GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לאונרד זקס: במהלך האינתיפאדה, זה היה, זה לא רק כסף, זה גם לוגיסטיקה; הם לא יכלו להשיג נסיעה בתאריך שבו הם יכלו לנסוע.
לאונרד זקס: אבל זכרו, עכשיו, אם 44,000 הגישו מועמדות, ויש מקומות ל-18,000.
לאונרד זקס: אז כך שבאופן בסיסי זה נהיה אקראי בהתבסס על מתי הנסיעות זמינות.
לאונרד זקס: סוגיית הנישואים בתוך הקבוצה, כן, והראיתי את זה בשקף, ואני יכול לתת לכם את המידע.
לאונרד זקס: חלק מסוים, חלק גדול, אני חושב שזה קרוב לרבע מבוגרי תגלית שנשואים, נישאו לבוגרי תגלית אחרים, אבל לא בהכרח לאנשים שהיו בנסיעה שלהם.
לאונרד זקס: כך שכן, יש נישואי פנים בתוך הקבוצה.
לאונרד זקס: למה?
לאונרד זקס: ההסבר לזה, אתם יודעים, אני יכול אולי לקבל פרס נובל או את פרס ישראל אם אוכל ממש לענות על שאלה זו.
לאונרד זקס: מה שאנחנו כן יודעים, והדוגמאות שנתת מעניינות, רבין וכולי, ושם, כל דבר, הר הרצל, זה לא ארץ ישראל, שהיא המרכיב העיקרי.
לאונרד זקס: ארץ ישראל היא ההקשר של התכנית, אבל זה עם ישראל; זה האנשים שהם לומדים להכיר.
לאונרד זקס: לדור הזה, זה Len Saxe, הפסיכולוג החברתי שמדבר, יש חלק ריק ממהותם עבור אינטראקציה והתקשרות בפועל עם אנשים אחרים.
לאונרד זקס: והחלק המעמיק ביותר של החוויה הוא המפגש והיכרותם עם ישראלים בני אותו גיל, שחולקים את אותה המוזיקה, מחזורים הורמונאליים, כל דבר, יחד איתם.
לאונרד זקס: וכפי שגם תיעדנו, החוויה חזקה ומעמיקה באותה מידה לישראלים שמשתתפים, כי הם הופכים ליהודים, לא רק ישראליים, כחלק מהתכנית.
לאונרד זקס: איך זה בדיוק קורה ומה בדיוק קורה אנחנו לא יודעים.
לאונרד זקס: זו הייתה שאלה שגם עלתה ב - - -
יצחק הילדסהיימר: What you say, according to what you say, if you bring the people of Taglit to meet young Jewish people in the Former Soviet Union, Am Yisrael in the Former Soviet Union, the results may be the same.
יצחק הילדסהיימר: (להלן התרגום החופשי של דבריו:) מה שאתה אומר, בהתאם למה שאתה אומר, אם תביא את אנשי תגלית ותפגיש אותם עם אנשים יהודים צעירים בברית המועצות לשעבר, עם ישראל בברית המועצות לשעבר, ייתכן שהתוצאות יהיו זהות.
לאונרד זקס: So, in fact, I call it the hypothesis.
לאונרד זקס: Forget about or or for a moment.
לאונרד זקס: But the question is, if you took people to another place, could you do this?
לאונרד זקס: I actually think you would have many of the same effects, although the context of Eretz Yisrael is particularly important.
לאונרד זקס: But people have talked about doing a reverse mifgash, sending Israelis to meet with and be in as part of MASA, with Diaspora Jews in their countries.
לאונרד זקס: And I think we could replicate some of those findings.
לאונרד זקס: I also think that part of the problem is that American Jews, and I want to go back to the comment, I'll integrate it here, the implied question about whether demography is based on birth.
לאונרד זקס: Traditional demographers, they look at how many people are born and how many people died, and you figure out how many people you have.
לאונרד זקס: With respect to the Diaspora b'Artzot ha-Brit, it's not how you can do it, and it's not because Jewish identity, it's not something that's stamped on your darkon, on your passport, it's not something that you have to register with.
לאונרד זקס: In fact, we have laws against people asking you what your religion is, and so on.
לאונרד זקס: It's very difficult to figure out.
לאונרד זקס: But in fact, it is a choice.
לאונרד זקס: And the reason that we were losing people, that reason that we were melting away, was that people were Jewish, were born, who could have made aliyah, who would have, under the law here, been fully recognized, were simply deciding not to be Jewish, not to give their children Jewish education.
לאונרד זקס: We think that has reversed now, and we think that, for a whole bunch of other reasons, that the demography picture has fundamentally changed.
לאונרד זקס: I also just want to get at the critique of Taglit in terms of, if I understood some of the implied questions, in terms of how could 10 days make such a big difference.
לאונרד זקס: Well, I want you to think of, and I guess I'm thinking of Nobel Prizes, Danny Kahneman, who now teaches at Princeton University, he's from Hebrew University and got with his colleague the Nobel Prize in economics a number of years ago, probably leading cognitive psychologist today.
לאונרד זקס: And one of the things that he talks about, and one of the things that cognitive psychologists study, is what's worth it to people more: getting, say, mea dollarim, $100, or losing a hundred dollars?
לאונרד זקס: And it turns out that the negative experience, or actually getting $200 versus losing $100, as it turns out, losing something, a negative experience, is much more damaging, much more important to a person than a positive.
לאונרד זקס: And in fact, intensive positive experiences, no matter how short they are, can become inflection points, they can become change points in a person's life, and that's what happens as a result of Birthright.
לאונרד זקס: Now I want to just deal with the sort of larger question of the implications of all of this.
לאונרד זקס: And I titled this "Megamot".
לאונרד זקס: I titled this "Trends in Demography".
לאונרד זקס: So we have this narrative that has been around in the Jewish world today traditionally, if you will, sanctioned Jewish narrative, the oy gevalt, the lachrymose haval narrative of our decline, of the problems that we face.
לאונרד זקס: And what happens is that these become self-fulfilling prophecies, that we begin to see ourselves as a people, as a group not being able to continue, not being able to survive.
לאונרד זקס: And I think the evidence is that there is a new atmosphere, there is a new environment, that being part of klal Yisrael, I don't know quite how to translate "peoplehood", but being part of a people in this world that is increasingly filled with anomie, with that the individual alone is increasingly important.
לאונרד זקס: And what Taglit shows, and why I think, aside from the fact that I've been involved in researching it for a number of years, it's important to talk about, is because it shows that the power is in us to change the situation.
לאונרד זקס: The power is in us to change what has been a problematic and negative situation for klal Yisrael, and I think it has profound implications not only for the community b'Artzot ha-Brit around the Diaspora, but also for Israel, for medinat Yisrael in particular.
לאונרד זקס: (להלן התרגום החופשי של דבריו:) לכן, למעשה, אני קורה לזה Cancun Hypothesis.
לאונרד זקס: תשכחו לרגע את מוסקבה או סנט פטרבורג או קייב.
לאונרד זקס: אבל השאלה היא, אם תיקחו אנשים למקום אחר, תוכלו לעשות את זה?
לאונרד זקס: אני למעשה חושב שיתקבלו רבות מאותן ההשפעות, למרות שההקשר של ארץ ישראל חשוב במיוחד.
לאונרד זקס: אבל אנשים דיברו על ביצוע מפגש הפוך, לשלוח ישראלים לפגוש ולשהות בישראל כחלק ממסע, עם יהדות מהפזורה בארצות שלהם.
לאונרד זקס: ואני חושב שנוכל להעתיק חלק מהממצאים האלה.
לאונרד זקס: אני גם חושב שחלק מהבעיה היא שיהודים אמריקנים, ואני רוצה לחזור להערה, אני אשלב את זה כאן, השאלה המשתמעת האם דמוגרפיה מבוססת על לידה.
לאונרד זקס: דמוגרפים מסורתיים, הם בוחנים כמה אנשים נולדו וכמה אנשים מתו, וכך מחשבים כמה אנשים יש לכם.
לאונרד זקס: בקשר לפזורה בארצות הברית, לא עושים את זה כך, וזה לא בגלל זהות יהודית, זה לא משהו שמוחתם בדרכון שלך, זה לא משהו שצריך להירשם עבורו.
לאונרד זקס: למעשה, יש לנו חוקים שאוסרים על אנשים לשאול אותך מהי הדת שלך, וכולי.
לאונרד זקס: זה קשה מאוד להבנה.
לאונרד זקס: אבל למעשה, זו בחירה.
לאונרד זקס: והסיבה שבגללה איבדנו אנשים, הסיבה שבגללה עברנו היתוך ונעלמנו, הייתה שאנשים היו יהודים, נולדו, יכלו לבצע עלייה, שהיו מוכרים באופן מלא על פי החוק כאן, פשוט החליטו לא להיות יהודים, לא להעניק לילדים שלהם חינוך יהודי.
לאונרד זקס: אנחנו חושבים שזה התהפך עכשיו, ואנחנו חושבים, בשל סיבות אחרות רבות, שהתמונה הדמוגרפית השתנתה ביסודה.
לאונרד זקס: אני רוצה גם להגיע רק לביקורת של תגלית במונחים של, אם הבנתי חלק מהשאלות המשתמעות, במונחים של איך יכולים 10 ימים ליצור הבדל כל כך גדול.
לאונרד זקס: ובכן, אני רוצה שתחשבו על, ואני כנראה חושב על פרסי נובל, דני כהנמן, שכעת מלמד באוניברסיטת פרינסטון, הוא בא מהאוניברסיטה העברית וקיבל את פרס נובל בכלכלה לפני כמה שנים, עם עמית שלו, קרוב לוודאי הפסיכולוג הקוגניטיבי המוביל כיום.
לאונרד זקס: ואחד הדברים עליהם הוא מדבר, ואחד הדברים שפסיכולוגים קוגניטיביים חוקרים, הוא מה בעל יותר ערך לאנשים: לקבל, נגיד, מאה דולרים, 100$, או לאבד מאה דולרים?
לאונרד זקס: ומסתבר שהחוויה השלילית, או למעשה לקבל 200$ לעומת הפסד של 100$, מסתבר, להפסיד משהו, חוויה שלילית, הרבה יותר מזיקה, הרבה יותר חשובה לבן אדם מאשר חוויה חיובית.
לאונרד זקס: ולמעשה, חוויות חיוביות אינטנסיביות, בלי קשר לכמה הן קצרות, יכולות להפוך לנקודות מפנה, הן יכולות להפוך לנקודות שינוי בחייו של בן אדם, וזה מה שקורה כתוצאה מתגלית.
לאונרד זקס: עכשיו אני רוצה לטפל במעין שאלה גדולה יותר בקשר להשלכות של כל זה.
לאונרד זקס: ונתתי לזה את הכותרת "מגמות".
לאונרד זקס: ונתתי לזה את הכותרת "מגמות בדמוגרפיה".
לאונרד זקס: אז קיים אצלנו הנרטיב שבאופן מסורתי קיים בעולם היהודי כיום, אם תרצו, הנרטיב היהודי המאושר, האוי גוולד, נרטיב החבל הבכייני של שקיעתנו, של הבעיות העומדות לפנינו.
לאונרד זקס: ומה שקורה זה שאלה הופכות להיות נבואות שמגשימות את עצמן, שאנחנו מתחילים לראות את עצמנו כעם, כקבוצה שלא יכולה להמשיך, לא יכולה לשרוד.
לאונרד זקס: ואני חושב שההוכחות מראות שיש אוירה חדשה, יש סביבה חדשה, זו של להיות חלק מכלל ישראל, אני לא יודע איך בדיוק לתרגם “peoplehood”, אלא להיות חלק מעם בעולם הזה שבאופן הולך וגובר מתמלא באנומיה, עם כך שהפרט לבדו חשוב במידה הולכת וגוברת.
לאונרד זקס: מה שתגלית מראה, ומדוע אני חושב כך, פרט לעובדה שאני מעורב במחקר שלה במשך מספר שנים, שחשוב לדבר על זה, זה כי היא מראה שקיים בנו הכוח לשנות את המצב.
לאונרד זקס: קיים בנו הכוח לשנות את מה שהיה מצב בעייתי ושלילי לכלל ישראל, ולדעתי יש לזה השלכות מעמיקות לא רק עבור הקהילה בארצות הברית סביב הפזורה, אלא גם לישראל, עבור מדינת ישראל במיוחד.
טד ששון: If we want to search for clouds in the horizon, we might point to the low level of affiliation of American Jews with their communal organizations and their synagogues.
טד ששון: In fact, the discovery of a larger Jewish population in just underscores what a large proportion of it is not affiliated.
טד ששון: And in fact, recent trends are toward disaffiliation with synagogues and Jewish communal organizations, in part perhaps a reflection of the aftermath of the deep economic recession.
טד ששון: But affiliation, engagement, these are questions that really do need to be interrogated with respect to American Jewry.
טד ששון: The horizon is not without clouds altogether.
טד ששון: Let me relate very quickly to a few of the specific questions, beginning with the question posed by the gentleman from the Foreign Ministry.
טד ששון: First of all, with respect to travel to , just released its community study.
טד ששון: It's not a community study that we did, but we read it with great interest.
טד ששון: They report that in their community study in the 1980s, 30% of Chicago Jews reported ever having been to ; in the 1990s, 40%; and in the 2000s, 50%.
טד ששון: And the age group most likely to have been to was not the over-60s; it was the under-30s.
טד ששון: Now, excellent question with respect to giving to .
טד ששון: It's altogether possible that we're witnessing a decreasing number of super-wealthy individuals giving evermore money.
טד ששון: We're at Brandeis trying to investigate just this question.
טד ששון: We're interviewing the directors of all of the largest friends-of organizations and asking about their donor pools over time.
טד ששון: I can tell you that the Federation donor pool is shrinking, but the JNF, the Jewish National Fund, reports an increasing donor pool.
טד ששון: The American Friends of the IDF, the Magen David, these large friends-of organizations report growing donor pools.
טד ששון: But we don't have a definitive answer to that question.
טד ששון: It's a really good question.
טד ששון: With respect to the power and influence of the Jewish lobbies, the various Jewish advocacy organizations, of course AIPAC is a giant, very influential, very, very powerful.
טד ששון: However, when we assess power, we have to ask not only with respect to influence in Congress but influence in other arenas as well.
טד ששון: New York Times stories that cover American Jewish advocacy of invariably mention now alongside the The New York Times.
טד ששון: When you look at college campuses, there are chapters wherever there are AIPAC chapters.
טד ששון: And in a survey conducted by our colleague, the sociologist Steven Cohen, of rabbis in the Conservative movement, we see that rabbinical students and newly-minted young rabbis are more likely to identify with in the Conservative movement than with AIPAC older rabbis who are more likely to identify with AIPAC.
טד ששון: In the Jewish elite, there is some significant polarization.
טד ששון: And in the Jewish elite, represents a very important constituency.
טד ששון: Now, is the increased engagement that is acrimonious and politically divided good for , or bad?
טד ששון: Well, from my standpoint as a sociologist, it is simply uvda.
טד ששון: Whether it's good or bad, im ze tov o im ze ra, ein kvar derech hazara.
טד ששון: This is the state of affairs that we find ourselves in.
טד ששון: But it's possible to evaluate it in a positive light.
טד ששון: A wider range of Diaspora Jews are able to give expression both to their commitment to Israel and to their personal … with respect to what is in Israel's best interests, than was the case in the past when a consensus view was managed in a disciplinary fashion by the large centrist organizations.
טד ששון: So maybe that's a silver lining.
טד ששון: But of course there is some tradeoff with respect to power and influence.
טד ששון: Where American Jews are perceived to be divided, of course they will be somewhat less influential.
טד ששון: Although I hasten to add that we see no evidence of that yet in .
טד ששון: Last comment with respect to the very interesting sets of observations by a variety of speakers, about the center-periphery relationship, or how Israel ought to relate to the Diaspora; if Israel is not already the largest and most important center of Jewish life in the world, why ought it take an interest in the Diaspora, perhaps it's not yet responsible for the Diaspora; should Israelis perceive Diaspora as periphery.
טד ששון: My only view is that we are in the midst of a paradigm shift in how and the Diaspora relate to one another.
טד ששון: It's needed and it's happening.
טד ששון: And I think the new paradigm that is replacing political Zionism, cultural Zionism, religious Zionism, is a paradigm yet to be named, but that has something to do with mutual enrichment that focuses on the benefits that both Diaspora Jews and Israeli Jews gain through their mutual interchange, through their interactions with one another.
טד ששון: The mifgash, in a sense, is a new paradigm for the Israel-Diaspora relationship; it highlights what each side can contribute to the other, both what Israel contributes to Diaspora Jewry, with respect to Jewish identity, with respect to the experience of Jewish sovereignty, of the richness of Hebrew culture; truly eye-opening things for Diaspora Jews who really had no sense of what Jewish sovereignty was all about prior, in my own research experience, to their encounters with Israel on Taglit, but that also Diaspora Jewry has much to contribute to Israel as well, and not only financially but through its demonstration of what a voluntary Jewish life and Jewish identity looks like.
טד ששון: Let me just add one final note for the record.
טד ששון: Much of the research that I presented today on American Jewish giving in , we conducted together with our doctoral student Eric Fleisch.
טד ששון: And he couldn't be here with us, but he should certainly have recognition on the record, of his efforts.
טד ששון: (להלן התרגום החופשי של דבריו:) אם אנחנו רוצים לחפש סימן לצרות עתידיות, אנחנו יכולים להצביע על הרמה הנמוכה של השתייכות של יהודים אמריקנים לארגונים הקהילתיים שלהם ולבתי הכנסת שלהם.
טד ששון: למעשה, גילוי של אוכלוסיה יהודית גדולה יותר בצפון אמריקה רק מדגיש את החלק הגדול שלה שלא משייך את עצמו.
טד ששון: ולמעשה, מגמות חדשות הולכות לקראת ביטול השתייכות לבתי כנסת ולארגונים קהילתיים יהודיים, חלקית אולי כהשתקפות של התוצאה של המיתון הכלכלי העמוק.
טד ששון: אבל השתייכות, התקשרות, אלה שאלות שבאמת יש לחקור אותן בקשר ליהדות אמריקה.
טד ששון: העתיד אינו נטול צרות לגמרי.
טד ששון: אתייחס במהירות לכמה מהשאלות הספציפיות, ואתחיל עם השאלה שהוצגה על ידי האדון ממשרד החוץ.
טד ששון: תחילה, בקשר לנסיעה לישראל, שיקגו זה עתה פרסמה את המחקר הקהילתי שלה.
טד ששון: זה לא מחקר קהילתי שאנחנו ערכנו, אבל קראנו אותו בעניין רב.
טד ששון: הם מדווחים שבמחקר הקהילתי שלהם משנות ה-80 של המאה העשרים דיווחו 30% מיהודי שיקגו שהם ביקרו אי פעם בישראל; בשנות ה-90 של המאה העשרים, 40%; ובשנות ה-2000, 50%.
טד ששון: וקבוצת הגיל שקרוב לוודאי הייתה בישראל לא הייתה של אלה מעל לגיל 60; הייתה זו הקבוצה של בני פחות מ-30.
טד ששון: כעת, שאלה מצוינת לגבי נתינה לישראל.
טד ששון: זה לחלוטין אפשרי שאנחנו עדים למספר הולך ופוחת של יחידים סופר-עשירים שנותנים יותר ויותר כסף.
טד ששון: אנחנו באוניברסיטת ברנדייס מנסים לחקור שאלה זו בדיוק.
טד ששון: אנחנו מראיינים את המנהלים של כל ארגוני הידידים-של הגדולים ביותר ושואלים על מאגר התורמים שלהם לאורך זמן.
טד ששון: אני יכול לומר לכם שמאגר התורמים של הפדרציה מתכווץ, אבל קרן קיימת לישראל מדווחת על מאגר תורמים הולך וגדל.
טד ששון: הידידים האמריקנים של צה"ל, מגן דוד אדום, ארגונים גדולים אלה של ידידים-של מדווחים על מאגרי תורמים שהולכים וגדלים.
טד ששון: אבל אין לנו תשובה מוחלטת לשאלה הזו.
טד ששון: זו ממש שאלה טובה.
טד ששון: בקשר לכוח ולהשפעה של השדולות היהודיות, ארגוני התמיכה השונים, איפא"ק כמובן ענקית, רבת השפעה ביותר, חזקה מאוד מאוד.
טד ששון: אבל כשאנחנו מעריכים כוח, עלינו לשאול לא רק בהקשר של השפעה בקונגרס אלא גם לגבי השפעה בזירות אחרות.
טד ששון: סיפורים מה-New York Times שמספרים על תמיכה בישראל על ידי יהדות אמריקנית תמיד מזכירים כעת את J Street לצד ה-New York Times.
טד ששון: כשבוחנים קמפוסים של מכללות, בכל מקום שיש סניפים של איפא"ק יש סניפים של J Street.
טד ששון: ובמחקר שנערך על ידי עמיתנו, הסוציולוג סטיבן כהן, על רבנים בתנועה הקונסרבטיבית, אנחנו רואים שתלמידים בלימודי רבנות ורבנים צעירים חדשים עשויים להזדהות יותר עםJ Street בתנועה הקונסרבטיבית מאשר עם רבנים וותיקים יותר מאיפא"ק שעשויים להזדהות יותר עם איפא"ק.
טד ששון: קיים קיטוב משמעותי כלשהו באליטה היהודית.
טד ששון: ובאליטה היהודית,J Street מייצגת ציבור בוחרים חשוב מאוד.
טד ששון: האם ההתעסקות המוגברת, המרירה והמפולגת מבחינה פוליטית, טובה או רעה לישראל?
טד ששון: ובכן, מנקודת מבטי כסוציולוג, זו פשוט עובדה.
טד ששון: אם זה טוב או אם זה רע, אין כבר דרך חזרה.
טד ששון: אלה פני הדברים במצב בו אנחנו נמצאים.
טד ששון: אבל אפשר להעריך את זה באור חיובי.
טד ששון: קשת רחבה יותר של יהודי הפזורה יכולה לבטא גם את מחויבויותיהם לישראל, בקשר למה שלטובת ישראל, זה היה המצב בעבר כאשר השקפה מוסכמת נוהלה באופן משמעתי על ידי הארגונים הגדולים שבמרכז.
טד ששון: אז אולי זה הטוב שבא עם הרע.
טד ששון: אבל כמובן שקיים שקלול תמורות בקשר לכוח והשפעה.
טד ששון: כמובן שיהודים אמריקנים יהיו קצת פחות בעלי השפעה במקום שהם נתפסים כמפולגים.
טד ששון: למרות שאני ממהר ומוסיף שאנחנו עוד לא רואים כל עדות לכך בוושינגטון.
טד ששון: הערה אחרונה בקשר למערכות ההערות המעניינות מאוד של מגוון נואמים, לגבי הקשר בין המרכז לפריפריה, או איך צריכה ישראל להתייחס לפזורה; אם ישראל אינה כבר המרכז הגדול ביותר והחשוב ביותר של חיים יהודיים בעולם, מדוע עליה להתעניין בפזורה, אולי היא עדיין לא אחראית לפזורה; האם על הישראלים לראות את הפזורה כפריפריה.
טד ששון: השקפתי היחידה היא שאנחנו באמצע שינוי פרדיגמה לגבי איך ישראל והפזורה מתייחסות זו לזו.
טד ששון: זה נחוץ וזה מתרחש.
טד ששון: ואני חושב שהפרדיגמה החדשה שממלאת את מקומן של ציונות פוליטית, ציונות תרבותית, ציונות דתית, היא פרדיגמה שטרם ניתן לה שם, אבל יש לה קשר עם העשרה הדדית שמתרכזת ברווח שירוויחו גם יהודי הפזורה וגם יהודים ישראליים באמצעות החליפין ההדדיים שלהם, דרך האינטראקציה זה עם זה.
טד ששון: המפגש, במובן מסוים, הוא פרדיגמה חדשה לקשר של ישראל והפזורה; הוא מדגיש את מה שכל צד יכול לתרום לצד האחר, גם מה שישראל יכולה לתרום ליהדות הפזורה, בקשר לזהות היהודית, בקשר לחוויה של ריבונות יהודית, לעושר של התרבות העברית; ממש דברים פוקחי עיניים ליהודי הפזורה שבאמת לא היה להם מושג על הריבונות היהודית לפני, על פי ניסיון המחקר שלי, המפגשים שלהם עם ישראל במסגרת תגלית, אבל גם שליהדות הפזורה יש גם הרבה מאוד לתרום לישראל, ולא רק כספית אלא באמצעות הדגמתה של איך נראים חיים יהודיים וזהות יהודית מרצון.
טד ששון: הרשו לי רק להוסיף הערה אחת סופית לפרוטוקול.
טד ששון: חלק גדול מהמחקר שהצגתי היום לגבי נתינה של יהודים אמריקנים לישראל נערך ביחד עם הדוקטורנט שלנו אריק פלייש.
טד ששון: הוא לא יכול היה להיות כאן איתנו, אבל יש בהחלט להעניק לו הכרה בפרוטוקול, על השקעתו.
עינת וילף: יצא לכם להציג את זה בפני ראש הממשלה, משרד ראש הממשלה, צביקה האוזר?
לאונרד זקס: עוד לא.
עינת וילף: אני רוצה להודות לכם, רוצה להודות לכם על ההערות והשאלות ובכך שחשפתם אותנו לחומר מאוד חשוב, ואנחנו עכשיו גם נדאג לחשוף אותו מעבר לכך.
עינת וילף: צהריים טובים, אני פותחת את הישיבה של ועדת המשנה ליחסי ישראל והעם היהודי.
עינת וילף: היום אנחנו עושים משהו שונה, והמטרה היא שלאורך זמן הוא לא יהיה שונה, והוא להסתכל על היחסים שבין ישראל, העם היהודי והודו כמשולש.
עינת וילף: אנחנו חושבים בדרך כלל על יחסי ארצות הברית, מאוד רגילים לחשוב עליהם כמשולש של יחסי ישראל, הקהילה היהודית בארצות הברית וארצות הברית, אנחנו חושבים כך על אירופה, על יחסי ישראל-אירופה, הקהילה היהודית קיימת, היסטוריה יהודית באירופה ואירופה הנוכחית, וכשאנחנו מתחילים להסתכל על העתיד, על המעצמות העולות, על הודו, על סין, יש חשיבות מיוחדת להסתכלות גם שהיא הסתכלות של משולש של ישראל-העם היהודי והודו, כשכמובן השאלה של הקהילה היהודית בהודו היא פחות השאלה ויותר האופן שבו העם היהודי כולו, בין אם זה בצפון אמריקה, באירופה ובמדינות אחרות, יכול להתגייס לסייע לחיזוק היחסים שבין הודו למדינת ישראל.
עינת וילף: אני חושבת שיש כאן הזדמנות מאוד חשובה וחשוב שגם לא נפספס את ההזדמנות הזו, לכן גם הדיון מתקיים פה, בוועדה הזאת, ולא למשל בוועדת החוץ והביטחון שעוסקת באופן שוטף ביחסים הבילטראליים שלנו עם מדינות שונות.
עינת וילף: המטרה הייתה במיוחד לייחד את הודו כמעצמה עולה, כמעצמה שיש לה חשיבות מיוחדת לדרך שבה רואים את העם היהודי וישראל כביטוי של היבט מסוים, ההיבט הלאומי של העם היהודי, ולכן רציתי לקיים את הדיון היום.
עינת וילף: אני רוצה במיוחד להודות לשגריר הודו בישראל, שעשה מאמץ מיוחד, מר נבטג' סרנה, להיות איתנו היום ומאוד מודה לך על כך.
עינת וילף: הוא יפתח, הוא יציג את הדברים ולאחר מכן אנחנו נראה מצגת של המכון לתכנון מדיניות העם היהודי, הם יציגו את העבודה ואת החשיבה שלהם ולאחר מכן נקבל גם תגובות מצד משרדי הממשלה ונפתח את זה לדיון.
עינת וילף: So, Mr.
עינת וילף: Ambassador, I want to thank you very much for joining us here today.
עינת וילף: I was just briefly saying that, when we talk about our foreign relations with the US, with Europe, we're always used to thinking of them in some ways as triangular or trilateral relationships that included Jewish people and the Jewish communities and that, as we look to the future, as we look to India, we believe that the Jewish people more broadly, not just in Israel, can play a very important role in making sure that these relations are much stronger.
עינת וילף: So the floor is yours.
עינת וילף: And thank you very much.
עינת וילף: (להלן התרגום החופשי של דבריה) ובכן, אדוני השגריר, ברצוני להודות לך מאוד על כך שהצטרפת אלינו כאן היום.
עינת וילף: אמרתי עכשיו בקצרה כי כאשר אנחנו מדברים על יחסי החוץ שלנו עם ארצות הברית, עם אירופה, אנחנו רגילים תמיד לחשוב עליהם במובנים כלשהם כעל משולש או כעל משולש של יחסים שכללו את העם היהודי ואת הקהילות היהודיות וכי, כאשר אנו מביטים קדימה לעתיד, כאשר אנחנו מסתכלים על הודו, אנו מאמינים שהעם היהודי במובן רחב יותר, לא רק בישראל, יכול להיות בעל תפקיד חשוב מאוד בהבטחה שיחסים אלה יהיו חזקים הרבה יותר.
עינת וילף: ובכן, הבמה לרשותך.
עינת וילף: ורוב תודות לך.
סרנה נבטג': Thank you very much indeed.
סרנה נבטג': And Dr.
סרנה נבטג': Wilf, for this invitation to come and meet this committee and to talk on issues related to , , Jewish people.
סרנה נבטג': I must say that when I look around this table, I feel less and less compelled to talk in detail, because everybody here seems to know and the bilateral relations and the history and the present, and possibly even the future, better than me.
סרנה נבטג': But I will try; I will try to put down some basic ideas and basic points which govern our relationship today and in the sense, which also goes back a long time.
סרנה נבטג': So it's not just today.
סרנה נבטג': We are talking of this year, marking the 20th anniversary of full diplomatic relations between and .
סרנה נבטג': And we have had several events already.
סרנה נבטג': We have had very significant visits from the Indian government.
סרנה נבטג': Our foreign minister has been here.
סרנה נבטג': The second cabinet minister, Mr.
סרנה נבטג': Kamal Nath, head of the Urban Development Ministry, he has been here, and it's all happened within two months.
סרנה נבטג': And a huge other amount of activity is taking place, in which I could go into some detail.