GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אריה אביטן: הדבר השני, יש פה שלושה ג'יפים של משרד השיכון, אנחנו מבקשים שיהיו ליוויים מהאוניברסיטה לפה, מה שלא מתקיים היום.
אריה אביטן: על ציר הטור.
אריה אביטן: אנחנו מאוד מבקשים ש- - -
קריאה: זה מתקיים.
אריה אביטן: ברצועה לא מלאה.
אריה אביטן: אנחנו מבקשים שיהיו ליוויים כי זו נקודת עקב אכילס של כל העסק פה.
דני דנון: ליוויים של משרד השיכון או של משטרת ישראל?
אריה אביטן: של משרד השיכון ושל משטרת ישראל.
אריה אביטן: אנחנו רוצים ליווי קבוע משם, כי פה לשמור על מי שמגיע, אין בזה שום תועלת, המקום פה שמור, אין לי צורך בזה, הצורך הוא בכניסה וביציאה וזאת היא הבעיה העיקרית ואנחנו מבקשים לתת לזה איזה שהוא מענה, גם משטרתי, גם של משרד השיכון.
דני דנון: אריה קינג, אתם חשתם שינוי מאז הקמת התחנה?
אריה קינג: השינוי הכי גדול זה שאתה רואה ניידות יותר.
דני דנון: זה שינוי.
אריה קינג: שינוי גדול מאוד, זה מאוד חשוב.
אריה קינג: בעבר לא היית רואה פה לפעמים ימים ושבועות- - -
דני דנון: ניידות שעולות ויורדות לתחנה.
אריה קינג: ואפילו ממשיכות, אני לא יודע לאן, אבל זה טוב, לכיוון אבו דיס.
אריה קינג: זה כבר משמח.
אריה קינג: אני תמיד רואה אותם מגיעים אליי, פעם חוזרים ואז ממשיכים.
דני דנון: זה הגביר את הרגשת הביטחון?
אריה קינג: אין ספק.
אריה קינג: אבל הדבר הכי חשוב פה, אני חושב, זה לא קשור דווקא למשטרה, זה קשור אליך, חבר הכנסת דנון, לכנסת, זה הוראות הפתיחה של המאבטחים, אני אומר את זה בצורה הכי ברורה, וגם של אזרחים, שיהיו יותר מקלות, כי יש פה מצבים שהוראות הפתיחה פה, ערבי יכול לעמוד מול המאבטח, לזרוק עליו בקבוק תבערה והמאבטח לא יעז לירות עליו.
משה סוברנו: כן, אנחנו פועלים על פי החוק.
משה סוברנו: אני מגיב, אני חבר של מיכה ממשרד השיכון, אנחנו מגיבים על פי החוק וכל הפעולה שלנו היא על פי החוק, קרי, המאבטחים שלנו הם לא שוטרים, הם מנועים מפעולה אקטיבית, הם יכולים להגיב רק- - -
דני דנון: החוק קובע כשיש סכנה.
משה סוברנו: כפי שאתה תגן על עצמך, אותו דבר המאבטח יגן.
משה סוברנו: רק סכנת חיים, אם הוא יחליט שחייו מסתכנים, אנחנו- - -
קריאה: מעבירים למאבטחים אולי סמכויות, או שבצורה אחרת, כי בפועל אם שוטר היה רואה את זה, השוטר היה יורה ופוגע, נכון, דודו?
קריאה: השוטרים פוגעים.
מיכאל מרש: לא בטוח.
מיכאל מרש: באותו אירוע שאתה מדבר עליו, מדובר על האירוע האחרון.
מיכאל מרש: הגיע נער או איש צעיר להר הזיתים, הגיע עם תיק, עמד מחוץ לגדר של מעלה הזיתים והוריד את התיק והדליק בקבוקי תבערה וזרק אותם לכיוון השכונה.
מיכאל מרש: הוא זרק אותם, המאבטח היה בקשר עין איתו והוא ירה באוויר לנסות לבטל את הסכנה, זה לא שהיו אנשים ובקבוקי התבערה פגעו בהם.
מיכאל מרש: זה פגע, נכון, זה פגע במבנה, זה פגע בחצר, זה פגע בכל מיני מקומות.
מיכאל מרש: עוד פעם, אנחנו מתפלפלים פה, טוב יכול להיות שהיה מוציא את אותו מאבטח מאותו ירי, או דברים, אבל צריך גם להפעיל איזה שהוא שיקול דעת, בסופו של דבר הוא ירה באוויר, הוא ירה לידו, אותו בחור עזב את התיק וברח, הוא הצליח לנטרל את הסכנה ושבוע אחרי זה, או כמה ימים אחרי זה, משטרת ישראל, עם תיאום גם עם המאבטחים, עשתה את כל הסיפור, כי אנחנו לא שוטרים, ותפסה את אותו בחור.
מיכאל מרש: זה קרה שלשום.
מיכאל מרש: קרה, הגיע, המאבטחים זיהו אותם, שמו מצלמה, המאבטחים היו למעלה, המשטרה עשו עיקוף ותפסו את הבחור הזה על חם.
מיכאל מרש: אז תפסו אותו, זה נראה אחרת.
מיכאל מרש: אבל אני אומר, צריך לראות גם מבחינת הוראות פתיחה באש, אנחנו עובדים לפי הוראות פתיחה באש של אזרח, לא של משטרה.
מיכאל מרש: אנחנו לא שוטרים ולא חיילים.
מיכאל מרש: אני סתם נותן לראיה, כשמאבטח שלי יוצא למילואים והוא חוזר חזרה לפה, הוא עובר עוד פעם הוראות פתיחה באש, כי הוראות הפתיחה באש האזרחיות והצבאיות הן שונות לחלוטין ואני פשוט מפחד מהדבר הזה.
קריאה: נמצא איתנו פה ראש חברת קדישא, הרב אלעזר גלבשטיין, שהשבוע במקרה הוא גם חטף.
אלעזר גלבשטיין: עשרה ימים לפני כן, בכיכר בראס אל עמוד.
אלעזר גלבשטיין: השעה הייתה 12:45, משהו כזה.
אלעזר גלבשטיין: ניגשו שלושה נערים, עד כדי שני מטרים- - -
דני דנון: היה פקק?
אלעזר גלבשטיין: הייתה משאית שפרקה והיה פקק וראו אותנו, הביטו עין לעין, שני מטרים מרחק, הרימו אבנים וחטפו חזרה.
אלעזר גלבשטיין: אבל מה שקורה, החנויות סביבם, הם כאלה שהם יוצאים מבפנים, הם מגנים עליהם, הם מסיחים את דעתם של בעלי הרכב- - -
דני דנון: אבל יש מצלמות בצומת, נכון?
אלעזר גלבשטיין: מיד נכנסנו ויש את כל סרט הצילום הזה, רואים את הנערים עומדים- - -
משה סוברנו: הייתה תגובה מהירה של משרד השיכון.
דני דנון: בוצעו מעצרים אחרי זה?
משה סוברנו: במשטרת ישראל.
דני דנון: המצלמות עובדות.
מיכאל מרש: אנחנו עובדים בשיתוף עם המשטרה.
מיכאל מרש: זאת אומרת שהמשטרה מגיעה והיה אירוע כזה, עולה מולי מפקד התחנה ומבקש את אותו סרט של אותו אירוע.
מיכאל מרש: מה הם עושים עם זה?
מיכאל מרש: הוא יגיד לך, אבל הם מקבלים את כל הסרטים והמצלמות האלה עובדות.
דני דנון: אני רוצה, הרב בילט, שתאמר מספר מלים, כי אנחנו קיבלנו את הפניות פה גם מאנשים מארצות הברית, שהיו בוועדה, הם לא נמצאים איתנו פה, כי קבענו את הסיור הזה בזריזות, אבל אם אתה רוצה לומר מספר מלים על החשיבות.
צבי בילט: אין לי הרבה מה לומר, אני חושב שבית עלמין יהודי זה מקום שצריכים לכבד את המתים ואת מנוחתם ומה שמאוד מרגיז ליהודי שגר בגולה, שיש יותר אירועים כאן במדינת ישראל, במדינה של העם היהודי, מאשר יש באמריקה.
צבי בילט: דברים כאלה קורים מדי פעם, מהפכים מצבות באמריקה, זה הכול, אבל זה לא קורה הרבה.
צבי בילט: כאן במדינת ישראל, מדינה שיש לנו ריבונות, זה מאוד מזעזע שאנחנו לא מגנים על ה- - - אנחנו משתדלים, אני מאוד מעריך את משטרת ישראל ואת כל המאמץ וכל האנשים בוועדה וכל האנשים שאחראים על הביטחון, אבל זה מאוד מרגיז לקרוא בעיתון שיש אירועים כאלה במדינה של העם היהודי ואנחנו בגולה מאוד מאוד תומכים בכל המאמץ הזה ומאוד גאים על המאמץ של המשטרה ועל המאמץ של אנשי הביטחון כאן, שמשתדלים לשפר את המצב.
צבי בילט: זה כל מה שיש לי להגיד.
דני דנון: חבר הקונגרס שהיה פה, מתי זה היה?
ג'פרי דאובה: זה היה לפני חודש, קצת יותר.
דני דנון: אתה היית איתו?
דני דנון: איפה זה היה, פה?
ג'פרי דאובה: בכיכר.
ג'פרי דאובה: האירוע היה למטה.
ברברה: דני, אני רוצה להוסיף שאנחנו רוצים שזה יהיה מקום תיירות כמו הכותל וכמו הטיילת, אנשים לא יודעים שהם יכולים לבוא לכבד את אליעזר בן יהודה ואת בגין וכל זה ואתה יודע שנשיאת הדסה קבורה גם כן פה.
עיתונאית: אני איחרתי לכאן כי לא היה אף נהג מונית, שאלתי שלושה נהגי מונית ברצף, אף אחד לא רצה להביא אותי לכאן.
עיתונאית: אני ירדתי בבית חולים אוגוסטה ויקטוריה והלכתי ברגל ולכן איחרתי.
עיתונאית: אמרתי לו, 'שמע, אני הולכת לשם לסקר אירוע של פתיחה של נקודת משטרה, למה אתה לא מוכן לקחת אותי?' אני אומרת, אפילו שאתם כאן, אפילו שהמשטרה כאן, זה לא משפיע על היום יום של האנשים שבאמת צריכים להגיע לכאן.
עיתונאית: הוא אמר לי 'אני רק נוסע לכאן עם משפחות, אם יש לי ליווי ביטחוני', אז מה אפשר לעשות כדי שאני לא אצטרך ללכת ברגל לבד לכאן?
עיתונאית: מה אפשר לעשות?
עיתונאית: אני רוצה, אם אפשר, תגובה.
דני דנון: אני אתייחס לזה.
דני דנון: פול, כן?
פול פרידמן: אני רוצה להוסיף שבנוסף למה שנאמר, אנחנו מתכננים תכניות חינוכיות כי אנחנו רוצים לקיים תכניות כאן גם מחוץ לארץ וגם מהארץ, שניקח אנשים שנמצאים כאן, מדור ראשון עד דור אחרון, ונבנה תכניות חינוכיות ונשתמש במקום הזה כדי לחנך, גם אלה מהגלות וגם אלה שנמצאים בארץ שלנו, על מה ואיך זה מתייחס לציונות ולמדינתנו.
מיכאל מרש: אני שומע פה, יש פה איזה שהוא בלבול.
מיכאל מרש: בסופו של דבר הפרויקט הזה קם בשביל להביא לפה קבוצות של בתי ספר לטייל בהר הזיתים, בדיוק מה שהוא אומר.
מיכאל מרש: אנחנו ערוכים לזה, משרד השיכון בנוי לזה, בתוך המוקד עצמו שבנוי יש מכשירי קשר, זאת אומרת שאותו מנהל קבוצה או אותו מדריך שמגיע, הוא מקבל ליווי, הוא מקבל מכשיר קשר שמחובר למוקד, יש פה מצלמות בהמשך שברגע שהם יסיימו לפרוס את כולן יהיו פה מצלמות על כל ההר ואז יהיה מצב שברגע שהוא מרים קשר, יהיה איזה שהוא ביטחון לאותו מדריך, אותו בית ספר.
מיכאל מרש: לראיה, גם המשטרה אישרה שהחבר'ה של משרד החינוך שמגיעים לכאן מגיעים לכאן בלי נשק, בגלל הסיפור הזה של המאבטחים.
דני דנון: אנחנו נרד תיכף לתחנת המשטרה.
עיתונאי: משפט אחד.
עיתונאי: אני רוצה לשאול עם בן אדם פרטי, בן אדם פרטי שבא.
דני דנון: הוא צריך להתקשר למוקד ולקבל ליווי.
עיתונאי: אני רוצה לספר בקיצור, הרב הראשי של קרית מוצקין, הרב דרוקמן, בא הנה להר הזיתים, טלפנתי אליו בדיוק כשהוא היה פה, הוא אומר לי, 'אני לא יכול לדבר עכשיו, מתקבצים כמה ערבים ליד המכונית שלי, תתקשר אליי בעוד חצי שעה'.
עיתונאי: התקשרתי אליו בעוד חצי שעה, הוא אומר לי 'אני ידעתי מה שיקרה, הערבים שהיו ליד המכונית שלי שברו את השמשה הקדמית של המכונית'.
קריאה: אז הוא התקשר למוקד או לא?
עיתונאי: הוא לא התקשר.
יצחק לרר: עוד מלה אחת, אני קב"ט משרד השיכון, לגבי הוונדליזם.
יצחק לרר: זה גם דבר שעלה בוועדות.
יצחק לרר: ההר הזה הוא הר מאוד גדול, הוחלט להכיר בו כגן לאומי וזה לא הלך מכל מיני סיבות פוליטיות, אין לנו פה גידור פיזי, המצלמות לא מונעות כניסה וקפיצה, אז צריכים לקחת בחשבון שגם הפריסה של שלוש ניידות שמסתובבות לא יכולות בזמן נתון לכסות את כל השטח.
דני דנון: אני רוצה לומר מספר מלים לפני שאנחנו נרד לראות את התחנה עצמה.
דני דנון: המצב הקיים היום, שיהודים מפחדים להגיע להר הזיתים, זה מצב שלא מתקבל על הדעת, אלה יכולים להיות יהודים חשובים שבאים במיוחד מכל התפוצות לבקר את קברי יקיריהם, יהודים שגרים בישראל.
דני דנון: אנחנו רואים שיש שיפור, יש שיפור מבחינת עבודת המשרדים, המשרד לביטחון פנים, משרד השיכון, אבל עדיין תחושת החשש של להגיע לפה קיימת ואת זה צריך לשנות ושבמקום הזה יטיילו יהודים, שתהיה בו נוכחות יהודית.
דני דנון: אני רוצה להודות למשרד לביטחון פנים שיישם את החלטת הוועדה, שקבעה לוחות זמנים ברורים להקמת תחנת המשטרה.
דני דנון: התחנה הייתה אמורה לקום פה מאחורינו ליד המלון, ככה הוצג לנו בוועדה, משיקולים של המשרד התחנה הוקמה למטה ואנחנו נבקר את התחנה ואנחנו חושבים שיש חשיבות לכך שיש פה 24 תקנים, ניידות שמסתובבות, זה מוסיף לתחושת הביטחון.
דני דנון: זה לא מספיק.
דני דנון: אנחנו מאמינים שצריכה להיות יותר נוכחות של שוטרים בצירים המובילים אל ההר, וגם, אני אומר זאת בצורה פשוטה, איפה שיהודים יטיילו ויגיעו יהיה ביטחון ליהודים, אם לא יגיעו לפה יהודים ויבקרו ויטיילו לא יהיה ביטחון ואנחנו נפקיר את המקום הזה, ולכן יש מקום לפעילות חינוכית, פעילות ציונית, ולא רק שוטרים אלא גם תלמידים וגם מטיילים וגם תיירים, זו הדרך האמיתית להחלת הריבונות ולמימוש הריבונות שלנו בהר.
דני דנון: אנחנו עכשיו נרד לתחנה, נסייר שם, ואם יהיו עוד שאלות ודברים אנחנו נענה עליהם בהמשך.
דני דנון: סיור בתחנת המשטרה בהר הזיתים
דוד חיון: טוב, אני אסביר לגבי הנקודה.
דוד חיון: נקודת הר הזיתים היא נקודת משנה של תחנת שלם, שיושבת במזרח העיר בסאלח אל דין.
דוד חיון: את הנקודה מאיישים 24 שוטרים, הנקודה פועלת 24 שעות ביממה, יש מפקד נקודה בדרגת רפ"ק (רב פקד), 12 סיירים שמפטרלים באזור הזה ונותנים מענה ביטחוני לכל אותם האירועים שנמצאים בקרבת ההר, יש לנו 5 בלשים שיושבים בנקודה הזאת שגם עובדים במישור המודיעיני ובמישור הסמוי באזור הזה- - -
עיתונאי: 5 בלשים בנוסף ל-24?
דוד חיון: לא, בתוך ה-24.
דוד חיון: עכשיו אני מפרט ב-24 מה התפקידים שיש כאן; 5 בלשים, רכז מודיעין ו-5 חוקרים.
דוד חיון: 5 חוקרים שנותנים מענה באופן מלא, 24 שעות, לכל האירועים שמתרחשים באזור ההר.
דוד חיון: אנחנו גם לאחרונה מפעילים רכב קטן שרכשנו, טרקטורון קטן שייכנס פנימה גם לתוך ההר, שיוכל לעבור בין סמטאות הקברים כדי לאתר ונדליזם או את אותם אנשים שרוצים לפגוע.
דוד חיון: הוא יחנה פה בנקודה, אנחנו עדיין מאבזרים אותו ואני מאמין שאנחנו נקבל אותו וביום ראשון הוא יהיה כאן.
דוד חיון: מעבר לזה, הנקודה הזאת קיבלה 4 כלי רכב חדשים וציוד חדש ביותר, יש לה עמדות תצפית ומצלמות שחולשות על הנושא ההיקפי של ההר.
דוד חיון: בעתיד אנחנו רוצים להתחבר גם לרכז המבקרים בגת שמנים ולמצלמות שלהם, כדי שהשליטה שלנו תהיה יותר רחבה וזה כרגע בעבודה מול משרד השיכון.
עיתונאית: כמה מצלמות יש בסך הכול עכשיו?
דוד חיון: על הנקודה הזו יש כרגע 3 מצלמות.
דני דנון: המצלמות האלה, אתה מתכוון המצלמות בהר, זה באחריות של משרד השיכון?
דני דנון: אפשר לקבל תשובה- - -
דוד חיון: ממיכה.
דוד חיון: איפה מיכה?
קריאה: אנחנו מאמינים שתוך חודשים מהיום אנחנו נחבר אתכם לנקודות ב- - -
דני דנון: גם משרד ראש הממשלה מעורב בפרויקט הזה.
דני דנון: כמה מצלמות יש בהר?
קריאה: נכון להיום יש 122 מצלמות פעילות, אנחנו מאמינים שבחודש הקרוב נסיים, נגיע לכדי 135 מצלמות.
קריאה: זה בתכנית הנוכחית.
קריאה: בתכנית המשך, שאמורה לעבור ביום ירושלים, אנחנו מקווים להציב גם בציר שדיברו עליו, מהאוניברסיטה למטה, ציר הטור, מצלמות נוספות.
קריאה: אנחנו מקווים שזה חלק מתכנית אגן העיר העתיקה שתאושר ביום ירושלים ואנחנו נאשר מצלמות נוספות.
דני דנון: מה יש לנו בתכנית מבחינת נוכחות?
קריאה: מבחינת ביטחון אנחנו נגדיל את המספרים של השוטף לטובת משרד השיכון, זה יעמוד על סדרי גודל של כ-4 מיליון שקל ואנחנו מאמינים שעוד סדר גודל של 30-40 מצלמות נוספות.
דני דנון: מבחינת עידוד תיירות למקום?
קריאה: יש תכנית ספציפית לעידוד תיירות בהר הזיתים, תכנית שעומדת על כמה עשרות מיליוני שקלים, שבאותה החלטה תאושר גם היא.
אריה קינג: אנחנו מבקשים, אם אפשר, שתציין פה איזה שהיא התחייבות שכל מי שמעוניין להגיע להר הזיתים בכל זמן נתון יקבל ליווי מהאוניברסיטה לפה דרך הציר הראשי, לא בדרכים עוקפות, אין שום סיבה שיהודי יפחד לעבור פה ביום או בלילה, ועל אחת כמה וכמה משטרת ישראל או משרד השיכון.
אריה קינג: אנחנו מבקשים שתצא מפה התחייבות ללוות את היהודים.
דני דנון: בואו נעשה סדר, מיכה, אם אני מתקשר עכשיו ומבקש ליווי, אז יש בעיה מאיפה ייצא הליווי, מאיפה הוא יגיע?
מיכאל מרש: היום אנחנו מגיעים- - -
דני דנון: מה שהוא מעלה פה שכאילו הליווי יוצא רק מ- - -
אריה קינג: הוא לא תמיד יוצא ואם הוא יוצא אז רק ב- - -
מיכאל מרש: אריה, הליווי מקובל, אנחנו עושים הערכת מצב כמו כל דבר בחיים, מגיעים עם קשר עם המשטרה, אם הציר פנוי, נוסעים דרך ציר הטור, אם לא, דרך ציר הנחש, דרך ציר החמור, או הציר שעולה לכיוון חושן.
מיכאל מרש: נוסעים דרך הציר הזה.
אריה קינג: ישנם אוטובוסים שלא יכולים לעלות בציר אחר, הם חייבים לעבור דרך הציר הראשי.
אריה קינג: אני רוצה התחייבות של המשטרה- - -
מיכאל מרש: קודם כל אוטובוסים עדיין לא הזמינו ליוויים.
מיכאל מרש: זאת אומרת אוטובוס שמגיע עם 50 איש זה כבר תיאום עם משטרת ישראל, זה כבר לא ליווי של משפחה שמגיעה להר הזיתים.
אריה קינג: משפחה של לוויה.
מיכאל מרש: משפחה של לוויה, אז מעלים מול המשטרה, המשטרה מביאה ניידת, אנחנו מגיעים עם- - -
אריה קינג: זה לא מבוצע בפועל.
אלעזר גלבשטיין: השיירה להר הצופים, זה מזכיר את השיירה להר הצופים.
אלעזר גלבשטיין: מה זה?
אלעזר גלבשטיין: להגיע להר הזיתים צריך תיאום ולצלצל למשטרה ולהודיע?
אלעזר גלבשטיין: מה קרה פה?
אלעזר גלבשטיין: יש ציר, זה בתוככי ירושלים, תשאירו כוחות של שוטרים שכל הזמן יהיה פנוי.
דוד חיון: אני רוצה להגיד, אני הייתי באמצע אבל מיום הקמת הנקודה, אז אמרתי שיש פה שלוש ניידות שעובדות 24 שעות, הציר הזה כיום מלווה על ידי כוחות משטרה וביחס לחודשים קודמים הנוכחות שלנו יותר מסיבית על הציר הזה, הניידות שלנו מפטרלות פה כל היום ואתם יכולים לראות את זה.
דוד חיון: מעבר לכוחות שלנו יש פה גם כוחות משמר הגבול שמסיירים על הציר הזה.
דוד חיון: הכוונה היא שכל הזמן בכל זמן נתון רכבים של יהודים שעולים להר ואוטובוסים של מתפללים ושל באים להלוויות יוכלו לנוע על הציר הזה בבטחה, אבל כאן אנחנו נותנים את הדגש שלנו בנושא הזה ואנחנו פה כל הזמן.
דוד חיון: זה הכול.
דוד חיון: זו המטרה, לא צריך לתאם איתנו גם את הנושא הזה.
אלעזר גלבשטיין: אנחנו נוסעים על הציר הזה באופן קבוע, למעט כאשר אוסרים עלינו לנסוע בקו הזה, וזה פשוט נוראי.
אלעזר גלבשטיין: איך אתה עוצר יהודי בתוך ירושלים על ציר כזה גלוי, זה לא בין סמטאות הרי חושך, שלא נותנים ליהודי לעבור מפחד שמא יזרקו אבן.
אלעזר גלבשטיין: תציב שמירה.
דוד חיון: אנחנו לא עוצרים אף אחד ואנחנו מעודדים נסיעה על הציר הזה.
אלעזר גלבשטיין: אין לי טענות אליכם, אני אומר באופן העקרוני של הדבר.
דוד חיון: אנחנו מעודדים נסיעה על הציר הזה, הציר הזה מבחינתנו הוא בטוח מאוד ואנחנו נמצאים פה כל הזמן על הציר הזה ואנחנו מסיירים פה, גם באופן רגלי, באופן גלוי ובאופן סמוי והציר הזה מאובטח ואתם יכולים להגיע לפה כל הזמן ותוכלו לבדוק אותנו בנושא הזה.
דוד חיון: מיום שהוקמה הנקודה, אני רוצה להגיד לכם שהנקודה נותנת שירותים משטרתיים ואזרחים מגיעים לפה וכבר מכירים את הנקודה, מגישים פה תלונות והם בקשר עם השוטרים ועד עכשיו זה נראה שזה עובד יפה מאוד.
אלעזר גלבשטיין: הקו מים שלכם, היה יותר יפה אם זה היה עם אספלט.
דני דנון: אני רק רוצה לסכם ולומר שאנחנו לא סיימנו את המשימות שלנו לגבי הר הזיתים היום.
דני דנון: יש התקדמות מבורכת, חשובה, הנקודה הזאת חשוב שהוקמה, הרבה זמן דיברו עליה, אבל ההתקדמות האמיתית תהיה כשאנחנו נראה פה טיולים ואוטובוסים ונוכחות של יהודים ומסות של אנשים, זה יהיה הביטחון הגדול, ואני רוצה באמת להודות לכל הגורמים שנמצאים פה, גם החבר'ה שהגיעו מקהילות שונות מארצות הברית, שחשוב להם, וגם אנשים בארץ, וכל משרדי הממשלה, משרד ראש הממשלה, משרד השיכון, משרד הדתות, המשרד לביטחון פנים.
דני דנון: ידיים רבות בוחשות פה וזה טוב, רק צריך לראות שאנחנו באמת מצליחים לשנות את המציאות הקיימת.
דני דנון: אז אני רוצה להודות לדודו ולמפקד המחוז על הפעולה המהירה של הקמת התחנה ואנחנו נמשיך לעקוב לגבי מספר התקריות והאירועים, מקווים שלא יהיו הרבה ושהרבה יהודים יגיעו לפה.
דני דנון: אז תודה רבה.
עינת וילף: צהרים טובים, אנחנו נפתח את הדיון.
עינת וילף: ברוכים הבאים לדיון של ועדת המשנה ליחסי ישראל והעם היהודי.
עינת וילף: היום אנחנו נעסוק בסוכנות היהודית ובאופן שבו היא מיישמת או מנסה ליישם את הפרדיגמה החדשה, את אותו חוזה חדש שעליו דיברנו בראשית הדרך של הדיונים שלנו כאן בוועדה.
עינת וילף: אני מתנצלת מראש אם אני אעכיר את האווירה בתחילה, אבל הדברים צריכים להיאמר.
עינת וילף: אני מבקשת שהדבר יירשם בפרוטוקול.
עינת וילף: אני רוצה למחות פה על כך שיושב-ראש הסוכנות, נתן שרנסקי, בחר שלא להיות בדיון היום.
עינת וילף: בעבר, לפני כחודש וחצי, היינו אמורים לקיים דיון בוועדה, בדיוק באותו נושא לבקשת הסוכנות.
עינת וילף: הסוכנות קבעה במקביל השקה של שדולה שנועדה לקדם את מטרותיה של הסוכנות בכנסת.
עינת וילף: בהתברר שהסוכנות ביקשה לקבוע שני דיונים במקביל הם ביקשו לבטל את הדיון הנוכחי ולקבוע אותו מחדש.
עינת וילף: נעניתי לכך ואפשרתי את קיום הדיון היום, אבל נודע לי שנתן שרנסקי נכח בהשקה של השדולה, אבל החליט שלא להגיע לדיון היום.
עינת וילף: אני חושבת שההחלטה להעדיף שדולה שאינה גוף סטטורי על פני ועדה שהיא גוף סטטוטורי של הכנסת היא החלטה לא נכונה ולא ראויה, ואני מצרה על כך.
עינת וילף: נתחיל את הדיון בהצגה של הסוכנות היהודית של הדברים שנעשים לטובת הפרדיגמה החדשה.
עינת וילף: אני אבקש, ג'וש, שתזכיר בקצרה מהי הפרדיגמה החדשה ומה אתם עושים כדי ליישם אותה, ואחרי זה נפתח את הדיון לנציגי הממשלה והארגונים כפי שאנחנו עושים בכל פעם.
עינת וילף: בבקשה, ג'וש שוורץ, מזכ"ל הסוכנות היהודית וסמנכ"ל קשרי ממשל.
ג'וש שוורץ: קודם כול, תודה רבה.
ג'וש שוורץ: אני רוצה להודות לך ולוועדה על ההזדמנות לבוא לפה ולהציג מה שהסוכנות עושה בתחום של הפרדיגמה החדשה.
ג'וש שוורץ: אני רוצה גם להוקיר את פעילות הוועדה.
ג'וש שוורץ: הוועדה הזאת בעיני מאוד-מאוד חשובה, כי היא פלטפורמה לשים על שולחן הכנסת נושאים שהם באמת חשובים לעתיד של העם היהודי: העמקת זהות יהודית, עלייה לישראל וכל הדברים שכולנו פה בחדר עוסקים בהם.
ג'וש שוורץ: הפרדיגמה היא דבר מאוד-מאוד מרכזי מבחינת הסוכנות היהודית.
ג'וש שוורץ: הפרדיגמה הושקה בנאום של ראש הממשלה אולמרט וחבר הנאמנים של הסוכנות ביוני 2009.
ג'וש שוורץ: הדוח על הפרדיגמה הוזמן מהמכון לתכנון מדיניות על-ידי הסוכנות והממשלה והסוכנות מימנה את הדוח, לכן אנחנו רואים את עצמנו יחד עם הממשלה כ"הורים" של הפרדיגמה.
ג'וש שוורץ: הסוכנות היהודית עשתה יחד עם הקהילות היהודיות והארגונים היהודיים בעולם אסטרטגיה חדשה, כשאנחנו בעיצומו של יישום האסטרטגיה.
ג'וש שוורץ: כל האסטרטגיה החדשה של הסוכנות היא הפרדיגמה החדשה – להעמיק את הזהות היהודית של צעירים בתפוצות, על מנת לחבר אותם לישראל, על מנת להבטיח שיהיה משאב עתידי של עלייה ולהבטיח שיהיו קהילות יהודיות חזקות עם מנהיגות יהודית חזקה בקהילות.
ג'וש שוורץ: הכנו מצגת שנציג ואחר-כך נשמח לשמוע הערות ולקיים דיון.
ג'וש שוורץ: אני רוצה להעביר את ההגה לאמירה אהרונוביץ, שהיא סמנכ"לית הסוכנות לתכנון, אסטרטגיה ותוכן.
ג'וש שוורץ: היא תיקח את הכדור מפה.
אמירה אהרונוביץ: תודה.
אמירה אהרונוביץ: גם אני מודה על ההזדמנות ושמחה שסוף-סוף זה הסתייע.
אמירה אהרונוביץ: מה שאני אנסה זה לוודא שאנחנו משאירים זמן מספיק לדיון ושההצגה תהיה קצרה ככל האפשר.
אמירה אהרונוביץ: כן חשוב לי להגיד כבר בהתחלה שאנחנו רואים את ההצגה הזאת ככזאת ששמה דגש על מה שהתבקשנו.
אמירה אהרונוביץ: זאת אומרת, זו לא הצגה מנקודת מבט של כלל מה שהסוכנות עושה, אלא דגש על מה הסוכנות עושה היום מנקודת מבטה כדי לקדם את המלצות הפרדיגמה.
אמירה אהרונוביץ: בכל זאת כמה מלות רקע על הסוכנות ואיפה היא נמצאת היום.
אמירה אהרונוביץ: הסוכנות בת כ-83 שנה.
אמירה אהרונוביץ: 83 שנים של עשייה ציונית, תמיד בשיתוף ממשלות ישראל.
אמירה אהרונוביץ: אתם יכולים לראות כאן בשקף את המפעלים המרכזיים שהעם היהודי באמצעות הסוכנות היהודית יחד עם ממשלת ישראל עשו יחדיו למען הקמתה של מדינת ישראל בשלביה השונים: עלייה והצלה, הקמת היישובים, שיקום שכונות וכך הלאה עד לעשור האחרון שאנחנו רואים את "מסע" ו"פותחים עתיד" ודברים נוספים.
אמירה אהרונוביץ: חשוב לדעת שהקשר עם ממשלת ישראל הוא קשר ייחודי.
אמירה אהרונוביץ: לסוכנות יש מעמד ייחודי בחוק: יש ועדת תיאום משותפת לסוכנות היהודית ולממשלת ישראל שמתכנסת פעמיים עד שלוש פעמים בשנה, בראשות ראש ממשלת ישראל ויושב-ראש חבר הנאמנים של הסוכנות היהודית; יש שולחן חירום שהסוכנות היהודית והממשלה מקיימים יחד למצבי חירום של קהילות יהודיות בעולם.
אמירה אהרונוביץ: שוב, מתוקף של החלטת ממשלה; יש רשת שלמה של פרויקטים שהסוכנות היהודית והממשלה מפעילים במשותף אחרי שהם הוגדרו על-ידי הממשלה והעם היהודי במשותף כאסטרטגיים; יש כמובן עבודה שוטפת של הסוכנות עם משרדי הממשלה השונים סביב התכנים שבהם עוסק הארגון.
אמירה אהרונוביץ: הפעילות של הסוכנות מתבצעת בחלקה בקהילות היהודיות ובחלקה כאן במדינת ישראל, וככזאת אנחנו רואים בה תרומה חשובה מאוד לכלכלת ישראל בהרבה מאוד אספקטים, אם זה באספקט הבסיסי שבו באמצעות הסוכנות היהודית העם היהודי תורם ומעביר כספים לפרויקטים בארץ; אם זה מגביות החירום שהסוכנות היהודיות בשם העם נרתמת למצבי חירום, כולל בהעברת תרומות למדינת ישראל; אם זה בנקודות כאלה ואחרות שמצריכות גיוס תמיכה בין-לאומית, וכמובן גם הסוכנות מהווה מנוע צמיחה לכלכלה.
אמירה אהרונוביץ: אם אנחנו מדברים למשל על 10,000 משתתפים בשנה שמגיעים לשהות פה בין חצי שנה לשנה במדינת ישראל במסגרת "מסע", כל צריכת שירותי הקרקע שלהם, המגורים שלהם, ימי ההתנדבות שלהם וכו', הם כולם בבחינת מנוע לצמיחת הכלכלה; הסוכנות גם מאפשרת לתורמים איזה כלי סיוע להעביר תרומות גם לגופים שלישיים.
אמירה אהרונוביץ: ממש בקצרה האתגרים המרכזיים כפי שאנחנו רואים אותם כרגע: צו השעה בעולם היהודי – אפשר היה רק על זה לקיים דיון שלם של שעתיים.
אמירה אהרונוביץ: אני בכוונה רוצה על החלק הזה לעבור מהר מאוד כדי שנוכל להתרכז בפרדיגמה, אבל הוא בכל זאת ברקע הדברים.
אמירה אהרונוביץ: אתגר ראשון משמעותי שזיהינו בתהליך האסטרטגי, והוא בא לידי ביטוי גם בניתוח שעשה דוח הפרדיגמה: שחיקה של החיבור לישראל ולמשפחה היהודית הגלובלית או לקולקטיב היהודי בקרב צעירים יהודים רבים בתפוצות.
אמירה אהרונוביץ: אנחנו יודעים שאנחנו חיים בעידן של בחירה – אנשים לא עושים דברים כי הם נולדו בצורה מסוימת, אלא כי הם בוחרים, בוודאי הדור הצעיר – אנחנו בעידן של ריבוי זהויות, אנחנו בעידן שבו הדור הצעיר הוא לא דור שחווה תקופה שבה לא היתה מדינת ישראל ולא חווה את השואה, כל נקודת המבט שלו על המקום של ישראל בסיפור היהודי שלו היא אחרת לגמרי, יחד עם מגמות כלליות כמו התרחקות של דור צעיר ממסד בכלל – הכול ביחד חובר להתרחקות או מקבל צורה הרבה יותר אמביוולנטית שבה צעירים בתפוצות מתייחסים לישראל, ובחלקם מסוגלים לראות את הסיפור היהודי שלהם בלי ישראל מרכזית בתוכו.
אמירה אהרונוביץ: זה אתגר שמאוד מטריד אותנו בבואנו לחשוב על העתיד של עם יהודי משגשג ומלוכד.
אמירה אהרונוביץ: מהצד השני, ולא פחות אגב, שחיקה של החיבור של צעירים ישראלים לנושא של שורשים יהודיים והקולקטיב היהודי העולמי, שגם הוא בא לידי ביטוי בשוני של הדור הצעיר של היום מדור המייסדים של המדינה בהרבה מאוד פרמטרים שבאים לידי ביטוי בכל מיני מחקרים שנעשו בשנים האחרונות.
אמירה אהרונוביץ: זה נכון שיש איזו תזוזה ותנועה בשנתיים האחרונות שהיא מאוד מבורכת, אבל היא כרגע לצערנו עוד לא מבטאת מהלך של שינוי מגמה.
אמירה אהרונוביץ: פערים חברתיים בישראל – גם כאן
אמירה אהרונוביץ: אפשר היה להכביר מלים.
אמירה אהרונוביץ: כולנו מכירים את זה כאזרחי המדינה.
אמירה אהרונוביץ: אפשר להגיד: המלאכה לא תמה.
אמירה אהרונוביץ: המפעל הציוני קם, הוא משגשג בהרבה מאוד היבטים, אבל בוודאי בחלקים הרכים שקשורים במרקם החברה בישראל: פערי פריפריה-מרכז, פערים בין עשירים לעניים, מתחים שקשורים בין סגמנטים שונים על הסקאלה של הפלורליזם היהודי.
אמירה אהרונוביץ: בהחלט עדיין הרבה צריך וניתן לעשות בחברה הישראלית.
אמירה אהרונוביץ: כמובן האתגרים שמבחינתנו הם נצחיים והם תמיד שם, הם לא תלויי תקופה – עלייה.
אמירה אהרונוביץ: להבטיח את המימוש של הזכות של כל יהודי שרוצה לחיות בישראל להגשים את השאיפה שלו, כל שכן לתת מענה מיידי בעת חירום והצלה של העם היהודי בכל מקום ובכל זמן.
אמירה אהרונוביץ: ארבעת האתגרים האלה, כפי שהם מוצגים פה, הם ברקע האסטרטגיה של הסוכנות, כאשר הייעוד שמנחה אותנו, כפי שאתם רואים כאן בשקף, הוא להבטיח עתידו של עם יהודי גלובלי מחובר, מחויב עם ישראל חזקה במרכזו.
אמירה אהרונוביץ: המשימה, כפי שאנחנו תופסים אותה לפחות לעת הקרובה או לשנים הקרובות, כנגזרת של אותם אתגרים שהצגתי, היא הצורך להשקיע בעתידנו היהודי ולהבטיח את קיומו למען הדורות הבאים באמצעות הבאת יהודים לישראל והבאת ישראל אל תוך חיי יהודי התפוצות, ולעודד מחדש בנייה של חברת מופת אידיאליסטית בישראל שיושבת בבסיס הרעיון הציוני.
אמירה אהרונוביץ: אם תרצו, במלים פשוטות יותר, הסוכנות היהודית פועלת בשם העם היהודי יחד ותמיד לצד ממשלת ישראל בהווה וגם בעתיד לצורך חיזוק חוסן לאומי, כלכלי וחברתי של מדינת ישראל ולהבטיח חיים משגשגים יהודיים בתפוצות.
אמירה אהרונוביץ: כפי שהזכיר ג'וש, הנקודות בדרך לפרדיגמה: נאום ראש הממשלה בחבר הנאמנים של הסוכנות, החלטה משותפת של הסוכנות והממשלה לשכור את המכון לתכנון מדיניות, שנמצא אתנו כאן, לכתוב את הדוח, הנחת הדוח על שולחן ראש ממשלת ישראל במסגרת ועדת התיאום המשותפת עם הסוכנות היהודית, ובעצם הסוכנות כבר היום מיישמת חלקים בדוח.
אמירה אהרונוביץ: רק כדי להזכיר, וכאן זה ממש ציטוט מדוח הפרדיגמה עצמו, כפי שהוא נכתב.
אמירה אהרונוביץ: שש המלצות מרכזיות יצאו מדוח הפרדיגמה, כפי שהציג המכון לתכנון מדיניות בתחילת דרכה של הוועדה הזאת: המלצה להרחיב משמעותית את נושא החוויה הישראלית ככלי לחשיפה לישראל לצעירים מהתפוצות; הנושא של הפצת תרבות יהודית וישראלית ברחבי הקהילות היהודיות בעולם; חינוך יהודי – המשך תגבור חינוך יהודי עבור סגמנטים נרחבים בקרב היהודים בקהילות; עידוד פרויקטים משותפים לתיקון עולם; הקמה של קרן עתיד לעם היהודי, לצורך הנעה של יוזמות וחדשנות בקרב העם היהודי; חיזוק זהות יהודית בישראל.