GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
כריסטוף ביגו: אנחנו אפוא רואים שיש בכך משום כתם על הדמוקרטיה שלנו, אך לפחות נראה לי שאנחנו מחויבים כליל למצוא את המבצעים ויש ממש התגייסות בלתי רגילה, מן הרמה הגבוהה ביותר, מן הדרג העליון עד הדרג התחתון, בסולידריות שכזו.
כריסטוף ביגו: כפי שידוע לכם, זה דבר מיוחד, זה נותן לנו הרבה כוח.
כריסטוף ביגו: אנשים רוצים ללמוד מזה ומן התמונה בכללותה.
כריסטוף ביגו: אני לא רוצה ללכת בכיוון כזה, אני רק רוצה להזכיר אלמנט אחד, שהוא כמובן סטטיסטי בעיקרו ואנחנו כולנו יודעים שהסטטיסטיקה אינה בהכרח משקפת את רגשות האדם, זה ברור.
כריסטוף ביגו: הקהילה היהודית בצרפת מדי שנה העלתה מספרים שמביעים איום של טרור מבחינה אנטישמית וזה מזה עשר שנים, אלה לא המספרים שמגיעים מהמשטרה וגם לא מן הרשויות, אלה מספרים שמגיעים, מה שנקרא בצרפת, מהשירות להגנת האוכלוסייה היהודית, זה שירות שנמצא תחת החסות של כריף, ששייך יותר לצד הדתי של הקהילה היהודית ולכן זה הוא שירות יהודי, בשירות הקהילה היהודית.
כריסטוף ביגו: המספרים ברורים, בשנה שעברה, ב-2011, היו לנו המספרים הנמוכים ביותר של התנכלויות אנטישמיות בצרפת, וזה המספר הנמוך ביותר מזה 10 שנים.
כריסטוף ביגו: יותר מ-900 פעולות היו ב-2002, שנה שעברה היו 380 התנכלויות.
כריסטוף ביגו: אני לא שמח על כך, אפילו פעולה אנטישמית אחת ויחידה אסור שתארע, זו פעולה נגד הדמוקרטיה, נגד הערכים שלנו, נגד הקהילה היהודית, אך עלינו גם כן לזכור את המאמצים העצומים שנעשו בצרפת מבחינת החינוך, כי בדרך כלל, אתם יודעים, הזרעים נזרעים בחינוך, וגם המשטרה וגם בית המשפט עומדים על כך שכל מקרה ומקרה ידווח.
כריסטוף ביגו: אנחנו נעמיד לדין, אנחנו נשפוט, וחשבנו על כך גם בימים טרגיים אלה, אל לנו לאבד את הצד הזה של התמונה.
כריסטוף ביגו: עכשיו עלינו למצוא את האשמים, עלינו לדעת מהיכן הגיעו, או הגיע, מה היה ההקשר, האם זו פעולה מבודדת, האם יש אידיאולוגיה ביסוד הדברים.
כריסטוף ביגו: אנחנו לא יודעים, אין לנו שום מושג, אך עלינו לגלות את אותו רוצח כי זה איום לכל האוכלוסייה, היו שם ילדים צרפתים, הם היו ילדים יהודים והם היו צעירים.
דני דנון: בהחלט הנתונים שציינת מוכרים לוועדה, בכל העולם יש ירידה במספרים אבל יש עלייה בחומרת העברות האנטישמיות.
דני דנון: רציתי לשאול לגבי תגבור בתי הספר היהודיים, האם זה בכל צרפת או זה רק באזור טולוז?
כריסטוף ביגו: הפשעים, אותו רצח חסר רסן שנעשה בשבוע שעבר והשבוע, זה הכול באזור טולוז.
כריסטוף ביגו: טולוז זה בדרום מערב צרפת.
דני דנון: לא, אתה אמרת שמתגברים היום את הנוכחות של אנשי ביטחון ליד בתי ספר, השאלה שלי אם ההוראה שניתנה מבחינת ממשלת צרפת היא לתגבר נוכחות בכל רחבי צרפת סביב מוסדות יהודיים, או רק באזור טולוז?
כריסטוף ביגו: אנחנו הגברנו בכל רחבי צרפת את כוחות המשטרה.
כריסטוף ביגו: זו הרמה הגבוהה ביותר של התראה בצרפת.
כריסטוף ביגו: זאת אומרת שהביטחון סביב בתי ספר, סביב בתי כנסת, במקומות ציבוריים, ברשתות מסוימות.
כריסטוף ביגו: אנחנו ראינו גיוס של כל אחד במערכת הביטחון וזאת ברמת ההתראה הגבוהה ביותר, ונדמה לי שזאת הפעם הראשונה שזה קורה.
כריסטוף ביגו: לכן אי אפשר גיוס יותר מקיף מבחינת המנהיגים, מבחינת הרחוב, מבחינת האנשים וגם כוחות הביטחון.
דני דנון: מר יהודה שרף, הסוכנות היהודית, בבקשה.
יהודה שרף: לגבי שאלתך האחרונה, יש שולחן תיאום של ממשלת ישראל-הסוכנות היהודית, בראשותם של השר יולי אדלשטיין ונתן שרנסקי, ובו אתמול אחר הצהריים התכנסנו וקיבלנו דיווח מהשטח.
יהודה שרף: אני אתייחס לעוד דברים, אבל לגבי שאלתך הספציפית, בתי הספר מתוגברים היום, או מאתמול, על ידי השלטונות הצרפתיים.
דני דנון: אם אני אסע היום לצרפת, יהיו שוטרים, חיילים?
יהודה שרף: שוטרים.
יהודה שרף: ככלל, צריך להבין, בתי הספר היהודיים, האבטחה שלהם זה על הקהילה.
יהודה שרף: אם הקהילה היא קהילה עשירה, בית הספר הוא בית ספר עשיר, הוא מחזיק מאבטח.
יהודה שרף: בית הספר בטולוז שנפגע אתמול, עד לפני כשנה וחצי היה שם מאבטח, טולוז עיר מאוד מאוד שקטה, עיר מאוד שלווה, ולפני כשנה וחצי הנהלת בית הספר והמועצה שמלווה אותו החליטו שמבחינה תקציבית הם מורידים את נושא המאבטח.
יהודה שרף: יש לנו שליחה במקום, אני אעשה את זה כמין אנקדוטה, היא פשוט שאלה 'למה?' הסבירו לה שזה נושא תקציבי ומאז אין שם מאבטח.
דני דנון: עד מתי היה מאבטח בבית הספר?
יהודה שרף: עד לפני שנה או שנה וחצי היה שם מאבטח, אבל זה מאבטח מקומי, כלומר של בית הספר.
יהודה שרף: זה בית ספר פרטי.
יהודה שרף: רוב בתי הספר במערב אירופה, בכלל במדינות המערב, אם בית הספר הוא בית ספר מבוסס, הוא מחזיק מאבטח, אם בית הספר הוא בית ספר לא מבוסס, הוא לא מחזיק מאבטח.
יהודה שרף: אני לא רוצה להרחיב בנושא האנטישמיות בצרפת, אנחנו מכירים ויודעים מה המקור, איך וכדומה, ולמה יש היום תסיסה.
יהודה שרף: מבחינת הסוכנות היהודית, כשקרה האירוע אתמול אנחנו ירדנו לשטח.
יהודה שרף: אגב, גם נשיאות הקהילה היהודית, בראשותו של פייר בסנינו, הגיעו במיידית לשטח יחד עם השגריר.
יהודה שרף: אנחנו הצענו עזרה לקהילה.
יהודה שרף: לצערי אנחנו מתורגלים בפיגועי טרור ולסוכנות היהודית יש גם קרן לנפגעי טרור.
יהודה שרף: אנחנו הצענו להם את עזרתנו, ידענו שהעזרה לא תתקבל במיידית מפני שישנם איזה שהם תהליכים, אבל פשוט שיידעו שיש להם כתובת.
יהודה שרף: מבחינתנו, אנחנו יכולים לשלוח מהיום למחר גם עובדים סוציאליים ועוד כדי לעזור לקהילה, הקהילה רוצה, ואנחנו מכבדים את זה ואנחנו גם חושבים שזה נכון, להתחזק בתוך עצמה, עם כלים מקומיים שלהם.
יהודה שרף: הם יודעים שיש להם את העזרה שלנו.
יהודה שרף: לגבי הנושא של עלייה ותגבור העלייה וכדומה.
יהודה שרף: אדוני היושב ראש, אנחנו כולנו זוכרים את הרצח הנתעב שהיה לפני ארבע שנים, של חלימי.
יהודה שרף: זה לא הביא את גל העולים לארץ.
דני דנון: מה הייתה ההשפעה על העלייה אחרי הרצח המזעזע של חלימי?
יהודה שרף: לא דרסטי, אני אומר את זה בלשון המעטה.
דני דנון: אז אפשר לומר שאין לזה שום קשר.
יהודה שרף: לצערי, אני נזהר בלשוני, אז אני אומר, נכון, אתה צודק.
יהודה שרף: אבל בפורום יותר מצומצם אני אהיה מוכן להרחיב, ברשותך.
דני דנון: אבל מבחינת נתונים?
יהודה שרף: מבחינת נתונים לא הייתה עלייה דרסטית.
יהודה שרף: לא המקרה של חלימי ז"ל, לא המקרה של הכאת הילדים במטרו בפריז, על זה שהם היו עם כיפה על הראש, לא במקרה של ההפגנה המוסלמית במרסיי שהייתה לפני חודשים, שגם לא הגיעה לכותרות.
יהודה שרף: לא, זה לא הביא את גל העלייה, לצערי.
יהודה שרף: הקהילה בטולוז היא קהילה מאוד מאוד שלווה, מאוד מאוד מבוססת, שמאוד נוח לה לשבת במקומה.
יהודה שרף: אנחנו בכל זאת מתגברים ונתגבר את הפעילות שלנו, יש לנו יריד, או אקספורט גדול שאמור להיות בעוד שבועות ספורים בפריז, שתצא ממנו אחר כך שלוחה לעיירות אחרות.
יהודה שרף: אנחנו מתכננים לקראת הקיץ לעשות עוד יריד גדול ובין לבין לשלוח תגבור של חבר'ה מהארץ לשם, על מנת לתת מענה פרקטי, אם יהיה צורך, ואם לא, לתגבר בנושאים של חינוך, זהות יהודית וכדומה.
דני דנון: חברת הכנסת עינת וילף, יושבת ראש ועדת המשנה לקשרי ישראל והקהילות היהודיות בעולם.
דני דנון: אני בטוח שגם אתם בוועדת המשנה תצטרכו, לצערי, להמשיך את הטיפול בנושאים האלה, בהקשר פחות אולי של עלייה אבל יותר של היחסים עם הקהילה בצרפת.
דני דנון: אני גם רוצה לומר שיש נציגים של הקהילה בצרפת שרצו להגיע, אבל בשל קוצר הזמן והנסיבות הם לא יכלו להגיע בהתראה כל כך קצרה.
דני דנון: בבקשה, חברת הכנסת וילף.
עינת וילף: תודה רבה לך ותודה גם על קיום הדיון.
עינת וילף: אני כמובן מצרפת את קולי גם בשם תת הוועדה לניחומים, לאבל, לאימה שחשנו כולנו אל מול הרצח של הילדים, של אביהם, של בת המנהל.
עינת וילף: אנחנו גם מעריכים מאוד את הסולידריות שמוכיחים הצרפתים בכלל, חשוב לנו מאוד לדעת שיש כאן לא רק סולידריות שבין ישראל וליהודים, וליהודים בכל העולם בינם לבין עצמם, אלא שהעם הצרפתי כולו רואה בכך פגיעה עמוקה בערכיו שלו, ברפובליקה הצרפתית, מאוד מעריכה את דברי השגריר על כך שאלה ילדיה של צרפת ולא רואים אותם אך ורק כקהילה נפרדת, והסולידריות הזאת, התחושה הזאת של פגיעה עמוקה בערכיה של צרפת, של מדינה חופשית, זה דבר שחשוב לנו כאן במדינת ישראל.
עינת וילף: אני מצפה גם שצרפת, נשיא צרפת, תוציא, אם לא הוציאה כבר, גינוי חריף לדבריה של שרת החוץ של האיחוד האירופאי, קתרין אשטון, שהעזה לקשור בין ילדי עזה לבין הרצח בטולוז.
עינת וילף: אני חושבת שחשוב להבהיר שמי שאומרת דברים כאלה לא ראויה לייצג את האיחוד האירופאי ואני מצפה שדברים כאלה ייאמרו בצורה ברורה על ידי אחת החברות המרכזיות באיחוד האירופאי, צרפת.
עינת וילף: אני רוצה להגיד שאני מבקשת לא לעסוק בהיבטים של עלייה על רקע הרצח.
עינת וילף: אני חושבת שאחד הדברים החשובים שגם נידונו כאן בוועדה, גם בתת הוועדה, זה שכשאנחנו מבקשים לדבר על עלייה לישראל, ישראל היום נמצאת במקום שבו העלייה לישראל היא דבר אטרקטיבי ורצוי, אנחנו לא מחפשים כשקורה משהו רע ליהודים בעולם לעודד את עלייתם לישראל.
עינת וילף: זה לא המסר שלנו, זה לא המצב שישראל נמצאת בו, ישראל היום היא במצב שאנשים רוצים לבוא, כי טוב לחיות כאן, ולא בגלל שרע במקום אחר.
עינת וילף: חשוב לנו גם להבטיח שילדים יהודים יוכלו להתחנך בכל מקום בעולם, יש למדינת ישראל אחריות מיוחדת לחינוך יהודי בעולם.
עינת וילף: יש כאן, גם מעבר לאסון האישי, הפרטי, הלאומי, את ההקשר של בית הספר, העובדה שילדים הלכו ללמוד בבית ספר יהודי, שזוהה בבירור כבית ספר יהודי, ואנחנו צריכים להבטיח שיהודי בכל העולם שרוצה לחנך את ילדיו בחינוך יהודי יוכל לעשות זאת ללא מורא.
עינת וילף: לכן האחריות שלנו, גם פה במדינת ישראל וגם עם כל מדינה חופשית ובעלת ערכים מתקדמים בעולם, היא לאפשר לכל יהודי לחנך את ילדיו חינוך יהודי באופן בטוח ומוגן לחלוטין.
עינת וילף: אני חושבת שזה המסר שחשוב שנדבר עליו.
עינת וילף: הכאב, הכעס, לא יכולים מיד להיתרגם לדיון על גלי עלייה, מה שכן הם חייבים להיות זה הגנה מוחלטת ומלאה על הזכות של כל יהודי לחנך את ילדיו בכל מקום בעולם ולתת להם את החינוך היהודי שהוא רוצה.
דני דנון: תודה רבה לחברת הכנסת עינת וילף.
דני דנון: אנחנו עוד מעט נקבל שיחה מסגן יושב ראש הכריף, מר מאיר חביב, אבל עד שהוא יתקשר, אני רוצה לבקש ממנכ"ל משרד ההסברה, מר רונן פלוט, בבקשה.
רונן פלוט: קודם כל אני רוצה להודות לך, יושב ראש הוועדה, מר דני דנון, על קיום הישיבה.
רונן פלוט: אני חושב שהמסר שאתה מעביר בכך שעושים ישיבת חירום הוא מאוד חשוב.
רונן פלוט: כך גם עשה אתמול מר יולי אדלשטיין, השר, ויושב ראש הסוכנות, מר שרנסקי, שכינסו את ועדת ההיערכות בחירום כדי לדון במצבן של הקהילות היהודיות בכלל בכל העולם ובצרפת בפרט.
רונן פלוט: מסר הוא מאוד חשוב, מכיוון שכל יהודי באשר הוא, בכל העולם, צריך לדעת שאם קורה משהו, מדינת ישראל מתגייסת ומיד נמצאת איתם.
דני דנון: (מדבר עם מר מאיר חביב בטלפון).
דני דנון: נמצא איתנו מאיר חביב, סגן יושב ראש הכריף.
דני דנון: מאיר, אתה בטלפון, בוועדה.
דני דנון: נמצאים איתנו השגריר וחברי הכנסת שמטוב, וילף ובן סימון ונציגים מכל משרדי הממשלה.
דני דנון: אנחנו דיברנו על כך שלא יכולת להגיע בגלל הטיפול שלכם היום במה שקורה בטולוז ופה בוועדה העברנו מסר חריף, שזו שעה קשה שמזכירה רגעים קשים מאוד בהיסטוריה של יהדות אירופה.
דני דנון: רצינו לשמוע ממך כרגע לגבי מה שקורה היום בטולוז ובצרפת מבחינת הקהילה היהודית.
דני דנון: בבקשה, כולם שומעים אותך.
מאיר חביב: מה שקרה אתמול לא קרה אי פעם בהיסטוריית יהודי צרפת ובכלל בהיסטוריית צרפת כולה.
מאיר חביב: אף פעם לא הרגו ילדים מטווח אפס בבית ספר, אפילו במלחמת העולם השנייה, כשלקחו ילדים, לקחו אותם ברכבות והביאו אותם למחנה השמדה, זה לא היה חיסול ממוקד בטווח אפס בתוך בית הספר.
מאיר חביב: אבל ההבדל המהותי שהפעם ממשלת צרפת לגמרי בנושא, מודעת לבעיה, מהנשיא, כולל ראש ממשלה, השרים, האופוזיציה, כולם, כל צרפת משותקת אחרי הדבר הזה.
מאיר חביב: בשעה 11:00 תהיה דקה דומיה בכל בתי הספר בכל צרפת, בעוד 45 דקות אצלנו.
מאיר חביב: אנחנו נהיה ב-12:00 אצל נשיא צרפת, בעוד שעה וחצי, באליזה.
מאיר חביב: אני מבין שהוא הזמין גם את ראשי הקהילה המוסלמית.
מאיר חביב: יש משהו שקרה ואני רוצה להגיד את זה בוועדה בצורה פורמלית, שזה יהיה רשום בפרוטוקול.
מאיר חביב: הייתה אתמול התבטאות אומללה מאוד של שרת האיחוד האירופי, אשטון, שהשוותה בין מה שקרה ברצועת עזה עם הטבח הנורא שהיה אתמול בבית הספר.
מאיר חביב: אני אבקש מנשיא צרפת בצורה פומבית, אני אפילו אישית אבקש את התפטרותה, בגלל שאני חושב שמי שיכול לעשות השוואה כזאת לא ראוי להיות שר החוץ של האיחוד האירופי, או שהוא לא מבין שום דבר או שהוא לא מתפקד נורמלי.
מאיר חביב: מבחינה אישית אנחנו ניקח עמדה ואני אבקש את התפטרותה, אבל לפחות שתחזור מהאמירה האומללה.
מאיר חביב: לצערי אני חושב שעם האמירות האלה יוצרים כבר את השלב הבא ואת הפיגוע הבא.
מאיר חביב: כשאנשים יבינו שמה שקורה בארץ, יש לזה השפעה ישירה כמובן על מה שאצלנו וכשאנשים עושים השוואה כזאת, אז אומרים, אוקי, אז יכול להיות שיש צדק, מוצאים מן סיבה לדבר שאי אפשר להסביר.
דני דנון: מאיר, אני חייב לעצור אותך פה.
דני דנון: רק אני רוצה לבקש ממך, בהמשך לדבריך, אנחנו גם דיברנו על זה פה בדיון, אם אתם תוכלו כמובן בצורה מכובדת לבקש מנשיא צרפת להתייחס בצורה פומבית לדברים שאמרה קתרין אשטון דווקא היום.
דני דנון: אני חושב שאנחנו פה במדינת ישראל נראה את זה בצורה חיובית מאוד, כי זה מקומם את האנשים בישראל.
דני דנון: הייתי אומר אפילו שהערה אנטישמית כזאת של נציגה כל כך בכירה של האיחוד האירופאי, אני חושב שאמירה של הנשיא היום יכולה להיות משמעותית ביותר.
מאיר חביב: בוודאי, אני דיברתי עם השגריר ביגו הבוקר בטלפון, הוא נוכח אצלכם, והוא גם היה מוכן והוא יגיד את זה במלים שלו.
מאיר חביב: אף אחד לא יכול להבין.
מאיר חביב: אנחנו נבקש, ואני אומר לך את זה בצורה פורמלית, בעוד שעה וחצי מנשיא צרפת להתנער, לא בטוח שיכול לבקש את התפטרותה, אבל לפחות לגנות את זה.
מאיר חביב: זה ודאי.
דני דנון: מאיר, אני רוצה להודות לך, תודה רבה.
מאיר חביב: תודה לכם ובהצלחה לכולכם.
דני דנון: מר פלוט, בבקשה, ואחריו חבר הכנסת בן סימון.
רונן פלוט: אני רק רוצה לומר, בהמשך לישיבה שהייתה אתמול בסוכנות, התקבלו מספר החלטות.
רונן פלוט: כל מה שקשור לביטחון אני לא אוכל לומר כי הישיבות הן חסויות, אבל לפחות בשליחת מומחים שיטפלו בטראומה שהייתה גם לילדים שנמצאים בבית הספר וגם כל אלה שעברו את כל ההליך הלא פשוט הזה.
רונן פלוט: בתיאום עם ממשלת צרפת, אנחנו נשלח לשם מומחים כדי שיטפלו באותם הילדים.
רונן פלוט: אני ארצה להתייחס בחצי דקה למה שאמרה חברת הכנסת עינת וילף, אני מסכים במאה אחוז למה שהיא אמרה.
רונן פלוט: לפני תשע שנים הייתי מנכ"ל משרד הקליטה בעליות הגדולות שהגיעו למדינת ישראל ואני מסכים במאה אחוז שבהזדמנות זאת אסור לנו דווקא להתייחס לכך שעקב האירוע שקרה שם צריכה להיות פתאום עלייה.
רונן פלוט: עלייה צריכה להיות כל הזמן ללא שום קשר, אני חושב שבהזדמנות זאת אנחנו צריכים לצאת בקריאה לחזק את הקהילות היהודיות, לעזור להן במה שאפשר, ואני אתן לכם סתם דוגמה.
רונן פלוט: יש קהילות יהודיות בעולם חלשות מאוד, אני לא מדבר על יהדות צרפת או יהדות ארצות הברית, ולהן אין היום כסף לביטחון.
רונן פלוט: איך שומרים על בתי כנסת, איך שומרים על בתי ספר?
רונן פלוט: אני חושב שיושב ראש הוועדה אם פעם יעשה ישיבה בנושא הזה, כי אני מקבל הרבה מאוד טלפונים מאותן הקהילות ואין להם את הכלים איך אנחנו ביחד חושבים איך אפשר לחזק את אותן הקהילות כדי שלא נגיד פעם 'ידענו ולא עשינו כלום'.
רונן פלוט: אז תודה רבה על עצם קיום הישיבה.
דני דנון: אני רוצה לומר שוב שאנחנו פונים לחברי פרלמנט בכל העולם לבוא במחשבה על חקיקה של ענישה מיוחדת למעשי תוקפנות אנטישמיים.
דני דנון: זה לא עוד פשע, כשרוצחים מישהו על רקע אנטישמי זה לא עוד רצח שמובן מאליו.
דני דנון: כל רצח מגונה, אבל כשרוצחים על רקע אנטישמי, זה דבר שצריך עליו חקיקה מיוחדת עם עונש מוות, בלי לחשוש מכך.
דני דנון: מה ששמענו, אדוני השגריר, שנשיא צרפת, אני מקווה מאוד שהוא יאמר היום מלים ברורות בנושא ההתבטאות של שרת החוץ של האיחוד האירופאי, כי זה מקומם כל ישראלי שקם היום בבוקר ושמע את הדברים האלה, זה מקומם, ואנחנו מרגישים שמזלזלים ברצח של ילדים יהודים בצרפת ושזה מגיע גם מנציגה בכירה של האיחוד האירופאי.
דני דנון: אני רוצה לבקש, שוב, מחבר הכנסת בן סימון, יושב ראש אגודת הידידות הבין פרלמנטרית, בין הכנסת לפרלמנט הצרפתי.
דניאל בן-סימון: אני רוצה לומר שמשנות ה-90 אני מלווה את הקהילה היהודית בצרפת, כעיתונאי, במאות מאמרים ובביקורים כמעט בכל עיר בצרפת ואני מכיר את הקהילה הזאת טוב מאוד, על רגעי השיא שלה והרגעים הקשים שהיו לה, האחרון שבהם הוא הרצח של אילן חלימי.
דניאל בן-סימון: אני חייב לומר שלאור מה שקרה אתמול אני מאוד מתרשם מהעמידה יוצאת הדופן של כל השכבה הפוליטית בצרפת לצד הקהילה היהודית.
דניאל בן-סימון: זה אקט יוצא דופן, שאי אפשר להתעלם ממנו או להישאר אדיש אליו, שנשיא הרפובליקה של 60 מיליון אזרחים משעה פעילותו ל-48 שעות והמועמד הסוציאליסטי ושאר המועמדים, כולם מתייצבים מאחורי הטרגדיה של הקהילה היהודית.
דניאל בן-סימון: במובן הזה זה רושם שאי אפשר להתעלם ממנו, זה אומר שכולם בניי.
דניאל בן-סימון: במובן הזה לא מדובר ביהודים או במשהו אחר, אלא חלק אינטגרלי של הרפובליקה הצרפתית ואני מתרשם גם מאוד מדקת הדומיה שמדינת צרפת, כל כולה, תעצור מלכת בעוד 40 דקות.
דניאל בן-סימון: זה אקט יוצא דופן שאני לא מכיר אותו במדינות אחרות.
דניאל בן-סימון: לכן לצד הטרגדיה צריך לומר שהרפובליקה מתגייסת ומגלה את הרגעים היפים שלה, דווקא בטרגדיה הנורא הזאת זה נותן נחמה מסוימת.
דניאל בן-סימון: לכן כשמתייחסים לאירוע צריך להביא בחשבון שצרפת לא עומדת מנגד, לא עומדת בצד.
דניאל בן-סימון: היו רציחות בארצות הברית והיו במקומות אחרים, אני לא זוכר התגייסות ודקה דומיה במובן הזה, וזאת קהילה יוצאת דופן, גם בהצלחה שלה וגם בשבריריות שלה, גם בעובדה שרצח כזה יכול לטלטל אותה.
דניאל בן-סימון: אדוני השגריר, אני מתרשם שאוטוטו, לפי מה שאני מבין, העדויות שנאספות, יגיעו לרוצח תוך ימים.
דניאל בן-סימון: פחות או יותר השביל מוביל לאותו רוצח ונראה מה זהותו, אבל זה לא משנה את העובדה שלא היה רצח כזה מאז השואה.
דניאל בן-סימון: זאת עובדה.
דניאל בן-סימון: כלומר לא ירו בילדים יהודים מאז, ולכן הזיכרון הזה של קהילה שעברה חוויה כזו שחוזרת עליה הוא זיכרון טראומטי.
דניאל בן-סימון: ראיתי אתמול בתמונות את הארונות שמוכנסים לחצר בית הספר, שוב, מישהו התבטא או מר מאיר חביב אמר, אלה מראות שלא נראו קודם.
דניאל בן-סימון: אבל יחד עם זאת ההתגייסות המדהימה של צרפת הרשמית והלא-רשמית, באקט של הזדהות, זה נותן תחושה שהקהילה היהודית לא לבד.
דניאל בן-סימון: אני רוצה להזכיר בהקשר הזה, אמנם זאת ועדת העלייה והקליטה, אבל אני לא זוכר ב-20 השנים האחרונות שום אירוע בצרפת שהעלה את מספר העולים מעבר למספר הרשמי של 2,000-2,500 כל שנה.
דניאל בן-סימון: העלייה היא רציפה, היא כמעט מדויקת כל שנה בלי קשר, האקט היחיד שיהודי צרפת עושים זה שלאט לאט הם קובעים את ישראל כביתם השני, אם זה בדרך השקעה, אם זה בביקורים, אם זה בסולידריות שהם חשים כלפי ישראל, ולכן אני אומר, אדוני היושב ראש, זאת טרגדיה נוראה שדווקא יכולה לחזק את הקשר בין הקהילה היהודית בצרפת ולרפובליקה וליצור תחושה של סולידריות בקרב כל הצרפתים.
דניאל בן-סימון: בתקופה שנשמעים דברים נוראיים נגד המוסלמים, נגד היהודים, נגד כל מי ש"לא כמונו", במרכאות, כמו הצרפתים.
דניאל בן-סימון: במובן הזה יכול להיות שמעז ייצא מתוק.
דניאל בן-סימון: לאור ההזדהות העצומה ולאור ההודעה שתצא מהוועדה הזאת, יכול להיות שזה ייתן תחושה לקהילה היהודית בצרפת שהם באמת לא לבד.
דני דנון: תודה, חבר הכנסת בן סימון.
דני דנון: אני רוצה לפנות לנציגת האיחוד האירופאי, גב' יעל כץ.
דני דנון: אנחנו מפה מזועזעים מהדברים שנאמרו על ידי קתרין אשטון.
דני דנון: אין לנו סמכות לבוא ולדרוש, אבל יש פה אמירה אמיתית, לא רק של ישראלים, גם של צרפתים, שדורשים התנצלות על מלים קשות, שהפרשנות שלהם שילדים נהרגים גם בעזה, ילדים נהרגים גם בצרפת וכאילו שזה באותו משקל.
דני דנון: זה פשוט מזעזע, מדובר בדיפלומטית בכירה מאוד, אם לא הבכירה ביותר באירופה היום, שאומרת בשעה קשה כזאת של העם היהודי ושל העם הצרפתי, 'ילדים נהרגים'.
דני דנון: כשילד נהרג בעזה כולנו מזדעזעים מכך, אבל אם זה קורה, זה קורה בגלל טעות או בגלל שהוא נמצא במקום שיש מחבלים, אבל לבוא ולהשוות את זה שהולכים לבית ספר ורוצחים ילדים בגלל שהם יהודים, זה מקומם, זה מרתיח אותנו ועד הרגע הזה לא שמענו התנצלות של גב' אשטון ואנחנו מקווים לשמוע ממך אולי אמירה ברורה לגבי הנושאים האלה.
יעקב כץ: אני התבקשתי באופן דחוף להגיע לישיבה בשם השגריר, אבל אני לא יכולה לדבר בשמו.
יעקב כץ: אני אעביר לו את כל מה שדובר בוועדה ואני מקווה שהוא יוכל להוציא הודעה.
יעקב כץ: אני לא יכולה לדבר בשמו, אני רק התבקשתי להשתתף כצופה בישיבה.
דני דנון: אז אני מבקש ממך להעביר גם לשגריר וגם לנציגים שיושבים באיחוד האירופאי בבריסל ובצרפת שאם אתם רוצים מעורבות ושותפות, אי אפשר לבוא עם אמירות כאלה ברגעים כל כך קשים ואז לבוא ולהתפלא למה האמון של הציבור בישראל באיחוד האירופאי הוא כל כך נמוך.
דני דנון: פה לא מדובר על נושא מדיני, לא מדובר על משא ומתן עם הפלשתינים, מדובר על דבר כל כך בסיסי, כל כך אנושי, ואנחנו רואים אטימות, פשוט אטימות.
דני דנון: אם היא הייתה היום שרה בממשלת ישראל היא הייתה צריכה להתפטר.
דני דנון: אני לא יודע איך הפוליטיקה של האיחוד האירופאי, מי מפטר אותה ומי לא מפטר אותה, אבל אם היא הייתה היום שרה בממשלת צרפת או בממשלת ישראל, היא הייתה מתפטרת באופן מיידי על אמירה כל כך קשה ואנחנו נשמח ומצפים לקבל את התגובה של השגריר, שיעביר אותה לוועדה.
יעקב כץ: כן, בהחלט.
יעקב כץ: אני מודה לך מאוד על הדברים, וכמו שאמרתי, אני לא הוסמכתי לתת את התגובה של השגריר.
יעקב כץ: אני אעביר את הכול אליו.
דני דנון: אני רוצה לבקש ממר יעקב אהרוני, מההסתדרות הציונית העולמית, מהמחלקה למאבק באנטישמיות, מר אהרוני, בבקשה.
יעקב אדרי: קודם כל, כמי שמתעסקים ברמה היומיומית בנושא מאבק באנטישמיות, אנחנו רוצים כמובן לגנות את האירוע הזה בשאט נפש.
יעקב אדרי: אנחנו קוראים לכל הארגונים שנוכחים כאן בדיון, אם זה ממשלת ישראל ואם אלה הארגונים הנוספים שנמצאים כאן, לפעול ביתר שאת, להגדיל את המשאבים ולשתף פעולה באופן מלא בכל הקשור לפעילויות של מאבק באנטישמיות.
יעקב אדרי: זה הדבר הראשון.
יעקב אדרי: הדבר השני, כפי שציין אדוני היושב ראש, אמנם המספרים היבשים מדברים על ירידה בכמות האירועים האנטישמיים בעשור האחרון, אך בהחלט אפשר לראות גידול משמעותי בעוצמת האירועים, כשהשיא זה מה שראינו אתמול, רצח של ארבעה ילדים יהודים בצרפת.
יעקב אדרי: הדבר השלישי ואחרון, אני רוצה לקרוא לממשלת ישראל להכיר בנפגעי פעולת האיבה הזאת כנפגעי פעולות איבה של מדינת ישראל, ולו בכדי להביע סולידריות עם יהדות התפוצות.
יעקב אדרי: תודה רבה.
דני דנון: נמצאים איתנו גם נציגים של השגרירות האמריקאית והשגרירויות האחרות, המסרים שאנחנו מעבירים נוגעים ליהודים בכל העולם, לא רק בצרפת.
חיים אמסלם: תודה, אדוני היושב ראש, אדוני השגריר, נציגויות.
חיים אמסלם: אני דווקא חייב לומר דבר בשם ידידים מהקהילה ששוחחתי איתם אתמול אחר הצהריים בצרפת.
חיים אמסלם: הם אמרו לי שהגיע הזמן לומר את הדברים כפי שהם ולהפנות אצבע לכיוונים שהקהילה הצרפתית מרגישה שזה הכיוון, שאלתי ואמרתי, למה בדיוק אתם מתכוונים?
חיים אמסלם: הם אמרו לי כך; השמאל הקיצוני ביותר שעוסק ללא הרף באנטי ישראליות, שלמעשה מתורגמת אצל הקבוצות הרדיקליות לאנטי יהדות, הוא הסיבה לתופעה הזו שחווינו לצערנו אתמול.
חיים אמסלם: אני עוד לא יודע, מכיוון שאין מסקנות, יש אצבע מופנית לכיוונים ניאו נאצים ואם זה נכון, זה מאשר את הדברים שאני שמעתי.
חיים אמסלם: מעל במה זו הייתי רוצה להפנות לעוד דבר ששמעתי אתמול, שזה התחושה, יש תחושה ליהודים בצרפת שמשום מה, אני לא בא להכליל ואני ממש לא רוצה לומר דברים לא נכונים, אבל יש תחושה שחלקים גם בתקשורת בצרפת, אולי לא מתוך רצון לעסוק בהסתה, אבל עוסקים בכך בצורה כזאת שהיום התחושה בקרב יהדות צרפת ובקרב הקהילות היא דאגה עמוקה.
חיים אמסלם: נמצא כאן אדוני השגריר, חזקה עליו שהוא יעביר את הדברים.
חיים אמסלם: אנחנו סומכים מאוד על הממשלה בצרפת, על ראשי השלטון, ויחד עם זאת אנחנו מוטרדים.
דני דנון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות מביעה זעזוע מהרצח הנתעב על רקע אנטישמי שקרה בצרפת רק אתמול.
דני דנון: הוועדה קוראת לממשלת צרפת לבוא חשבון באופן מיידי עם הרוצחים השפלים ולהמשיך ולקדם חקיקה ייחודית למעשי פשע אנטישמיים.
דני דנון: הוועדה קוראת לממשלת צרפת לתגבר נוכחות אנשי ביטחון ליד מוסדות יהודיים, גם בטווח הארוך באופן קבוע.
דני דנון: הוועדה קוראת לממשלת ישראל לפעול ולבוא חשבון עם אותם רוצחים שפלים בכל מקום בעולם ומפה אנחנו מעבירים מסר ברור שכל מי שפוגע ביהודים, מדינת ישראל תראה את הזכות ואת החובה לבוא איתו חשבון בלא קשר לאיפה הוא נמצא.
דני דנון: אני רוצה להודות לשגריר ששינה את לוחות הזמנים שלו והצטרף אלינו לדיון.
דני דנון: כמה זמן התחנה כבר קיימת?
דוד חיון: התחנה כבר קיימת- - - 24 שוטרים מאיישים את התחנה, יש 12 סיירים, 24 שעות.
דוד חיון: מרכז מודיעין שנותן כיסוי מודיעיני לכל האזור הזה.
דוד חיון: אנחנו נותנים פה שירות מצוין לאוכלוסייה וגם לבאי ההר.
דוד חיון: בתקופה האחרונה ההר הזה תפס באמת תאוצה מבחינת מבקרים.
מיכאל מרש: דודי, אתה רוצה לתת סקירה לגבי- - -
דני דנון: לגבי הליווי של משרד השיכון?
דני דנון: אני לא אוהב את זה, אני לא אוהב שצריך להתקשר לבקש ליווי.
מיכאל מרש: אני אגיד לך, יש פה מוקד שעובד 24 שעות, יושב פה ב'יד אבשלום', של משרד השיכון, מופעל על ידי משרד השיכון.
מיכאל מרש: המוקד הזה עובד 24 שעות, מתקשרים ומזמינים ליווי.
מיכאל מרש: הליוויים הם נקודות בטוחות במזרח ירושלים, משער האשפות, משייך ג'ראח, מאזור משרד השיכון, המטה הארצי.
דני דנון: באיזה שעות אפשר לקבל?
מיכאל מרש: כל השעות.
דני דנון: כמה משתמשים בזה?
מיכאל מרש: לא מעט.
מיכאל מרש: אנחנו היום עומדים על סביבות 80 עד 90 ליוויים ביום.
מיכאל מרש: היום אני מגיע גם למצב ש- - -
דני דנון: זה לכל החלקים בהר?
מיכאל מרש: הכול, כל הר הזיתים, כולל אחורה, כולל התימנים, הכול.
מיכאל מרש: כל מקום בהר.
מיכאל מרש: לגבי דרכי גישה, שמעתי שדיברת עם דודי, בכמה חודשים האחרונים- - -
דני דנון: הבעיה, אני יודע, אנחנו מדברים על זה בוועדה, שאנשים באים ויש שעות שהתלמידים יוצאים מבתי הספר ו- - -
מיכאל מרש: בשעות האלה יש היום משטרה.
דני דנון: אתה נמצא בפקק ואתה בסכנת נפשות לפעמים.
מיכאל מרש: נכון, אז היום יש משטרה שם ואנחנו כן נוסעים לשם.
מיכאל מרש: לפי הערכות מצב, זה לא להיכנס עם הראש בקיר.
מיכאל מרש: אם אנחנו מגיעים למצב שבאותו בוקר יוצאים החוצה הילדים, כמו שאמרתי, אז אנחנו עושים את העיקוף, אבל כעיקרון יש לנו אישור לנסוע משם, אנחנו נוסעים בצורה חופשית בכל שעות היממה.
דני דנון: ומה המצב היום של זריקות האבנים?
מיכאל מרש: יש מדי פעם.
מיכאל מרש: אני לא אגיד שאין, הייתה תקופה שזה קצת עלה, בזמן האחרון זה קצת- - - עוד פעם, זה גלים.
דני דנון: אתה הרגשת שמהיום של הקמת התחנה יש- - -
דוד חיון: יש ירידה משמעותית בחודשיים האחרונים, זה ציר רטוב.
מיכאל מרש: אנחנו מדברים היום על- - - אני אתן לך את הכול, אלה האירועים של אפריל על ההר.
מיכאל מרש: אנחנו מדברים על חמישה אירועים.
אריה אביטן: חבר הכנסת דנון, אם אפשר, אני אחראי פה מטעם חברה קדישא על תחום הביטחון.
אריה אביטן: אני חייב לומר פה שתי נקודות חשובות, הצורך בשמירה על ההר, על המתים פה היא פחות חשובה, אנחנו זקוקים יותר לאבטחה בכניסה להר וביציאה מההר.
אריה אביטן: שתי נקודות רגישות, האחת זה בית הספר שם, חוטפים על ימין ועל שמאל.
אריה אביטן: הדיווחים האלה הם רק מה שדווח, מה שלא דווח לא יודעים על זה ויש המון.
אריה אביטן: הנקודה השנייה זה הכיכר.
אריה אביטן: רק השבוע חטפנו אבן וזה לא מדווח פה.
אריה אביטן: המון המון אירועים שלא מדווחים.
אריה אביטן: פגשתי הרבה מאוד אנשים שחוטפים- - -
דני דנון: מתי בית הספר- - -
אריה אביטן: הם יוצאים בשעה 1, 2, 12, חוטפים שם.
אריה אביטן: המון אירועים.
אריה אביטן: הצורך שלנו פה הוא בשני דברים, נוכחות קבועה של משטרה באזור בית הספר ובכיכר.
אריה אביטן: אלה הנקודות הבעייתיות.