GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלמה קאליש: בעצם רובם של בתי החב"ד האלה דואגים למטיילים הישראלים, יש הרבה מאוד מטיילים ישראלים שנוסעים להודו בגלל שיש שם בתי חב"ד, כי הם רוצים להיות בחגים ובשבתות, במיוחד מהקהילה הדתית המסורתית, הם רוצים שיהיה להם איפה להיות בשבת ובחגים וכך גם משאר העולם, כלומר יהודים משאר העולם מגיעים להודו הרבה מאוד גם בגלל שיש שם בתי חב"ד, אלה שחשוב להם הנושא המסורתי.
שלמה קאליש: יש עוד קהילה מאוד מאוד חשובה שעובדים איתה בהודו, זה אנשי העסקים, ישראלים ויהודים, שנמצאים דרך קבע בהודו.
שלמה קאליש: יש הרבה מאוד ישראלים שעובדים היום בהודו מטעם חברות כמו אמדוקס ואחרות, בפונה, במומביי, בעיר של ההיי טק, והקהיל הזאת כמובן באופן טבעי צריכה שירותי דת, בר מצוות, בריתות וכו' וכו' ומטפלים בהם.
שלמה קאליש: כמובן הקהילה הכי גדולה של הישראלים המטיילים, כפי שאמרתי, פשוט עושים עבודת קודש, הן בעזרה של אנשים שנקלעים לצרות, הן בחילוץ ישראלים, הן במניעת הסתבכויות של ישראלים בכל מיני דברים שאפשר להסתבך שם, כמו סמים וכו', והם כמובן, כמו שנאמר פה על ידי מספר דוברים, דווקא בהודו, כשאלוהים שמע את אלפי האלילים שנמצאים והגורואים השונים, מחפשים את הקשר ומה יש לנו ואני מכיר הרבה סיפורים באופן אישי כפי שמסופר פה, של אנשים שהגיעו לגורו הכי גדולים והוא שלח אותם, 'אתה מישראל?
שלמה קאליש: אז תחפש אצלכם בבית, שם יש את המקור'.
שלמה קאליש: לסיכום, מי שנמצא בקשר עם כל הקהילות בהודו אלה אותם שליחי חב"ד שנמצאים שם ואפשר כמובן לנצל את הקשר שלנו איתם, לחזק את הקשר גם עם הקהילות היהודיות השונות בהודו שהזכרתי וגם עם ההודים בכלל.
שלמה קאליש: תודה רבה.
עינת וילף: נסים מוזס, היסטוריון יהדות בני ישראל.
נסים מוזס: אני הייתי רוצה לחדד כמה דברים שנאמרו פה.
נסים מוזס: אחד, השגריר אמר שיש פעילות וקשר בין היהודים בהודו והיהודים בארץ.
נסים מוזס: אין מספיק ידע פה בארץ על כל מה שנעשה.
נסים מוזס: נח מסיל ניסה להגיד כמה דברים, אבל צריך להבין, יהודי הודו, כמו שנח אמר, הם שקטים, אבל היו להם הישגים בהודו לפני שעלו לארץ.
נסים מוזס: כמו שהשגריר אמר, גנרלים בכירים מאוד היו מהיהדות, אנשים תפקדו בצבא, בממשל, רופאים, הגיעו לתפקידים והישגים, ולא רק בהודו, אבל המשיכו בארץ, כמו ששלוה אמרה, והגיעו להישגים בארץ.
נסים מוזס: אנשים פשוט לא יודעים.
נסים מוזס: איך לחדד את הדבר הזה?
נסים מוזס: אני התחלתי לכתוב את ההיסטוריה שלנו ולהביא את זה לאור עם סדרת הרצאות ודברים כאלה, אבל לדוגמה, כשהוא הזכיר את אדמירל סמסון.
נסים מוזס: רק לידיעתכם, אדמירל סמסון היה מפקד בית הספר לקצונה בהודו, יהודי, יחד עם עוד שני יהודים ששמר וקיבל ואירח את נאצר בהודו ויש לי תמונה על זה.
נסים מוזס: לא רק זה, כשהגיע נאצר, השומר הראשי שלו היה יהודי בן ישראל.
נסים מוזס: ז'אק ג'ייקוב, התפקיד הראשון שלו כקצין היה בישראל.
נסים מוזס: דיברו פה על בית כנסת של ששונים בירושלים, אבל כולכם ביקרתם בקבר רחל ויש שם באר ושלט שכתוב שם שנתרם על ידי קהילת בני ישראל בהודו, וזה 1855, או 1865, משהו כזה.
נסים מוזס: היו ביקורים של קצינים בשירותם בישראל.
נסים מוזס: אני לא אומר סתם, קצינים בכירים.
נסים מוזס: דובר פה על השפה העברית, היו קהילות יהודיות בכל העולם, אבל אף קהילה לא הצליחה לעשות עברית כשפה רשמית שנייה במערכת החינוך של המדינה שלהם.
נסים מוזס: בהודו התחילו ללמד ולחיות עברית מ-1830, כתוב על ידי בני ישראל היהודים, לימדו יהודי הודו, בוחנים יהודי הודו, אפילו בבית ספר נוצרי או כולל נוצרי היה צ'ר ללימוד עברית.
נסים מוזס: באוניברסיטת בומביי היה צ'ר מ-1870, שנסגר ב-1998 בגלל חוסר סטודנטים.
נסים מוזס: אז כמו ששלוה אמרה, צריך לחיות בחזרה, אבל אף קהילה בעולם לא הצליחה- - -, תבינו שהרצל הציע מדינת ישראל ב-1890 או 95' ו-60 שנה לפני כן התחלנו להחיות העברית, כשפה, בהודו, וזו קהילה של סך הכול 10,000 אנשים.
נסים מוזס: אלה ההישגים שאנחנו עשינו.
נסים מוזס: אני נשלחתי להודו כשאף אחד לא רצה ב-93' ללכת להודו, הלכתי להודו והקמתי את המשלחת הראשונה של התעשייה האווירית והבאתי להם עסקים בביטחון, כל מה שקוראים בעיתון אני התחלתי בביטחון, 450 מיליון דולר חוזים חתומים.
נסים מוזס: היום זה הגיע ל-2.5 מיליארד דולר, רק התעשייה האווירית.
נסים מוזס: כל הסיוע הביטחוני שהולך לתעשייה האווירית בתקופה של קרגיל, דחפתי את הנושא הזה.
נסים מוזס: פשוט אנשים לא יודעים, צריך להוציא את זה לאור, להביא אנשים מהודו כדי שיסבירו פה לקהילה, וכשמשתמשים בשירות בהודו צריך לקחת את אנשי ישראל, היהודים, שמביעים שפה ומנטליות כמו שנח אמר, ולאחד אותם.
נסים מוזס: הודי לא רוצה ללמוד, מישהו אמר פה שצריך ללמד, או שיש להודים הרבה ללמוד.
נסים מוזס: לא, צריך לעשות להם פרטנר, We have to cooperate partner them, not teach them, that is wrong thing.
נסים מוזס: הלכתי להודו, עשיתי פרטנרינג איתם והם לקחו אותנו.
נסים מוזס: תנסה ללמד אותם?
נסים מוזס: go away .
עינת וילף: תודה רבה לך ובוודאי זו עצה חשובה.
יוסף אורן: יוסף אורן, יושב ראש עמותת יוצאי קוצ'ין.
יוסף אורן: נולדתי בקוצ'ין ועליתי יחד עם הוריי בשנת 1954 כשהייתי בן 8.
יוסף אורן: אני זוכר, החיים היהודיים בקוצ'ין היו מלאי חיים יהודיים, ללא שום בעיות אנטישמיות ורדיפות וכו' וכו' וכל העלייה שלנו הייתה דתית בלבד, כלומר ותחזינה עינינו בשובך לציון, זאת הייתה התפילה שאמרנו שלוש פעמים ביום.
יוסף אורן: ברגע שהוכרזה המדינה הורינו מכרו את מיטלטליהם, מכרו את רכושם וקנינו כרטיס בשביל לעלות לארץ.
יוסף אורן: לא על חשבון הסוכנות היהודית ולא על חשבון מדינת ישראל, אלא אנחנו במו ידינו קנינו את הכרטיס בשביל להגיע לארץ ישראל.
יוסף אורן: נשארו שם, לצערנו, כ-15 משפחות, 50 נפשות בערך, בקוצ'ין, כאשר היהודים היו חיים בחמש קהילות, אני לא אמנה את כל השמות של העיירות, היו שם שמונה בתי כנסת ורק בית כנסת אחד נשאר פעיל, זה בית הכנסת הפרדסי בקוצ'ין, כשבקוצ'ין עצמה היו שלושה בתי כנסת.
יוסף אורן: והם עומדים על תלם.
יוסף אורן: גם בעיירה שההורים שלי גרו, שנקראת צ'רמנגלן, בבית הכנסת אין יהודים, כולם עזבו.
יוסף אורן: בית הכנסת עמד והתפורר.
יוסף אורן: כאן אני רוצה לציין דווקא לטובה את מדינת הודו ומדינת קראלה, שהחליטה לשפץ אותם ולהחזיר אותם על תלם ובתי הכנסת היום מפוארים.
יוסף אורן: זכיתי להיות שם ביום חנוכת הבית, יחד עם דר' שלוה וייל ומריאן סופר, עשינו שם תערוכה גדולה ואת התערוכה הראו אנשי צ'רמנגלן בעבר, אנשי צ'רמנגלן היום, וכל השיפוצים, והגב' מריאן עשתה את התערוכה.
יוסף אורן: זכיתי להיות שם ולהביא איתי שופר מישראל ולתקוע בשופר בכדי להגיד תודה לאנשי קראלה, תודה שהקימו אותו מחדש.
יוסף אורן: והם עומדים לעשות את זה בשבעת בתי הכנסת הבאים, אני יודע שהם כבר עומדים לגמור את השיפוץ בפארור ואני יודע שאחר כך יעברו למעלה, וככה יעברו, וזה רק לטובתם, זה להוכיח שהיו פה חיים יהודיים והיו פה מבנים יהודיים ואין שם אף יהודי, אבל זה פתוח כמוזיאון עם הזכר של אבות אבותינו.
יוסף אורן: לצערי, ושלוה הזכירה את זה, הקהילה היחידה שנשארה, מנהיג הקהילה נפטר לפני כשנה, ומאז הם היו ללא מנהיג רוחני, ללא תפילות וללא אוכל כשר וללא שום דבר.
יוסף אורן: הגיעו לשם זוג מחב"ד, כל כך שמחנו שמישהו בא לעזור להם והם העמידו את הקהילה על הרגליים, הם אוכלים כשר, מתפללים כמעט כל שבת והם מתקבצים כל ה-15 משפחות האלה ועושים גם שמחה וגם ללא שמחה.
יוסף אורן: והנה אנחנו שומעים שהם קיבלו ויזה שהיא לא א' אלא ג', או משהו, איזה שהיא ויזה שהיא לא... טעו בוויזה.
יוסף אורן: על זה צריך לגרש אותם?
יוסף אורן: על זה עוד פעם להחזיר את הקהילה שיאכלו מאכלים אסורים?
יוסף אורן: אז אם אתם פה יכולים לעזור, תנסו למנוע את הגזרה הזאת.
עינת וילף: אני יכולה להגיד לך, גם לקראת הדיון הזה, אנחנו יודעים בפירוש, רותי גם כאן מהנהנת, משרד החוץ גם מודע לנושא הזה, מנסים לטפל בזה ובהחלט מנסים לדאוג לכך שיהיה פתרון.
יוסף אורן: אני מאוד מודה לוועדה וליושבת ראש הוועדה ולכל אלה שמטפלים.
יוסף אורן: אני חושב שזו מצווה.
יוסף אורן: כששמענו, אנחנו מפה לא יכולים לעזור, אם היינו יכולים לקחת מיטלטלינו ו... מה, אנחנו נגיד למישהו, תרד על מנת לטפל?
יוסף אורן: אני מאוד מודה לכם על כך.
עינת וילף: והדוברת האחרונה להיום, ענת ברנשטיין רייך, יושבת ראש אגודת הידידות ישראל-הודו.
ענת ברנשטיין-רייך: תודה רבה.
ענת ברנשטיין-רייך: אני למעשה מייצגת שני ארגונים, יש לי שני כובעים, אחד אני סגנית נשיא לשכת המסחר ישראל-אסיה, לשכה שכוללת גם את לשכת המסחר ישראל-הודו, ואף שאנחנו עוסקים בעסקים וקידום עסקים בין ישראל להודו, עסקים בסך הכול זה חברים ואנחנו מאמינים שאם נעשה עסקים ביחד ויהיו לנו אינטרס משותף, אז גם האינטרסים יגלשו לאינטרסים אסטרטגיים, דיפלומטיים, והיחסים בין שתי המדינות יגדלו והראיה שאחרי 20 שנה מה שמציינים זה 5 מיליארד סחר בילטראלי בין המדינות, כי למעשה בסוף מסתכלים על המספרים וזה מביא את שאר הדברים.
ענת ברנשטיין-רייך: לשכת המסחר שלנו מארחת עשרות משלחות מדי שנה מהודו, בשיתוף פעולה צמוד עם משרד החוץ ועם משרד התמ"ת.
ענת ברנשטיין-רייך: בשיתוף עם משרד החוץ אנחנו מביאים מדי שנה עשרות מנהלים כלליים, אנחנו מביאים אותם לעשות עסקים אבל למעשה אנחנו מביאים מובילי דעה בשוק ההודי וכל שנה יש לנו עוד ועוד חברים בקהילה המשפיעה בהודו.
ענת ברנשטיין-רייך: פתחנו קורס ללימודי הינדית לאנשי עסקים ישראלים והמחזור השני הסתיים עכשיו וזאת הדרך לעבוד עם הודו, להבין את השפה, להבין את התרבות ואחרי זה גם עושים עסקים.
ענת ברנשטיין-רייך: הארגון השני שאני עומדת בראשו ואני הנשיאה שלו, זה ארגון מקביל לארגון ידידות ישראל-הודו שיושב בדלהי, בראשותו של דר' סינג.
ענת ברנשטיין-רייך: באגודה הישראלית בהנהלה יש לי פה שני חברים, דר' שלוה וייל ונח מסיל, האגודה שלנו היא למעשה נקודת מפגש לכל מי שנמצא כאן, כאשר פרופ' תיאודור רצה את התכנית שלו סייענו לו לגייס כסף, כאשר להקת מחול נמסטה הודו יוצאת לסיבוב הופעות בהודו עכשיו, אנחנו מסייעים להם בתיאומים וגיוס כספים.
ענת ברנשטיין-רייך: אנחנו יזמנו עכשיו פסטיבל תרבות ש-200 הודים יגיעו בחודש יוני לפסטיבל כרמן במצדה ואנחנו מראים להם את היופי של הודו.
ענת ברנשטיין-רייך: באותה עת תיפתח פה תערוכת אמנות הודית עכשווית במוזיאון תל אביב, סייענו בגיוס תרומות לפעולה החשובה---
קריאה: סליחה, ההודים לא תרמו אליה, מעט מאוד.
ענת ברנשטיין-רייך: הישראלים תרמו, זה מה שחשוב.
ענת ברנשטיין-רייך: אנחנו מסייעים לקבוצות של מתנדבים ישראלים שיוצאים להודו; לתיקון עולם, אדם לאדם, ארגון בצדק.
ענת ברנשטיין-רייך: ישראלים ויהודים מהתפוצות יוצאים להודו לפעילויות ועוד כהנה וכהנה ואני חושבת שאריאל, את אמרת, שיתוף הפעולה בין הארגונים האלה זה מה שנותן לנו את הכוח ואני חושבת שתמיד יש מקום לעוד שיתוף פעולה ועצם הישיבה סביב השולחן המשותף הזה וההיכרות, מי שלא מכיר אחד את השני, זאת בהחלט הזדמנות ואני קוראת לכולם להשתתף.
ענת ברנשטיין-רייך: אני לא יודעת, דיברו על חילופי סטודנטים, יש לנו פה שתי דוגמאות לסטודנטים הודים שלומדים בישראל והם הדוגמה החיה לחילופי סטודנטים.
ענת ברנשטיין-רייך: עוד דבר בענייני אקדמיה אוסיף, בשנים האחרונות רוב האוניברסיטאות והמכללות בישראל פתחו קורסים ללימוד עסקים בהודו, לימודי מזרח אסיה פורחים בירושלים ובתל אביב, מכללת ספיר הוציאה סטודנטיות לעבודה סוציאלית שנמצאות עכשיו בנקפור בהודו, אוניברסיטת תל אביב סיורים לימודיים להודו, לאוניברסיטת חיפה יש מרצים מהודו שמגיעים פעם בשנה להרצות.
ענת ברנשטיין-רייך: יש הרבה מאוד פעילות אבל בהחלט הפוטנציאל הוא מאוד גדול והוועדה הזאת כאן היום יכולה לתת לזה דחיפה רצינית.
עינת וילף: רבקה צפרט, Israel-Asia Center.
רבקה צפרט: Thank you.
רבקה צפרט: So we're a nonprofit organization based here in , promoting understanding and furthering cooperation between and .
רבקה צפרט: And by Asia we deal with eastward.
רבקה צפרט: We run a number of different programs, events.
רבקה צפרט: We provide news featuring analysis on Israel-Asia affairs through our website and newsletters.
רבקה צפרט: Our flagship program is the Israel-Asia Leaders Fellowship.
רבקה צפרט: The idea behind the fellowship is to build the next generation of leaders in Israel-Asia relations.
רבקה צפרט: We have four fellows on the program from ; two of them are here today.
רבקה צפרט: Through the eight-month program, the fellows meet with leaders in different sectors of Israeli society, they attend skill-building workshops; we take them on field trips; we assign them with Israeli host families, with professional mentors in their fields, and then each of them have to actually develop their own projects to promote Israel-Asia relations, which all of them are in the process of doing at the moment.
רבקה צפרט: (להלן התרגום החופשי של דבריה) אני מודה לך.
רבקה צפרט: ובכן, אנחנו מוסד ללא כוונת רווח שבסיסו כאן בירושלים, לקידום הבנה וחיזוק שיתוף הפעולה בין ישראל לאסיה.
רבקה צפרט: ובאסיה, הכוונה היא שאנחנו עוסקים בהודו ומזרחה.
רבקה צפרט: אנחנו מפעילים מספר תכניות שונות, אירועים שונים.
רבקה צפרט: אנחנו מספקים חדשות שמציגות ניתוח של ענייני ישראל-אסיה באמצעות אתר האינטרנט ועלוני החדשות שלנו.
רבקה צפרט: תכנית הדגל שלנו היא תכנית העמיתים 'מנהיגי ישראל-אסיה'.
רבקה צפרט: הרעיון מאחורי תכנית העמיתים הוא לבנות את הדור הבא של מנהיגים ביחסי ישראל-אסיה.
רבקה צפרט: יש לנו בתכנית ארבעה עמיתים מהודו; שניים מהם נמצאים כאן היום.
רבקה צפרט: באמצעות התכנית שנמשכת שמונה חודשים, העמית נפגש עם מנהיגים במגזרים שונים של החברה הישראלית, הם משתתפים בסדנאות לבניית מיומנויות; אנחנו לוקחים אותם למסעות בשטח; אנחנו מקצים להם משפחות מארחות ישראליות, עם מדריכים (מנטורים) מקצועיים בתחומים שלהם, ולאחר מכן כל אחד מהם נדרש לפתח בפועל פרויקט משלו במטרה לקדם את יחסי ישראל-אסיה, שכולם נמצאים כרגע בתהליך הכנתו.
עינת וילף: דר' ואלד, בקצרה, לסיום.
שלום ואלד: אני מבקש אישור לדבר באנגלית, בעוד שנה אני אדבר בעברית.
שלום ואלד: I wanted to come back to two comments which were made here.
שלום ואלד: I believe that Ariel was right to propose that we have a meeting on India-Israel links in the foreign relations and the Security Committee.
שלום ואלד: I would like to refer to the important bitter comments which Shalva Weil made.
שלום ואלד: I'm not surprised by what I heard.
שלום ואלד: We have to expect that any increase of our relations with the two great powers of Asia - China, India - will lead to violent and vile counteractions by our enemies; there's no doubt about this.
שלום ואלד: I saw it in where a Chinese Muslim website started sometime ago, with an anti-Semitic campaign blaming the Jews, the Jewish people for the opium wars.
שלום ואלד: I'm not surprised that some things like this happen are in .
שלום ואלד: And in all Indian newspaper articles that speak about are followed by a rattlesnake of hate comments by Muslims or other people who hate us.
שלום ואלד: I do not believe that all this is spontaneous.
שלום ואלד: Remember what Ariel told you, that two-thirds of all Indian oil imports come from the Middle East, which means that certain countries, which I don't want to name, have dozens of billions of dollars ready to spend in , and some of it is spent for evil purposes.
שלום ואלד: We have to know this, and we have to take proactive counteractions.
שלום ואלד: Sometimes wildfires can be fought by wildfires, but I don't want to speak about this here.
שלום ואלד: I believe you should be more proactive and more aggressive, maybe.
שלום ואלד: But I wouldn't be surprised if events like the ones which are brought to the table, and I'm glad, yeah, I can't say I'm happy she brought it, but this was such a lovefest here that someone had to come in and say not everything is so good and there are dangers.
שלום ואלד: That is what I wanted to say.
שלום ואלד: (להלן התרגום החופשי של דבריו) רציתי לחזור לשתי הערות שנאמרו כאן.
שלום ואלד: אני מאמין שאריאל צדקה כשהיא הציעה שנקיים פגישה בנושא קשרי הודו-ישראל בוועדת חוץ וביטחון.
שלום ואלד: אני רוצה להתייחס להערות המרירות החשובות ששלווה העלתה.
שלום ואלד: אני לא מופתע ממה ששמעתי.
שלום ואלד: אנחנו חייבים לצפות לכך שכל צמיחה ביחסים שלנו עם שתי המעצמות הגדולות של אסיה – סין, הודו – תוביל לפעולות-נגד אלימות ונתעבות מצד האויבים שלנו; אין כל ספק לגבי כך.
שלום ואלד: ראיתי את זה בסין כאשר אתר אינטרנט מוסלמי סיני התחיל לפני זמן מה במסע אנטישמי שמאשים את היהודים, את העם היהודי, במלחמות האופיום.
שלום ואלד: אני לא מופתע מכך שכמה דברים כאלה מתרחשים בהודו.
שלום ואלד: ובעקבות כל המאמרים בעיתונים ההודיים שמדברים על ישראל מגיע נחש של תגובות שטנה מצד מוסלמים או אנשים אחרים ששונאים אותנו.
שלום ואלד: אני לא מאמין שכל זה ספונטני.
שלום ואלד: זיכרו מה אריאל אמרה לכם, ששני שלישים מכל יבוא הנפט ההודי מקורו במזרח התיכון, כאשר המשמעות היא שלמדינות מסוימות, שאיני רוצה לנקוב בשמן, יש תריסרי מיליארדים של דולרים שמוכנים להוצאה בהודו, וחלק מכספים אלה מוצא למטרות מרושעות.
שלום ואלד: אנחנו חייבים לדעת את זה, ואנחנו חייבים לנקוט בפעולות-נגד פרואקטיביות.
שלום ואלד: לעתים, ניתן ללחום באש משתוללת באמצעות אש משתוללת, אולם איני רוצה לדבר על כך כאן.
שלום ואלד: אני מאמין שעליכם להיות יותר פרואקטיביים ויותר אגרסיביים, אולי.
שלום ואלד: אבל אני לא אהיה מופתע אם אירועים כמו אלה שמובאים לשולחן, ואני שמח, כן, אני לא יכול לומר שאני שמח שהיא הביאה את זה, אבל היה כאן כזה מצעד אהבה שמישהו היה חייב לבוא ולהגיד שלא הכל כל כך טוב ושקיימות סכנות.
שלום ואלד: זה מה שרציתי לומר.
עינת וילף: תודה רבה וחשוב שגם הדברים האלה נשמעו.
עינת וילף: אני רוצה להדגיש שהדיון היום והמפגש היום הוא ראשון מסוגו בכנסת בכלל, כי יש את ועדת משנה לענייני חוץ, בוועדת החוץ וביטחון, שעוסקת אחת לתקופה, לא באופן שוטף, כל פעם באזור אחר בעולם או במדינה אחרת.
עינת וילף: בדרך כלל הדיונים הם בדרך כלל סגורים ומסווגים ואז גם האפשרות לקיים דיון, כמו הדיון שהיה לנו פה היום ובכלל שתהיה השתתפות של גורמים שאינם הגורמים הרשמיים של ממשלת ישראל כמעט ולא קיים, אז בכלל עצם האפשרות לדון בסוג מסוים של יחסי חוץ של ישראל בצורה פתוחה זה דבר נדיר לחלוטין ובכלל החיבור של המשולש של ישראל, העם היהודי ועוד גורם, מהבחינה הזאת זה הדיון הראשון מסוגו בכנסת.
עינת וילף: אנשים יחשבו שברור שנגיד דנים ביחסי ישראל והעם היהודי וארצות הברית, אבל המשולש הזה הוא לא משולש שבאמת נידון ובטח שלא בפורום פתוח ואני רואה חשיבות מיוחדת לכך שהפעם הראשונה שהדבר הזה נעשה זה דווקא עם הודו, כחלק מההסתכלות שלנו לעתיד.
עינת וילף: אני שמחה על ההזדמנות שהייתה לכם לשבת סביב השולחן הכמעט עגול הזה ולהכיר אחד את השני, מי שלא מכיר, ואולי גם מעצם ההיכרות והמפגשים ייצא משהו ובהחלט גם שכל אחד מאיתנו יעשה ככל שביכולתו ליישם את ההמלצות פה.
עינת וילף: אני מאוד שמחה על השגריר שבא לכאן, אני רוצה לברך אתכם על העבודה שאתם עושים כדי לייצר את המשולש הזה של ישראל והעם היהודי והודו.
עינת וילף: לכם, על העבודה שעשיתם במשך עשרות שנים ועכשיו אתם רואים שאתם חלק ממעגל הרבה יותר רחב, שאני בטוחה שרק הולך ומתרחב כל הזמן.
עינת וילף: אז אני מודה לכם גם על הנוכחות, גם על התרומה לדיון ואנחנו כמובן נמשיך איש איש בדרכו לעסוק בנושא הזה.
עינת וילף: תודה רבה, הישיבה נעולה.
דני דנון: שלום לכולם, צהריים טובים.
דני דנון: אנחנו עוסקים היום בנושא חשוב ביותר, על סדר יומנו הנושא של פסיקת בית משפט בגרמניה שאסרה עריכת ברית מילה.
דני דנון: נמצא איתנו שגריר גרמניה בישראל, מר אנדריאס מיכאליס.
דני דנון: אנחנו מקבלים אותו בברכה ומודים לו שהוא ניאות להשתתף בוועדה של הכנסת.
דני דנון: הנושא הזה עלה לכותרות במדינת ישראל, זה נושא רגיש מאוד, חשוב מאוד, כי אנחנו יודעים שברית המילה זה אחד מעמודי התווך של היהדות, דבר שעוד מתקופת אברהם אבינו מקפידים בו וההחלטה הזאת של בית המשפט, דווקא לא כלפי יהודי, אלא כלפי מוסלמי, משליכה על הקהילה היהודית בגרמניה, ולא רק בגרמניה, אלא קהילות יהודיות רבות באירופה וברחבי התפוצות עקבו ועוקבות אחרי המהלך הזה וחוששות מאיזה שהוא אפקט מצנן שישפיע על אנשים שאולי ישקלו ויחששו באם לבצע את המצווה החשובה ביותר.
דני דנון: המצב הזה היום, שבו יש הגבלה על ברית מילה, וכמובן בגרמניה ובאירופה, זה דבר שמפריע מאוד.
דני דנון: נמצאים פה איתנו נציגים של משרד החוץ, גם יושב ראש הכנסת ראובן ריבלין היה יחד עם חבר הכנסת יעקב אדרי בגרמניה והנושא הזה עלה גם בשיחות שלהם עם נציגים.
דני דנון: אנחנו מרגישים פה ויודעים, ככנסת ישראל, שיש לנו מחויבות כלפי העולם היהודי בתפוצות וכשנושא כזה עולה לכותרות ומדאיג את הקהילה היהודית, הוא מדאיג גם אותנו פה, חברי הכנסת.
דני דנון: יש גם מספר חברי כנסת שביקשו דיון במליאה, אנחנו חיברנו את הדיון הזה לדיון שאנחנו תכננו בוועדה ואנחנו כמובן נניח מסקנות של הדיון הזה על שולחן המליאה.
דני דנון: אני רוצה לומר לשגריר שהבנתי שמבחינה משפטית פסק הדין הזה הוא חלוט, אי אפשר לפתוח אותו, אי אפשר לגעת בו, ולכן אנחנו מצפים ורוצים לראות הליך חקיקה בפרלמנט הגרמני, אם הדבר נוגע למקומות אחרים באירופה, גם שם, הליך חקיקה שיבוא ויבהיר את הנושא הזה בצורה ברורה, בצורה חד משמעית, שאין פה שום הטלת ספק, הטלת חשש, בעצם הקיום של ברית המילה.
דני דנון: זה דבר שאני חושב שקהילות יהודיות בכל העולם עוקבות היום אחרי הפרלמנט בגרמניה, אחרי הפעולה והנחישות שלו ואנחנו באמת מצפים ומקווים שהיום נשמע אמירה ברורה ואפילו אולי גם לוחות זמנים לתיקון המצב.
דני דנון: אז אני רוצה לפני חברי הכנסת לבקש מכבוד השגריר להתייחס ואחריו כמובן יוכלו להתייחס לדברים.
דני דנון: בבקשה, אדוני השגריר.
אנדריאס מיכאליס: (אומר דברים בשפה הגרמנית, להלן התרגום החופשי) רוב תודות אדוני היושב ראש, רוב תודות לחברי הועדה ולאורחים הנכבדים.
אנדריאס מיכאליס: כשגרירה של הרפובליקה הפדראלית של גרמניה כבוד גדול הוא בשבילי לדבר כאן בפני ועדה של הכנסת, במיוחד גם מכיוון שמדובר בנושא החשוב עד מאד, שבו מתקיים דיון הן בגרמניה והן בישראל.
אנדריאס מיכאליס: ניצלתי את הנושא שבו אנו עוסקים היום גם כדי לנסח מכתב ליושב ראש הכנסת שאותו מסרתי היום, מכתב שבו אני מסביר במספר שורות את עמדתנו בנושא זה.
אנדריאס מיכאליס: קרוב לוודאי תהיה לנו אפשרות להפיץ עותקים של מכתב זה, מאוחר יותר לאחר השלמתה של הרצאתי הקצרה כך שתינתן לכם ההזדמנות להתרשם מעמדתנו גם מן הכתב.
אנדריאס מיכאליס: יושב ראש הכנסת, יחד עם יעקב אדרי ומספר עמיתים נוספים מן הכנסת, ביקרו בגרמניה לפני חודש ימים שבמהלכם פגש את שר החוץ וחברים אחדים של הבונדסטאג, הוא נענה בכך להזמנתו של יו"ר הבונדסטאג לאמרד, והרשו לי לנצל הזדמנות זו כדי לציין פעם נוספת עד כמה שמחנו לנוכח ביקור זה.
אנדריאס מיכאליס: מדובר ללא ספק בצעד התורם להידוק נוסף של הקשרים של אינטנסיביות השקרים המנוהלים בין הכנסת לבין הבונדסטאג, כמו גם בין הרפובליקה הפדראלית של גרמניה לבין ישראל.
אנדריאס מיכאליס: במהלך ביקור זה הייתה ליו"ר הכנסת הזדמנות להתרשם, גם בשמכם, כיצד מתנהלים החיים היהודיים בגרמניה לאחר כל האירועים הנוראיים של העבר, ואנו כממשלה פדראלית שמחים להיות מסוגלים לציין כי הקהילות היהודיות בגרמניה מצויות בתהליך של צמיחה: נרשם גידול של פי 3 במספר הקהילות מאז שנת 1990, ויש לנו שוב בית מדרש לרבנים הפועל בגרמניה שבו מתקיימת הסמכת רבנים.
אנדריאס מיכאליס: בעת הזו יש לנו יותר ממאה קהילות יהודיות הפועלות בגרמניה, ואני מציין זאת, ומדגיש זאת, כדי לציין, כפי שאמרתי בתחילת דבריי, כי מדובר כאן לא רק בנושא הנוגע ליחסים הבילטראליים בין גרמניה לישראל, כי אם בראש ובראשונה בנושא החייב ברור בין האוכלוסייה היהודית, המוסלמית והאחרת בגרמניה.
אנדריאס מיכאליס: זה נושא אשר לגביו אנו חייבים למצוא מכנה משותף.
אנדריאס מיכאליס: בהקשר חברתי ומדיני זה מתקיים בעת הזו דיון בגרמניה ובנושא זה שבו אנו דנים היום קיבלתי מעמיתיי בעיר ברלין תדפיס – עולה ממנו כי נושא זה נדון בצורה אינטנסיבית ביותר בעיתונות ובמדיה הגרמנית, במאמרים ארוכים, המוספים היו מלאים במאמרים ארוכים, ותהיה לי בוודאי הזדמנות מאוחר יותר להיכנס לפרטי ההתמודדות הרעיונית עם נושא זה.
אנדריאס מיכאליס: אך בתחילת דבריי אני מבקש לציין בקצרה במה עוסק פסק דין שניתן ע"י בית המשפט המחוזי של העיר קלן בשבעה במאי, אשר פורסם רק ב-26 ביוני, ולהסביר במה פסק דין זה דן.
אנדריאס מיכאליס: בית המשפט המחוזי קלן החליט בתאריך 07/05/2012 בדבר החשיפה לענישה של רופא כללי בעקבות מילה שלא הייתה נחוצה מן ההיבט הרפואי אשר בוצעה בילד בן 4 ממשפחה מוסלמית.
אנדריאס מיכאליס: הרופא ביצע את הניתוח באופן מקצועי וללא דופי, לאחר קבלת הסכמתם המתאימה של הורי הילד.
אנדריאס מיכאליס: כפי שכבר ציינתי, התפרסם פסק הדין בעשרים ושישה ביוני ומאז אנו עוסקים בו.
אנדריאס מיכאליס: מדוע?
אנדריאס מיכאליס: לאחר שהנאשם זוכה ע"י הערכאה הראשונה, היא בית המשפט בקלן, דחה בית המשפט המחוזי את הערעור של פרקליטות המדינה, ואישר בכך את הזיכוי של בית המשפט בערכאה הנמוכה יותר, חשוב להבין זאת.
אנדריאס מיכאליס: חשוב לציין, כי אין מדובר כאן בהרשעה של הרופא, יש לנו זיכוי של הרופא הן בערכאה הראשונה והן בערכאה של העיר קלן.
אנדריאס מיכאליס: חשוב לזכור זאת.
אנדריאס מיכאליס: לא מונחת לפנינו כאן הרשעה של הרופא שביצע את המילה.
אנדריאס מיכאליס: בשונה מן הערכאה הראשונה, אישר בית המשפט המחוזי את התנהלותו של הרופא לא על בסיס הסכמתם של ההורים, כי אם נקודת המבט של זכות המשמורת.
אנדריאס מיכאליס: בית המשפט לא ראה את התנהגותו של הרופא כמוצדקת על בסיס הסכמת של ההורים, והוא בחן רק את טובתו של הילד.
אנדריאס מיכאליס: מה שקרה שם מהווה, על פי הוראות הדין הגרמני פגיעה גופנית.
אנדריאס מיכאליס: התערבות רפואית היא תמיד, על פי הדין הגרמני, פגיעה גופנית, והשאלה העולה להכרעת בית המשפט היא האם יש הצדקה לפגיעה גופנית זו או לא.
אנדריאס מיכאליס: בית המשפט המחוזי קלן הגיע למסקנה כי המילה לא תרמה לטובתו של הילד.
אנדריאס מיכאליס: ההערכה של בית המשפט האם ההתערבות תורמת לטובתו של הילד מבוצעת על בסיס שיקול דעת זה של בית המשפט.
אנדריאס מיכאליס: בשיקול דעת זה נלקחים בחשבון, ראשית, סעיף 4 בדבר זכות החינוך של הילד המוגנת בחוק, אבקש את סליחתכם, נשקל פעם אחת חופש הדת בהתאם לסעיף 4 של חוק היסוד, שיקול נוסף הוא חוק היסוד בדבר הזכות להענקת חינוך לילד, בהתאם להוראות סעיף נוסף, הוא סעיף 6, ומצד שני נצבות זכויות הילד לשלמות גופנית ולקביעה עצמית בהתאם לסעיף 2 של חוק היסוד של החוקה הגרמנית.
אנדריאס מיכאליס: בית המשפט סבר, כי במקרה דנן היו שני השיקולים האחרונים, כלומר שיקול השלמות הגופנית ושיקול הקביעה העצמית של הילד היו המכריעים, שכן גופו שונה באופן מתמשך ובלתי ניתן לתיקון בעקבות המילה, ובנוסף הרי החלטתו לא התקבלה באופן עצמאי כי אם הוכתבה ע"י מנהגי הדת תוך מניעת האפשרות מן הילד להחליט באופן עצמאי, בשלב מאחר יותר, בדבר השתייכותו הדתית.
אנדריאס מיכאליס: יתר על כן, היה מקום להמתין להחלטה ולמוצא פיו של הילד הנימול.
אנדריאס מיכאליס: הנאשם זוכה, וגם זה חשוב.
אנדריאס מיכאליס: הוא זוכה בידי ערכאה שנייה מכיוון שהיה כאן מקרה של טעות איסור, כלומר בית המשפט קבע בעצמו שלא קיימת כאן אשמה, שכן על בסיס ההנחה הסבירה, המקובלת, לא ניתן היה לצאת במקרה זה מתוך הנחה כי המילה תהיה ברת ענישה.
אנדריאס מיכאליס: כיצד יש להעריך פסק דין זה?
אנדריאס מיכאליס: אבקש את הבנתכם לכך כי הממשלה הפדראלית, ואני נציגה של הממשלה הפדראלית במדינת ישראל, מכבדת את עצמאותה של הרשות השופטת הגרמנית.
אנדריאס מיכאליס: אצלנו זה לא שונה ממה שקורה אצלכם, ובהקשר זה האפשרויות שלי להעיר על פסק דין זה הינן מוגבלות, ואני מפנה את תשומת הלב לדיווחים באמצעי התקשורת.
אנדריאס מיכאליס: עם זאת, אני מבקש לציין את הדברים הבאים, את עובדות המקרה החשובות: ראשית, פסק הדין אינו נושא השפעה על בתי משפט אחרים, כלומר מדובר במה שמכונה החלטת מקרה יחיד.