GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לאונרד זקס: And one of the things that Ted and I have worked on, I know you had earlier testimony from our colleague Steven Cohen about the distancing issue, and I'm not going to deal with that directly here.
לאונרד זקס: But one of the things that we've looked at is we've looked at over time what has been American Jewry's relationship to .
לאונרד זקס: And what we find is that young adults were never very connected to ; it wasn't on the map for the vast majority of them.
לאונרד זקס: Attachment, we believe, is something that is learned, that evolves.
לאונרד זקס: It's impacted by events and it's facilitated by travel to .
לאונרד זקס: I want to be sure to end on a positive note, so I'll just end with this comment again about Taglit.
לאונרד זקס: Taglit has become an inflection point in the lives of young American Jews.
לאונרד זקס: It hastens the process of attachment.
לאונרד זקס: We believe, if you looked at, you control for other things, the attitudes not only of the bogrei Taglit but actually their entire generation, they look now more like 50-year old, 60-year old Americans who have memory of the Six-Day War and Yom Kippur, etc.
לאונרד זקס: , than they do of past generations of young people.
לאונרד זקס: And I want to also note that probably the hot term, the key word and key term in the social-science world of late is social networks, and that one of the things, whether we're talking about Taglit, whether we're talking about any other kind of Jewish education, whether we're talking about any other kind of effort to engage the Diaspora with Israel, that the social network, the connections that people have with one another are key.
לאונרד זקס: And what Taglit has done is to intervene in the social networks of young adults, and we believe it's changed these young adults, changed their decision-making about important issues having to do with both Israel and their own Jewish identity, and it's also changing the demographic face of Artzot ha-Brit.
לאונרד זקס: So, thank you.
לאונרד זקס: Toda.
לאונרד זקס: (להלן התרגום החופשי של דבריו:) זה מתייחס לכולם.
לאונרד זקס: הרצנו את החיזוי הזה, זה למעשה שש השנים האחרונות; אז מ-2006.
לאונרד זקס: אחד הדברים שאנחנו עוקבים אחריו הוא עמדות כלפי ישראל וקשר לישראל.
לאונרד זקס: העמודה הכהה בכל אחד מהם מסמלת את בוגרי תגלית, אלה שהשתתפו בתכנית.
לאונרד זקס: העמודה הבהירה יותר מסמלת את אלה שלא השתתפו.
לאונרד זקס: ויש הבדל מאוד עקבי, שאנשים חוזרים ומרגישים קשורים מאוד.
לאונרד זקס: זה מתחיל בסביבות 50% אם שואלים אותם כמה הם מרגישים קשורים חודש או חודשיים לאחר הנסיעה, ומחציתם מציינים את ההצהרה החיובית הכי קיצונית כשהם חוזרים.
לאונרד זקס: לאורך זמן זה מגיע לסביבות 38%, %35 עד 40%.
לאונרד זקס: אבל הדבר המשמעותי כאן הוא שהמשתתפים שונים מאוד מדומים להם במעמד שלא השתתפו.
לאונרד זקס: לישראל מקום שונה במחשבתם.
לאונרד זקס: אחד הדברים שטד ואני עבדנו עליו, אני יודע ששמעתם עדות מוקדמת מהקולגה שלנו סטיבן כהן לגבי סוגיית הריחוק, ואני לא אטפל בכך כאן באופן ישיר.
לאונרד זקס: אבל אחד הדברים שבחנו לאורך זמן הוא מה היה הקשר של יהדות אמריקה לישראל.
לאונרד זקס: ומצאנו שבוגרים צעירים מעולם לא היו קשורים מאוד לישראל; זה לא עמד על הפרק עבור הרוב הגדול מבינם.
לאונרד זקס: אנחנו מאמינים שקשר זה דבר שנלמד, שמתפתח.
לאונרד זקס: הוא מושפע על ידי אירועים ומתקיים ביתר קלות עם נסיעה לישראל.
לאונרד זקס: אני רוצה לוודא שאני מסיים בנימה חיובית, אז רק אסיים שוב עם ההערה הזאת לגבי תגלית.
לאונרד זקס: תגלית הפכה לנקודת מפנה בחיי יהודים אמריקנים צעירים.
לאונרד זקס: היא מחישה את תהליך ההתקשרות.
לאונרד זקס: אנחנו מאמינים, אם תבחנו זאת, העמדות לא רק של בוגרי תגלית אלא של כל הדור שלהם, הם דומים יותר כעת לאמריקנים בני 50, 60 שזוכרים את מלחמות ששת הימים ויום כיפור, וכדומה, מאשר לדורות קודמים של אנשים צעירים.
לאונרד זקס: אני רוצה גם לציין שלאחרונה, ככל הנראה, המונח הלוהט, מילת המפתח והמונח המרכזי בעולם מדעי החברה הוא רשתות חברתיות; ואחד הדברים, בין אם אנחנו מדברים על תגלית ובין אם אנחנו מדברים על כל סוג אחר של חינוך יהודי, אם אנחנו מדברים על כל סוג אחר של מאמץ לקשר בין הפזורה לישראל, שהרשת החברתית, הקשרים שיש לאנשים זה עם זה הם מרכזיים.
לאונרד זקס: ומה שתגלית עשתה זה להתערב ברשתות החברתיות של בוגרים צעירים, ואנחנו מאמינים שזה שינה את הבוגרים הצעירים האלה, שינה את קבלת ההחלטות שלהם לגבי סוגיות חשובות בקשר לישראל וגם לזהות היהודית שלהם, וזה גם משנה את הפנים הדמוגרפיים של ארצות הברית.
לאונרד זקס: ובכן, תודה.
עינת וילף: טד, בבקשה.
טד ששון: Thank you very much.
טד ששון: It's also an honor for me to be here.
טד ששון: Thank you for the invitation.
טד ששון: Our research at Brandeis explores not only the demography of North American Jewry and Taglit but, more generally, educational tourism in Israel and the broader field of the Diaspora connection to Israel, including philanthropy, public opinion, Israel advocacy, and educational tourism in all of its forms.
טד ששון: I'd like to very briefly touch on each of these major dimensions of the American Jewish connection to Israel and to make the general point that American Jews are less distanced from Israel than they are divided politically between diverse views of what Israel ought to be like, of how Diaspora Jews ought to relate to Israel, diverse views with respect to what threatens Israel.
טד ששון: There has been much discussion in the American Jewish community, in Israeli policy circles, in recent years about the distancing, the emotional distancing of American Jews from .
טד ששון: In our research at Brandeis, we see very little evidence of distancing.
טד ששון: We do find some evidence of increased acrimony, increased divisiveness with regard to disparate views of what Israeli society ought to be like and with respect to Israeli politics.
טד ששון: So let's touch very briefly on each of the major domains of the North American Jewish connection to , beginning with philanthropy.
טד ששון: Now, observers who have described American Jews as distancing from , who relate to the field of philanthropy, typically note that Federation donations to the Jewish Agency have declined fairly steadily in recent years.
טד ששון: However, American Jewish donations to friends-of organizations, American Jewish nonprofit organizations that fund Israeli amutot, have surged.
טד ששון: First of all, the absolute number of American Jewish friends of Israeli organizations has skyrocketed.
טד ששון: If you look, in IRS documents, at American Jewish organizations that give money in Israel, that have in their title "American Friends", what you see is that in the 1970s there were about a dozen such organizations; in the 1980s, a few dozen.
טד ששון: By the 2000s, there are more than 250 American Jewish organizations that give money in , that begin with the name "American Friends".
טד ששון: But many of the organizations don't have "American Friends" in their title.
טד ששון: Together with our research team at Brandeis, we have scoured IRS documents to identify every single American Jew organization that contributes funds in .
טד ששון: We've located more than 750 of them.
טד ששון: In 2007, we documented the donations to, first of all, the United Israel Appeal, from the Federations to the United Israel Appeal, for the Jewish Agency for ; that's included in the columns here, Zionist/Jewish Agency; that column also includes the Jewish National Fund and a handful of other well-established Zionist organizations, like WIZO.
טד ששון: But we also documented contributions through the other 750 friends-of organizations.
טד ששון: The lion's share of contributions went to Israeli universities: the Technion, the Weizmann Institute, Bar-Ilan, Ben-Gurion.
טד ששון: But donations also flowed to: social-welfare organizations; myriad Israeli amutot, like Hazon Yeshaya; to medical institutions, like ; to yeshivot, religious education institutions; arts and culture institutions.
טד ששון: A portion also went to institutions in the settlements, and a portion went to what we've described here as progressive organizations, primarily the New Israel Fund, Israeli amutot that fund civil rights, democracy and coexistence initiatives.
טד ששון: All together for 2007, we have documented more than $2 billion of American Jewish donations to causes in .
טד ששון: (להלן התרגום החופשי של דבריו:) תודה רבה, לכבוד לי להיות כאן, תודה שהזמנתם אותי.
טד ששון: המחקר שלנו באוניברסיטת ברנדייס חוקר לא רק את הדמוגרפיה של יהדות צפון אמריקה ותגלית אלא, באופן כללי יותר, תיירות מחנכת בישראל והתחום הרחב יותר של קשר הפזורה לישראל, לרבות פילנתרופיה, דעת קהל, הסברה ישראלית ותיירות מחנכת על כל צורותיה.
טד ששון: אני רוצה לגעת בקצרה בכל אחד מהמימדים העיקריים האלה של הקשר היהודי אמריקאי לישראל ולציין את ההערה הכללית שיהודים אמריקנים פחות מרוחקים מישראל ויותר מחולקים באופן פוליטי בין עמדות שונות בקשר למה שמאיים על ישראל.
טד ששון: התקיימו דיונים רבים בשנים האחרונות בקהילה היהודית האמריקנית, בחוגים של מדיניות ישראלית, בקשר לריחוק, הריחוק הרגשי של יהודים אמריקנים מישראל.
טד ששון: במסגרת המחקר שלנו באוניברסיטת ברנדייס אנחנו רואים מעט מאוד הוכחות לריחוק.
טד ששון: אנחנו כן מוצאים הוכחות מסוימות למרירות מוגברת, מחלוקת מוגברת בקשר לעמדות שונות ומנוגדות לגבי איך צריכה להיות החברה הישראלית ובקשר לפוליטיקה ישראלית.
טד ששון: אז בוא ניגע בקיצור נמרץ בתחומים העיקריים של הקשר של יהדות צפון אמריקה לישראל, ונתחיל עם פילנתרופיה.
טד ששון: ובכן, משקיפים שתיארו את יהודי אמריקה כמתרחקים מישראל, שמתייחסים לתחום הפילנתרופיה, מציינים בצורה אופיינית שתרומות הפדרציה לסוכנות היהודית ירדו באופן יציב למדי בשנים האחרונות.
טד ששון: אבל תרומות יהדות אמריקה לארגונים של ידידים-של, ארגונים יהודים אמריקנים ללא כוונת רווח שמממנים עמותות ישראליות, עלו.
טד ששון: ראשית, המספר האבסולוטי של אמריקנים יהודים שהם ידידים של ארגונים ישראליים הרקיע שחקים.
טד ששון: אם תביטו במסמכי רשות מס ההכנסה האמריקנית בארגונים אמריקנים יהודיים שנותנים כסף בישראל, ובשמם כלול "ידידים אמריקנים", תראו שבשנות ה-70 של המאה ה-20 היו כתריסר ארגונים כאלה; בשנות ה-80 היו מספר תריסרים.
טד ששון: בשנות ה-2000 קיימים למעלה מ-250 ארגונים יהודים אמריקנים שנותנים כסף בישראל, ששמם מתחיל ב"ידידים אמריקנים".
טד ששון: אבל לרבים מהארגונים לא מופיע "ידידים אמריקנים" בשמם.
טד ששון: ביחד עם צוות המחקר שלנו בברנדייס, סרקנו מסמכים של רשות מס ההכנסה האמריקנית כדי לזהות כל ארגון יהודי אמריקני שתורם כספים בישראל.
טד ששון: איתרנו למעלה מ-750 כאלה.
טד ששון: בשנת 2007 תיעדנו את התרומות, ראשית כל למגבית המאוחדת לישראל, מאת הפדרציות למגבית המאוחדת לישראל, עבור הסוכנות היהודית לארץ ישראל; זה כלול בטורים כאן, סוכנות יהודית/ציונית; הטור הזה כולל גם את הקרן הקיימת לישראל ומעט ארגונים ציוניים מבוססים אחרים, כמו ויצ"ו.
טד ששון: אבל אנחנו גם תיעדנו תרומות שנערכו באמצעות 750 ארגוני ידידים-של האחרים.
טד ששון: חלק הארי של התרומות הגיע לאוניברסיטאות הישראליות: הטכניון, מכון ויצמן, בר-אילן, בן-גוריון.
טד ששון: אבל תרומות זרמו גם אל: ארגוני רווחה סוציאלית; מספר רב של עמותות ישראליות כמו "חזון ישעיה"; מוסדות רפואיים כמו בית חולים הדסה; ישיבות, מוסדות חינוך דתיים; מוסדות אמנות ותרבות.
טד ששון: חלק גם הגיע למוסדות בהתנחלויות, וחלק הגיע למה שתיארנו כאן כארגונים פרוגרסיביים, בראש וראשונה לקרן החדשה לישראל, עמותות ישראליות שמממנות יוזמות בתחום זכויות האזרח, דמוקרטיה ודו-קיום.
טד ששון: בסך הכול תיעדנו עבור 2007 מעל 2 מיליארד דולר של תרומות יהודיות אמריקניות למטרות בישראל.
עינת וילף: טד, משהו מעניין, זה פחות לדיון שלנו, אבל זה יהיה מעניין לוויכוחים אחרים שמתנהלים בכנסת, שאתם בעצם אומרים שהכספים שהולכים להתנחלויות וכספים שהולכים לשמאל- - -
טד ששון: בערך שווים.
עינת וילף: כן, כל אחד הרי חושב שהשני מאוד עשיר.
טד ששון: This reflects no manipulation of the data, and I'm glad to share the list of organizations and the amount that were donated to them in 2007.
טד ששון: But it is notable that the so-called political amutot received just about 5% of the total; not a very impressive share.
טד ששון: Now, how does this figure of 2.1 billion actually compare to the past?
טד ששון: Now, we don't have perfect information but, if you look at the column "Jewish Agency", you can see the donations by the Federations, originally through the United Jewish Appeal, to the Jewish Agency for , 223 million in 1975, 261 million in 1985, down to 190 million in 2007.
טד ששון: Now, what we have for previous years for "American Friends" organizations are only the estimates of other scholars.
טד ששון: In 1975, Goldberg estimated 50 million.
טד ששון: In 1985, Kosman estimated 200 million.
טד ששון: In 1994, Wertheimer estimated 550 million.
טד ששון: For 2007, we've documented 1.9 billion.
טד ששון: Now, of course we have to make adjustments for inflation.
טד ששון: With those adjustments for inflation in place, if we look at the Total column on the far right, what we see is that the best estimate for 1975 is about a billion; 888 million for 1985; about a billion for 1994; 2.1 billion for the field of philanthropy, American Jews are actually engaging more with , not less.
טד ששון: But the ways that they're engaging are different.
טד ששון: They're increasingly donating directly to Israeli amutot through their American affiliates, and not to the kupa, not to the United Israel Appeal for the Jewish Agency.
טד ששון: What about travel?
טד ששון: Many social scientists and other observers who describe American Jews as distancing from claim that tourism is down.
טד ששון: We contacted the Israeli Ministry of Tourism and collected from them their figures of tourists with American passports, and then they also do an annual survey that asks a sample of tourists about their religious identification.
טד ששון: So we get a sense of what proportion in each year is Jewish, and the figure on the screen tells a story.
טד ששון: There's been, by these estimates, about a 50% increase from the 1990s to the 2000s in general American Jewish tourism in , of course dropping during the years of the Second Intifada and then taking off again.
טד ששון: (להלן התרגום החופשי של דבריו:) זה משקף היעדר מניפולציה של הנתונים, ואני שמח לשתף ברשימת הארגונים והסכום שנתרם להם ב-2007.
טד ששון: אבל יש לציין שהעמותות הפוליטיות כביכול קיבלו רק בערך 5% מהסכום; חלק לא מרשים במיוחד.
טד ששון: איך ההשוואה בפועל של המספר הזה, 2.1 מיליארד, לעבר?
טד ששון: אין לנו מידע מושלם אבל אם תביטו בטור "סוכנות יהודית" תוכלו לראות את התרומות של הפדרציות, במקור דרך המגבית היהודית המאוחדת, לסוכנות היהודית לישראל, 223 מיליון ב-1975, 261 מיליון ב-1985, והסכום יורד ל-190 מיליון ב-2007.
טד ששון: עבור שנים קודמות עבור ארגוני "ידידים אמריקנים" יש לנו רק הערכות של חוקרים אחרים.
טד ששון: ב-1975, העריך גולדברג סכום של 50 מיליון.
טד ששון: ב-1985, העריך קוסמן סכום של 200 מיליון.
טד ששון: ב-1994 העריך ורטהיימר 550 מיליון.
טד ששון: תיעדנו 1.9 מיליארד לשנת 2007.
טד ששון: כמובן שעלינו לערוך התאמות בשל האינפלציה.
טד ששון: לאחר שערכנו התאמות כאלה בשל האינפלציה, אם נביט בטור של סך הכול בצד הימני הקיצוני נראה שההערכה הטובה ביותר ל-1975 היא בערך מיליארד; 888 מיליון ל-1985; בערך מיליארד ל-1994; 2.1 מיליארד ל-2007.
טד ששון: בתחום הפילנתרופיה, יהודים אמריקנים בפועל מעורבים יותר בישראל, ולא פחות.
טד ששון: אבל הם מעורבים בדרכים שונות.
טד ששון: הם במידה הולכת וגוברת תורמים ישירות לעמותות ישראליות באמצעות הסניפים האמריקנים שלהם, ולא לקופה, לא למגבית המאוחדת לישראל עבור הסוכנות היהודית.
טד ששון: מה לגבי נסיעות?
טד ששון: הרבה מדענים מתחום מדעי החברה ומשקיפים אחרים, שמתארים יהודים אמריקנים ככאלה שמתרחקים מהיהדות, טוענים שהתיירות ירדה.
טד ששון: יצרנו קשר עם משרד התיירות הישראלי ואספנו מהם את מספר התיירים בעלי דרכון אמריקני, והם גם עורכים סקר שנתי שמפנה שאלות למדגם של תיירים לגבי זהותם הדתית.
טד ששון: אז אנחנו חשים איזה חלק בכל שנה יהודי, והמספר על המסך מספר סיפור.
טד ששון: על פי הערכות אלה, הייתה עלייה של כ-50% משנות ה-90 של המאה העשרים ועד לשנות ה-2000 בתיירות יהודית אמריקנית כללית לישראל.
טד ששון: כמובן שהמספר ירד במהלך שנות האינתיפאדה השנייה ואז שוב עלה.
יוגב קרסנטי: Increase of 50% between what times?
יוגב קרסנטי: (להלן התרגום החופשי של דבריו:) באלו שנים הייתה עלייה של 50%?
טד ששון: About a 50% increase overall in American Jewish tourism in , between the 1990s and the 2000s.
טד ששון: However, the real story is with respect to educational tourism, and Professor Saxe has already touched upon this topic in relation to Taglit, but it isn't only about Taglit.
טד ששון: The red line shows the number of Taglit participants by year, and we see it surging to a peak in 2008, then dropping off again after the financial crisis, and now picking up again.
טד ששון: For 2012, we expect 35,000 participants from in Taglit.
טד ששון: The 2011 figure there is 26,000.
טד ששון: The line for MASA shows an increase over time in North American participants to about 6,000; this is participants in the long-term study and volunteer programs, under the framework of MASA with subsidies from the Jewish Agency.
טד ששון: And the third line there with the triangles tracks high-school programs, participation in high-school programs in .
טד ששון: We have only estimates for most years, but we have a very good census of all participants in high-school programs; it was just completed in 2011.
טד ששון: So in 2011 we have here about 45,000 North American participants in educational programs in .
טד ששון: How does that compare to the historical figures?
טד ששון: If we go back before the year 2000, we have the estimates of Eric Cohen.
טד ששון: Eric Cohen estimates that throughout the 1990s, about 10- to 12,000 North American teenagers and young adults participated in educational programs in ; in the 1980s, about 8- to 10,000 annually.
טד ששון: B'kitzur, from the year 2000 to the year 2010, we see about a 400% increase in overall participation in educational programs in .
טד ששון: The high-school programs have recovered and are attracting as many young adults as they did prior to the introduction of Taglit.
טד ששון: Taglit brings many young adults, MASA brings many young adults; all together, 400% increase.
טד ששון: If we estimate that each age group of North American Jews is about 80,000, and we're bringing over 40,000 right now, more than 50,000 next year, that means that at the current level, an educational experience in really will be normative; more than half of Jewish kids will grow up and have an educational experience in .
טד ששון: Historically this is absolutely unprecedented.
טד ששון: (להלן התרגום החופשי של דבריו:) כ-50% עלייה כללית בתיירות יהודית אמריקנית לישראל בין שנות ה-90 של המאה העשרים ושנות ה-2000.
טד ששון: אבל הסיפור האמיתי נוגע לתיירות מחנכת, ופרופסור זקס כבר נגע בנושא זה בקשר לתגלית, אבל זה לא רק לגבי תגלית.
טד ששון: הקו האדום מראה את מספר המשתתפים בתכנית תגלית על פי שנה, ואנחנו רואים שהוא מטפס לשיא ב-2008 ואז שוב יורד לאחר המשבר הכלכלי, וכעת שוב עולה.
טד ששון: אנחנו מצפים שבשנת 2012 יהיו 35,000 משתתפים מצפון אמריקה בתגלית.
טד ששון: הנתון שם לשנת 2011 הוא 26,000.
טד ששון: הקו עבור מסע מראה עלייה לאורך זמן במספר המשתתפים מצפון אמריקה, עד לכ-6,000; מדובר במשתתפים בתכניות הלימודים וההתנדבות לטווח ארוך, במסגרת מסע עם תמיכה כספית מהסוכנות היהודית.
טד ששון: והקו השלישי שם, עם המשולשים, עוקב אחר תכניות של בתי ספר תיכון, השתתפות בתכניות בתי ספר תיכון בישראל.
טד ששון: לרוב השנים יש לנו רק הערכות אבל יש לנו מפקד טוב מאוד של כל המשתתפים בתכניות של בתי ספר תיכוניים; הוא הושלם ב-2011.
טד ששון: אז בשנת 2011 יש לנו כאן
טד ששון: בערך 45,000 משתתפים בתכניות חינוכיות בישראל.
טד ששון: איך נראה נתון זה ביחס למספרים היסטוריים?
טד ששון: לתקופה שלפני שנת 2000 יש לנו ההערכות של אריק כהן.
טד ששון: אריק כהן מעריך שבמשך שנות ה-90 של המאה העשרים, כ-10,000 עד 12,000 נערים ונערות בגיל העשרה ובוגרים צעירים מצפון אמריקה השתתפו בתכניות חינוכיות בישראל; בשנות ה-80 של המאה העשרים היו כ-8,000 עד 10,000 כל שנה.
טד ששון: בקיצור, משנת 2000 עד שנת 2010 אנחנו רואים עלייה של 400% בהשתתפות כללית בתכניות חינוכיות בישראל.
טד ששון: התכניות של בתי הספר התיכוניים התאוששו ומושכות אליהן בוגרים צעירים באותה כמות שהייתה לפני תחילת תגלית.
טד ששון: תגלית מביאה בוגרים צעירים רבים, מסע מביא בוגרים צעירים רבים; בסך הכול עלייה של 400%.
טד ששון: אם נעריך שכל קבוצת גיל של יהודים צפון אמריקנים כוללת כ-80,000, ואנחנו מביאים לכאן כעת מעל 40,000, יותר מ-50,000 בשנה הבאה, פירוש הדבר שברמה הנוכחית חוויה חינוכית בישראל תהיה בעצם נורמטיבית; יותר ממחצית הילדים היהודים יגדלו ויחוו חוויה חינוכית בישראל.
טד ששון: מבחינה היסטורית זה חסר תקדים לחלוטין.
עמוס דניאל רוט: Two questions, please.
עמוס דניאל רוט: First of all, the high-school programs numbers, where do you get them from?
עמוס דניאל רוט: And how many overlaps are between high-school participants to MASA and Birthright participants?
עמוס דניאל רוט: (להלן התרגום החופשי של דבריו:) יש לי שתי שאלות, בבקשה.
עמוס דניאל רוט: תחילה, מהיכן אתם משיגים את המספרים של התכניות של בתי הספר התיכוניים?
עמוס דניאל רוט: ומה החפיפה בין משתתפים בתכניות של בתי ספר תיכוניים לבין המשתתפים במסע ובזכות אבות (Birthright)?
טד ששון: Yeah, there should be no overlaps here.
טד ששון: And the only possibility is with respect to the gap year, and I adjusted for the gap year overlap.
טד ששון: Otherwise, the high-school programs are up until year 12 of high school, senior year of high school.
טד ששון: Then there's gap year, which is part of the MASA framework.
טד ששון: So there should be no overlap.
טד ששון: The 2011 data is supplied by the iCenter, and it's based on a census that they conducted that was very expertly administered.
טד ששון: We have another estimate also in 2010, or, rather, in 2008, as Racapelowitz did research on behalf of the Jewish Agency and estimated 10,000, very close to the 11,000 figure that the iCenter is now reporting.
טד ששון: (להלן התרגום החופשי של דבריו:) כן, לא אמורה להיות כאן חפיפה.
טד ששון: והאפשרות היחידה היא בנוגע לשנת החופש (Gap Year) , וביצעתי התאמות בשל החפיפה של שנת החופש.
טד ששון: חוץ מזה, התכניות של בתי הספר התיכוניים הן עד לשנה ה-12 של בית הספר התיכון, השנה השמינית של בית הספר התיכון.
טד ששון: ואז ישנה שנת החופש, שהיא חלק ממסגרת מסע.
טד ששון: כך שלא צריכה להיות חפיפה.
טד ששון: הנתונים לשנת 2011 מגיעים מה-iCenter, והם מבוססים על מפקד שהם ערכו שנוהל במומחיות רבה.
טד ששון: יש לנו הערכה נוספת, גם בשנת 2010, או בעצם בשנת 2008, כי רקפלוביץ (Racapelowitz) ערך מחקר מטעם הסוכנות היהודית והעריך 10,000, וזה קרוב מאוד למספר של 11,000 שמדווח כעת של ידי ה- iCenter.
עמוס דניאל רוט: Is there any relationship between this increase in participants and the increase in philanthropy to organizations that might support these programs?
עמוס דניאל רוט: The more money, the more participants?
עמוס דניאל רוט: (להלן התרגום החופשי של דבריו:) האם יש קשר בין עלייה זו במספר המשתתפים והעלייה בפעילות פילנתרופית עבור ארגונים שיכולה לתמוך בתכניות אלה?
עמוס דניאל רוט: ככל שיש יותר כסף, יש יותר משתתפים?
טד ששון: Oh, absolutely.
טד ששון: And there's a paradox here, or maybe an irony, that the deep concern in philanthropic and policy circles over distancing has yielded something very positive, which is an increased willingness to fund programs in which have tapped in and turned to a deep well of interest and enthusiasm.
טד ששון: But the philanthropic support for travel in is certainly part of the story of its rapid development.
טד ששון: (להלן התרגום החופשי של דבריו:) כן, בהחלט.
טד ששון: ויש כאן פרדוקס, או אולי אירוניה, שהדאגה העמוקה בחוגים פילנתרופיים ופוליטיים לגבי ריחוק הניבה דבר חיובי מאוד, עלייה בנכונות לממן תכניות בישראל שהתחברו והפכו למקור משמעותי של עניין והתלהבות.
טד ששון: אבל התמיכה הפילנתרופית לנסיעה בישראל היא בהחלט חלק מהסיפור של ההתפתחות המהירה.
עינת וילף: טד, להוסיף על הנושא של תיכונים, כי גם מתנהל דיון ויש גם ויכוח מול משרד ראש הממשלה והתקציבים, יש טענה של תכניות התיכון ש-Birth rights בעצם מייבשת או ייבשה אותם ולכן שבמובן מסוים מדינת ישראל צריכה להתחיל לממן גם אותם.
עינת וילף: טענה נוספת זה של- Birth rightsיש השפעה טובה על הזדהות וכל זה, אבל מבחינת המנהיגות של הקהילות היהודיות, לשם כך הם צריכים את תכניות התיכון.
טד ששון: I don't think we need to worry overmuch about reaching the leadership core of American Jewry with substantial programs.
טד ששון: Many of the leaders of the next generation already are choosing programs in high school, they're going with their day schools let's say, or they're returning after Taglit for a MASA experience.
טד ששון: Taglit most likely has ignited more widespread interest in educational tourism in .
טד ששון: So the younger sisters and brothers of Taglit participants are going now in high school because they don't want to wait.
טד ששון: The evidence suggests that the level of participation in high-school programs has recovered and now exceeds what it was prior to the introduction of Taglit.
טד ששון: It's not clear whether the drop-off in participation in high-school programs in the early 2000s was a consequence of Taglit or a consequence of the Second Intifada; probably a little bit of both.
טד ששון: But at this stage, my guess is that, and I think it's more than a guess, is that Taglit is spreading interest in educational tourism and bolstering participation, not undermining it.