GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גלית דשא: אני קודם כל רוצה להגיד ששדולת הנשים, ביחד עם חברת "שטראוס" וחברת "גיאוקרטוגרפיה" אחראית למיזם "קטליסט" בישראל זו השנה השניה, ואנחנו נחשוף את הנתונים –אני לא יכולה לגלות לכם מהם כרגע כי נחשוף אותם ביום האישה הבינלאומי אבל הנתונים נשארים דומים לשנים הקודמות והם מאד לא גבוהים.
גלית דשא: אזרחי ישראל התעוררו לפני מספר חודשים לטרמינולוגיה החדשה שנקראת 'הדרת נשים' ומעט התבלבלו כשחלק קראו לזה הדרת נשים שזה בערך ההיפך, והתעסקו הרבה מאד בצבור הדתי בעוד שבישראל באופן סיסטמטי מדירים נשים בהרבה מאד דרכים - אלימות ואחרות, ממגוון תחומים והזכרתם כאן את הענין של תעסוקה וצבא ובעיקר את הנושא של שכר שווה.
גלית דשא: צריך לעשות איזשהו צעד משמעותי מאד בכיוון של יצירת דיאלוג אחר בין ארגוני הנשים בישראל לבין הפדרציות היהודיות בכלל ופדרציות הנשים בארצות הברית ובקנדה בפרט.
גלית דשא: כרגע הדיאלוג שלנו ברובו מתנהל סביב שאלות של תרומות וכסף, זה לא סוד שמצבם של הארגונים החברתיים הדרדר בשנתיים האחרונות לתהומות שכמותן לא ידענו מעולם.
גלית דשא: הרבה מאד קרנות לא מתפקדות, לא פותחות תרומות אבל אני דווקא רוצה להגיד שכסף זה לא הסיפור היחיד פה, חשוב מאד לנסות לייצר איזשהו דיאלוג ושותפות יותר עמוקים בין ארגוני הנשים בישראל ובפרט עכשיו, כשאנחנו מקימות קואליציה של ארגונים שעוסקים בתעסוקה בישראל, והיינו מאד שמחות לייצר שותפות יותר עמוקה עם ארגונים מן הסוג הזה, עם ארגוני פינלטרופיה בכלל ועם הארגונים שכאן בפרט, כדי שהקשר לא יתמצה בתהליכים של לבקש כסף ולקבל או לא לקבל אותו, כי בנוסף לזה שצריך קשר הרבה יותר עמוק, כי אנחנו בעצם מדברות באותה שפה והצרות שלנו הן אותן צרות, הדרך היחידה לייצר שינוי עמוק בישראל ובכלל, אולי בעולם המערבי בחלקים אחרים, הוא באמת דרך איזשהו סוג של network של נשים.
גלית דשא: להבין את השפה שאנחנו מדברות בה, את המצוקות שלנו, את תפיסות העולם שלנו, את הדרך שבה אנחנו מנהלות את חיינו, שבהרבה מאד פעמים שונות גם מבן הזוג שלנו שחי אתנו באותו בית, והיה לי מאד חשוב לדבר כדי לעודד יצירה של קשר כזה מעבר לקשר הרגיל שאנחנו מנהלות, כי הקשר שקיים היום הוא מאד ספורדי, הוא מבוסס על קשרים אישים והיכולת להגיש בקשות ולקבל אותן או לא לקבל אותן אבל אנחנו רוצות סוג אחר של דיאלוג.
עינת וילף: תודה רבה, זו גם המטרה סביב הדיונים כאן, שהם דיוני שולחן עגול.
עינת וילף: במובן מסוים, המטרה היא, כחלק מן התפיסה של הקשר בין ישראל והעם היהודי, כקשר שהוא שוויוני ושיתופי, שהוא גם על בסיס של ערכים ולא רק על 'מי נותן ומי מקבל', המטרה היא לקחת נושא שבעיניי הוא נושא מרכזי כמו שוויון בין נשים לגברים, של מנהיגות נשים בקהילה בעם היהודי ובישראל, ולקיים את הקשר הזה כקשר שוויוני שהוא על בסיס ערכים, בוודאי לא סביב תקציבים.
חנה קהת: אני רוצה בקצרה לומר שלצד תחושת המועקה שמלווה אותנו, לנו, ארגוני הנשים זה לא חדש, כבר מספר שנים של אפליה של נשים שמתבטאת בהדרה של נשים אבל, זו אפליה שהיא מובנית בתוך החברה האולטרה-אורתודוכסית ומתפשטת החוצה.
חנה קהת: אנחנו מתריעות נגד זה כחברות בקהילה כבר שנים גם במאבקים משפטיים.
חנה קהת: רק השבוע היה לנו את המאבק – והגשנו בג"ץ לענין של הועדה למינוי דיינים, יחד עם ארגונים אחרים.
חנה קהת: לצד המצב הקשה מבחינה פוליטית, כאשר גם מבחינת המימסד הדתי המצב שלנו עגום, במדינת ישראל מתרחש תהליך מדהים של יצירה וצמיחה, דווקא של פמיניזם יהודי, ומבחינה זו הפעילות עם הפדרציות והארגונים ובכלל עם יהדות התפוצות יכולה להועיל ולקדם, הן את היהדות בעולם והן את היהדות בישראל.
חנה קהת: אני כמעט בטוחה שאנחנו, הנשים האורתודוכסיות, כיוון שכמעט אין לנו פה קהילות לא אורתודוכסיות, אנחנו בחזית, יחד עם חברותיי מן הארגונים הלא דתיים, הלא אורתודוכסיים אבל אנחנו בחזית המאבק על מעמד הנשים במדינת ישראל ועל הפנים של המדינה ואנחנו חייבות וזקוקות לתמיכה ולעזרה הרבה מעבר לשאלה של הכסף והתרומות, ממש להתגייסות של נשות כל העם היהודי יחד אתנו.
חנה קהת: הרבה שנים הרגשנו מאד מאד לבד במאבק הזה כי גם הארגונים הלא דתיים פה, החברות שלנו בקואליציות של הארגונים הפמיניסטיים חשבו שזה בעיה שלנו כי אנחנו בתוך קהילה אורתודוכסית ו"מה אתן רוצות?
חנה קהת: אז תעזבו את האורתודוכסיה.
חנה קהת: היום כבר כל אחד מבין מבין שהשאלה היא לא מה יהיה עם האישה האורתודוכסית – שזו שאלה גדולה, אלא מה יהיו פני המדינה?
חנה קהת: איך המדינה הזו תיראה?
חנה קהת: כי במאבק שלנו, הנשים, בתוך האורתודוכסיה ובתוך החברה, היא בתוך החברה בישראל בכלל וזה לאissue שלנו אלא זה issue של כל עם ישראל, איזה פנים יהיו למדינה הזו?
חנה קהת: לכן אנחנו חייבות את התמיכה במאבק שלנו נגד אפליית נשים, בתוך החברה האולטרה-אורתודוכסית והאורתודוכסית, זה באמת מאבק משותף שאסור להשאיר אותנו לבד בו.
חנה קהת: מצד שני, אני רוצה לומר שיש לנו הרבה מהמשותף וגם הרבה מה לתת, בתחום של יצירת הפמיניזם היהודי.
חנה קהת: הבאתי רק דוגמה אחת, רק הארגון שלנו, "קולך" מתוך הספרים שאנחנו מוציאים לאור, על פמיניזם יהודי או יהדות פמיניסטית, דווקא בגלל שפה אנחנו צריכות לגבש את הדברים, להתמודד עם שאלות תיאולוגיות הלכתיות, תרבותיות, רוחניות, מסורתיות, יש יצירה מדהימה של התמקדות בהיבטים הפמיניסטיים של היהדות או בהיבטים היהודים של הפמיניזם.
חנה קהת: יש המון כתיבה, יש בתי כנסת שוויוניים אורתודוכסים חדשים, יש הרבה מאד עשייה ויצירה של טקסי חיים, תכניות לימוד, תכניות חינוך, ולנו היה חזון – ואני רוצה לשתף את החברות, שיקום מרכז להעצמה לנשים יהודיות שיעסוק לא רק בשאלות של המעמד והשכר והקיום הפוליטי, אלא בשאלות של ההתחדשות היהודית שהפמיניזם היהודי מביא.
חנה קהת: הוא מביא המון התחדשות יהודית, המון מאמרים, שירים, מדרשים שנכתבים, שיבואו נשים מכל העולם ופה זה המקום לעשות את זה, כאן, במדינת ישראל, "כי מציון תצא תורה", שפה יבואו לקבל קורסים בהעצמה של יהדות שוויונית פמיניסטית מתוך השרשים והמקורות המאד עמוקים, אני מדברת כאשה מאד אורתודוכסית, מלמדת הלכה, מלמדת מקרא, מלמדת תורה, כל כך הרבה חדש יש בתחום הזה.
חנה קהת: אני לא אומרת שאלו רק נשים אורתודוכסיות כי כל הנשים היהודיות בארץ ישראל עסוקות בזה אבל, דווקא כאן יש בלי סוף יצירה, כמעט כל יום יוצא ספר חדש עם פרשנות פמיניסטית לתורה, למקרא, להלכה ואני חושבת שהעמקת הזהות היהודית הפמיניסטית הנשית יכולה לתרום היום המון לדור הצעיר ולנשים הצעירות, שהרבה פעמים נוטשות מתוך תחושת עלבון, כשלא חושפים אותן לאופציה הזו, של דרך של יהדות שוויונית ליברלית פמיניסטית שנותנת להן מקום מרכזי, שמאפשרת להן, גם אם לא בפועל, שהחזון הזה שנשים ישמשו בכל התפקידים המנהיגותיים, הדתיים הפוליטיים בכולם, לפי ההלכה, ושמענו את זה רק עכשיו, שהן יודעות שבפוטנציאל זה קיים ומה שאולי מפריע זה אולי מאבק מימסדי- פוליטי אבל לא מאבק דתי, היהדות לא מפריעה ואני קוראת לחברותיי לחשוב על זה, לחשוב על מרכז העצמה למנהיגות נשית יהודית.
עינת וילף: תודה רבה לך וגם על המאבק האמיץ.
עינת וילף: אכן, לא רק בישראל עינינו נפקחות כי בכל העולם יש הבנה היום שאם מגלים סובלנות לערכים לא סובלניים בקבוצה סגורה, הערכים האלה אף פעם לא נשארים בתוך אותה קבוצה, הם זולגים החוצה ולכן, המאבק הוא על הערכים ועל החברה בכלל ואי אפשר להשאיר אותם באותה קבוצה נושאת ערכים לא סובלניים, אני חושבת שזה דבר משמעותי.
עינת וילף: אחד המשפטים שאני מאד אוהבת, בתחום של המאבק הפמיניסטי, זה שהמאבק במאה העשרים התמקד בזכויותיהן של נשים, בשוויון נשים, ובמאה ה-21 הוא מתמקד בהנהגתן.
עינת וילף: כמובן שהדברים קשורים אלה באלה, ראינו את הקשר בין ההנהגה לבין השכר לבין מעמד אבל, במדינת ישראל הרבה פעמים אנחנו מנהלים מאבקים של מספר מאות: יש מאבקים של המאה ה-21, יש מאבקים של המאה ה-20 ויש מאבקים של המאה העשירית אבל, בהחלט, היום הדגש הוא גם על אותו מאבק של המאה ה-21, ואיך לדאוג שגם במדינת ישראל וגם בעולם היהודי בכלל, כלומר, אנחנו נוטים לחשוב שבעולם היהודי היהדות היא פרוגרסיבית וליברלית ועדיין הנתונים של ההנהגה אינם יותר טובים מאלה של מדינת ישראל בחלק מן המקרים פחות טובים.
אורי אורבך: תודה רבה.
אורי אורבך: אין ספק שהאיכות והרוחב של היריעה שנפרשת בוועדת המשנה הזו הן דבר חריג וראוי לברכה והערכה בכל מובן.
אורי אורבך: ותודה לך על ההנהגה של הערוץ המאד מאד מיוחד הזה בדיוני הכנסת.
אורי אורבך: ההקשר של הדיון פה הוא, בסופו של דבר, יחסי ישראל והתפוצות ולא הועדה לקידום מעמד האשה, נדמה לי שחשוב ומאד שמחתי לשמוע את העדכון על הפעילות של המסגרת הפילנתרופית של הנשים במסגרת ה Jewish Federations of North America, ההקשר הוא יחסי ישראל תפוצות כלומר, השאלה של שוויון בשכר והשאלה של מספר הנשים בדירקטוריונים של חברות ציבוריות וכד' הן חשובות אבל חשוב להבין שהן עשויות מעור אחר, מסוג אחר של איום, שונה מזה שהתריע עליו החברה הנכבדה הזו.
אורי אורבך: סיפור בית שמש איננו המקבילה של מספר הנשים היושבות בדירקטוריונים של חברות ציבוריות.
אורי אורבך: אי-השילוב של נשים בחברות ציבוריות ובחברות פרטיות בתפקידים אקזקוטיביים נובע מדעות קדומות, הוא נובע מעצלנות רעיונית, הוא נובע מ vested interest, מכל מיני דברים שאין ביסודם אידיאולוגיה אמיתית.
אורי אורבך: המאבקים שאנחנו מדברים עליהם בבית שמש והמאבקים של האוטובוסים והמאבק על מינוי נשים והכללת נשים בוועדה למינוי דיינים והכשרת תופעה של תורים נפרדים בקופות חולים ומרכולים וכד', כולם מבוססים על אידיאולוגיה - זה דבר שונה לחלוטין.
אורי אורבך: עם כל הכבוד אני לא הייתי מזדרז כל כך מהר לקבוע, לאחר ששמענו את הפסוקים מחבר מ"צהר" שברור שלא מדובר במניעה הלכתית.
אורי אורבך: לדידי כלל לא ברור.
אורי אורבך: כי אם הדבר הזה מוכיח משהו, הוא מוכיח שיש אילוזיה שישנה הלכה, יש דעה אחת בהלכה ולאחר ששמענו את הפסוקים שהביא הרב מ"צוהר" אנחנו יודעים שכל מי שאומר אחרת לא גורס עמדה הלכתית.
אורי אורבך: איחרתי להגיע הנה, משום שהייתי בדיון של הכינוס בענין חוק טל.
אורי אורבך: דיבר חבר הכנסת הרב אמסלם, דיבר חבר הכנסת עתניאל שנלר ושניהם גרסו שעמדת ההלכה כפי שהם מבינים אותה היא שאין מניעה לשרות צבאי של חרדים אבל, כל זה לא ישנה, לא הציטוטים של הרב מצוהר, ולא הציטוטים של הרב אמסלם, כי אותם גורמים שטוענים שבשם ההלכה אסור לחרדים לשרת בצבא יחזיקו בדעתם ולכן, זה חוזר לשאלה האמיתית –שנדמה לי שדר' חנה קהת רמזה אליה והשאלה היא האם אנחנו באמת מדברים על פיתוח של חזון משותף לדרך שבה תֵיראה, תפעל, תחוש ותחיה מדינת ישראל?
אורי אורבך: האם אנחנו מבינים שהחזון הזה בחלקו אכן קשור למעמדה של האישה כפי שהוא מתעורר בכל חברה מערבית, ולאחר מכן אולי גם בחברות לא מערביות, אבל הדיון המיוחד בישראל, שבו צריכה להתקיים שותפות של ישראל ויהדות התפוצות, הוא השאלה של זהותה של ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.
אורי אורבך: העימות הקיים שהוא הבסיס למה שאירע בבית שמש, העימות הקיים בין דת ומדינה, היעדר קבלה של עקרון השוויון של חוק שיווי זכויות האישה ושלל החוקים שנעשו לאחר מכן, ממניעים אידיאולוגים שאומרים: היהדות אוסרת על כך.
אורי אורבך: השאלה היא האם באמת, מעבר להבעת המחאה, כמו למשל על ענייני בית שמש, יש הבנה שכאשר בישראל מאות אלפי אזרחים אינם יכולים להינשא, כלומר, נפגעת זכות הנישואין, הזכות הבסיסית, זכות האדם הבסיסית הזו, זה תחום שבו הגורמים הפעילים המובילים של נשות יהדות התפוצות – ואני מקווה גם מספר גברים ביניהן או לצדן, ואנחנו, ולענין הזה גם "קולך" וארגונים רבים אחרים שותפים למאבק לחופש בחירה בנישואין בישראל.
אורי אורבך: השאלה של הגירושין, המצב הבלתי נסבל שאתו מתמודדות נשים בישראל כאשר הן באות לפרק קשר נישואין בלתי רצוי, ומוצאות את עצמן בפני קיר אטום שנובע רק מדבר אחד והוא הברית הבלתי קדושה של דת ומדינה.
אורי אורבך: משום שחשוב לדעת, כולנו יודעים את זה, וחשוב שגם ביהדות התפוצות וביהדות ארצות הברית יידעו את זה, הרוב המכריע במדינת ישראל רוצה שינוי.
אורי אורבך: אין שום ספק, אין שום נושא בין הנושאים שעלו כאן שבו יש תמיכה ציבורית במדיניות הננקטת בישראל ממניעים זרים, שאינם קשורים לחיי היסוד של ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.
אורי אורבך: לכן, אני מאד מקווה, שבמסגרת הביקור החשוב הזה וההיחשפות לשאלות העכשוויות שמתמודדת אתן מדינת ישראל, יובן, שזו הזדמנות לנסות מחדש, אחרי ששים וארבע שנים, לחשוב מהו החזון המשותף של מדינת ישראל, ואם החזון הזה יהיה מעוגן באותן דרכים בסיסיות של מדינת העצמאות, "מדינה יהודית אשר מבוססת על ערכי הצדק והשוויון לאור חזונם של נביאי ישראל, שמבטיחה חופש דת ומצפון, שמבטיחה שוויון אזרחי ומדיני גמור ללא הבדל דת, גזע ומין" - אזי יש לנו בסיס לשיתוף פעולה שיהפוך – הן את פניה של ישראל ובאקסטנשן, מכח המהלך הזה, גם את יחסיה של יהדות התפוצות לישראל.
עינת וילף: הסיבה שחשוב שיש אמירות הלכתיות בנושאים ערכיים במדינת ישראל היא, כי הרוב המכריע שאינו מצוי בהלכה ואולי גם לא מעוניין להיות מצוי בהלכה, נוטה לקבל טיעונים מרגע שאומרים שהם נטועים בהלכה.
עינת וילף: כלל שנחשף שיש ויכוח סביב הנושא הזה אתה מוציא את זה מן התחום ההלכתי ומנהל את הויכוח האידיאולוגי, או אז אתה חושף אותו כויכוח אידיאולוגי פוליטי כוחני שאינו נטוע בשום צו מלמעלה ולכן, כן יש חשיבות, לא כדי לטעון ש"זו ההלכה" אלא דווקא כדי לחשוף שהצד השני אינו בהכרח ההלכה.
עינת וילף: אמנם אנחנו יושבים בכנסת ישראל אבל יש לנו נטיה לקחת כל דיון ביחסי ישראל תפוצות לישראל אבל, היה לי חשוב דווקא שאנחנו נשים לב גם למעמדן של נשים בהנהגת הקהילות היהודיות בחו"ל, כדי שלא נהיה תחת האשליה שזו בעיה רק בישראל, כי כחלק מן התפיסה שמדינת ישראל מקבלת אחריות ורואה עצמה גם שותפה לעיצוב החיים היהודיים מחוץ לישראל ולא רק בישראל, חשוב שנקבל את התמונה הכוללת שם.
מיכל יודין: עמותה "כן" היא עמותה על מפלגתית העוסקת אך ורק בקידום מנהיגות נשים בישראל.
מיכל יודין: בהקשר לדבריךָ, אנחנו מאמינות בקשר הדוק עם הפדרציות ואכן אנחנו גם מקיימות כזה.
מיכל יודין: רק הבוקר נפגשתי עם נשים מניו יורק ומסן דייגו וכך אנחנו כבר נוהגות מספר שנים, מאחר ואנחנו בהחלט רואות את החשיבות של מנהיגות נשים בקהילות, בפדרציות בקרנות ובכל מסגרת, מאחר ואנחנו מאמינות שנשים מביאות דבר אחר לשולחן, נשים חושבות אחרת, מחליטות אחרת, יש להן סדר עדיפויות שונה ולכן, גם הארגון וגם המדינה, מדינת ישראל, ו- United States of America will benefit מכך שיהיו לנו יותר נשים מנהיגות.
מיכל יודין: על כן אנחנו גם בהקשר הזה, אציין שעמותת "כן" כבר פעם שלישית, תגיש הצעת חוק להבטחת יצוג לנשים בפוליטיקה, מאחר ורק על ידי כח פוליטי נגרום לכך שנצמצם את פערי השכר, נגדיל את מספר הנשים בדירקטורים בחברות ציבוריות ובחברות ממשלתיות, נצמצם את המגפה של סחר בנשים, של אלימות במשפחה, כל המצוקות החברתיות האלו לא מטופלות נכון, לא על ידי המדינה ולא על ידי הכנסת מאחר והם לא נמצאות בסדר העדיפויות של מדינת ישראל כמימסד.
אורי אורבך: שיתוף עם חברות הכנסת, או השׂרות.
מיכל יודין: הן עושות עבודה מאד חשובה, יש הרבה מאד שיתוף בין חברות הכנסת ויש פה ושם גם חריגים אבל אנחנו פועלות לשיתוף, גם אם לא מסכימים על עמדות פוליטיות מדיניות כן מסכימות על נושאים חברתיים ולנו חשוב ללכד ושכן תהיה הרמוניה על נושאים חברתיים כי רק על ידי כך נוכל לשנות את המצב במדינה, לא רק בנושא של הדרת נשים באורתודוכסיה אלא גם הדרת נשים בכלל בכל תחומי החיים.
מיכל יודין: על כן אנחנו מקדמות חקיקה להבטחת יצוג ודרך אגב, המושג הוא אבטחת יצוג שהוכיח את עצמו בכל רחבי העולם כמו ששמענו מנדיה אבל אני רוצה לציין מדינה שלא הוזכרה והגיעה להישג הגדול ביותר וזו מדינת רואנדה, שעברה טרגדיה נוראית וכאן אנחנו כן ידידותיות לשרים ולגברים בכנסת ובכל מקום אחר כי אנחנו רוצות את הקשר וברואנדה, בעקבות ההליך שגרם נשיא רואנדה, שמאמין באיכויות ש נשים מביאות, עבר החוק להבטחת היצוג לנשים והיום היצוג הגבוה ביותר בעולם הוא ברואנדה, 56%, ובעקבות ההישג הזה נשים פיתחו לא רק את מערכת החינוך והרווחה אלא פיתחו מערכת של עסקים קטנים.
מיכל יודין: אנחנו לא כולם לפייסבוק או לגוגל או לכל עולם ההייטק, כי אנחנו גם לעסקים קטנים, ונשים פיתחו עסקים קטנים ובעקבות ההישג הזה נשים יצאו לעבודה, ילדים הלכו לבית הספר והיום רואנדה נחשבת לכלכלה החזקה.
מיכל יודין: אין להם משאבים של יהלומי דם או זהב ואחרים אבל הם פיתחו עסקים קטנים ורואנדה היא היום כלכלה חזקה.
מיכל יודין: כאן אני רואה גם את השינוי הגדול שנשים מביאות גם לכח כלכלי לא רק לכח חברתי ומכאן אני פונה וכאן אני רואה – ועינת היא שותפה שלנו כבר מימים ימימה, אני בהחלט חושבת שהקשר עם הקהילות ברחבי אמריקה - ואני מכירה הרבה מן הנשים הפעילות, אין לי ספק שהקשר עם הקהילות צריך להיות קשר של אידיאולוגיה כמו שציינתָּ, קשר של תרומה ותמיכה בעמותות שפועלות לשנות את המצב הפוליטי חברתי, כי עם כל המצב הכלכלי הקשה עדיין אנחנו נזקקות לתרומות האלו, הרבה יותר מן המשאבים שיש לנו פה בארץ, זה מצד אחד ומצד שני, אני בהחלט מאמינה שבקהילות אמריקה צריכים יותר נשים מנהיגות ואני חוזרת ומרצה ומדברת על כך שרק בידינו, הנשים, הכח לשנות כי אנחנו רוב, אנחנו לא סקטור, אנחנו בכל סקטור רוב, וככל שנשים יפנימו ויבחרו נשים מנהיגות כי בקהילות, בפדרציות, נשים לא תמיד מצביעות למען הנשים המתמודדות ולכן, חשוב להפנים בקהילות שנשים תצבענה עבור הנשים שמתמודדות לתפקיד ה c.e.o. ושנשים פה בישראל יפנימו שהכח שלנו הוא כח אלקטוראלי שישנה את המצב החברתי במדינת ישראל.
מיכל יודין: מכאן, אני גם מברכת את היוזמה ואני הייתי רוצה לראות המשכיות וקשר.
מיכל יודין: קחו אותנו בחשבון לכל מפגש ולכל אירוע ואני פונה לכל מי שכאן:
מיכל יודין: אנחנו רוצות להגיע לכל בית בישראל וב- 2013 יש לנו בחירות ואנחנו רוצות לראות יותר נשים נבחרות לראשות עיר, לכנסת ישראל ולמועצות מקומיות ואין לי ספק שהמדינה תצא נשכרת מכך.
שלום ראובן: שלום, צהרים טובים.
שלום ראובן: אתייחס גם להיבט הערכי-אידיאולוגי וגם לתהליכי-כמותי.
שלום ראובן: אתייחס לחוקת ההסתדרות הציונית העולמית שמגדירה בסעיף "אופי הציונות": "הציונות היא תנועה הדוגלת בעקרונות יסוד של צדק, שוויון ודמקורטיה, ושוללת אפליה מטעמי מוצא , לאום גזע ומיגדר.
אורי אורבך: זה חידוש.
שלום ראובן: זה היה בשינוי.
שלום ראובן: גם המילה מיגדר היא שינוי.
שלום ראובן: הנושא השני תהליך כמותי-איכותי.
שלום ראובן: ארבעת ארגוני הנשים המרכזיים העולמיים היהודיים הם חברים מן המנין בשולחן הציוני, ויצ"ו, הדסה, נעמת.
מיכל יודין: צרפו גם את עמותת "כן".
מיכל יודין: אנחנו קטנות אבל חשובות.
שלום ראובן: לגבי התהליכים ואני מתייחס למה שאת אמרת.
שלום ראובן: בחוקה שלנו נכנסו מינימום 30% לכל רשימת צירים לקונגרס, בין אם זה מפלגה כזו או אחרת, אנחנו מציעים גם מפלגת הבחירות לקונגרס, בארץ אין בחירות וזה לפי חברי הכנסת ואנשים של ההסתדרות הציונית אז גם הם, כל אחד מחוייב במינימום של 30% לרבות ש"ס ולרבות כל גוף.
שלום ראובן: החוקה לא עשתה שום 'יוצא מן הכלל' ולכן, בקונגרס יהיו יותר מ 30% כי ארגוני הנשים ודאי יביאו את ה 100% אז אנחנו במצב שמתקרב למה שאנחנו רוצים, לפחות בשוויון.
שלום ראובן: אבל, זה בא גם בתפקידים - - -
עינת וילף: ממתי התהליך הזה?
שלום ראובן: זה נכנס בקונגרס האחרון שהיה ב 2010.
עינת וילף: האם יש לזה 'דד ליין' או שזה חייב לקרות בפעם הבאה?
שלום ראובן: הנסיון שלנו והרב אורי רגב מכיר את התהליכים אצלנו, מה שבחוקה מקויים, כמו הדור הצעיר שנכנס בפעם הקודמת, הדברים מתקיימים ודרך אגב, נשיאת בית הדין הציוני העליון היא השופטת שטרסברג כהן, עוד אישה.
עינת וילף: ברכות, זה תהליך מבורך.
שלום ראובן: יושבת ראש ועד הפועל הציוני, שהוא המקביל לכנסת אחת לארבע שנים, היא גם אישה, לנה גלזר.
שלום ראובן: במחלקות המרכזיות התפעוליות יש את יושבת ראש המחלקה, גם היא אישה, גוסטי ברוורמן, ועוד.
שלום ראובן: אני אומר את זה כדי שנדע ואני מקווה שאנחנו בכיוון הנכון שהציונות מובילה ואני רוצה להגיד משהו גם על הארגון האמריקאי שלנו, ה A.Z.M.
שלום ראובן: היות ודיברו פה על הארגונים האמריקאיים, פתחתי כאן עכשיו את האתר שלהם, שבעה אופיסרס, ארבע נשים, מרלין פוסטר ואתן ודאי מכירות בהקשר של פורוואד, סנדרה סוקול, ארבע מתוך שבעה.
שלום ראובן: אני אומר דבר נוסף, בוועד הפועל הציוני הקרוב, הנושא המרכזי הוא האשה הציונית.
שלום ראובן: אלה הדברים.
עינת וילף: תודה רבה וברכות על התהליך הזה.
עינת וילף: זה גם מתקשר למה שמיכל אמרה, לצערנו אנחנו נמצאים בתקופה שיש פער בין הערכים, אנחנו מאמינים בשוויון, לבין המימסד, כלומר, המימסד עדיין לא משקף את הערכים האלה ומסתבר שכנראה מה שעובד הוא כח, הבטחת יצוג, הגדרות מינימום, שריונים, זו הדרך היחידה להתגבר על הפער כי אחרת זה יקח כנראה מאה שנים ואנחנו לא רוצות לחכות.
יצחק הילדסהיימר: שלום, את הבנת את הנושא - ואני לא מצטט בדיוק מנהיגות יהודית, שותפות ומעורבות של נשים יהודיות ונשים במדינות בתפוצות, אני חושב שהיה כדאי ומן הראוי להתמקד בעיקר בנושא הזה ופחות במה שמתרחש בישראל ואני רוצה להתרכז בעיקר בנושא הזה.
יצחק הילדסהיימר: פסק ההלכה של הרב עוזיאל הוא פסק שכמו שנאמר כאן, מקובל כיום על חוגים רחבים מאד של פוסקי הלכה ושל רבנים ואני רוצה לספר לכם על תנועה מסויימת שאנשיה משמשים כמנהיגים בקהילות יהודיות בכל רחבי העולם, יש להם מנהיגים, נציגים ושליחים במאות קהילות יהודיות, יותר מאשר כל ארגון או תנועה אחרת, תנועה שיש כאלה - גם מבין אלה שיושבים כאן אוהבים להשמיץ אותה, תנועת חב"ד, תנועה בהחלט חרדית.
יצחק הילדסהיימר: אם תפתחו באינטרנט את אחד האתרים של חב"ד תראו שבכל קהילה שהיא בעולם וכמו שאמרתי יש לה נציגים או שליחים ומנהיגים בכל קהילה שיש בה חמש מאות יהודים ומעלה, ותראו את בעלי התפקידים אז תוכלו למשל לראות את הרב שניאור שניאורסון, יושב ראש התנועה, בקהילה ברובנאו אוקראינה, אחרי זה, מיד מתחתיו, תוכלו לראות: הרבנית שניאורסון, chairman, יושב ראש או מנהלת או דיירקטור, או צ'רמן, במעמד שווה לבעלה.
יצחק הילדסהיימר: וכך כל הקהילות בעולם שבהן נמצאים אלפי שליחי חב"ד וזה לא מקרי, זאת מדיניות שקבע אותה הרבי מיליובביץ', אדם שלגביו בוודאות איש לא יכפור שהוא נחשב לאדם חרדי, זכרונו לברכה, והוא קבע את ההלכה כי הוא ראה שהשליחים של תנועת חב"ד יש להם חלק ניכר מאד בהנהגה של קהילות יהודיות בכל העולם, והוא הבין שחשוב מאד להעלות את מעמד הנשים ולתת להן מעמד שווה למעמד של הגברים –בעליהן או גברים אחרים.
יצחק הילדסהיימר: גם כשיש בקהילה אחת מספר מנהיגים כאלה של חב"ד גם אז הנשים יהיו במעמד שווה לכולם, לכל המנהיגים, לאו דווקא לבעל של אותה אישה.
יצחק הילדסהיימר: ודאי שתנועת חב"ד מקפידה על כללי הצניעות שנהוגים ומקובלים אצלה בין גברים לנשים אבל זה לא פוגע בכלל בתיפקוד של הנשים כמנהיגות, כמדריכות.
יצחק הילדסהיימר: נכון שלמשל יש כל שנה כנס שליחים של חב"ד, כנס שליחים עולמי שמתקיים בנובמבר או לפני ראש חדש כסלו, וחודש או חודשיים אחרי זה יש כנס של כל השליחות של חב"ד בעולם אז שוב, יבוא מישהו ויאמר: מדוע לא ביחד?
יצחק הילדסהיימר: וזה בהתאם לכללי הצניעות המקובלים שם אבל נותנים מעמד שווה לגמרי לתפקיד של המנהיגות והשליחות.
יצחק הילדסהיימר: כאנקדוטה אומר לכם, תשימו לב, בהרבה הזמנות לחתונות של הציבור החרדי כתוב בדרך כלל שם הגבר "ורעייתו", שמה הפרטי של האשה לא יופיע אבל בחב"ד, למשל אין דבר כזה, תמיד יופיע השם של הכלה והחתן, ואב ואם החתן בצורה שווה.
יצחק הילדסהיימר: מעמדן של הנשים בהנהגה של הקהילות בתפוצות, הוא חשוב מאד וחיוני מאד בעיקר במילוי שני תפקידים, היות והקהילות בתפוצות יש להן חלק חשוב בהנהגת החינוך היהודי, לדעתי, ולדעת כולם בעצם, הנשים יש להן תפקיד שהוא הרבה פעמים חשוב בחינוך והבנה יותר גדולה בחינוך מאשר לגברים ולכן, מבחינה זו חשוב שלשנים יהיה חלק חשוב וחזק בתיפקוד של הקהילות היהודיות כדי שהן תוכלנה לדאוג למילוי הצרכים של החינוך היהודי.
יצחק הילדסהיימר: דבר אחרון, הנשים יכולות למלא תפקיד חשוב במיוחד והוא מניעת התבוללות בקהילות היהודיות בתפוצות, התבוללות ונישואי תערובת.
יצחק הילדסהיימר: לנשים יכולה להיות יותר השפעה מאשר לגברים.
עינת וילף: צריך גם שישמרו.
עינת וילף: לפני שנסיים, האורחת שלנו, שפרה, אם תרצי להתייחס להוסיף דברים.
שפרה ברונזוויק: I want to say that I think there is a relationship between what’s happening in the state of and the states, that our Jewish organizations fulfilling for many years.
שפרה ברונזוויק: The ossification of the leadership in a lot of the united states Jewish organizations, I think has resulted in the dynamic between the Diaspora in Israel or the united states and Israel, in which rather that the two partnerships that have been discussed over the course of today or yearning for, I heard somebody expression of yearning for it, there is really been an attitude among many of them, not so much the reform movement but among many of them, that we can’t really speak up, especially when it comes to matters of Halacha, that somehow that becomes sacrosanct and it’s like the electric rail and we cannot really speak about them.
שפרה ברונזוויק: I think a lot when I think about women’s leadership, there is that old saying that if you were making horses and buggies and carriages a long time ago, when the car came in, and you thought that your were in the horse and buggy business, you were out of business when the car came in, but if you thought you are in the transportation business then you started thinking about what’s next, and the way I see women’s leadership and feminism, is that we’re not in the gender business but we are in the agenda business, we are in a business of building an agenda of transformation for the Jewish community, a robust dialogue of not been fearful to stand up when we see something is wrong, and speak loudly about it.
שפרה ברונזוויק: I don’t think that it is a coincidence that one of our strongest groups right now in advancing women is the group of orthodocs women in leadership and in fact, I am sorry I didn’t get to say it, but we are hosting “kolech” next week, during a trip that they are having and it’s a group of twelve amazing women, including rabbi Sarah harwitz who started Yeshivat Maharat, an organization to train other people to be “rabbot” and there is going to be a breakthrough among the next generation of orthodocs women in leadership, one of our youngest members is a congregational scholar, at Kehilat Jashman, who risked everything to stand up, give her speech there and to say: I’m going to be a rabbi, 24 years old, brilliant, remember her name, Gila Clitenic.
שפרה ברונזוויק: There is a relationship between the fact that we had, until recently, very little progress, the progress that I was showing you, in terms of women in leadership and, what has been allowed to develop and grow in a toxic way in this country, where we feel we have no right to speak and to speak loudly about what’s completely unacceptable in our value system, and that that value system is the equipment of any value system at this country.
שפרה ברונזוויק: Two, I have to say that I don’t support the notion that my goal is to get unqualified women jobs and its not a joke for me, because for me, we have kept the talent pool narrow instead of deep and diverse and as a result, I believe that when women get these jobs, they are more qualified, not less qualified.
שפרה ברונזוויק: They are more qualified because they had to exceed expectations and get through many barriers that their men counterparts have had remove and lifted for them.
שפרה ברונזוויק: One of the more interesting catalyst studies now has proven that when men are assess for leadership positions their assess based on their potential: “I think he can do it”, women are based on: if they can prove what they did twice as good yesterday “then maybe she can do some of it tomorrow”.
שפרה ברונזוויק: These are paradigms that must shift.