מגמה שאומרת שאנחנו מאפשרים להם לבחור.
<שי פרוכטמן: בעבר אזורי הרישום היו סגורים וממש סגרגטיביים ואנחנו באנו ואמרנו לא, אין יותר אזורי רישום סגורים, פותחים את אזורי הרישום, מאפשרים להם התערות בכל בתי הספר ובאמת מינינו יחד עם משרד החינוך מלווה שהיא צמודה ועוקבת אחרי ההישגים של התלמידים ונפגשת יחד עם הפיקוח, נמצאת פה שושי, מפקחת ממשרד החינוך - - -
עמרם מצנע: יש בתי ספר שההורים בוחרים, שהם יותר רחוקים ממרחק הליכה?
<שי פרוכטמן: הרבה יותר רחוקים, לא רק מרחק הליכה, יש לנו מערך של הסעות.
<שי פרוכטמן: ועדת ההיגוי הורכבה באמת מראש העיר ואיזי, דרך מנכ"לית משרד החינוך וקיבלנו תקצוב דרך המשרד להסעתם של אותם תלמידים לכל רחבי העיר.
<שי פרוכטמן: אבל לא רק זה, גם קיבלנו תקצוב להסעתם של תלמידים שגרים בשכונות של יוצאי אתיופיה החוצה, לעיר, לכל מקום שהם בוחרים והפוך, קיבלנו תקצוב לתלמידים שאינם יוצאי אתיופיה, שגרים בשכונות המבוססות שלנו, להעביר אותם מקרית השרון, מצפון העיר, להעביר אותם איזה שהוא תהליך, ועל זה טובה דיברה כשהיא דיברה על ועדה של עשרה אנשים מול הורה אחד, כדי להגיד להם, 'בואו תבחרו', כי עשינו תכנית אחרת, הרכבנו תכנית אחרת.
עמרם מצנע: יש פתרונות הסעה - - -
<שי פרוכטמן: יש פתרונות הסעה.
<שי פרוכטמן: מי שמבקש, יש מענה.
<שי פרוכטמן: בית ספר רמב"ם, הכנסנו את רשת אמי"ת שם, התהליך הוא איטי יותר.
<שי פרוכטמן: בשנה שעברה הצלחנו להכניס לתוך 120 תלמידים שלומדים בבית הספר, זהו, כשאנחנו מדברים על בית ספר רמב"ם, צריך להבין, זה שש כיתות, א, ב, ג, לפי הסדר, כאשר שלוש כיתות מתוכן הן כיתות עם תקן חסר, עם 17 תלמידים, 18 תלמידים, רק השנה, בעקבות התהליך שעברנו הצלחנו להגיע לתקן של 22 תלמידים שנרשמו לרמב"ם ושניים מתוכם הם לא בני הקהילה, אבל עדיין זה קושי אמיתי להעביר את ההורים תהליך ולהגיד להם 'תראו, יש בית ספר מדהים, עם משאבים יוצאי דופן, עם כיתות קטנות', הרי כל פעם אנחנו שומעים מההורים כמה הם מתלוננים על זה שיש כיתות גדולות של 39 ילדים, אנחנו באים ואומרים 'בואו תראו, יש לנו כיתות של 20 תלמידים', עם משאבים, עם לימודים עד ארבע אחר הצהריים, עם תכניות חומש, עם ארוחת צהריים, בתוך החינוך הממלכתי המפוקח, ועדיין נורא נורא קשה להעביר אותם תהליך.
<שי פרוכטמן: תהליכים שקרו פה במשך עשרות שנים, לעשות את השינוי בשנה, זה לא עובד.
<שי פרוכטמן: בשנה שעברה הצלחנו להכניס חמישה, השנה אנחנו כבר יש לנו דיאלוג שאנחנו מקווים לשלב עוד חמישה.
<שי פרוכטמן: כשאני אומר חמישה, זה לא לכיתה א', אלא ממש הם מתפזרים על פני השכבות השונות.
<אביטל לאופר: ושנה אחרי זה יש לנו את הקבוצה שרועי מוביל, של חבר'ה צעירים, עם ילדים צעירים - - -