GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלמוג בורשטיין: בשנת 2001, אמיל סוטובסקי, אלוף אירופה לבוגרים; בשנת 2004, מקסים רוטשטיין, אחד המאמנים של גלפנד, אלוף העולם לנוער עד גיל 16; בשנת 2006, בוריס גלפנד, מיודענו, מגיע למקום השישי בגביע העולמי ומעפיל לגמר אליפות העולם, שבה הוא זוכה במקום השני-שלישי.
אלמוג בורשטיין: אז זה היה בשיטה אחרת של תחרות של 8 שחקנים ששיחקו כל אחד נגד כולם; בשנת 2007, מרסל אפרוימסקי, זוכה באליפות העולם לנערות עד גיל 12, וכעבור שנתיים באליפות העולם לנערות עד גיל 14.
אלמוג בורשטיין: על הדרך היא זוכה גם באליפות אירופה עד גיל 14; בשנת 2008 נבחרת ישראל זוכה במקום השני, עם מדליות כסף, באולימפיאדת השחמט בגרמניה; בשנת 2009 בוריס גלפנד זוכה במקום הראשון בגביע העולמי ועולה לתחרות המועמדים לאליפות העולם; בשנת 2010 נבחרת ישראל מקום שלישי, מדליית ארד, באולימפיאדת השחמט ברוסיה; בשנת 2011 בוריס גלפנד מנצח את כל היריבים שלו בדו-קרבות המועמדים של אליפות העולם.
אלמוג בורשטיין: קצת נתונים על השחמט בישראל.
אלמוג בורשטיין: 70 מועדונים בכל רחבי הארץ.
אלמוג בורשטיין: זה לא מספיק, צריך יותר.
אלמוג בורשטיין: 500 קבוצות במשחקי הליגה השונים.
אלמוג בורשטיין: אנחנו אחד האיגודים הגדולים ביותר מבחינה זאת, בישראל.
אלמוג בורשטיין: 3,000 שחמטאים רשומים ופעילים.
אלמוג בורשטיין: מחציתם אגב, יותר ממחציתם, בני נוער עד גיל 18.
אלמוג בורשטיין: 20,000 תלמידים לומדים כרגע בבתי ספר, במועדוני נוער, בחוגים, במתנ"סים וכו'.
אלמוג בורשטיין: שוב, זה לא מספיק.
אלמוג בורשטיין: יש הרבה שיכולים ורוצים ללמוד שחמט.
אלמוג בורשטיין: אנחנו השנה התחלנו אגב בפרויקט של לימוד שחמט בבתי ספר, במסגרת תכנית הלימודים הרגילה במימון של משרד החינוך ואיגוד השחמט העולמי, תרומה אישית של נשיא איגוד השחמט העולמי.
אלמוג בורשטיין: אבל שוב, זה לא מספיק.
אלמוג בורשטיין: זה נעשה רק ב-20 ישובים בפריפריה, יישובים יהודים, ערבים, ישובים מעורבים.
אלמוג בורשטיין: אבל שוב, יש מקום נרחב להרחיב את הפעילות לכל אזורי הארץ.
אלמוג בורשטיין: 39 רבי אומנים בין לאומיים, אמרנו כבר מקום שני בעולם.
אלמוג בורשטיין: 45 אומנים בין לאומיים.
אלמוג בורשטיין: אז איך מגשימים את החזון?
אלמוג בורשטיין: דבר ראשון, צריך להשוות את מעמדו של השחמט לזה של ענפי הספורט האולימפיים.
אלמוג בורשטיין: אנחנו כבר מוכרים הרבה שנים, וגם ברוב העולם מוכרים כענף ספורט, אבל מאחר שהחלוקה המקובלת בעולם וגם בארץ זה שיש ענפי ספורט אולימפיים, שזה כאילו דרג א' ויש ענפי ספורט לא אולימפיים, שזה דרג ב', שלא להגיד משהו יותר נמוך מזה, וזה משפיע ישירות על התקציבים שאנחנו מקבלים, ובכלל על כל היחס לענף השחמט.
אלמוג בורשטיין: אני רק רוצה לציין בהקשר הזה, שבאולימפיאדת הספורט 1924, התקיימה תחרות שחמט במסגרת המשחקים האולימפיים בפריז, אבל לאחר מכן אולימפיאדת השחמט הופרדה מהמשחקים האולימפיים הכלליים, בהסכם עם הוועד האולימפי הבין לאומי ולמעשה השחמט הוא העדף היחידי שהוועדה האולימפי הבין לאומי לא מתנגד שהוא ישתמש בשם אולימפיאדה.
אלמוג בורשטיין: לשום גוף ספורטיבי אחר אסור להשתמש בשם אולימפיאדה, ולכן הם משתמשים במונחים כמו משחקי העולם ואליפויות עולם ודברים כאלה.
אלמוג בורשטיין: אבל המונח אולימפיאדה, השחמט מבחינה זאת כענף לא אולימפי עדיין, יוצא דופן.
אלמוג בורשטיין: הכנסת השחמט כמקצוע בתוכנית הלימודים של בתי הספר.
אלמוג בורשטיין: אמרנו כבר, זה דבר חשוב מאד ובמדינות שבהן זה נעשה הם התקדמו בצורה פשוט שלא תאומן.
אלמוג בורשטיין: בתורכיה השחמט הוא מקצוע בתכנית הלימודים והם ממדינת שחמט בסוף המאה הראשונים, מקום ה-100 בערך בעולם, הם היום במקום ה-20- -25 והם כל הזמן מתקדמים.
אלמוג בורשטיין: לא נרחיב, כי אני מבין שאנחנו רוצים להתקדם גם ולשמוע איך אתם יכולים גם לעזור לנו.
אלמוג בורשטיין: עידוד שחמטאים יהודים מצטיינים בחו"ל לעלות לארץ וסיוע להיקלטותם המהירה.
אלמוג בורשטיין: זה דבר שהוא בתחום טיפולה הישיר של הוועדה, אני מניח.
אלמוג בורשטיין: יש הרבה שחמטאים יהודיים, גם הרבה פנו למשה שלו כשהיה במוסקבה, במשך כל התחרות פנו ואמרו – אנחנו מוכנים לעלות לארץ, אנחנו מוכנים לחזק את השחמט בישראל, לא רק כשחקנים.
אלמוג בורשטיין: גם כשחקנים, אבל גם כמאמנים, גם כעיתונאי שחמט, גם כאנשים שכותבים ומפתחים את מה שנקרא מדע השחמט.
אלמוג בורשטיין: אבל צריך לעשות את הכל כדי לעודד אותם ולהעלות אותם לארץ.
אלמוג בורשטיין: יש בעיה אחת קונקרטית.
אלמוג בורשטיין: אני מבין שכדי להנות מסל קליטה או מכל מיני תנאים כאלה ואחרים, יש צורך לשהות בארץ תקופה מסוימת כדי להיות זכאים לתנאים האלה.
אלמוג בורשטיין: אני לא יודע אם זה נכון, אבל זה מה ששמעתי, או זה לפחות מה שהיה בזמנו.
אלמוג בורשטיין: אם זה קיים עדיין זאת בעיה קשה, משום שהשחמטאים האלה לא יכולים להיות בארץ יותר מחודש בלי לנסוע לתחרות בין לאומית ולשמור על הכושר שלהם, ולהיות בקשר כל הזמן עם מה שקורה בחו"ל.
אלמוג בורשטיין: אז זו נקודה למחשבה.
אלמוג בורשטיין: צריך לתת מלגות קיום קבועות לחברי סגל הנבחרת.
אלמוג בורשטיין: כמובן לבוריס גלפנד, אבל גם לשחמטאים אחרים, שהם בסגל הנבחרת שמייצגים אותנו באולימפיאדות, באליפויות העולם לקבוצות, באליפויות העולם ליחידים, באליפויות אירופה וכו'.
אלמוג בורשטיין: 20 זה מינימום.
אלמוג בורשטיין: אני אומר, השחמטאים האלה, כדי שיוכלו להתקדם ולהגיע לרמות שבוריס הצליח להגיע אליהן, הם צריכים להיות משוחררים מכל בעיות פרנסה.
אלמוג בורשטיין: הם לא צריכים לחפש פרנסה על יד.
אלמוג בורשטיין: יש הרבה שחמטאים חזקים, שבגלל שידם אינה משגת, הם צריכים לעסוק גם באימון שחמט ובכתיבת מאמרים בשחמט ובספרים בשחמט, אבל זה לא המקצוע העיקרי שלהם.
אלמוג בורשטיין: המקצוע העיקרי שלהם זה שחקן שחמט, שחמטאי, וצריך להתייחס לזה ככזה.
אלמוג בורשטיין: מלגות אימונים ותחרויות גם לשחמטאי נוער מצטיינים.
אלמוג בורשטיין: ועוד כמה דברים: חיזוק מועדוני השחמט הקיימים והקמת מועדוני שמחט חדשים.
אלמוג בורשטיין: דיברנו על זה, יש 70, זה לא מספיק, צריך להרחיב את העניין וגם לחזק את המועדונים הקיימים שסובלים ממש ממצוקה תקציבית בכל הארץ, בכל המקומות.
אלמוג בורשטיין: תקציבים מיוחדים לפיתוח השחמט בפריפריה ובשכונות מצוקה.
אלמוג בורשטיין: אני רק אציין פה ממש במשפט אחד שכבר הוכח בהרבה מחקרים שנעשו בעולם, שהשחמט תורם להקטנת האלימות, להעלאת רמת הלימודים של התלמידים מעבר לשחמט.
אלמוג בורשטיין: זאת אומרת מי שמשחק שחמט ולומד בחוג שחמט, הוא גם תלמיד יותר טוב, הוא גם יודע איך להתנהג, הוא גם חברתי יותר וכו' וכו'.
אלמוג בורשטיין: תקציבים לאירוח בישראל של אליפויות עולם, אליפויות אירופה, תחרויות על בין לאומיות, תחרויות בכל הרמות וכן הלאה.
אלמוג בורשטיין: ותקציבים לקיום קורסים למאמנים, מדריכים, שופטים, מנהלי מועדונים ועיתונאי שחמט ואנשים שכותבים, סופרי שחמט.
אלמוג בורשטיין: בקיצור, כל מי שתורם למה שאנחנו קוראים אומנות השחמט, תרבות השחמט, ספורט השחמט או כל מה שתרצו.
אלמוג בורשטיין: ברשות יושב הראש, אני רוצה להקרין דקה-שתיים אם אפשר, את קבלת הפנים בנמל התעופה בן גוריון.
דני דנון: נראה קטע קצר, כי ראינו את זה בטלוויזיה כולם.
אלמוג בורשטיין: לטובת כולם, כי אני חושב שנעים להיזכר בדברים טובים, אז נראה דקה שתיים.
אלמוג בורשטיין: מוצג סרטון
דני דנון: בהחלט מרשים ביותר.
דני דנון: אני רוצה לבקש לפני חברי הכנסת שהצטרפו, מהתלמידה שנמצאת פה, מאיה סוסנוביק, מכפר הנוער יוענה ז'בוטינסקי, בבקשה.
מאיה סוסנוביק: קודם כל תודה רבה שהזמנתם אותנו לפה, אותי ואת החברים.
מאיה סוסנוביק: אני חושבת שזה מאד חשוב ללמוד שחמט בבית ספר, כמו כל המקצועות האחרים ויש לנו בבית הספר חוגים ואנחנו לומדים.
מאיה סוסנוביק: זה כמובן לא חובה, אבל עדיף שזה יהיה חובה וזה מאד חשוב כמו כל שאר המקצועות.
מאיה סוסנוביק: זה מפתח את החשיבה, וכמו שכולם אמרנו אני חושבת שזה ממש תורם.
דני דנון: כמה שנים את לומדת שחמט?
מאיה סוסנוביק: בעיקרון לימדו אותי כשהייתי קטנה, בבית.
מאיה סוסנוביק: אבל בבית הספר ביסודי לא למדנו, ורק מאז שעברתי לכפר הנוער יוענה ז'בוטינסקי.
דני דנון: ובעיונה ז'בוטינסקי זה מקצוע בחירה, זה חובה?
מאיה סוסנוביק: זה חוגים.
דני דנון: זה אחרי הלימודים?
מאיה סוסנוביק: לא, זה בסוף, בשעות של הלימודים.
דני דנון: יש על זה תשלום נוסף או שזה חלק מתכנית הלימודים?
מאיה סוסנוביק: זה חלק מהתשלום לבית הספר, זה ביחד.
מרינה סולודקין: קודם כל בוריס, אני רוצה לברך אותך על ההישג האישי החשוב מאד ואת הפדרציה הישראלית לשחמט על ההישג הלאומי.
מרינה סולודקין: אני מאד בעד שאנחנו נהיה לא רק מעצמה אזורית מבחינה צבאית, גם מעצמת על מבחינת אינטלקט, שחמט וכל מיני דברים.
מרינה סולודקין: שמעתי כאן, ואני מאד מסכימה, ששחמט זה לא רק ספורט, זה גם אומנות.
מרינה סולודקין: אני אגיד לכם, במאה ה-15 או ה-16 אמרו שפיננסים זה גם מדע, זה גם אומנות וגם פוליטיקה.
מרינה סולודקין: ליה אמרה שאנחנו כאן משחקים בשחמט פוליטי.
מרינה סולודקין: שחמט בתערובת עם שש-בש אנחנו כן משחקים כאן, וזה נכון בגלל האזור שאנחנו נמצאים.
מרינה סולודקין: קודם כל אני וליה מוכנים לפנות לשרת הקליטה, סופה לנדבר, בנושא שעולים שחמטאים שמגיעים ברמה גבוהה, בין לאומית, שלא תהיה להם הגבלה לצאת מהארץ לכמה חודשים, אם יהיו מקרים כאלה.
מרינה סולודקין: דבר שני, אני חושבת שאמרו ש-70 מועדונים שזה לא מספיק.
מרינה סולודקין: אני חושבת שאנחנו מדינה שאולי שחמט יכול להיות ספורט אחד שיהיה לימודי ליבה.
דני דנון: אני רוצה לבקש לשמוע את התלמידים שהגיעו.
דני דנון: נשמע עוד תלמיד אחד לפני שנגיע להחלטות.
מקסים ניקולדה: לדעתי שחמט מאד עוזר לא רק מבחינת חוג, אלא גם מעבר לזה.
מקסים ניקולדה: הוא עוזר לפתח את החשיבה ועוזר גם במקצועות המדעים כמו פיזיקה, מתמטיקה ומחשבים.
מקסים ניקולדה: לדעתי מאד חשוב להמשיך ולפתח את זה ולעודד עוד ילדים לשחק שחמט, כדי שזה יעזור גם להם.
מקסים ניקולדה: 14.5, כמעט 15.
אנסטסיה מיכאלי: כן, אני אברך בקצרה.
אנסטסיה מיכאלי: כבוד יושב ראש הוועדה, תודה על היזמה המבורכת הזו לקיים דיון מסוג זה, כי כל המדינה דיברה על המהלך הזה, ואני מודה לכל הצוות ששמר על בוריס ועל משפחתו, אני מניחה, ברגעים כל כך מרגשים לכל המדינה.
אנסטסיה מיכאלי: אני בהקפדה האזנתי לתכנית רדיו על סדר היום של בוריס, ואיך אשתו היקרה מאיה שומרת עליו, ובאיזו שעה הוא קם, איך הוא אוכל ארוחת בוקר ואיך הוא כאבא שומר על ילדיו מהשעה שתיים עד ארבע, אם אני לא טועה, והוא מספיק להקדיש להם זמן, ואת זה כולנו ראינו גם בסרטון שהקרנו עכשיו, כשהוא מלטף את התינוק ובעצם גם התינוק בעצמו התראיין, נדמה לי.
אנסטסיה מיכאלי: הוא בעצם דאג לאבא יותר מכולם, והתגעגע אליו.
אנסטסיה מיכאלי: המהלך הזה הוא מהלך מאד היסטורי ואני רוצה להגיד תודה קודם כל לא רק לבוריס היקר שלנו, גם למאיה אשתו, גם לילדיו, לכל משפחתו.
אנסטסיה מיכאלי: המעמד הזה הוא גם מעמד שאתה השגריר שלנו, והשגרירים של כל צוות המאמנים שלך – תודה רבה גדולה מהבית הזה, ותמשיכו כך לגדל את דור העתיד של הילדים.
אנסטסיה מיכאלי: אצלי הבן לומד בכיתה א', אנחנו מאותה עיר, ראשון לציון, ואני שמחתי לשמוע שהעיר שלנו נכנסה לפרויקט של לימוד שחמט בבתי הספר, ובכיתה א' הילד כבר - - -
משה כחלון: גם גני ילדים.
אנסטסיה מיכאלי: כן, עוד לא הספקתי, אבל ראיתי כמה צוותים שמגיעים ללמד ילדים.
אנסטסיה מיכאלי: יש לנו קייטנת שחמט שחזי מנהל בהצלחה רבה, ואנחנו במשך השנה נפגשים למשחקים.
אנסטסיה מיכאלי: זה דבר מבורך מאד ואני מאחלת הרבה הצלחות, הרבה מדליות.
אנסטסיה מיכאלי: אני מאחלת לך בוריס, באופן אישי, לשמור על האותנטיות הזו והצניעות שלך.
אנסטסיה מיכאלי: אתה איש מאד מפורסם.
אנסטסיה מיכאלי: כל פוליטיקאי עכשיו ישמח להצטלם איתך ולקבל חתימות, שראיתי שכאן מנהלת הוועדה ניגשה אליך והביאה לך כמה דפים לחתימות.
אנסטסיה מיכאלי: בהצלחה מכל הלב.
דני דנון: לפרוטוקול – זו לא מנהלת הוועדה הזאת, זו מנהלת ועדה אחרת בכנסת.
דני דנון: זו לא דנה שלנו.
אנסטסיה מיכאלי: סליחה, נכון, טעיתי.
אנסטסיה מיכאלי: שמחתי לשמוע שאלכס מילר, שקידם את הצעת החוק על מנת להוזיל את התשלומים למס הכנסה, שזה ממש מצחיק שזה הגיע רק עכשיו לכנסת, ש-45% מכל ההכנסות בעצם מגיעות למס הכנסה.
אנסטסיה מיכאלי: זה לא ראוי.
אנסטסיה מיכאלי: אנחנו כולנו יודעים על המעמד של הספורטאים, שבסופו של דבר כל אחד שמגיע למדליה, ידוע או שעומד אחרי ההצלחה איש עשיר שמממן את זה או הורים שמממנים את זה.
אנסטסיה מיכאלי: רוב הילדים שלנו טסים על חשבונם לחו"ל רק על מנת להשתתף באולימפיאדות או בתחרויות שונות.
אנסטסיה מיכאלי: אני מאד מקווה שמדינת ישראל וממשלת ישראל תיקח את זה כפרויקט לאומי להצלחות הבאות.
דני דנון: תודה רבה לחברת הכנסת מיכאלי.
משה כחלון: מי שמקבל פרס נובל הוא פטור, אז צריך להשוות את זה.
אנסטסיה מיכאלי: בהחלט, תודה על ההצעה.
אנסטסיה מיכאלי: מי רץ יותר מהר לוועדת החוקה?
דני דנון: אתה נותן רעיונות, האוצר עכשיו יטיל מסים גם על פרס נובל.
דני דנון: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, בבקשה.
דני דנון: אולי נפתח פה חוג שמחט לחברי הכנסת.
משה כחלון: בשמחה, דרך אגב.
אברהם מיכאלי: ראשית כל יש פה שדולה בכנסת, שהקמנו אותה לפני שבוריס התמודד אפילו, לפני מספר חודשים.
אברהם מיכאלי: אני חושב שאולי זאת הזדמנות א' לברך את בוריס על הזכייה שלו.
אברהם מיכאלי: זה שהוא סגן אלוף העולם, בוריס אתה אלוף בשבילנו.
אברהם מיכאלי: עקבנו אחריך.
אברהם מיכאלי: באמת לא כולם יודעים לשחק ברמה שלך, אבל לפחות למדנו עוד כמה מהלכים במשחקים שלך, כדי שנוכל לנצל את זה, כי יש פה אחד שקוראים לו אלקין, אני תמיד מפסיד מולו.
דני דנון: אולי מול נתן שרנסקי.
אברהם מיכאלי: נתן שרנסקי בליגה יותר גבוהה.
אברהם מיכאלי: אבל מול אלקין אני מפסיד.
אברהם מיכאלי: בעזרת השם, אולי צריך אדוני יושב הראש, אחרי היחשפות כזאת גדולה וחשובה, כפי שבוריס חשף אותנו בעולם ובמדינת ישראל, שלא תהיה התלהבות של שבוע-שבועיים ואחר כך נשכח.
אברהם מיכאלי: לכן לדעתי השדולה בכנסת היא גם בימה נכונה לבוא ולשים שם דברים של צרכים, מה שחברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי כרגע סיפרה, מה שעושים בראשון.
אברהם מיכאלי: אני חושב שלא עושים את זה בהרבה ערים אחרות והרבה מאד דברים טובים אפשר להוציא, אני קורא לזה מהמשחק, אני קורא לזה גם תורה שלמה.
אברהם מיכאלי: הרי איך ילד יכול להתפתח מסביב ללימוד השחמט.
אברהם מיכאלי: ולכן, בוריס, אנחנו גאים בך כעם ישראל, ואנחנו מאחלים לך שתהיה אלוף.
אברהם מיכאלי: מתי ההתמודדות הבאה?
אברהם מיכאלי: עוד שנה?
בוריס גלפנד: במרס הבא תהיה תחרות.
אברהם מיכאלי: אז אני מאחל לך שבעזרת השם אז כבר תשתפר את הדירוג שלך, ונאחל לך הצלחה.
דני דנון: תודה רבה חבר הכנסת מיכאלי.
דני דנון: מילה קצרה, אלי זרחין, מנכ"ל האגודה הישראלית למען ילדים עולים.
אלי זרחין: בוריס גלפנד היה שכן שלי במינסק.
אלי זרחין: הכרתי אותו בבית של באסין.
אלי זרחין: שיחקנו שחמט ולכולם היה ברור קודם כל כבר אז, שהוא יהיה אלוף עולם.
אלי זרחין: אבל כבר אז בוריס גלפנד דיבר על כמה שזה עוזר לו בחיים.
אלי זרחין: היום, כשהוא הכיר את הילדים, הם תלמידים מצטיינים מט/1 בבית הספר.
אלי זרחין: תלמידים של פיזיקה ביולוגיה.
אלי זרחין: בוריס מיד אמר, זה מאד קשור.
אלי זרחין: זה שהם לומדים שחמט ומצטיינים במדעים זה מאד קשור.
אלי זרחין: אני מאד רוצה לפנות למשרד החינוך, שיכניס את השחמט כמקצוע בחירה במקצועות הליבה, בעיקר בבתי הספר היסודיים, לא בתיכונים.
אלי זרחין: כשזה או לחוגים על חשבון ההורים, שזה במימון המדינה, ואני בטוח שהמדינה תרוויח מאד, כי ילדים שמשחקים שחמט, ללא ספק, יוכלו להצליח הרבה יותר טוב בלימודים.
דני דנון: אני רוצה ברשותכם להקריא את הצעת הסיכום: ועדת העלייה והקליטה מוקירה את הישגו האדיר והמרשים של בוריס גלפנד.
דני דנון: אין ספק שהישג זה העלה את השחמט על המפה, או על הלוח, אפשר לומר.
דני דנון: הוועדה קוראת להשוות את מעמדו של השחמט לזה של ענפי ספורט אולימפיים.
דני דנון: הוועדה פונה לשרת העלייה והקליטה להמשיך ולפעול לקליטת שחמטאים עולים, ולאפשר גמישות בסל קליטה לאותם שחמטאים עולים.
דני דנון: הוועדה פונה למשרד החינוך להכניס את מקצוע השחמט כמקצוע בחירה בבתי הספר במדינת ישראל.
דני דנון: הוועדה פונה למשרד התרבות והספורט, על מנת להגדיל את מלגות הקיום לספורטאי השחמט.
דני דנון: אנחנו רוצים להגיד תודה רבה לבוריס ולכל העושים במלאכה.
בוריס גלפנד: תודה לכולם.
עינת וילף: ברוכים הבאים לישיבה של ועדת המשנה לקשרי ישראל והעולם היהודי.
עינת וילף: אנחנו היום נעסוק בנושא של מגמות דמוגרפיות וחברתיות בקרב יהודי ארצות הברית, נעשה את זה על בסיס מחקר שיציגו פרופסורים לן זקס וטד ששון, שניהם מאוניברסיטת ברנדייס, הם יציגו את המחקרים האחרונים שלהם.
עינת וילף: מי שרוצה, יש כאן גם מסמך של המכון לתכנון מדיניות שעוסק במחקריו של פרופ' דה לה פרגולה בנושא של דמוגרפיה יהודית ואני חושבת שזה יעזור לנו לקבל תמונה מלאה יותר.
עינת וילף: אז אנחנו נתחיל, לן, אתה היום מציג את זה באנגלית?
לאונרד זקס: באנגלית.
עינת וילף: אנחנו גם מקליטים את זה, יש גם אנשים בחוץ לארץ, אז הם עוקבים אחרי הדיון כאן גם.
לאונרד זקס: Toda raba.
לאונרד זקס: It's an honor to be here and to be able to talk about some of our work.
לאונרד זקס: I'm going to do two things: I'm going to start off by talking about the current sociodemographic situation b'Artzot ha-Brit, and then I'm going to talk about some of our recent evidence, the long-term evidence about and the way that it is changing the face, even the demographic face, of Artzot ha-Brit.
לאונרד זקס: So I'd like to start off by saying that today there are two competing narratives about the situation in , two competing narratives about American Jewry; the first one, the so-called melting narrative, is the narrative that says that assimilation is rampant, intermarriage is pervasive.
לאונרד זקס: And the metaphor that is used is that there is an ice cube sitting on the table that's American Jewry and, depending on the commentator, it's either 100 degrees in the room and the ice cube is melting very rapidly, or it's slightly less warm, and that one of the pieces of this is that our core institutions and our core organizations of American Jewry are in decline.
לאונרד זקס: The competing narrative, and as you will learn shortly I'm an advocate of the competing narrative, is the narrative of growth, that Jewishness is now "in", it's attracting converts, we have reinvented Jewish education and that, in particular and, I think, of significance for the va'ad, that travel and engagement with Israel is dramatically increasing.
לאונרד זקס: There's also a proliferation of new institutions that are replacing some of the old institutions.
לאונרד זקס: So I want to give you a quick picture of our take on the sociodemographic situation.
לאונרד זקס: And if one picture can capture a thousand words' worth of description, this is it.
לאונרד זקס: So what you see here is that, in terms of the Jewish population (and by "Jewish population", I'm a social psychologist, we use the sociological definition, people who consider themselves Jewish), that the people who consider themselves Jewish in is undergoing a growth; that's the top line, the dark blue line.
לאונרד זקס: SSRI, the Steinhardt Social Research Institute, is one of my institutes at .
לאונרד זקס: And you'll see there that we see beginning in fairly marked increase in the rate of growth of the Jewish community and that we today, and I believe that it is a conservative estimate, we estimate there are 6.4 million individuals who consider themselves to be Jewish and/or consider their children to be Jewish b'Artzot ha-Brit, in the United States.
לאונרד זקס: Now, I want to acknowledge (I'm a scholar, so I have to acknowledge that other people don't necessarily or are not yet in agreement with me) that others believe, JPPI, Sergio DellaPergola believes that the population basically is stagnant.
לאונרד זקס: There are other people who believe that the assimilation is continuing and that we are headed for a dramatic drop in the population.
לאונרד זקס: All I can say is that we don't see any sign of that.
לאונרד זקס: Now, lest you think that I'm totally either irrational or am creating a narrative out of whole cloth, this chart, this complicated chart which you cannot read, tells a story.
לאונרד זקס: So how do we know that the Jewish population in the is increasing?
לאונרד זקס: We know because we've done what some people thought was an impossible task: We collected all of the national surveys which ask, as part of the standard demographic questions of surveys, from the very best institutions, from the very best federal agencies, from the people who've looked at this most carefully, and we've said, when they do surveys of Americans, how many people claim Judaism as their religion.
לאונרד זקס: And we do what's called in the trade a meta-analysis; we put together the data from these studies.
לאונרד זקס: Some studies have 1,000 people, some studies have 10,000 people.
לאונרד זקס: We now have information, survey information, samples of about a half a million Americans, and the conclusions of these surveys are pretty consistent and they now suggest that, by religion, people who consider themselves Jewish, it's just under 2% of the population, and that among the adult population of the United States, something on the order of 4.2 million people put, when the government or some other, a university, asks them the question "What is your religion?", they say their religion is Judaism.
לאונרד זקס: You can see there the data across the age groups.
לאונרד זקס: What's particularly noteworthy here is that, while there is a large group of individuals who are older and the population is aging, there are also very substantial, and much larger than others had estimated, populations of 18- to 24-year olds, 25 to 35 years old.
לאונרד זקס: Now, our final estimate is based first of all on those people who say that they are Jewish by religion, but also that we know now in the United States that many people consider themselves Jewish by other criteria than religion.
לאונרד זקס: They have Jewish parents, they participate in Jewish lifecycle events, but they don't go to shul, they're not a member of a beit knesset, and they consider themselves cultural or social Jews.
לאונרד זקס: But they consider themselves Jews nonetheless.
לאונרד זקס: What we've done in the summary of this, again, much more complicated than necessary chart, is that, while other studies, including the famous 1990 and 2000 National Jewish Population Study, counted as part of their population counts a certain number of people who were Jewish but not religious Jewish or didn't consider themselves Jewish by religion, NJPS 16%, to other surveys it was 27%, and 31%.
לאונרד זקס: We, based on a set of surveys, have used the conservative estimate of 14%.
לאונרד זקס: In other words, 14% in addition to the number who consider themselves Jewish by religion also consider themselves Jewish in .
לאונרד זקס: And what this leads to, along with the number of children, is that there are at least, we believe, 6.4 million, again, a substantial increase over the last decade, in the numbers of Jews.
לאונרד זקס: Now, one of the things that you should know is that one of the reasons that previous estimates were under our estimate, were lower than our estimate, is that previous estimates were not able to identify properly the number of children being raised Jewish.
לאונרד זקס: We're looking at that very closely now, and one of the things that we're doing is we actually have censuses of the number of children who are receiving Jewish education, not only in day schools but also in supplemental schools.
לאונרד זקס: And so that our estimate, which is now about 1.5 million of the number of Jewish children in , we think is backed up by data about the number of children who are actually getting Jewish education.
לאונרד זקס: So, before I start with talking about - - - (להלן התרגום החופשי של דבריו:) תודה רבה.
לאונרד זקס: לכבוד לי להיות כאן ולדבר על חלק מהעבודה שאנחנו מבצעים.
לאונרד זקס: אעשה שני דברים: תחילה אדבר על המצב הסוציו-דמוגרפי הנוכחי בארצות הברית, ולאחר מכן אדבר על חלק מהראיות החדשות שלנו, על ראיות לטווח ארוך בקשר לפרויקט תגלית (Taglit-Birthright Israel) והדרך שבה הוא משנה את פניה, אפילו את פניה הדמוגרפיים, של ארצות הברית.
לאונרד זקס: אני רוצה לומר תחילה שקיימים כיום שני נרטיבים מתחרים בדבר המצב באמריקה, שני נרטיבים מתחרים לגבי יהדות אמריקה; הראשון, המכונה בשם נרטיב ההתכה, קובע שההתבוללות נפוצה וגדלה מהירות, ונישואי-תערובת מחלחלים ומתפשטים.
לאונרד זקס: משתמשים במטפורה של יהדות אמריקה כקוביית קרח שנמצאת על השולחן, והטמפרטורה בחדר 100 מעלות וקוביית הקרח נמסה במהירות רבה, או אם מדובר בפרשן אחר, קצת פחות חם, וזה אחד הדברים שבגינם מוסדות הליבה שלנו וארגוני הליבה שלנו, של יהדות אמריקה, נמצאים בתהליך של שקיעה.
לאונרד זקס: הנרטיב המתחרה, ובקרוב תיווכחו שאני חסיד של הנרטיב המתחרה, הוא הנרטיב של צמיחה, שהיהדות כרגע "באופנה", היא מושכת מומרים, המצאנו חינוך יהודי מחדש, ובמיוחד, ואני חושב שזה משמעותי לוועד, הנסיעה והקשר עם ישראל גדלים באופן דרמטי.
לאונרד זקס: קיים גם שגשוג של מוסדות חדשים שבאים במקומם של כמה מהמוסדות הוותיקים.
לאונרד זקס: אז אני רוצה לתאר לכם תמונת מצב מהירה של התפיסה שלנו לגבי המצב הסוציו-דמוגרפי.
לאונרד זקס: ואם תמונה אחת יכולה להכיל תיאור שווה ערך לאלף מילים, זו התמונה הזו.
לאונרד זקס: לכן מה שאתם רואים כאן זה, במונחים של האוכלוסייה היהודית (ובביטוי "אוכלוסיה יהודית", אני פסיכולוג חברתי, אנחנו משתמשים בהגדרה הסוציולוגית, אנשים שרואים עצמם יהודים), זה שהאנשים שרואים עצמם כיהודים באמריקה חווים צמיחה; זה הקו העליון, הקו הכחול כהה.
לאונרד זקס: SSRI, Steinhardt Social Research Institute, הוא אחד המוסדות שלי באוניברסיטת ברנדייס.
לאונרד זקס: שימו לב שאנחנו רואים שם, החל משנת 2000, גידול ניכר למדי בשיעור הצמיחה של הקהילה היהודית וכיום, ואני מאמין שזו הערכה זהירה, אנחנו מעריכים שישנם 6.4 מיליון אנשים בארצות הברית שרואים עצמם כיהודים ו/או רואים את ילדיהם כיהודים.
לאונרד זקס: אני רוצה לאשר (אני איש אקדמיה ולכן עלי להכיר בכך שאנשים אחרים לא בהכרח מסכימים איתי או עדיין לא מסכימים איתי) שאחרים מאמינים, JPPI, סרג'יו דלה-פרגולה מאמינים שהאוכלוסייה ביסודו של דבר לא מתפתחת.
לאונרד זקס: ישנם אנשים אחרים שמאמינים שההתבוללות נמשכת ושפנינו מועדות לירידה דרמטית באוכלוסייה.
לאונרד זקס: אני רק יכול לומר שאנחנו לא מבחינים בסימן כלשהו שמראה את זה.
לאונרד זקס: כעת, שמא תחשבו שאני לחלוטין אירציונאלי או יוצר נרטיב מצ'יזבטים, התרשים הזה, התרשים המסובך הזה אותו אתם לא יכולים לקרוא, מספר סיפור.
לאונרד זקס: אז כיצד אנחנו יודעים שהאוכלוסייה היהודית בארצות הברית גדלה?
לאונרד זקס: אנחנו יודעים כי עשינו מה שאנשים מסוימים חשבו לשהיא משימה בלתי אפשרית: אספנו את כל הסקרים של ארצות הברית אשר הכילו את השאלה, כחלק מהשאלות הדמוגרפיות הסטנדרטיות של סקרים, של המוסדות הטובים ביותר, מהסוכנויות הפדראליות הטובות ביותר, מהאנשים שבחנו זאת בזהירות רבה, ואמרנו, כשהם עורכים סקרים של אמריקנים, כמה אנשים מצהירים שיהדות היא הדת שלהם.
לאונרד זקס: ואנחנו מבצעים את מה שמכונה במקצוע ניתוח על (meta-analysis); אנחנו מחברים את הנתונים ממחקרים אלה.