GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דרמוט קיהו: זהו ספקטרום שלם, מהאינטלקטואל עד למטה דרך ההסברה.
דרמוט קיהו: האסטרטגיה מבחינת הוויכוח, כי בסופו של יום הרי המטרה היא לזכות בויכוח, כפי שנאמר קודם על ידי ה- JLC, לקיים ויכוח זה חשוב ולא פחות חשוב לזכות בו, לא רק לונדון ובריטניה כאיום, אבל זו הזדמנות לזכות בויכוח ואנו נערכים ומתכוננים לעשות זאת.
דרמוט קיהו: דבר ראשון, זה להראות שישראל מעוניינת בשלום ומוכנה לעשות ויתורים.
דרמוט קיהו: זה נעשה בעבר ואפשר להדגים זאת.
דרמוט קיהו: מאוד חשוב לבודד את יוזמי הדה-לגיטימציה וה- BDS, לחשוף אותם כאויבי השלום, להציב את חומות האש בין הקיצוניות, הדה-לגיטימציה, הזרם המרכזי בויכוח הלגיטימי, להזכיר לאנשים את האיומים העומדים בפני ישראל, להעריך את המצב שבו ישראל נמצאת מבחינת החיזבאללה, החמאס ואיראן במיוחד, לספר ולחזור ולספר את הסיפור של ישראל הציונות וזכותו הלגיטימית של העם היהודי למולדת במדינת ישראל.
דרמוט קיהו: ישראל נשארת חברה דמוקרטית, שהעם יכול להיקשר אליה עם ערכים משותפים.
דרמוט קיהו: זה עובד איתנו, כפי שאמרתי, הפונים הטובים ביותר לישראל אלה הישראלים עצמם, אנחנו נבוא אליכם כדי לאסוף עוד חומר ולפרסם עוד במדיה הבריטית, נארגן מפגשים עם משלחות של קובעי מדיניות ומעצבי דעת קהל, שאנו מביאים לכאן.
דרמוט קיהו: אנו רוצים להביא ישראלים לבריטניה, ולארגן את המפגש הזה ישירות.
דרמוט קיהו: תודה רבה.
עינת וילף: תודה רבה לך, מנכ"ל BICOM.
עינת וילף: עוד שני דברים קצרים, סטיוארט פאלמר מ- "כוכב", בבקשה.
סטיוארט פאלמר: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי) תודה רבה, גבירתי יושבת הראש.
סטיוארט פאלמר: כוכב, הוא ארגון שהוקם לפני 10 שנים, כדי לשמור על קשר עם יותר ממאה קבוצות במדינות רבות ברחבי העולם.
סטיוארט פאלמר: רובם ממוצא בריטי, מאחורי נמצאים לא מעט נציגים בריטיים, במיוחד הקבוצה הבריטית-ישראלי, השומרת על קשר ברמה הבסיסית.
סטיוארט פאלמר: מאוד מעודד לשמוע את דבריהם של מייקל דייויס ונציגי BICOM, שאנו מסתכלים על קצה הפירמידה של התפלגות האוכלוסייה.
סטיוארט פאלמר: הבעיה היא, שהפלשתינים הפכו את הפירמידה הזו והם עובדים מלמטה למעלה.
סטיוארט פאלמר: אנחנו מוצאים שוב ושוב, שהאנשים נתקלים למצבים שהם אינם יודעים כיצד להתמודד איתם.
סטיוארט פאלמר: אתן לכם דוגמא קלאסית, על שני רופאים מבית החולים "צ'רינג קרוס" בבריטניה, שהגיעו לאחד הישובים ביהודה וכתבו מאמר בן 7 עמודים בכתב העת "לאנסרט", שבו הם מעבירים ביקורת על התנחלות יהודית בלתי חוקית שגנבה את האדמה הזאת מהכפר הערבי.
סטיוארט פאלמר: כתב העת הזה מופץ בין רופאים ברחבי העולם ואם לא היינו מגיבים על כך, הרבה מאוד רופאים היו חושבים שזו האמת.
סטיוארט פאלמר: למזלנו, יש בין המתנדבים שלנו מספר פעילים, עורכי דין בינלאומיים, ויכולנו להתגבר על כך ע"י פרסום תגובה של 7 עמודים, באותו כתב העת, דבר שיצר מעין דיאלוג.
סטיוארט פאלמר: אבל, זה אחד הדברים שקורים ברמה הבסיסית, זה קורה בבתי ספר זה קורה במקצועות השונים וזה קורה גם בתנועות איגוד הסחר השונות.
סטיוארט פאלמר: מצאנו לנכון, להקים מוקד סיוע כדי שהאנשים לפנות אלינו ולבקש עזרה.
סטיוארט פאלמר: למשל, לאחרונה התבקשנו לעזור בכנסייה בצפון אנגליה שם נערך איזשהו כנס בנושא הטיפול ה"לא אנושי" של החיילים הישראלים במחסומים.
סטיוארט פאלמר: יכולנו להקצות 10 אנשים עבור קהל מתפללים של 240 איש, עם כמה סיסמאות שייתנו לאנשים מעט חומר למחשבה, למעשה, הם היחידים ששאלו את השאלות ולא אף אחד אחר, כך שמוקד הסיוע הוא חשוב מאוד.
סטיוארט פאלמר: גבירתי יושבת הראש, לנו נודע על הדיון הזה רק לפני 24 שעות.
סטיוארט פאלמר: יש לנו מספר רעיונות, שאותם רצינו להציע ולהעלות בפניכם.
סטיוארט פאלמר: היינו רוצים, עם כל הכבוד, להעביר זאת אליכם כדו"ח, באמצעות הדואר האלקטרוני, בשלב יותר מאוחר.
סטיוארט פאלמר: תודה לכם.
סטיוארט פאלמר: תודה רבה.
עינת וילף: בשמחה, תודה רבה.
עינת וילף: לבסוף, אנדרו בלקום מהפדרציה הציונית.
אנדרו בלקום: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) תודה רבה גבירתי יושבת הראש.
אנדרו בלקום: הייתי רוצה להחמיא למייקל דייויס על המצגת, אבל גבירתי יושבת הראש, מנקודת ראותו של אחד הפעילים, אני חושב שאותו נאום היה יכול להיות מעולה לפני 5 או 10 שנים.
אנדרו בלקום: הפעילות של היום, כפי שאני רואה אותה, שונה מהפעילות שבאה לידי ביטוי כי כשאתה יושב בראש ה- JLC, זה אולי 27 רמות מעל מה שקורה על פני האדמה.
אנדרו בלקום: הפדרציה הציונית התבקשה להצטרף ל- JLC, אבל היא לא עשתה זאת מסיבות שונות.
אנדרו בלקום: לאורך כל המצגת, לא שמעתי שהוזכרה המילה "אנטישמיות".
אנדרו בלקום: אני חושב שנכון יהיה להגיד שעליך לדעת שקיימות מחלוקות בהנהגת הקהילות היהודיות, בנוגע ליחסים עם ישראל.
אנדרו בלקום: מזווית ראייתה של הפדרציה היהודית, זה מאוד קשה.
אנדרו בלקום: למשל, ה- UJIA לא תמך בחגיגות יום העצמאות, מאחר והם היו "פוליטיים".
אנדרו בלקום: זה מאוד קשה כשאנו לא שומעים הרבה על רשת ה- ,BBC שהיא מטבעה אנטישמית, ואני אומר זאת.
אנדרו בלקום: היתה לי פגישה עם מנהל החדשות של ה- BBC, אשר אמר לי: "הבעיה היא כוחו של הלובי היהודי".
אנדרו בלקום: עד היום אני מתחרט על כך שלא יצאתי החוצה.
אנדרו בלקום: קשה מאוד גם להבין,שהיום, ה"גארדיין" יכול לפרסם מאמר על הרכבת הקלה בירושלים,לקרוא לירושלים בירת ישראל, ואז לפרסם התנצלות שבה הם אומרים שבירת ישראל היא לא ירושלים אלא תל-אביב.
אנדרו בלקום: אחר כך נמסר מנציב תלונות העיתונות, שהוא מביע זעזוע מעצם העובדה שתל-אביב היא בירת ישראל.
אנדרו בלקום: אינני יודע כיצד הקהילה היהודית פעלה בעניין זה.
אנדרו בלקום: פעילים של ה- UJS, עוברים תקופה קשה במיוחד בקמפוסים, כפי שמייקל אמר, כאשר הם נתקלים בקשיים בלתי רגילים.
אנדרו בלקום: לא הוזכרו הליכים משפטיים, שלדעתנו צריכים להינקט כנגד חלק מאותם עבריינים.
אנדרו בלקום: למשל, לפדרציה הציונית קיים קושי בשכירת אולמות לאירועים.
אנדרו בלקום: במקרה מסויים, ביטלו לנו את ההשכרה ונאלצנו להעביר את האירוע למקום אחר.
אנדרו בלקום: לאחר מכן, הגשנו תביעה וקיבלנו פיצוי עבור הנזקים.
אנדרו בלקום: צריך להתמקד יותר על סיוע משפטי זמין לאנשים, כאשר הם נתונים ללחצים הקיימים בהקשר למה שקורה בעניין המוצרים הישראליים והמפגשים הישראליים.
אנדרו בלקום: אנו מצפים, שהתמיכה תתפתח בדרכים שמעולם לא התפתחה.
אנדרו בלקום: הארגון "ידידים נוצרים לישראל", הוא יעיל בצורה בלתי רגילה, אבל הם מקבלים תמיכה קטנה מאוד ברמה הבסיסית ביותר.
אנדרו בלקום: יש לנו נכסים, שאיננו מפתחים כפי שהיינו רוצים.
אנדרו בלקום: בעניין המחלוקות בקהילה, היו עם זה לא מעט קשיים.
אנדרו בלקום: מיק יודע והוא גם נשא נאום שהרבה אנשים לא שכחו, כשבין היתר הוא אמר: "אני חושב שממשלת ישראל חייבת להכיר בכך, שלמעשים שלה יש השפעה ישירה עלי, כיהודי המתגורר בלונדון.
אנדרו בלקום: כשהמעשה הוא טוב, זה טוב עבורי וכשהמעשה הוא לא טוב, זה רע עבורי.
אנדרו בלקום: ההשפעה עליי, משמעותית לא פחות מההשפעה על היהודים החיים בישראל ואני רוצה שהם יכירו בכך".
אנדרו בלקום: לאחר הנאום שלו המדבר על עליונותה של ישראל והדעות של ה- UJLC, הייתי רוצה לשמוע את התייחסותו לעניין ההערות שהעלה קודם.
אנדרו בלקום: תודה רבה גבירתי יושבת הראש.
עינת וילף: למעשה, אני מסכימה איתו.
עינת וילף: אהוד רוזן, חוקר במרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה.
אהוד רוזן: תודה רבה.
אהוד רוזן: בשנים האחרונות לקחתי על עצמי במרכז הירושלמי לענות קודם כל על שאלות היסוד בכל נושא הדה-לגיטימציה והחתרנות הפוליטית בכלל, כלומר מי הם הגופים- - -
עינת וילף: כן, אבל היום ביקשנו רק בריטניה.
אהוד רוזן: אני אציג את הצד האנגלי, שהוא בעצם hub of hubs.
אהוד רוזן: אנחנו חוקרים את הגופים עצמם שעוסקים בנושאים האלה, מה מייחד אותם מבחינה אידיאולוגית, איך הם מקושרים ברשתות ביניהם ומי מממן את הקמפיינים האלה.
אהוד רוזן: פוקוס נוסף שאנחנו שמים זה גם על נושא החרם התרבותי ודרך זה אנחנו מפתחים ארגז כלים כדי לטפל בכל הנושא.
אהוד רוזן: עוד פעם, יש הרבה מאוד מחקרים שיצאו בנושאים האלה, חלקם נמצאים כאן לחלוקה, יש גם דף שיעבור בין האנשים, הם עוסקים בזהויות ובמבנים, גם של המשטים, הצורה שבה מפלגת השלטון בטורקיה הייתה מעורבת במשט וכו'.
אהוד רוזן: עבודה נוספת, אני אציג את העבודה הזאת, שהיא עבודה על אנגליה בכלל, שאכן אפשר להגדיר אותה בתור hub of hubs.
אהוד רוזן: עבודה שלנו חדשה שנמצאת כרגע בעריכה משלימה את התמונה במערב אירופה וסקנדינביה, תוך שהיא יוצאת ממבנה המשט הראשון ושוברת אותו לחלוטין.
אהוד רוזן: חשוב לי מאוד לציין בהקשר גם הכללי וגם הבריטי, המארגנים וכל הקבוצות האלה משתמשים בהרבה מאוד שמות אבל בעצם בסופו של דבר מדובר בקבוצות מאוד מסוימות, מאוד ספציפיות, לרוב הן פעילות במסגרת ארגוני חברה אזרחית, מדברות בשפה של זכויות אדם, סיוע הומניטרי, אבל למעשה כמעט אף אחד מהם לא מקבל את הגדרת ישראל כמדינת העם היהודי.
אהוד רוזן: זה אחד הגורמים שמאחדים ביניהם קודם כל.
אהוד רוזן: את החשיבות של בריטניה, אני מניח שכולם פה יודעים ומבינים לכל הכיוונים, לכן אני אגש ממש למפה הבריטית עצמה.
אהוד רוזן: המפה הזאת, להבדיל ממדינות אחרות באירופה ובסקנדינביה, היא מפה מאוד פשוטה מצד אחד, ומצד שני מדובר באמת בגרעיני הפעילים הרדיקלים הבולטים ביותר בכל היבשת וגם מעבר לזה.
אהוד רוזן: בצד השמאל הרדיקלי כבר הוזכרה פה הקבוצה החשובה ביותר, שהיא ה-Socialist Workers Party , SWP, אני אזכיר לצדה גם את הפילוגים השונים של קבוצה נוספת מהצד המרקסיסטי טרוצקיסטי, מה שנקרא International Marxist Group, זה התפלג למספר גופים עוד יותר קטנים.
אהוד רוזן: בצד הפוליטי, כדאי להסביר, התמיכה הפוליטית מגיעה בעיקר מהמחנה הסוציאליסטי של תנועת הלייבור ובעצם שלושת הגופים האלה מהווים מרכיב מאוד מרכזי בכל הגופים הרלוונטיים מצד שמאל, כלומר גם ה-Palestine's Campaign, גם כדאי להזכיר פה את כל הקבוצות שקשורות לג'ורג' גאלוויי, כמו מפלגת ריספקט, ויוה פלסטינה וכן את מה שנקרא campaign for nuclear disarmament, CND, שגם הוא כאן.
אהוד רוזן: אני רק אוסיף את הצד האיסלמיסטי שהוא למעשה עוד יותר חשוב.
אהוד רוזן: במובן הזה אני גם צריך לחלוק, לצערי, על הפרזנטציה של ה-UJIA, בצד האיסלמיסטי לא מדובר בקבוצת גראס roots אלא מדובר בנושא האחים המוסלמים ושלוחותיהם באירופה, נושא שלצערי לא מוכר בכלל בארץ.
אהוד רוזן: תנועת האחים המוסלמים מהווה משהו הרבה יותר גדול מכפי שאנחנו נוטים לחשוב.
אהוד רוזן: בבריטניה היא מיוצגת באופן רשמי היום על ידי מה שנקרא Muslim Association of Britain (MAB) וכן הקבוצה שנקראת BMI, British Muslims initiative, שהיא בעצם השותפה של השמאל הרדיקלי, Stop the War Coalition, תחת הקשרים או תחת קבוצת האחים המוסלמים באנגליה אפשר להזכיר את כל הגופים הרלוונטיים, בראשם את ה-Palestine Return Center, ה-PRC, גופים שנתקלתם בהם בקמפוסים, כמו פוזיס, קבוצה שתחתיה יושבים אגודות הסטודנטים האיסלמיות וכן כל הקבוצות שהיו מעורבות במשט, European campaign to end the siege on Gaza, ה- International campaign to end the siege on Gaza.
אהוד רוזן: אני אעצור כאן, אבל יש את החומרים האלה לחלוקה וגם הוגש לכם דף נפרד.
עינת וילף: תודה רבה גם על החומרים וגם על הפירוט.
עינת וילף: לפני שנעבור לשלב ההתייחסות של הממשלה ולאחר מכן מי שרוצה גם להוסיף.
עינת וילף: (אומרת דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אחד הדברים שמאוד אהבתי במצגת שלך, מייקל, זה הרעיון שבריטניה ויהדות בריטניה, בגלל הרקע שלה, בגלל החוזקות שלה, בגלל המחויבות שלה לישראל ובגלל העובדה שהיא נמצאת במובן מסוים בחזית האתגר, היא המעבדה הטובה ביותר שיש לנו היום כדי לפתח את הדוקטרינה, את הכלים, את האמצעים שבאמצעותם אנחנו נאבקים במאבק המדיני וגם, אני מאמינה, בסוף יכולים לנצח בו.
עינת וילף: אני חושבת שנקודת המבט הזו היא נקודת מבט מאוד מעניינת ומאוד חשובה ואני חושבת שהיא גם מאוד מתאימה לאופי של הקהילה, כמו שראינו במקרים של לימוד ואחרים זו קהילה שנתנה מענים מאוד מקוריים להרבה מאוד מהאתגרים של העם היהודי ואין לי ספק שאנחנו נראה משהו דומה גם בהקשר הזה, כי ההתמודדות שלכם היא בכמה רמות.
עינת וילף: גם מאוד אהבתי את החיבור שעשית, גם עם האתגר לתוך העם היהודי, בעיקר מול הדור הצעיר, והאתגר של הניסיון לנתק את התמיכה של הדור הצעיר ויהדות העולם מישראל, אתגר שהוא לא רק של העם היהודי אלא גם של ישראל.
עינת וילף: אני חושבת שזו הייתה הצגה מאוד חשובה שגם נותנת כיוון מאוד חשוב להתייחסות קדימה.
עינת וילף: אני אתן לך גם בסוף הדיון שוב לענות ולהתייחס, אבל אני אשמח אם עכשיו תרצה כמה דקות להתייחס לדברים שנאמרו כאן.
מייקל דייויס: למען הכנות, אני חושב שדיברתי מספיק.
מייקל דייויס: לפני מספר שנים, יצא לאור ספר שחקר את השאלה האם קיימים בכלל יהודים.
מייקל דייויס: בעצם, אף אחד מאיתנו בתפוצות איננו צאצא של אותם אנשים שגורשו - - -
עינת וילף: מה שאני אוהבת, שכעת, מחקרים גנטיים "הרגו" את התיאוריה שלו לחלוטין, אבל הוא עדיין מסתובב ומדבר על זה.
מייקל דייויס: אני מרוצה מזה שהוא טועה, מאחר ולהיות מותקף ע"י עמיתיי היהודיים בבריטניה, רק מוכיח שאכן קיימים יהודים.
מייקל דייויס: מה שצריך לחגוג, למרות הדעות השונות שאולי שמעתם מהאנשים סביב השולחן הזה, זה שיש כל כך הרבה אנשים מחויבים בבריטניה, העומדים על נושא הקשר והזהות שלהם.
מייקל דייויס: מה שאנו צריכים לעשות, זה לדאוג לרתום את כולם.
מייקל דייויס: טוב לשמוע את דבריהם של אנדרו ומייקל, לגבי העבודה שהם עושים ויש לתמוך בהם.
מייקל דייויס: אני חושב, שזו חגיגה גדולה לכבוד כוחו של העם היהודי ועלינו להמשיך לעשות זאת.
עינת וילף: אחת השאלות שלי, והיא אף נשאלה ע"י אחד מהקהל כאן, מה קורה עם ה"רתומים" ע"י הצד השני?
עינת וילף: אם דיברנו על בריטניה, שהיא נמצאת בחזית כל האתגרים, אחד מאתגרי המפתח של כולם, הוא ההתמודדות בדה-לגיטימציה מצד ישראלים, ישראלים לשעבר, ישראלים באקדמיה, ויהודים ככלל שהרבה פעמים נמצאים בחזית המאבק הזה ומשתמשים בזהותם היהודית ישראלית, כדי למעשה לטעון את עמדתם.
מייקל דייויס: אני חושב שהם קיימים ותמיד יהיו קיימים, יחד עם זאת, לדעתי עלינו להכיר שהם חלק שולי וקטן ואינני חושב שעלינו להתייחס אליהם כל כך.
מייקל דייויס: מה שהייתי משתוקק לעשות - - -
עינת וילף: האם הם לא הרסנים מידיי?
מייקל דייויס: אני לא יודע מהי השפעת ההרסנות שלהם, או האם הם רוצים להיות הרסניים, אבל עבורי מה שחשוב זה, כאשר שמתי לב שקיימת עלייה במספר האנשים הצעירים בצד השמאלי של המרכז בבריטניה, אשר רצו להעתיק ולהציב בבריטניה דגם של "כלא רחוב", שיסמל "אהבה בכוח" לממשלה.
מייקל דייויס: אני עודדתי אותם להבטיח שאם אכן יוכלו להציב מבנה אשר יאפשר להם לבטא את הדברים, שלגביהם הייתה להם תחושה חזקה, אבל הם עשו זאת בקונטקסט של הקהילה כולה.
מייקל דייויס: ל"יחד" ואנשיה היו כמה טענות לגבי זה, למעשה, היא בנויה מצעירים שיש להם בעיות עם מה שהם רואים שקורה בישראל, וחלקן בעיות לא קלות.
מייקל דייויס: אבל, הם לא מציגים את עצמם ככוח ייחודי ללובי בבריטניה, לתפיסת עמדה נגד ישראל.
מייקל דייויס: לדעתי, אם ניצור מרחב לאותם אנשים אנו נוכל להיות בטוחים שאותם שונאי יהודים, כפי שרואים היום, לא מרוויחים דבר.
עינת וילף: אנחנו נעשה עכשיו את סבב משרדי הממשלה.
עינת וילף: נתחיל עם משרד החוץ.
עינת וילף: מוטי עמיחי, מנהל מחלקת צפון אירופה, בבקשה.
מרדכי עמיחי ביבס: קודם כל ברמה העקרונית, אנחנו בהחלט שותפים במשרד לניתוח שהוצג פה ביחס לאתגרים שמוצבים בפני ישראל בהתמודדות עם נושא הדה-לגיטימציה.
מרדכי עמיחי ביבס: יש הבנה עמוקה שמדובר באתגר מסוג חדש, למרות שהתמודדנו עם דומים לו מאז ימי ראשית המדינה, אבל היום הוא שינה איזה שהיא פאזה והיום הוא מצליח גם לזכות לתמיכה הולכת וגוברת שבאמת מסכנת אינטרסים מאוד משמעותיים של מדינת ישראל.
מרדכי עמיחי ביבס: לצורך הזה המשרד כמשרד נערך הן בהקמת יחידה מיוחדת בתוך המשרד שעוסקת בנושא הזה והן בטיפול באותם מוקדים שזיהינו כמוקדים של דה-לגיטימציה בעולם ואין ספק שבריטניה ולונדון מופיעים בראש הרשימה.
מרדכי עמיחי ביבס: המשרד נערך והעמיד לצורך זה משאבים ניכרים באופן יחסי לתקציבים שהמדינה מורגלת בהם.
מרדכי עמיחי ביבס: השנה למשל התחלנו פעם ראשונה להעסיק חברה ליחסי ציבור בבריטניה כאשר המטרה שלה היא באמת לפעול בניסיון לשווק את ישראל שמעבר לסכסוך, לשים דגש על נושאים טכנולוגיים, נושאי תרבות, נושאי שיתוף פעולה כלכלי, כל אותם נושאים שבדרך כלל נדחקים לשוליים כאשר השיח הציבורי נכבש על ידי הנושא הפוליטי בלבד, ככל שזה עוסק בישראל.
מרדכי עמיחי ביבס: מאמץ נוסף הוא בהוספת שני תקנים לשגרירות.
מרדכי עמיחי ביבס: שני תקנים מבחינתנו זה הרבה מאוד, זאת אומרת גם שליח נוסף שנוסף לשגרירות וגם עובד מקומי, כאשר התפקיד שלהם הוא לעסוק בעיקר, אך ורק, בנושא הזה של החברה האזרחית וההתמודדות עם אותם האתגרים שמוצבים לפתחנו.
מרדכי עמיחי ביבס: יחד עם זאת, מהתמונה שמצטיירת, אני באמת חושב שחשוב שהפורום הזה לא ייצא בהרגשה שהתמונה היא שחורה לחלוטין.
מרדכי עמיחי ביבס: לצד כל הבעייתיות והאתגרים יש גם הישגים לא מבוטלים שהושגו פה וחשוב לזכור אותם, גם של הפעילות של השגרירות, גם הפעילות המאוד מבורכת של כל אותם ארגונים יהודים וארגונים אחרים שפועלים לצד ישראל, ואנחנו רואים נוכחות ישראלית חיובית גם בתקשורת, גם באקדמיה, יש מופעי תרבות ישראליים רבים מאוד, מאות ואולי אלפים בשנה, גם בתקשורת יש נוכחות ישראלית, לא תמיד לשלילה, כולל מאמרים של אנשי השגרירות, של השגריר, שמצליחים להעביר את המסר ואנחנו רואים בזה הישג חשוב מאוד.
מרדכי עמיחי ביבס: מה שבאמת מדגיש את הצורך להמשיך במאמץ היומיומי הזה לאורך כל הדרך.
מרדכי עמיחי ביבס: חשוב לציין פה שקיים שיתוף פעולה מאוד מבורך בין השגרירות לבין הארגונים היהודיים והארגונים האחרים, אנחנו עובדים איתם גם ברמה הפוליטית, יש אגודות ידידי ישראל בפרלמנט של המפלגות השונות, יש ארגונים של הקהילה הנוצרית.
מרדכי עמיחי ביבס: אנחנו סיימנו עכשיו פרויקט גדול מאוד של training advocacy למען ישראל שבו הכשרנו קבוצה גדולה מאוד של צעירים בתקופה של חמישה חודשים כדי שיפעלו במיוחד בנושא הזה.
מרדכי עמיחי ביבס: מתחילים עכשיו בהכשרה של קבוצה של נוצרים צעירים, גם בהקשרים האלה.
מרדכי עמיחי ביבס: יש תכנית מאוד שאפתנית להביא כמה שיותר אורחים לישראל, אנחנו בהחלט מבינים שביקור בישראל יכול לעשות את השינוי אצל הרבה מאוד מהאנשים שעוסקים בישראל, השגרירות הציבה לנו תכנית מאוד שאפתנית להביא מספר גדול של מעצבי דעת קהל, אנחנו מנסים לראות איך אפשר להתמודד עם זה, אבל בהחלט זה הכיוון שאנחנו חושבים עליו.
מרדכי עמיחי ביבס: אנחנו שותפים לזיהוי של המוקדים של הבעייתיות באיגודים המקצועיים, בחלק מהקמפוסים, בחלק מהתקשורת, כמובן ה-NGO הם מוקדים מאוד חשובים ומרכזים מאמץ מיוחד לטפל בזה.
מרדכי עמיחי ביבס: אני חושב שכמו שבאמת יש שיתוף פעולה פורה וטוב בלונדון, בין השגרירות לארגונים היהודיים, חשוב שגם בצד הישראלי תהיה הבנה שכל הגופים הישראליים שעוסקים בנושא הזה חייבים לשתף פעולה, לתאם אחד עם השני.
מרדכי עמיחי ביבס: זה לא תמיד קורה לצערנו ואז אנחנו רואים לפעמים כל מיני אירועים שהם מקבילים או חופפים, או לא תמיד מתואמים וזה פוגע במאמץ הכללי.
עינת וילף: ואם כבר בנושא שגרירים, אז אני רק אציין, השגריר הבריטי מאוד מצטער, הוא נמצא בחו"ל, הוא מאוד רצה לבוא וגם ביקש אפילו שנקיים דיון נוסף, לא נעשה את זה בקרוב, אבל מתישהו בעתיד, שוב ביחסי ישראל ובריטניה ויהדות בריטניה.
עינת וילף: אם לצטט אותו, הוא אמר, אם רק ניתן לו את ההזדמנות הוא יוכיח לנו שבריטניה היא המקום הפילושמי ביותר בעולם.
עינת וילף: אז זה השגריר המאוד חיובי שבאמת עושה עבודה נהדרת לחיזוק היחסים בין ישראל ובריטניה וגם ההרחבה.
עינת וילף: (אומרת דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) קארל, ברצונך לומר משהו על השגרירות?
קארל ספיישל: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אתן למתיו להביא את תגובת הממשלה הבריטית בנושא.
קארל ספיישל: ברצוני קודם כל להודות לך, כמו כן למיק, דרמונט, מייקל, אנדרו וסטיוארט וגם למוטי.
קארל ספיישל: רוב הדיון היה סביב השאלה, מה ישראל וקהילת התפוצות יעשו, האם יש משהו שגם הממשלה הבריטית יכולה לסייע?
עינת וילף: נגיע לזה, בתום הסבב.
עינת וילף: שמואל ממשרד החוץ, תרצה להוסיף משהו מטעם משרד החוץ?
שמואל בן שמואל: אמנם קצת איחרתי ואני לא שמעתי הכול, אבל ממה שאני שמעתי, מההתייחסות של רוב הדוברים, ההתמקדות רובה ככולה, אולי רובה, הייתה בסוגיית הדה-לגיטימציה.
עינת וילף: אז פספסת את החצי הראשון שעסק בכל מבנה הקהילה, זה היה המוקד של הדיון.
שמואל בן שמואל: אבל אני חושב, אני לא יודע עד כמה הוצג, שזה נושא חשוב והיום גם נושא סקסי, אבל זה לא הנושא הקיומי של היהדות בעולם ושל מרכיב היחסים בין ישראל לעולם היהודי בכלל ויהדות בריטניה בפרט.
שמואל בן שמואל: דהיינו לא הייתה התייחסות מספקת לנושאים הכמעט קיומיים של הקהילה היהודית בבריטניה וקהילות יהודיות חשובות אחרות וזה נושא הזהות וההמשכיות ומה אנחנו עושים בנושא החשוב הזה.
שמואל בן שמואל: האם אנחנו באמת ממקדים את כל המאמצים שלנו בדה-לגיטימציה או שאנחנו צריכים, בסדרי העדיפויות שלנו, לקבוע שהדבר החשוב ביותר, זו היא דעתי הדי נחרצת, והדבר המהותי ביותר שזה סוגיית הזהות וההמשכיות של הקהילה היהודית, במקרה הזה בבריטניה, והשלכות הזהות וההמשכיות על מדינת ישראל ומה שתי הקהילות האלה, הקהילה היהודית בבריטניה ומדינת ישראל, יכולות לעשות כדי להבטיח את חיזוק הזהות וההמשכיות של הקהילה היהודית בבריטניה, and vise versa, כי זה ישליך על מעמדה, על עוצמתה של הקהילה בבריטניה, על יכולתה גם לתמוך בישראל and vise versa.
שמואל בן שמואל: זה למעשה, לפי דעתי, האתגר הגדול ביותר, כי כשמדברים על נושא כמו דה-לגיטימציה, הוא נושא, עם כל הבעייתיות שלו, קל יחסית לטיפול, אבל כשמדברים על נושא של זהות והמשכיות, המשמעות היא ששתי הקהילות, כולל מדינת ישראל, צריכות לעסוק בצורה אסטרטגית, כולל בהקצאת משאבים משמעותית, הרבה יותר ממה שמשקיעים כיום, בנושאים בסיסיים שיבטיחו את ההמשכיות היהודית, כמו חינוך יהודי, כמו חיזוק דרמטי של הפרויקטים המרכזיים היום על סדר היום של העולם היהודי, ובראשם תגלית ומסע, שאין דרך טובה יותר לחיזוק הקשר, זה ברור לכולנו, מאשר הגעה רבתי של צעירים יהודיים מחוץ לארץ, ועוד דברים נלווים לסוגיה הזאת.
שמואל בן שמואל: לפי דעתי זו סוגיה פחות סקסית, הרבה יותר סיזיפית, הרבה יותר אפורה, אין בה תרועות חצוצרות כל הזמן, אבל זה בסופו של דבר יקבע האם בעוד עשור או שני עשורים תהיה לנו קהילה יהודית בבריטניה שהיא יותר קטנה, יותר חלשה, גם מסיבות דמוגרפיות וגם מסיבות של התרחקות דור צעיר לתוך החברה הבריטית בכלל מהמערכת היהודית, והדבר משליך גם על ישראל.
שמואל בן שמואל: אני חושב שהנושא הזה צריך לזכות ליותר חידוד.
שמואל בן שמואל: אנחנו, כמשרד חוץ, לפחות בתחום החטיבה שלי, באמת מנסים להתמקד בסוגיות האלה באמצעינו הלא כל כך מרשימים.
עינת וילף: תודה רבה, שמואל.
עינת וילף: אני כן אציין שהתייחסו אל הדברים האלה בראשית ודווקא כן להישגים המרשימים של הקהילה בבריטניה בהיבטים האלה ודרך זה הדאגות שלהם דווקא בגלל הקשר, בגלל התמיכה בישראל, על ההתרחקות, על רקע המאמצים האלה.
עינת וילף: אבל אם מיק דיוויס ירצה להוסיף עוד על הדברים האלה, אני כמובן- - -
שמואל בן שמואל: עוד הערה אחת.
שמואל בן שמואל: אגב, אלה גם דברים שישראל צריכה לעשות בתחומים שונים שמשליכים על הקרבה או הריחוק, למשל בכל הנושא של מי הוא יהודי, דת ומדינה, אלה דברים שמיד משליכים על המצב.
עינת וילף: כמו שאתה יודע, אלה הנושאים הקבועים שלנו פה ואחריותה של ישראל.
שמואל בן שמואל: הנושאים הקבועים, אבל אלה הנושאים.
עינת וילף: אני מסכימה, אלה הנושאים ואנחנו עוסקים בהם בצד הסיזיפי של לקדם אותם.
עינת וילף: משרד ראש הממשלה, רוצים להתייחס במשהו?
שלום ליפנר: אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו על ידי הקולגות.
שלום ליפנר: כמובן שהמרכיב החינוכי בכל הדבר הזה הוא מאוד משמעותי, אמנם לא כל כך התייחסנו היום, אני לא חושב שזה בגלל שאנחנו לא מעריכים את הדבר הזה ואת חשיבותו כמובן, ואני מוצא את עצמי קצת במצב של הבדיחה הידועה, שאמנם היו אי הסכמות אבל אני מסכים עם כולם.
שלום ליפנר: אפשר תמיד להסתכל על הכוס משני הצדדים, אני חושב שיש הישגים, לא כל הדברים מושלמים, אנחנו מכירים את המציאות בחוץ ואנחנו כל הזמן, כל הגורמים בשיתוף פעולה, כן לשפר את מצבנו ולקדם את העניין שלנו.
שלום ליפנר: אני אזכיר במילה אחת מה שלא הוזכר שזה נכון, ומיק התייחס לזה בדבריו, שלפני שנה פלוס אנחנו כן השקנו איזה מסגרת משותפת לממשלת ישראל עם הגורמים האלה בחוץ לארץ, אנחנו עובדים ביחד, התיאום הוא טוב.
שלום ליפנר: שוב, גם שם הוא לא מושלם, יש תמיד מקום לשפר את זה, אבל מה שכן אני חושב, שאנחנו כן מנסים לקיים את הדיון הזה, הוא מאוד חשוב, אנחנו רוצים באמת לגייס את כל הכוחות שמוכנים להתגייס לצידנו לקדם את העניין הממלכתי של המדינה ושל העם היהודי, ואנחנו נמשיך בקו הזה.
שלום ליפנר: יש מקום שמאוד בסמכותי ודברים שלא בסמכותי וזה גם לא המקום לדבר עליהם, אבל- - -
עינת וילף: משרד ההסברה והתפוצות, יש רצון להתייחס?
עינת וילף: המשרד לנושאים אסטרטגיים, אשר, אתה רוצה להתייחס.
פרדמן: לחזק את הנקודה האחרונה שמיק העלה בנושא הצורך לעשות פלטפורמות ופורומים שהמנהיגים מחוץ לארץ יוכלו להשמיע את קולם ואת דעתם גם בתוך השיח הישראלי ובתוך השיח בתוך ממשלת ישראל, לא רק כדי שאנחנו, ממשלת ישראל, נבין את המצב והמציאות, אלא אפילו ברמות הרבה יותר נמוכות ומפורטות, אם זה לחכות אפילו עם איזה שהיא הודעה, הכרזה, של הממשלה בגלל שבדיוק הולכת להתקיים הצבעה מאוד חשובה בפרלמנט האירופאי או הבריטי, אם זה תקשורת שנבין, גם אם יש מסרים שאנחנו בתוך ממשלת ישראל רוצים להשמיע, חשוב לנו להשמיע, אבל בפורומים אחרים ובמסגרות והקשרים של אנגליה, של דרום אפריקה, כל מדינה כמובן היא אחרת, והמומחיות באמת בתוך משרד החוץ בנושא הזה, אבל גם מסרים שאנחנו רוצים להשמיע, הם מאוד בעייתיים והם פשוט לא עומדים בזירות האלה וחשוב שאנחנו שיושבים בישראל נבין את זה, נבין את ההבדלים והצורך במומחיות מהמנהיגים היהודיים המקומיים.
פרדמן: יש גם דברים, לאו דווקא בתוך הממשלה, גם בתוך הממשלה אבל גם בזירות אחרות בישראל, אנחנו יכולים להתארגן יותר כדי באמת לעזור.
פרדמן: לדוגמה, היה פעם גוף מתאם בתוך האוניברסיטאות בארץ שעבד מול גורמים כמו ה-Jewish leadership council, (תרגום חפשי – מועצת ההנהגה היהודית) כשהיו בעיות של חרמות או גורמים בעיתיים, זו הכתובת שיכולה לתאם בין האוניברסיטאות והמסגרות ללימודים גבוהים אצלנו.
פרדמן: כיום הגוף הזה לא קיים, בגלל סיבות ממוניות וזה חשוב שאנחנו נראה איפה אנחנו פה בארץ יכולים להתארגן לעזור להם עוד יותר.
פרדמן: וכמובן המסגרת שמיק הזכיר, שיתוף פעולה בין המשרד שלנו, משרד החוץ, משרד ההסברה וארגונים יהודיים גדולים בכל התפוצות, זו מסגרת אחת שמנסה ליצור את הפלטפורמה בכלי התקשורת האלה, כמובן שקיימים גם אחרים מאוד חשובים.
עינת וילף: תודה רבה, אשר.
עינת וילף: המשרד לקליטת עלייה, יש רצון להתייחס?
עינת וילף: עוד מישהו מהמשרדים הממשלתיים, מהסוכנות היהודית, יש מישהו שרוצה להתייחס?
עינת וילף: עכשיו אעבור לשאלות שהופנו אליי באופן אישי.
עינת וילף: דיוויד בדין, בבקשה.
דויד בדין: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אני מהמרכז לחקר מדיניות המזרח התיכון בירושלים.
דויד בדין: המודיעין הישראלי פרסם דוחות, שהתקבלו במהלך חמשת השנים האחרונות, המראים שהממשלה הבריטית מאפשרת לארגון החמס להקים ולהפעיל את מטה הפעולה שלו בלונדון.
דויד בדין: השאלה היא ואני שואל את מר דיוויס או BICOM או כל אחד אחר, מה הקהילה היהודית הרשמית עושה בנוגע לכך והאם תועבר איזושהי עצומה או דרישה לממשלה הבריטית, לסגור את מטה החמס שהרי החמס הוגדר על ידי הממשלה הבריטית כארגון טרור.
דויד בדין: השאלות האלה נשאלו במהלך חמשת השנים האחרונות, על ידי הקהילה היהודית ע"י חבר הנאמנים, ללא קבלת מענה.
דויד בדין: ה- Jewish Chronicle היה אמור לעשות כתבה גדולה בנושא, אבל מישהו מהקהילה היהודית, ביקש מהם לא לעשות זאת.
דויד בדין: שוב, יש דוחות שנעשו ע"י המודיעין הישראלי, אתם יכולים לראות אותם בעצמכם במרכז לחקר הטרור והמודיעין, הדוחות קיימים שם.
דויד בדין: הסטודנטים שלנו היו בתוך שני מרכזי החמס בלונדון, כל אחד יכול לעשות זאת והם היו מאוד ברורים לגבי מעשיהם שם, השאלה היא מה אתה עושה ומה התגובה שלך כאשר אתה שומע את הדבר הזה.
דויד בדין: תודה רבה.
עינת וילף: אריה קובלר.
אריה קובלר: נקודה אחת על הקהילה הישראלית בבריטניה.