GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צגה מלקו: מאותו רגע המשפחה קיבלו מקלט בשגרירות עד שהשלטון החדש, המורדים השתלטו וניהלו את המדינה.
צגה מלקו: באותה תקופה שהמשפחה שלי נשארו בשגרירות היו חיילים של מנגיסטו שנכנסו לאדיס אבבה הם שמעו שהמשפחות שלהם כבר בארץ ישראל, בירושלים, הלכו לשגרירות, אף אחד לא מזהה אותם, אז ההורים שלי שימשו לבדוק מי יהודי מי לא בכלל.
צגה מלקו: אז קיבלו כמה מאות יהודי אתיופיה שחזרו מהצבא, אולם בקמפוס בשגרירות, מקלט כ – 3 חודשים ו – 20 יום, קרוב ל – 4 חודשים המשפחה שם.
צגה מלקו: יום יום השגריר נתן הוראה שאני אדבר עם המשפחה שלי טלפונית.
צגה מלקו: ככה נמשך ואני רגועה, כי המשפחה בשגרירות, אני מדברת יום יום, אין לי שום בעיה.
צגה מלקו: אז התבקשתי לצאת על ידי הסוכנות היהודית לגיוס כספים לארצות הברית, להרצאות לעליה ולקליטה.
צגה מלקו: יומיים לפני שיצאתי המשפחה הגיעה לארץ.
צגה מלקו: הגיעו לישראל למלון "שלום".
צגה מלקו: מאד שמחתי וכמתוכנן יצאתי לארצות הברית.
צגה מלקו: הגעתי ללוס אנג'לס שם קבוצה של יהודים תורמים, ערב שם, אני צריכה לנאום במיוחד המשפחה הגיעה לפני יומיים, אני גם הייתי כבר אקדמאית, עובדת בקול ישראל, השתלבתי והביאו את השגריר אשר נעים גם ייתן הרצאה על העלייה מאדיס אבבה לארצות הברית.
צגה מלקו: שם בכנס הגדול מול קהל התורמים היהודים הוא מספר על מבצע שלמה, איך תכננו, מה היה, כל הסודות של הגדולים הוא מספר.
צגה מלקו: בין היתר הוא מספר איפה קיבל את המשפחה שלי, נתן להם מקלט בשגרירות כי מיד ראש הממשלה יצחק שמיר דאג, ברגע שקיבל את המברק שלי באופן אישי שלח לו את המברק ודיבר איתו, נתן הוראה: אתה תשיג את המשפחה של הבחורה הזאת.
צגה מלקו: אחרי שדיברת, חבר הכנסת לשעבר יוסי, יצחק שמיר ראש הממשלה לא היה עסוק ביחסי ציבור.
צגה מלקו: אם היה עסוק אני חושבת היתה יכולה להיות לי תמונה איתו עם המשפחה שלי.
צגה מלקו: אז זה יצחק שמיר.
צגה מלקו: אז אני חושבת באופן אישי אני מודה לו, גם סיפרתי את זה בעבר ואת המברק עדיין יש לי את העותק למזכרת ואני גם כתבתי בבלוג שלי, אני יכולה להגיד את זה, הבן אדם הזה לא רק שהיה מדינאי, ראש ממשלה, בעיני בן אדם באופן אישי אני מרגישה, אחי, אחותי, כולנו בארץ, אבל שלי זכרו לברכה נפטר לפני 10 שנים.
צגה מלקו: אמא שלי תיבדל לחיים ארוכים, אני פה התחנכתי, תואר ראשון, תואר שני, הגעתי עד תפקיד של מנהלת קול ישראל רשת א'.
צגה מלקו: שני האחים שלי מהנדסים, אחותי עורכת דין ואני אמא לשני בנים.
צגה מלקו: הבן הגדול שלי עכשיו סיים תיכון והולך להיות עתודאי.
צגה מלקו: מה שאני רוצה להגיד זה סיפור אנושי ביותר של ראש הממשלה יצחק שמיר.
דני דנון: תודה רבה צגה ששיתפת אותנו בסיפור המרגש.
דני דנון: עמנואל נבון, בבקשה.
עמנואל נבון: ממש בקצרה.
עמנואל נבון: אני לא עליתי לא מברית המועצות ולא מאתיופיה.
עמנואל נבון: באמת הסיפור הזה מאד מרגש אומר הרבה על יצחק שמיר.
עמנואל נבון: אני עליתי מצרפת וזכיתי לשבת עם יצחק שמיר פעם אחת כשאני ראיינתי אותו בדצמבר 98' בשביל הדוקטורט שלי.
עמנואל נבון: זה היה במשרדו בבית אמות משפט בתל אביב.
עמנואל נבון: הוא התעקש קודם כל לדבר קצת בצרפתית, כי הוא דיבר צרפתית שוטפת בזכות הבריטים שגירשו אותו לאריתריאה, הוא ברח לג'יבוטי ואז לצרפת.
עמנואל נבון: אז שאלתי אותו אם לא היה לו קשה כשהוא היה ראש ממשלה לוותר על הערבות האמריקאית של 10 מיליארד דולר כדי שלא לבנות ביהודה ושומרון?
עמנואל נבון: והוא ענה לי מיד בצורה טבעית ביותר: מה?
עמנואל נבון: אני אמכור את ארצי בשביל כסף?
עמנואל נבון: זאת אומרת, אצלו זה היה דבר טבעי לחלוטין.
עמנואל נבון: אני גם רוצה להזכיר, תמיד מספרים לנו שאחרי הסכם אוסלו פתאום כל העולם הכיר בישראל וכו', זה לא נכון.
עמנואל נבון: היחסים חודשו, או התקיימו בתקופה של יצחק שמיר.
עמנואל נבון: יחסים עם ברית המועצות לשעבר, עם סין ומהודו.
עמנואל נבון: זה יותר ממחצית העולם.
עמנואל נבון: זה היה בתקופתו של יצחק שמיר, עוד לפני כמובן תהליך אוסלו.
עמנואל נבון: דבר אחרון, בהמשך למה שיוסי אחימאיר אמר שלעליה היום, הרי יצחק שמיר כשהוא אמר שהוא יביא מיליון יהודים מברית המועצות זה היה נשמע הזוי, והרי היום, דיברתי על כך שהוא דיבר צרפתית.
עמנואל נבון: שני המאגרים האחרונים של עלייה בעולם זה בארצות הברית ובצרפת.
עמנואל נבון: היה פה לפני כמה דקות דני הוברמן מארגון נפש בנפש וצריך לפעול ברוחו של יצחק שמיר היום כדי להביא מיליוני יהודים מהארצות האלה.
עמנואל נבון: אם זה נשמע הזוי היום, יכול להיות, אבל זה גם היה נשמע הזוי פעם להביא מיליון יהודים מברית המועצות ועשרות אלפי יהודים מאתיופיה.
עמנואל נבון: תודה רבה.
דני דנון: תודה רבה עמנואל נבון.
דני דנון: מר אללי אדמסו, יועץ ראש הממשלה, בבקשה.
אללי אדמסו: אני מצטרף גם לברכות על הדיון הפורה על הוקרה והערכה של יצחק שמיר.
אללי אדמסו: אני עליתי ב – 83' ואז אחרי זה העלייה שלנו, אני עליתי בדרכים לא דרכים ובאותה תקופה גם המשפחה שלי, אמא שלי ו – 10 אחים שלי שהם ברחו מאתיופיה לסודן ושהיו בסודן.
אללי אדמסו: אז אנחנו שהיינו באותה תקופה בקליטה הראשונית שלנו שהיינו במתח גדול שמשפחות שלנו שהם נמצאים בסודן, אנחנו גם שומעים שאנשים מתים.
אללי אדמסו: היינו על בכי, על בכי, כולם, הצעירים, גם הותיקים הקודמים שהיו איתנו, היינו בבכי, ואז מה עושים?
אללי אדמסו: ואז אנשים ותיקים ישראלים שאמרו: תפגשו את יצחק שמיר ותלכו אליו ותלכו ותבכו.
אללי אדמסו: גם העלייה, כמובן שהתחילה בתקופה של מנחם בגין, שיש לו חלק נכבד לגבי העלייה שלנו.
אללי אדמסו: אני זוכר שבמצודת זאב הלכנו קבוצה של צעירים עם ישראלים ופעם ראשונה אני פגשתי אותו ואז התחלנו לדבר בידיים בבכי, גם מבחינת השפה לא היינו מדברים טוב.
אללי אדמסו: היו ותיקים יותר מאיתנו והם הסבירו והמשפחות שלנו שהם נמצאים באש בסודן והם מתים, ומה עושים?
אללי אדמסו: אז בזכותו, לא ידענו כל מעשה מה שנעשה מאחורי הקלעים, אבל יחד עם זאת המשפחה שלי וגם האחרים כמעט רוב המשפחה שלי, האחים שלי עלו ב – 84' ואז העלייה זה טיפין טיפין באותה תקופה עלו בערך 7,000 ואחר כך המשיך עד שנת 90' וכל הזמן היינו לוחצים.
אללי אדמסו: גם מצאנו, באותה תוקפה, לא רק ראש הממשלה, אלא זה אבא והוא היה, אני זוכר שאני גם התחלתי את הפעילות הציבורית שלי והיינו מתלווים איתו ואז הולך למרכזי קליטה, את הילדים מלטף אותם וההורים שלנו, המשפחות שלנו הם היו, הוא הפך חלק מהמשפחה שלנו.
אללי אדמסו: יחד עם זאת, וההערכה שלנו, והקהילה גם באמת באה לידי ביטוי בהנהגתו ותמכה בליכוד.
אללי אדמסו: אני היום, אני לא יכול להגיד היום, אבל באותן תקופות כמעט בני העדה שהצביעו אך ורק לליכוד ולא לאף מפלגה אחרת.
אללי אדמסו: בשנת 90' אני גם השתתפתי במבצע שלמה.
אללי אדמסו: טסתי פעמיים במשך 24 שעות לאתיופיה.
אללי אדמסו: כשחזרתי מאתיופיה ובאנו עם המטוס שנחתנו בשדה תעופה, יצחק שמיר, ראש הממשלה שעמד שמה, הוא קיבל מהאוטובוסים ואז היו מנתבים חלק מהפעילים בני העדה וגם אחרים, מנתבים לכל מיני כיוונים ואז אנחנו חוזרים ואז הוא היה עומד שמה ומקבל וזה היה מאד מרגש.
אללי אדמסו: בני העדה, אנחנו ראינו בו לא רק ראש הממשלה, אלא ראינו בו, הוא דמות אבא.
אללי אדמסו: יש לך אבא, ועוד יש אבא על.
אללי אדמסו: ראינו אותו כאבא על, ואז גם בני העדה שבא לידי ביטוי בתמיכה גורפת כשהוא היה בראש הממשלה, בתקופתו.
אללי אדמסו: בני העדה תמכו בליכוד וגם לאחרונה כשהוא נפטר, מה שאנחנו יכולנו לעשות, בני העדה בקבוצות שונות באו פה לכנסת.
אללי אדמסו: חילקנו את הכבוד האחרון מה שמגיע.
אללי אדמסו: בני העדה ברגע שהם שמעו על מות יצחק שמיר, כולם התאבלו.
אללי אדמסו: באמת יצחק שמיר שאני הכרתי אותו גם שהוא היה מספר לנו על אריתריאה ואתיופיה שהוא היה באתיופיה וכל זה זה חיבר אותנו.
אללי אדמסו: ראינו בו כאבא גדול זכרו לברכה.
אללי אדמסו: הוא היה אהוב עלינו.
אללי אדמסו: אני מאד מעריך את הדיון.
דני דנון: כבוד הרב הראשי ליהודי אתיופיה, הרב יוסף הדנה, בבקשה.
יוסף הדנה: אני מצטרף, אדוני היושב ראש, לברכות.
יוסף הדנה: אני חושב ומאמין, זה היה מאד חשוב בכנס הזה, בועדה הזאת להעלות על נס את זכרו, את פועלו של יצחק שמיר זכרו לברכה.
יוסף הדנה: אני אנסה לצייר קצת מה המיוחד שבו?
יוסף הדנה: גם ממשלות אחרות, גם כן ראשי ממשלות, גם מעלים, עושים.
יוסף הדנה: אבל במבצע שלמה מה שהיה המצב באתיופיה, המורדים עמדו להיכנס ממש בשערי העיר אדיס אבבה עמדו להיכנס.
יוסף הדנה: כולנו ידענו.
יוסף הדנה: עכשיו, מי שייפגע ראשון זה היה האנשים, המשפחות שלנו כי אין להם מקום, בקושי מסתדרים.
יוסף הדנה: קרוב ל – 15,000 איש ואנחנו פה היינו בדאגה מאד קשה.
יוסף הדנה: אנחנו רצינו פגישות, בקשות וממש לא יכולנו לישון.
יוסף הדנה: מצד שני, גם מנגיסטו הוא לא היה קל.
יוסף הדנה: בזמנו לצאת מאתיופיה לא היה קל.
יוסף הדנה: היה מאד קשה.
יוסף הדנה: אבל בכל זאת שמיר מצא את השפה הנכונה לשכנע את הממשלה, את האוצר, את כל העולם לשכנע בתקופה קצרה לעשות מבצע כזה, כל כך גדול, אני חושב קשה להאמין.
יוסף הדנה: תתארו לכם להעלות 15,000 איש.
יוסף הדנה: איפה ייכנסו?
יוסף הדנה: איפה יהיו פה בארץ?
יוסף הדנה: איפה התקציב?
יוסף הדנה: כנראה לשמיר זה לא מדבר אליו.
יוסף הדנה: זה לא העיקר.
יוסף הדנה: העיקר הצלת יהודים.
יוסף הדנה: להציל יהודים.
יוסף הדנה: באמת, הנה, פעל בדרכים לא דרכים, עשה הכל עם ממשלות זרות, עצר את המורדים עד שסיים את המבצע.
יוסף הדנה: הוציא את כל האנשים, עצרו את המורדים לא להיכנס לכבוש את העיר ושדה התעופה היה רק בפיקוח שלנו, זאת אומרת, היהודים, הישראלים.
יוסף הדנה: המטוסים רק מטוסים ישראלים נחתו שמה והמריאו, כך עשה קידוש שם שמים ממש בעולם.
יוסף הדנה: זה לא רק אנחנו ידענו, לא רק עם ישראל ידע, העולם ידע את המבצע הגדול והחשוב הזה.
יוסף הדנה: אני חייב להזכיר גם את המנהיג הדגול מנחם בגין זכרו לברכה.
יוסף הדנה: הוא למעשה הראשון שהתחיל בעלייה למען יהודי אתיופיה.
יוסף הדנה: ב – 77', גם בזמן המורדים שהיה מאד קשה.
יוסף הדנה: מאד קשה.
יוסף הדנה: אנשים נהרגו שמה כמו זבובים.
יוסף הדנה: היה מצב קשה מאד.
יוסף הדנה: אז באותו זמן עשה איזה שהוא סיכום סודי בין הממשלות, בלי שהתפרסם.
יוסף הדנה: אז הקבוצה הראשונה בתור עולים חדשים הגיעו ב – 77'.
יוסף הדנה: כמעט סוף 77'.
יוסף הדנה: השנייה – תחילת 88'.
יוסף הדנה: הראשונים לקחו אותם לטבריה.
יוסף הדנה: הקבוצה השנייה בעפולה.
יוסף הדנה: אחר כך זה הופסק בגלל הפרסום שפרסמו שישראל נותנת חלקי חילוף לצבא האתיופי, עוזרת.
יוסף הדנה: בזה גם המבצע הופסק.
יוסף הדנה: אבל אני רוצה לומר, אני עליתי ארצה ב – 72'.
יוסף הדנה: בשנות ה – 70' אני זוכר.
יוסף הדנה: אני רק אגיד מה שאמר הנביא יחזקאל.
יוסף הדנה: הנביא יחזקאל אומר: "ויאמר אלי", אומר שהקב"ה נגלה לו, "בן אדם העצמות האלה כל בית ישראל המה.
יוסף הדנה: הנה אומרים יבשו עצמותינו ואבדה תקוותנו ונגזרנו לנו".
יוסף הדנה: הנביא אחר כך אומר, בזמן הזה אנחנו רואים באמת "נגזרנו לנו", כאילו נכרתנו, אבדנו מכלל עם ישראל בגולה, היהודים בגולה חשבו: זהו, נשכחנו.
יוסף הדנה: מרוב הייאוש, מרוב שהיו מיואשים.
יוסף הדנה: אני הייתי בארץ בשנות ה – 70': "שלח את עמי, שלח את עמי בכל העולם איזה פעילות היתה.
יוסף הדנה: בברית המועצות שהיתה סגורה ומסוגרת, ברוך השם, ברצות ה' הכל נפתח וכולם באו גם מרוסיה, גם מאתיופיה בסדר גודל כזה הם עלו.
יוסף הדנה: לכן אני באמת מאד מעריך ומוקיר את פועלם של ראש הממשלה מנחם בגין, זכרו לברכה וגם ראש הממשלה לשעבר יצחק שמיר זכרו לברכה, שעשו מעשים.
יוסף הדנה: זה לא סתם עלייה אלא מבצעים גדולים.
יוסף הדנה: מבצע גדול כזה, ממש קידוש שם שמים.
יוסף הדנה: אני חושב מדינת ישראל נתברכה מזה ועם ישראל התברך מזה.
יוסף הדנה: זכרם צדיק לברכה.
דני דנון: תודה רבה כבוד הרב יוסף הדנה.
דני דנון: אני רוצה לבקש מישעיהו יחיאלי, ראש מנהלת נעל"ה – נוער עולה לפני הורים, בבקשה.
ישעיהו יחיאלי: ממש בקיצור, כי השעה מאוחרת.
ישעיהו יחיאלי: כמובן מצטרף להכרת הטוב של כל הדוברים לפני, גם לך כיושב ראש הישיבה שזימנת את הדבר הזה כל כך מהר מיד אחרי הלוויה, מפני שמי שראה את הקהל בלוויה, במיוחד את הייצוג של העדה האתיופית שם, הבין עד כמה נושא העלייה הוא בעצם ההנצחה החיה של יצחק שמיר וגם אנחנו בנעל"ה, בעזרת ה', אם המשפחה תאפשר לנו, אנחנו נקרא, יש לנו שם לכל מחזור.
ישעיהו יחיאלי: כל מחזור שמגיע.
ישעיהו יחיאלי: המחזור שיגיע בספטמבר הקרוב, אם המשפחה תאפשר לנו, נקרא אותו: מחזור שמיר, על מנת להנציח את יצחק שמיר בתכנית נעל"ה, מפני שהוא ראש הממשלה שנתן את ברכת הדרך ליציאת התכנית הזאת לדרך בצירוף נדיר.
ישעיהו יחיאלי: דיברו פה על פרסונות.
ישעיהו יחיאלי: העובדה שהיה שר חינוך זבולון המר, זכרו לברכה, שהאמין בעניין העם היהודי ובחינוך היהודי, תחת ראש ממשלה כמו יצחק שמיר, בעצם הוציא לדרך תכניות גדולות מאד שיזמה נתיב, יושב פה יאשה כמייצג המערכת.
יעקב מרגי: לא, אני לא מייצג את המערכת.
יעקב מרגי: אני מייצג את נתיב שנות ה – 90'.
יעקב מרגי: לא של שנות 2000.
ישעיהו יחיאלי: מבחינת נעל"ה באמת יצאנו לדרך באותה עת ורק סיפור אישי, אחרי שיצחק שמיר סיים להיות ראש ממשלה ועדיין היה בכנסת, באחת ההזדמנויות פגשתי אותו על מדרגות שבין המליאה לקומה שמעליה והוא עלה במדרגות ומצד שני ירד בוגר נעל"ה שבין סיום לימודיו לבין גיוסו לצה"ל עבד כמלצר במזנון הכנסת והפגשתי אותם.
ישעיהו יחיאלי: אמרתי לו: אדוני ראש הממשלה לשעבר, הנה, ילד נעל"ה הולך בקרוב לקורס טיס, קראו לו מישה אלקין, אחיו הוא היום אדם חשוב בבניין.
ישעיהו יחיאלי: בדרך לקורס טיס ...
ישעיהו יחיאלי: ופגש על המדרגות את ראש הממשלה שבעצם נתן ראשון את ברכת הדרך לתכנית נעל"ה.
ישעיהו יחיאלי: אני רוצה לומר עוד הערה בהקשר לנושא הנשירה שהוזכר כאן.
ישעיהו יחיאלי: הנשירה היא כולה מעשה ידי יהודים.
ישעיהו יחיאלי: העובדה שיש לנו היום מיליון פה ומיליון שם זה עבודה יהודית.
ישעיהו יחיאלי: זה לא נהיה מעצמו ואין לי ספק שאם ראש הממשלה שמיר היה נמצא באותה עת ליד ההגה זה לא היה קורה ולא היינו היום פה עם מיליון אחד, אלא עם שניים ואז כל המדינה הזאת היתה נראית אחרת לגמרי מפני שאיפה שהם נמצאים, במקומות שהם נמצאים בארצות הברית, בגרמניה ובמקומות אחרים, אנחנו בנעל"ה מנסים היום להביא את הילדים שלהם במקומם, כל העניין הזה היה יכול להיראות אחרת לחלוטין ועל זה, אני חושב, חייבים הכרת תודה ליצחק שמיר ולהנציח את זכרו.
דני דנון: תודה רבה לישעיהו יחיאלי.
דני דנון: הרב יצחק זגייה מרחובות, בבקשה.
יצחק זגייה: תודה רבה היושב ראש שזימנת את הכנס הזה לזכרו של ראש הממשלה יצחק שמיר.
יצחק זגייה: ראש הממשלה השביעי של מדינת ישראל.
יצחק זגייה: יצחק שמיר, שהוא בעצם התעלה מהדמויות של התנ"ך והוא גילם באישיותו את הצניעות, ענווה וגם גיבור ישראל שאוהב יהודים, לא משנה מאיפה הם, אפילו שהם מאפריקה.
יצחק זגייה: אהבתו של יצחק שמיר לכל היהודים באשר הם, שאנחנו ראינו שהוא הלך לשדה תעופה לקבל את פניהם שהם יורדים, שהוא ראה שהם מנשקים את אדמת הקודש, אדמת ארץ ישראל, שברגע שהוא רואה שאיש ...
יצחק זגייה: חינוך יהודי, שלמד את התנ"ך ואת התורה, שהתגשם לנגד עיניו חזון נביאי ישראל ואז הוא הזיל דמעה.
יצחק זגייה: זה מראה כמה הוא אהב כל יהודי באשר הוא.
יצחק זגייה: לכן הוא בעצם הוא דמות ומופת לעם היהודי, שהוא היה באותה תקופה ראש ממשלת ישראל בזמן הנכון במקום הנכון.
יצחק זגייה: אם היה ראש ממשלה אחר אני לא יודע אם כל העליות היו מתבצעות וגם הוא נפטר בשיבה טובה בגיל 96 וזה אומר גם כן בגימטרייה ...
יצחק זגייה: לדבר הזה יש משמעות בהיסטוריה והוא בעצם סיים את התפקיד שלו ואת ...
יצחק זגייה: שלו מגיל צעיר שהוא היה שליחה של היהדות ושל העם היהודי, אם זה בגולה ואם זה בישראל והוא בעצם מגלם את ישראל החדשה של ארץ ישראל.
יצחק זגייה: יהודי אתיופיה זכרו לו את חסדיו שבעצם הנוכחות הגדולה היתה בלוויה שלו.
יצחק זגייה: מחצית מהנוכחים שהיו, יהודי אתיופיה.
יצחק זגייה: אני גאה שאני משתייך לקהילה הזאת.
יצחק זגייה: לא רק אנשים סוגדים לשררה ולתפקיד, אלא גם עושים חסד.
יצחק זגייה: הקהילה האתיופית עושה חסד גם עם המתים.
יצחק זגייה: הדבר החשוב ביותר שאדם עושה חסד לא רק עם אדם שהוא חי, במיוחד אם הוא בעל תפקיד, בעל שררה, אלא שאדם שהולך למות, שהוא לא מסתכל ולא מרים את הראש ומסתכל כמה אנשים באו ללוות אותו ביום האחרון.
יצחק זגייה: תודה.
דני דנון: אני רוצה, ברשותכם, לסכם את הדיון וברור לנו שזאת רק התחלה, אנחנו נעסוק רבות בהנצחת מורשתו של שמיר.
דני דנון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות מצדיעה ומעריכה את פועלו של ראש הממשלה יצחק שמיר למען עידוד העלייה וחיזוק החינוך היהודי ציוני בתפוצות.
דני דנון: ככל שנחשפים יותר לפועלו של ראש הממשלה שמיר מבינים את האמונה היוקדת שהנחתה אותו לשימור וחיזוק הרוב היהודי בארץ ישראל.
דני דנון: הועדה קוראת לרשויות המדינה, הן במישור הארצי והן במישור המוניציפאלי לפעול להנצחת מורשתו של ראש הממשלה שמיר, תוך מתן דגש לפעולותיו למען עידוד העלייה.
דני דנון: הועדה קוראת לממשלת ישראל להמשיך ולהניף את דגל העלייה ברוח פועלו של ראש הממשלה שמיר.
דני דנון: אני רוצה להודות לכל מי שהגיע בהתרעה קצרה.
עינת וילף: אני פותחת ישיבה של ועדת המשנה לקשרי ישראל והעם היהודי.
עינת וילף: אנחנו נמצאים כאן להצגת ההערכה השנתית 2011-2012 של המכון לתכנון מדיניות העם היהודי.
עינת וילף: כמו שאתם ודאי יודעים, ההערכה השנתית, מעבר לכך שהיא פרסום הדגל של המכון, הוצגה בשנים עברו בפני הממשלה וכך היה גם השנה ותקן אותי אם אני טועה, נדמה לי שזו פעם ראשונה שאתם מציגים בכנסת.
אבינועם בר יוסף: כבר הצגנו בכנסת.
עינת וילף: לא הלך לי, רציתי אבל בסדר.
עינת וילף: אז אנחנו חידשנו את המסורת של ההצגה בכנסת ואני מקווה שהפעם היא בהחלט תימשך.
עינת וילף: בבקשה, אבינועם בר יוסף, נשיא ומנכ"ל מייסד.
אבינועם בר יוסף: קודם כל אנחנו שמחים להיות פה.
אבינועם בר יוסף: ההערכה השנתית היא, כמו שעינת ציינה, למעשה, פרויקט הדגל של המכון.
אבינועם בר יוסף: היא הופקה בפעם הראשונה ב-2004 מאז עברה שלוש ממשלות והיא מוצגת בכל שנה בממשלה.
אבינועם בר יוסף: היא הוצגה גם בפני הנהלת הסוכנות ואנחנו משתדלים באמת להוציא את זה לקראת העצרת השנתית של הסוכנות, כי יש לנו בסך הכול מפגש של ראשי הארגונים הגדולים, היא מוצגת באיפא"ק, היא מוצגת בוועידת הנשיאים וכו'.
אבינועם בר יוסף: השנה חידשנו חידוש אחד, ניסינו לבנות מערכת של מדדים שמשווה בין השנה שעברה לשנה הנוכחית, כיוון שזו הפעם הראשונה שהלכנו אחורנית ורצינו לעשות בדיקה השוואתית מה הכיוונים בעם היהודי אבל בכל מקרה בכל שנה נוכל להציג כיווני התפתחות של העם היהודי באופן כללי.
אבינועם בר יוסף: אני רוצה רק לפתוח בכמה מלים ושמוליק רוזנר יציג את לוח המחוונים שבנינו.
אבינועם בר יוסף: אני רוצה להעיר דבר אחד, פרט לנושא הגיאופוליטי וההשלכות שלו על העם היהודי, ששם אנחנו נמצאים במצב בעייתי מאוד וזה ברור לכולם, ביתר התחומים שאנחנו התייחסנו אליהם, דמוגרפיה, עיצוב וביטוי הזהות, קשרים חוץ ופנים קהילתיים ומשאבים חומריים, מצבנו באופן כללי בשיפור קל לעומת השנה שעברה, לעומת השנתיים שעברו, וזה נובע בעיקר מההתחזקות של מדינת ישראל בכל הפרמטרים האחרים להוציא הפרמטר הגיאופוליטי.
אבינועם בר יוסף: שמוליק, אם תוכל, תציג אתה את המחוונים ואחר כך נעבור לשלמה פישר ולהמלצות בסוף.
עינת וילף: רק לפני, זה אותו רעיון שהיה בזמנו שיהיו אינדיקטורים מסוימים שנעקוב אחריהם בצורה קבועה ואז נוכל להגיד בסוף, העם היהודי השנה יותר טוב או פחות טוב.
אבינועם בר יוסף: בדיוק.
אבינועם בר יוסף: זה חלק מפרויקט הרבה יותר גדול, שהוא יעשה בדיקה נקודתית בהרבה פרמטרים, אבל התחלנו עם זה השנה תוך בדיקה רצינית כחלק מהפרויקט הזה שמוביל אותו פרופ' סטיבן פופר.
שמואל רוזנר: שלום.
שמואל רוזנר: כאמור, חילקנו את הבדיקה שלנו על מצבו של העם היהודי לחמישה ממדים, שאתם רואים אותם מולכם: גיאופוליטיקה, דמוגרפיה, עיצוב וביטוי זהות יהודית, קשרים חוץ ופנים קהילתיים, הכוונה היא הקשרים בין קהילות, כולל הקשר בין ישראל לבין התפוצות, אבל גם לקשרים בין קהילות בתפוצות עצמן, ומשאבים חומריים שזה במילים פשוטות כמה כסף יש לנו כדי לממן בו את השטויות שהיינו רוצים לעשות לטובת העם היהודי.
שמואל רוזנר: מה שאתם רואים בטבלה הזאת, כדי שלא תהיה טעות, אנחנו לא טוענים שבכל המדדים המצב שלנו טוב או מצוין, מה שאנחנו טוענים זה שביחס למה שהיה שבשנה-שנתיים האחרונות, למעט בתחום הגיאופוליטי שבו חלה הרעה במצבו של העם היהודי, בגלל חלק מהסיבות שאבינועם הזכיר וסיבות רבות אחרות שמפורטות בהערכה השנתית, בשאר המדדים מתוך החמישה שבדקנו ישנו שיפור מסוים, משיפור קל ועד שיפור קצת יותר גדול במצבו של העם היהודי.
שמואל רוזנר: אם לוקחים למשל את המדד הכלכלי, מדד המשאבים החומריים, אז ברור לגמרי שבשיאו של המשבר הכלכלי ב-2008 יכולתו של העם היהודי לממן את הפרויקטים שלו ירדה לתקופה מסוימת, או לפחות הייתה תחת עננה של סימן שאלה מסוים, זה לא שהמצב הכלכלי נהיה נפלא, אבל לפחות חלה התייצבות במצב הכלכלי וישנה בהירות מחודשת ביחס אליו.
שמואל רוזנר: לכן אנחנו יכולים להגיד שמשאבי העם היהודי לא נפגעו באורח דרמטי ועדיין יש בידיו מספיק משאבים כדי לממן הרבה מאוד פעילויות שהוא רוצה לעשות.
אבינועם בר יוסף: ויש תוספת משאבים ניכרת שנובעת מאוצרות הטבע שנתגלו בארץ.
שמואל רוזנר: כן, יש כמובן את היכולות הכלכליות של מדינת ישראל שבינתיים את המשבר הכלכלי הזה שורדת.
שמואל רוזנר: אחד הדברים שניסינו לעשות, מכיוון שזו הפעם הראשונה שאנחנו מציגים את המדדים האלה, ניסינו לשחק קצת אחורה כדי להבין איפה העם היהודי עמד בכמה שנים, או בכמה מועדי מפתח, בחמשת המדדים שאנחנו מטפלים בהם כדי לראות איך אנחנו עומדים השנה ביחס לשנים הקודמות הללו.
שמואל רוזנר: אז מה שאתם רואים כאן זה לוח המחוונים של 1945, ממש בסופה של הקטסטרופה של מלחמת העולם השנייה והשואה, עדיין לפני הקמת מדינת ישראל, ברור לגמרי שמצבו הדמוגרפי של העם היהודי באותו רגע הוא תחת איום דרמטי מאוד- - -
עינת וילף: מה זה ד-ב-י-מ-ש?
שמואל רוזנר: ש' זה שגשוג, מ' זה משתפר, י' זה יציב, ב' זה בעייתי ו-ד' זה דעיכה.
שמואל רוזנר: 1945, המצב הדמוגרפי קטסטרופלי, המצב הגיאופוליטי של העם היהודי ממש בסופה של השואה קטסטרופלי, מצב הקשרים בין הקהילות לעומת זאת ברמה מאוד גבוהה, תחושת ההזדהות של קהילות יהודיות בעולם אחת עם השנייה נמצאת כמעט בשיאה, המצב הכלכלי של העם היהודי כמובן לא טוב, מצב הזהות היהודית, סימנו אותו ב-1945 כיציב, יחסית לא חלה בו הרעה לעומת שנים קודמות.
שמואל רוזנר: השקופית הבאה מציגה את 1970, אנחנו קופצים 25 שנים קדימה ואנחנו רואים שעון שמציג את מצבו של העם היהודי באופן הרבה יותר אופטימי: המצב הדמוגרפי השתפר מאוד לעומת מה שהיה מיד לאחר השואה, מצב הזהות שופר, המצב הגיאופוליטי – מדינת ישראל אחרי מלחמת ששת הימים, המצב הגיאופוליטי בסך הכול טוב, מצב הקשרים בין הקהילות אולי בשיא של כל הזמנים, לפחות בעידן המודרני שאנחנו זוכרים, מיד אחרי ההתעוררות הגדולה של מלחמת ששת הימים שחיברה את הקהילות, בעיקר את הקהילה הצפון אמריקאית אבל גם קהילות אחרות, לישראל, גם מצב הכלכלי בסך הכול בסדר.
שמואל רוזנר: 1970 היא שנה שבה השעונים כולם מצביעים לכיוון חיובי.
שמואל רוזנר: השנה הבאה שבדקנו, 1999, ושוב אנחנו מזהים מצב כלכלי אפילו טוב יותר מאשר ב-1970 , בעיקר בזכות השגשוג הכלכלי העצום, גם של קהילת יהודי צפון אמריקה וגם של ישראל בשנות ה-90.
שמואל רוזנר: מצב הקשרים בין הקהילות בסך הכול בסדר.
שמואל רוזנר: המצב הגיאופוליטי – שוב, שנות ה-90 היו שנים יחסית נדיבות מבחינה גיאופוליטית לישראל ועיקר העניין הגיאופוליטי נוגע למצבה של מדינת ישראל.
שמואל רוזנר: המצב הדמוגרפי לעומת זאת משתנה לרעה לעומת שנים קודמות.
שמואל רוזנר: ב-1999 כבר התבררו ממדיה של ההתבוללות והתבררה מגמת נישואי התערובת הגוברת בקהילות שונות בתפוצות, שוב, בעיקר בצפון אמריקה.
שמואל רוזנר: זה התברר בפעם הראשונה ב-1990, אחרי ה-NGPS של 1990, ושנות ה-90 היו שנים שבהן הדאגה מפני התבוללות והניסיון לנצח את הנישואים הבין דתיים היה בעיצומו, אז המצב הדמוגרפי לא היה נפלא ומצב הזהות, יד ביד עם המצב הדמוגרפי, גם הוא היה פחות טוב מאשר בשנים הקודמות שראינו.
שמואל רוזנר: זה מוביל אותנו לשקופית שמציגה לנו את היום.
שמואל רוזנר: השעון הנוכחי בדשבורד שלנו זה שעון שמקביל למה שהצגנו לכם בהתחלה.
שמואל רוזנר: שוב, אנחנו לא מדברים ביחס ל-99', אלא ביחס לשנים קודמות, הקפיצות האלה עלולות לבלבל, השעונים האלה מתייחסים למצבנו לעומת שנה-שנתיים אחרונות.
שמואל רוזנר: נדמה לנו, ומי שרוצה להבין למה יצטרך לקרוא, גם להקשיב לשלמה אבל לקרוא יותר לעומק את ההערכה השנתית, נדמה לנו שמצב הזהות היהודית בעם היהודי משתפר, גם בישראל וגם בחלק גדול מהקהילות בתפוצות יש מאמץ מאוד גדול לייסד אופנים חדשים של תקשורת יהודית ושל התעמקות בתרבות היהודית, שמביאים לשיפור מסוים במצב הזהות היהודית.
שמואל רוזנר: המצב הדמוגרפי בתוך ההערכה השנתית, המקום היחיד שבו עשינו שני שעונים נפרדים, לישראל ולתפוצות, זה המקום של השעון הדמוגרפי.
שמואל רוזנר: השעון הכללי הדמוגרפי מצביע אמנם בכיוון טיפה חיובי, אבל כאשר מסתכלים על שני השעונים בנפרד ברור לגמרי שהכיוון הדמוגרפי החיובי בעם היהודי נובע אך ורק מהעלייה בכמות האוכלוסייה היהודית בישראל, לעומת זאת בתפוצות אנחנו לא נמצאים במצב של דמוגרפיה חיובית.
שמואל רוזנר: ברור ששעון דמוגרפי באופן בסיסי הוא לא דבר שמשתנה בהערכה שנתית משנה לשנה, דמוגרפיה תיבחן על פני טווחי זמן יותר ארוכים באופן אמיתי, אבל כאשר באנו לבחון אותה השנה, הפרדנו אותה לשני שעונים ואנחנו מציגים את ההבדל הזה בין ישראל לבין התפוצות.
שמואל רוזנר: המצב הגיאופוליטי, שוב, פה מדובר בעיקר על מצבה הנוכחי האסטרטגי של מדינת ישראל, הפרק המרכזי בהערכה השנתית מתייחס לשינויים שמתחוללים במזרח התיכון ובעולם הערבי בשנה האחרונה, ומתוכו אפשר להבין בין השאר מדוע מצבנו הגיאופוליטי איננו מזהיר כרגע.
שמואל רוזנר: לעומת זאת מצב הקשרים בין הקהילות בסך הכול נמצא בכיוון חיובי.
שמואל רוזנר: למי שרוצה להתעדכן במחקרים האחרונים, ממש לפני עשרה ימים התפרסם מחקר בארצות הברית ששוב מצביע על מה שהחוקר קורא לו birthright bump, על העובדה שרמת הקשר של הדור הצעיר לישראל בארצות הברית עולה, כנראה בזכות העובדה שיותר ויותר צעירים מהדור הזה הגיעו לישראל במסגרת ביקורים של תגלית ושל מסע.
שמואל רוזנר: זה מחקר נוסף בשרשרת של מחקרים שמצביעים על כך שהחרדה מפני התנתקות או דעיכה בקשרים בין שתי הקהילות הייתה כנראה חרדה מוקדמת.
עינת וילף: או שהיא חרדה שהביאה לפעולה ששינתה.
שמואל רוזנר: חרדה שהביאה לפעולה ששינתה את המציאות, גם זאת אפשרות.
שמואל רוזנר: אתם קיימתם פה ישיבה נרחבת על הנושא הזה לפני כמה חודשים, אז אני לא אחזור על מה שאמרתי בישיבה ההיא.
שמואל רוזנר: ביחס למצב הכלכלי, כפי שאמרתי, גם הכלכלה היחסית יציבה של ישראל וגם התייצבות, אם לא שיפור לפחות התייצבות, במצב הכלכלי בארצות הברית מביאים גם את השעון הכלכלי שנוגע למשאבים החומריים של העם היהודי לממן את הפרויקטים של עצמו לפנות כרגע ימינה ולא שמאלה.
שמואל רוזנר: כלומר המצב איננו קטסטרופלי, הוא בסך הכול מצב סביר, יש בעם היהודי כסף שיכול להבטיח את הפרויקטים החיוניים להמשך שגשוגו.
שמואל רוזנר: עד כאן.
אבינועם בר יוסף: לפני ששלמה מתחיל, אני רוצה להדגיש שני דברים.
אבינועם בר יוסף: כשאנחנו התחלנו להתייחס לתחום הדמוגרפי בשנת 2004 היו בעולם 12,800,000 יהודים, היום אנחנו ב-13.6 מיליון, אז זה שיפור שבאמת ראוי לציון.
אבינועם בר יוסף: כמו שציין שמוליק, זה בעיקר נובע מהמצב הדמוגרפי הבריא והילודה הבריאה בישראל, בתפוצות המאזן הוא שלילי.
אבינועם בר יוסף: זהות וקשרים במידה רבה מושפעים מהביקורים ההדדיים ואני חושב שיש הרבה יותר ביקורים של יהודים בישראל מאשר ידענו בעבר.
אבינועם בר יוסף: ההערכה השנתית השנה, כמו שציינתי, מתחלקת למעשה לשלושה חלקים, החלק המרכזי בתחום הגיאופוליטי וההשלכות של הנושא הגיאופוליטי על העם היהודי ועל מדינת ישראל בכללותו נכתב על ידי אבי גיל, שהיה מנכ"ל משרד החוץ.
אבינועם בר יוסף: הפרויקט הזה שמתייחס למדדים שאנחנו נכנסנו אליו מנוהל על ידי פרופסור סטיבן פופר ואת החלק העיקרי שעוסק בנושאים היהודיים ניהל דר' שלמה פישר, שנמצא איתנו פה והוא ייכנס לכמה תחומי עומק.
שלמה פישר: אני רוצה להציג שלושה פרקים שהופיעו בהערכה.
שלמה פישר: הפרק הראשון הוא העמקה בנושא של יצירת משמעות יהודית, מבוגרים צעירים, יצירתיות תרבותית והעתיד היהודי בארצות הברית ובאירופה.