GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סימה בוחבוט: דבר נוסף שהובלנו, במסגרת פורום שבעיית מנהלים, הוא החיבור של מנהלים בוועדות בשלטון המקומי עם אתי אלוני ורות דיין-מדר יחד עם יעל חייט.
סימה בוחבוט: הרעיון הוא לקחת את המנהלים להשתתף בוועדות, וועדות מקבילות לוועדות בתחומי הליבה במרכזים, ולייצר שיתופי פעולה, הטמעה וחשיפה לפעילות המבורכת המתקיימת, תוך רצון להביא את נושא צעירים לקדמת הבמה, השאיפה היא להביא את זה גם לוועדות בכנסת, כאשר כל הגורמים שותפים להחלטות הגדולות שמשנות את החיים של כולנו.
סימה בוחבוט: כשאנחנו נמצאים בוועדות המקצועיות כל התהליכים משתנים ומביאים לפעולות היותר משמעותיות עבור הצעירים.
סימה בוחבוט: לכן נושא התקציב של המשרד לקליטת העלייה בתוך “מרכזי צעירים” הוא נושא מאוד חשוב.
סימה בוחבוט: אני מקווה מאוד, שהוועדה הזאת תביא את התהליך להתקיים.
סימה בוחבוט: בלי רכז עולים צעירים הדבר הזה לא יכול להתקיים.
סימה בוחבוט: אני אומרת את זה מתוך ניסיון.
סימה בוחבוט: כש"הג'וינט, היה במקום והיה תקציב זה קרה.
סימה בוחבוט: אנחנו לא נגב גליל ולכן אין לנו תקציב לצעירים ולעולים, אומנם זה מתקיים אצל כל הרכזים אבל לא באופן מובהק ובמרוכז כמו שיש רכזת עם תקציב פעילות במשרה מלאה שמרכזת את הפעילות על הצד הטוב ביותר ומביאה למפנה דרמטי בתחום.
סימה בוחבוט: תודה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דינה שלום ממשרד הרווחה והשירותים החברתיים בבקשה.
דינה שלום: תודה.
דינה שלום: אני רוצה לדבר על הצעירים בסיכון, גם עולים וגם ותיקים, לחלקם צריך לסייע יותר.
דינה שלום: זאת אומרת שלא כל צעיר גם אם הוא עולה וגם אם הוא ותיק, יודע לדפוק על הדלת של “מרכז צעירים”.
דינה שלום: יש צעירים שצריך לסייע להם.
דינה שלום: זה תחום שעדיין לא התפתח או רק התחלנו.
דינה שלום: יש כמה דברים – מעטים מאוד.
דינה שלום: יש תכניות של המשרד שלי שאנחנו לוקחים ושמים אותם על הפלטפורמה של מרכז צעירים ואז מגיע צעיר, כמו שלך חבל שהוא בבאר שבע אז ראש העיר רואה את העציר שהיה לו תיק פלילי והיה לו זה וזה והוא פתאום עובד כחרט ממוחשב אז הוא מצטער שהוא עבר לעיר הסמוכה.
דינה שלום: גם כאלה שהיו אפילו מסובכים וכדומה ובוודאי צעירים שאין להם את הגב במשפחה להם צריך להושיט את היד.
דינה שלום: יש התחלה של ניסוי עם פדרציית ניו יורק בכמה מקומות.
דינה שלום: יש דברים שהמשרד שלנו עושה, אבל זה על מספר אצבעות וצריך להרחיב כי יש שם הון אנושי שאפשר לקדם, כמו שדיברו כאן שצריך לקחת אותו והוא יכול להתפתח.
דינה שלום: יש שם עולים ויש ותיקים ולשניהם ביחד צריך לתת מענה.
רוי שר: אני נציג של דרום אפריקאים.
רוי שר: ראשית אני מברך על הכנס הזה כנציג של דרום אפריקה, אני כאן שלושים ושתיים שנה.
רוי שר: לא שמעתי כאן אנגלית מאף אחד, אני מרגיש מחויבות גם כנציג של כל מדינות דוברות אנגלית.
רוי שר: אני שמח שהאנשים דיברו כאן על האתיופים.
רוי שר: אני מאמן אישי, בניתי סדנה ולקחתי אותה למרכז הקליטה במבשרת כסדנה מיוחדת לאתיופים להעצמת בטחון עצמי, למנהיגות ועבודת צוות.
רוי שר: סדנה שהיא גם מעשית וגם תיאורטית.
רוי שר: אנחנו בדרך ליישם אותה, ואם כן אני אשמח מאוד שכל מי שדיבר כאן - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה עושה את זה בהתנדבות אדוני?
רוי שר: זה לא בהתנדבות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מצטערת שאפשרתי לך לדבר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי אתה לא יכול לקדם כאן פרויקטים אישיים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אתה עושה את זה בהתנדבות אני מוכנה שתדבר על זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הדבר הזה עולה כסף אני לא מוכנה שתדבר.
רוי שר: בקטע הזה אנחנו בהתנדבות לגמרי, הם לא משלמים לנו כי אין תקציב שם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי משלם לכם?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: המשרד לקליטת העלייה.
רוי שר: לא.
רוי שר: אני והחבר שלי בנינו את הסדנה הזאת.
רוי שר: אני אציין רעיון יפה, דרך הפדרציה הציונית דרום אפריקה, בנינו 'בנק הזמן' וזה להשתמש במקצועיות של האדם, אתה נותן שעה של מקצוע ואתה מקבל שעה של משהו אחר.
רוי שר: זה יכול להיות בהחלט - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ברטר ,סחר חליפין, כמו פעם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו באמת הולכים אחורה, אתה מתכוון לברטר כמו פעם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה נותן שעה של שירות והוא נותן לך בחזרה משהו אחר שעה.
רוי שר: הבוקר הייתי בדיון של וועדת הקליטה ודיברו שם על קושי של עולים חדשים רבים מרוסיה, זקנים שלא יודעים עברית, אפשר ללמד עברית ואותו אדם יכול ללמד ילד מוסיקה למשל.
רוי שר: זה נקרא אהבה ונתינה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תודה אדוני.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חברים יקרים כששואלים אותי איך אני מרגישה בכנסת אני אומרת שזה המקום הכי מדהים עלי אדמות ושכנסת ישראל היא בית ספר של החיים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכנסתי לכאן עם ידע מסוים ואני יוצאת מכאן עוד משהו שקיבלתי היום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זו ממש זכות להיות כאן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם שמתם לב שאני אדם רגשי ורגשן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לומר כמה מילים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הקמתי לובי בכנסת שנקרא 'לובי לעולים חזקים' לא לעולים חדשים אלא לעולים חזקים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מטרתו של הלובי זה לא מה המדינה תיתן לי אלא מה אני יכול לתת למען המדינה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כדי לתת את האפשרות אנחנו באמת צריכים לתת במה לאותם צעירים ובכלל לעולים לפתח את הפוטנציאל שלהם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מאוד אשמח בכל מי שרוצה להצטרף.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי משם ניתן לחזק את העשייה שאתם עושים, זאת הכוונה פחות או יותר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לסיכום: מוצע להרחיב את מודל “מרכזי צעירים” לעולים למרכזים נוספים בערים בהן יש ריכוזי עולים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ישנה חשיבות להמשך שיתוף פעולה ואיגום משאבים בין המשרד לקליטת העלייה, הג'וינט והרשות המקומיות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: המשך מתן מענה ממוקד לצרכי עולים צעירים ובני עולים לשילובם המקסימאלי בחברה וצמצום קשיים איתם מתמודדים הצעירים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הייתי רוצה לצרף החלטה נוספת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוועדה תפנה לסגנית השר גילה גמליאל, האמונה על ענייני צעירים, בקריאה להצטרף במימון העליות המבורכות למען עולים במרכזי העולים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דנה גורדון, אני לא יודעת אם תרצי לרשום, נתת החלטת וועדה, אני כן חושבת שצריך להגיש הצעת חוק לחייב כל רשות ורשות להציב רכז עולים.
אריאלה רבדל: אני מבקשת סליחה על ההפרעה גברתי היושבת ראש, לא רק המשרד לקליטת העלייה שותף 'במרכזי צעירים'.
אריאלה רבדל: אני חושבת שממשלת ישראל דרך מספר משרדים, זה נאמר כאן ולא רציתי לחזור על זה, שותפה בהשקעה מאוד משמעותית במרכזים.
אריאלה רבדל: אם את מזכירה משרד אז שתצייני משרדי ממשלה או שתפרטי את שמות המשרדים, משום שהמשרד לפיתוח הנגב והגליל משקיע הרבה מאוד, משרד הבינוי והשיכון משקיע הרבה מאוד, משרד הבטחון משקיע הרבה מאוד, משרד החינוך ואחרים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את צודקת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו נוסיף ונתקן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מודה לך על ההערה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נוסיף לסעיף השני, חשיבות שיתוף הפעולה ואיגום משאבים בין המשרד לקליטת העלייה וכל משרדי הממשלה הנוספים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כדי להכניס את זה אני קודם כל צריכה להסביר למשרדי הממשלה האלה שקיים כזה פרויקט.
אריאלה רבדל: הם משקיעים שם הרבה מאוד כסף.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כרגע אני מבינה שיש את משרד הבינוי והשיכון, המשרד הביטחון, המשרד לפיתוח הנגב והגליל, משרד הרווחה והשירותים החברתיים, משרד החינוך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עדיין אנחנו שמונה עשר משרדים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מסכימה ואנחנו מתקנים על פי הערתך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יחד עם היושב ראש דני דנון, אנחנו נתקדם את ההצעה הזאת.
מרק בסין: הסתייגות כהערה, לחייב ולמצוא מקור מימוני לביצוע של ההחלטה הזאת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כסף צבוע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אגב, יתכן שיהיה גם ניסיון לצבוע כסף, אני מקווה שזה יצליח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם יודעים שיש לנו הרבה כוונות טובות ואני מקווה שנצליח לעשות את זה .
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמי שאחד מהדגלים שהיא בכנסת הוא קידום ערכי המשפחה, אני עושה הכל כדי לראות איך אני מחזירה את חיזוק ערכי המשפחה, מחזקת את ערכי המשפחה הקלאסיים והרגילה, אני מסתייגת את דבריי, אין לי שום בעיה עם משפחות אחרות, חדשות, חד-מיניות וכל אחד בדרכו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מדברת על חיזוק ערכי המשפחה הנורמטיבית, כשאומרים נורמטיביים זה קצת פוגע באחרים ולכן אני אומרת קלאסיים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהעשייה של הצעירים כאן בפעילות, דיברו שנוצרות גם זוגיות ויש את הקורסים שאתם עושים להורות, אלו מסוג הדברים שאני רוצה להוביל כי כל הורה אינסטינקטיבית יודע לאהוב את הילד שלו, אבל לא בהכרח כולם יודעים לחנך את הילדים שלהם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי זה חייב להיות משהו שמובילה המדינה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מאושרת לשמוע שאתם עושים את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם זוכרים שהתקיימו לא מזמן דיונים על נושא הקריטריונים לדיור שצריך מספר שנים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כולם התנפלו וזה נשמע כאילו זה רק לאוכלוסייה מסוימת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אותי לא מטריד לאיזו אוכלוסייה נותנים כי לדעתי כולם צריכים לקבל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא משהו שאני אומרת לא לאוכלוסייה הזאת אבל כן לאוכלוסייה אחרת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ברור לגמרי שכדי שיהיה וותק אנחנו צריכים קודם כל לגרום לצעירים האלה לרצות להתחתן כאן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אין כאן את התמיכה במשפחה, תמיכה בצעירים כדי שהם ירצו לחנך כאן את הילדים ולעשות כאן ילדים, יש כאן גם את הבעיה הדמוגרפית, כשאין להם קורת גג ואין להם את הדברים הנפלאים שאתם עושים לא נוכל לעשות את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לומר לכם שאני נר לרגליכם, בפני כל העושים את המלאכה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קיבלתם עוד שותפה מהיום והלאה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.
אברהם מיכאלי: בוקר טוב.
אברהם מיכאלי: אני שמח לפתוח את סיור וישיבת ועדת עליה, קליטה ותפוצות של הכנסת שבעצם היום מתקיים פה בכפר הנוער בן – יקיר.
אברהם מיכאלי: אני מצד אחד שמח להיות פה יחד עם הועדה.
אברהם מיכאלי: אני רוצה פשוט רק לפרוטוקול שלא יהיה מצב שמישהו יתאכזב פה.
אברהם מיכאלי: איפה כל החברי כנסת של הועדה?
אברהם מיכאלי: אני כבר קיבלתי שני טלפונים על שני חברי כנסת שצריכים להיות פה ונמצאים במקום אחר.
אברהם מיכאלי: פשוט בסיור אחר.
אברהם מיכאלי: הם קובעים במקביל כמה דברים.
אברהם מיכאלי: לכן הועדה שמגיעה היא ועדה מגיעה וחבר כנסת 1, 2, 3 אם הגיעו לסיורים זה מצב טוב.
אברהם מיכאלי: אז פה אני מבין יגיעו עוד כמה חברי כנסת לפחות, לפי מה שסוכם, והם ישמחו להשתתף איתנו בהמשך.
אברהם מיכאלי: מטרת הביקור באמת הכירות עם הכפר.
אברהם מיכאלי: גילוי נאות – אני התוודעתי אליו לפני כחודש בערך.
אברהם מיכאלי: הילדה שלי באה פה להתנדב ולעבוד פה ואז יום אחד אומרים לי שיש כפר נוער, לא רק כפר נוער, כפר נוער מסוג מסוים של הסוכנות היהודית.
אברהם מיכאלי: כי אני הכרתי באמת כמה מוסדות של עליית הנוער.
אברהם מיכאלי: גם ביקרנו שם כועדת עליה לפחות ... אני זוכר לפחות, דנה.
אברהם מיכאלי: אז אומרים לי שיש הבדל בין סוג כזה לסוג אחר של כפרי נוער, ואנחנו בוודאי ניכנס בעניין הזה במשך הסיור שלנו פה היום, כדי שגם נבין מה המשמעות של השינוי הזה, ולראות איפה הצרכים השונים שצריך לחזק בכפר נוער כזה.
אברהם מיכאלי: בסך הכל איך שאני כבר מתחיל להבין, עם החברים שישבתי כבר מטעם הסוכנות היהודית במהלך השבועיים האחרונים אחרי שהועדה החליטה לסייר פה.
אברהם מיכאלי: ישבתי עם הסמנכ"ל, מר שוורץ, והוא הסביר לי באמת את התפיסה של הקמת, או יותר נכון, שמירת ארבעה מוסדות יש לכם כאלה עדיין?
אברהם מיכאלי: עוד מעט אני אשמע מכם את כל הסקירה, גם לצורך הפרוטוקול, כדי שנבין מה בדיוק המשמעות של שמירת מוסדות כאלה עד היום.
אברהם מיכאלי: אני רוצה להבין גם אחר כך מה אנחנו עושים כדי לנסות לעזור לכם ככל שאנחנו יכולים ככנסת במובן של שינוי לטובה.
אברהם מיכאלי: מבחינתנו אנחנו ביקשנו היום כמה גורמים שיגיעו לפה מטעם משרדי הממשלה, מעבר לסוכנות היהודית כמובן, כדי שהם גם יגיבו על מספר דברים שיעלו פה במהלך הסיור ואנחנו מקווים שחלק מהדברים שיעלו פה היום זה כבר יהיה במקום, וחלק מהדברים אני מבטיח לכם שאנחנו נמשיך לעקוב כדי שנוכל גם בהמשך לטפל ולראות מה נוכל לעשות.
אברהם מיכאלי: למען הסדר יום, אני הבנתי שאתם ביקשתם כמה וכמה דברים, אבל אנחנו את הפתיחה נעשה פה ואחר כך נחליט איך אתם רוצים בשלב כזה להציג דברים, כל הדברים או איזה שהוא שלב של סיכום ששם נדבר גם בפרטים כל מי שנוכח פה, כדי שיוכל גם להתייחס.
אברהם מיכאלי: אני שמח שנמצא פה לידי האלוף זאבי פרקש.
אברהם מיכאלי: אני הבנתי שהוא עומד פה בראש אגודת הידידים של הכפר.
אהרן זאבי פרקש: הנהלה ציבורית.
אברהם מיכאלי: הנהלה ציבורי.
אברהם מיכאלי: אז אני שמח שהמוסד מצד אחד זכה לאנשים מהסוג שלך שיעמדו לידו וידחפו את העניינים פה.
אברהם מיכאלי: מצד שני – אני אומר לכם כבר, שני אנשים ביקשו לבוא פה היום ואמרו לי ברגע האחרון שהם לא יכולים להיות פה, חבר כנסת זאב בילסקי,
קריאה: ידיד נאמן של הכפר.
אברהם מיכאלי: הוא ינסה פה להיות, אבל הוא אמר לי בסוף ברגע האחרון הוא קבע בעצמו סיור במקום אחר, הוא גם מוביל איזה שהיא שדולה, ואמר לי שהוא בסוף ברגע האחרון לא יכול להיות.
אברהם מיכאלי: כמובן גם חבר הכנסת דני דנון, שהוא היושב ראש הקבוע של הועדה, הם התחייבויות שלו, התנצל ברגע האחרון שהוא לא יכול להיות איתנו פה.
אברהם מיכאלי: אבל תבינו, אנחנו מכבדים כל אחד בקביעות שלו שהוא קובע, ולפעמים הוא גם לא יכול לשנות אותם.
אברהם מיכאלי: לכן אני מבין שאכפת גם לחבר הכנסת בילסקי וגם חבר הכנסת דני דנון שנקבל את הנתונים והרשמים וכמובן הוא כיושב ראש הועדה יגבה אותנו בהמשך לגבי הטיפול האינטנסיבי שאנחנו נטפל בעניין הזה.
אברהם מיכאלי: אז אני רק מבקש למען הפרוטוקול כל אחד יזדהה בשמו, כי הפרוטוקול לא מזהה אנשים, כדי שאנחנו נוכל גם לזכור מה דיברנו ומי אמר מה.
אברהם מיכאלי: אני מבין, רוצים בכמה מילים להציג את הבית ספר.
אברהם מיכאלי: אז השאלה מי מתחיל?
אברהם מיכאלי: מתחיל מנהל בית הספר?
יוסי קרוטהמר: רצינו קודם שהגב' לאה גולן תציג את הסוכנות היהודית, ואת הכפר בתוך הסוכנות היהודית.
אברהם מיכאלי: כם אני מרשה לך, תעשה את ההיכרות כי רוב האנשים הם שלך פה, חוץ ממשרדי ממשלה שנמצאים פה ונציגים שנמצאים ממשרדי ממשלה שונים.
יוסי קרוטהמר: אז אולי בבקשה.
יוסי קרוטהמר: [הצגת שמות הנוכחים]
לאה גולן: אני רוצה ממש בכמה מילים לתת עדכון איפה הסוכנות היהודית נמצאת היום.
לאה גולן: אני חושבת שאין צורך סביב השולחן הזה להציג מהי הסוכנות היהודית, אבל כמה מילים על הסוכנות היהודית והכיוונים, המיקוד שלה בשנים האלה, ואיך כפרי הנוער הם חלק מהעשייה.
לאה גולן: הסוכנות היהודית מאז הקמתה מנסה לתת מענה לצרכים של העם יהודי, ולחבר בין העם היהודי למדינת ישראל.
לאה גולן: בשנים הראשונות המאמץ העיקרי היה התיישבות.
לאה גולן: טיפול גדול בנושא העלייה, בשנים האחרונות ההרגשה היא שהאתגר הכי גדול שעומד בפני העם היהודי זה התרחקות הדור הצעיר.
לאה גולן: אני אגדיר את זה, הצעירים בישראל וצעירי העולם היהודי מתרחקים אחד מהשני, ואם אנחנו היום מודדים את רמת החיבור, רמת האכפתיות אחד כלפי השני אנחנו רואים שיש התנתקות מאד מאד מדאיגה, ולכן כשאנחנו מדברים על מה התפקיד העיקרי שלנו, מה חשוב גם למדינת ישראל וגם לעם היהודי זה להבטיח בעצם את החיבור בין צעירי העולם היהודי.
לאה גולן: מתוך כך, מתוך הבנה שזה האתגר המרכזי, וכמובן לא מוריד כהוא זה מכל האתגרים הקודמים, אבל אם מסתכלים קדימה זה בעצם הדבר העיקרי שאיתו אנחנו מתמודדים.
לאה גולן: נקבעו בסוכנות היהודית כמה מוקדי עשייה, אחד מהם זה הנושא של אקטיביזם חברתי בישראל וניתובו לטובת אוכלוסיות שזקוקות לסיוע מיוחד, והשני זה כל העולם של חוויות והתנסויות בישראל, ובעיקר יצירת מפגשים בין צעירי ישראל לבין צעירי העולם היהודי, לא באינטרנט, לא ברשתות חברתיות אלא בעשייה משותפת.
לאה גולן: התפיסה שלנו שככל שיהיו יותר הזדמנויות לצעירים לעשייה משותפת זה מחזק את האכפתיות של צעירי ישראל לעולם היהודי ומחזק את ההזדהות של צעירי העולם היהודי עם ישראל.
לאה גולן: בעולם תוכן של אקטיביזם בישראל אנחנו מטפלים בעיקר במענה לאוכלוסיות של ילדים ונוער בסיכון, כאשר בתוך העולם הזה של ילדים ונוער בסיכון יש לנו שתי תכניות דגל מרכזיות: 1 – "פותחים עתיד".
לאה גולן: זה תכנית שנותנת מענה ב – 32 רשויות לילדים ונוער בסיכון באמצעות אנשים צעירים שמחויבים לעבוד עם ילדים במודל מאד מאד מיוחד.
לאה גולן: התכנית היום פועלת ב – 32 רשויות.
לאה גולן: מתרחבת עכשיו גם לבני ברק בהזמנת ראש העיר.
לאה גולן: בכניסה שלנו למגזר החרדי היא תיקוף מאד משמעותי לאופן הפעולה.
לאה גולן: התכנית מעסיקה כ – 400 צעירים בתפיסת עבודה בעצם של שליחות חברתית, על אף שזו משרה מלאה.
לאה גולן: התכנית של "פותחים עתיד" מתחילה בגילאים 8, 9 והמטרה העיקרית שלה זה לתת מענה לילדים בסיכון בתוך הקהילה שלהם.
לאה גולן: אבל אנחנו גם מבינים שחלק גדול מהילדים לא יכולים לקבל מענה, ילדים בסיכון, ילדים ונוער בסיכון בתוך הקהילה.
לאה גולן: לכן ההתעקשות שלנו, לשאלתך, להמשיך להיאחז בארבעת כפרי עליית הנוער, מתוך ההבנה שככל שנעשה עבודה משובחת יותר וניתן מענה מקדים לילדים ונוער בסיכון, אולי, בסופו של דבר באמת לא יהיה צורך בכפרים.
לאה גולן: לרוע המזל, עם כל המאמצים התכנית של "פותחים עתיד" היא סך הכל תכנית של 6, 7 שנים, אולי תוך 20 שנה לא יהיה צורך בכפרים.
לאה גולן: נכון להיום יש הרבה מאד ילדים ונוער שלא מצליחים לקבל מענה בתוך הקהילה, על אף כל המאמצים לתת מענה, ואני יודעת שיש את תפיסתו של פרופ' שמידט ואחרים.
לאה גולן: ארבעת הכפרים שהסוכנות ממשיכה להחזיק, על אף היציאה שלה מכפרי עליית הנוער לפני 10 שנים הם כפרים שמנקזים לתוכם את הילדים החלשים ביותר בתוך מערכת החינוך.
לאה גולן: האגף לחינוך התיישבותי מסווג את הילדים ל – א', ב', ג', ד' כמדומני, ותסכימו איתי שהילדים שמגיעים לקריית יערים, לבן – יקיר, להדסה נעורים ורמת הדסה הם ילדים שמסווגים כ – ד', ד' מינוס, הם בעצם הילדים החלשים ביותר.
אברהם מיכאלי: המוסדות האחרים שיש לכם היום במסגרת עליית הנוער, אני מבין הם גם תחת הפיקוח שלכם?
לאה גולן: כולם תחת הפיקוח של האגף - - -
אברהם מיכאלי: לא, לא של האגף להתיישבות.
לאה גולן: הם בבעלות שלנו.
אברהם מיכאלי: בבעלות שלכם.
אברהם מיכאלי: לדוגמא: ימין אורד אני זוכר טוב את הדוגמא הזאת.
לאה גולן: ימין אורד כבר לא שלנו.
לאה גולן: יש את קריית יערים.
אברהם מיכאלי: ארבע אלה אני הבנתי.
אברהם מיכאלי: חוץ מזה יש לכם עוד מוסדות כאלה?
לאה גולן: חוץ מזה לא.
אברהם מיכאלי: מוסדות עליית הנוער שאתם מחזיקים היום?
לאה גולן: לא.
לאה גולן: ההחלטה שלנו היתה במודע להתרכז באותם כפרים שמרכזים את האוכלוסיות היותר חלשות, מתוך הבנה שאלה הילדים שזקוקים למעטפת טיפולית וחינוכית מעמיקה ומשלימה.
לאה גולן: יש לנו גם המודל המאד מצליח של בן – יקיר, שיוסי ידבר עליו כמה מילים.
לאה גולן: רק לסבר את האוזן, רמת הדסה, אחד הכפרים שלנו בצפון לוקח ילדים בכיתה ז' שחלקם מגיעים אלינו ללא קרוא וכתוב, ויש לנו אחוזי בגרות, מסיימי בגרות מלאה מעל הממוצע הארצי.
לאה גולן: אחוז גבוה מאד של חניכים שלנו שמתגייסים לצבא מסיימים את השירות הצבאי כשאנחנו ממשיכים ללוות את החניכים שלנו אחר כך מי שזקוק ללימודים במוסדות להשכלה גבוהה ואנחנו יודעים שאין אבא, אמא ומשפחה תומכת, אנחנו גם מספקים מלגות להשכלה גבוהה עבור הילדים.
לאה גולן: בעצם התחושה שלנו שבאמצעות המעורבות של העולם היהודי אנחנו יכולים לתת לחניכים מעטפת טיפולית חינוכית משלימה שאחרת הם לא יוכלו לקבל.
לאה גולן: יש, בהקשר הזה, דיונים הלוך ושוב האם זה נכון והאם ראוי שהעם היהודי, הפילנתרופיה תמשיך להיות מושקעת בהיקפים כספיים כל כך משמעותיים כאשר בעצם על פניו זו אחריות של מדינה.
לאה גולן: אלה דיונים שאני לפחות מתמודדת איתם יותר מפעם אחת מול תורמים בעולם היהודי.
לאה גולן: אז אני אומרת: נכון, זו אחריות מדינה, אבל בהינתן מה הילדים האלה זקוקים, כנראה שאין ברירה אלא לגייס משאבים נוספים.
לאה גולן: השאלה היא כמובן שאלת התמהיל, הפרופורציות.
לאה גולן: בדומה לרצון הטוב שאלוף פרקש הסכים, בהיותו יושב ראש ההנהלה הציבורית, יש לנו הנהלות ציבוריות לכל אחד מהכפרים.
לאה גולן: בהדסה נעורים.
לאה גולן: גם כאן בעמק חפר היושב ראש שלנו הוא שלמה אהרונישקי, מי שהיה מפכ"ל המשטרה.
לאה גולן: בקריית יערים זה אבי נאור וברמת הדסה זה אבי נאור.
לאה גולן: אנחנו הצלחנו, וזה באמת בזכותה של החברה הישראלית, להביא לתוך הכפרים, לתוך ההנהלות הציבוריות, באמת את מיטב האנשים: פרופ' חיים אדלר משרת בשתי הנהלות כפרים, גם בקריית יערים.
לאה גולן: כשאני אומרת – לשרת – זה כמובן הכל בהתנדבות.
לאה גולן: כמות הזמן שפרקש ואהרונישקי משקיעים כמתנדבים בכפר היא לפעמים דומה לזה של מנהלי הכפרים, אנחנו מעריכים את זה בצורה בלתי רגילה, כי הילדים שלנו זקוקים.
לאה גולן: הם זקוקים לחיבור הזה שכל ילד של מי שיושב כאן כשהוא צריך להגיע לצבא, או כשחלילה הוא מסתבך עם המשטרה, יש מי שיודע לחלץ אותו, לילדים שלנו אין גב והעובדה שיש לנו הנהלות ציבוריות כל כך משמעותיות הולכות מגבות, היא סופר משמעותית.
אברהם מיכאלי: בואי תסבירי רגע עדיין במסגרת עליית הנוער.
אברהם מיכאלי: האם מסגרת עליית הנוער עדיין ממשיכה חוץ מארבעת הכפרים, שהם תומכים היום גם אפילו במוסדות כמו ישיבות תיכוניות אני מכיר, יש עדיין תמיכה שם.
אברהם מיכאלי: יש גם מוסדות אחרים שעליית הנוער תומכת.
אברהם מיכאלי: תסבירי רגע, כרגע בתקצוב שאתם נותנים כסוכנות בין אלה לבין הכפרים האלה.
אברהם מיכאלי: או איך שיטת התקצוב על ידי מדינת ישראל ואתם כסוכנות, אני מבין שיש איזה שהוא הסכם ישן שכבר - - -
לאה גולן: שפג תוקפו אבל לא בא לידי ביטוי.
אברהם מיכאלי: זה מה שאני רוצה לשמוע כרגע.
לאה גולן: מדינת ישראל מקצה לכל חניך בכפרי הנוער שלה סדר גודל של 10,000 דולר, משהו כזה.
לאה גולן: משהו כמו 47,000 שקל לשנה.
לאה גולן: עלות של חניך אצלנו היא בין 86,000 שקל ל – 100,000 שקל.
לאה גולן: משרד החינוך מזכה את הסוכנות ב – 23,000, 24,000 שקל.
לאה גולן: כלומר, ילד, חניך בכפר נוער של הסוכנות היהודית מקבל 50 אחוז מהיקף התקצוב שמקבל נער חניך בכל כפר אחר, למרות וחרף העובדה שאלה הילדים החלשים ביותר בתוך מערכת החינוך והאגף לחינוך התיישבותי מודע לחלוטין לפרופיל של הילדים שהם מנתבים לכפרים שלנו.
לאה גולן: מילה נוספת, מאחר ומדובר, אנחנו יושבים כאן בהרכב של ועדת העלייה והקליטה, אחוז גבוה מאד מהילדים שלנו בכפרים הם בני עולים חדשים.
לאה גולן: ייצוג גבוה מאד לבני הקהילה האתיופית בכפרים שלנו, גם כאן, גם בקריית יערים, גם בהדסה נעורים וגם ברמת הדסה.
לאה גולן: הרבה מאד בני עולים מחבר מדינות העמים.
לאה גולן: יש גם, לצערי, גם לא מעט ישראלים שאנחנו מגדירים אותם כדור שלישי למצוקה.
לאה גולן: העובדה שהכפרים האלה מספקים מעטפת תומכת לילדים 24 שעות בעצם, היא יכולת שלנו לתת מענה לילדי העולים החדשים שלא תמיד ההורים בהתמודדותם עם קשיי הקליטה מצליחים להתפנות ולתת לילדים.
לאה גולן: כשדיברתי על בני ישראלים של דור שלישי, אמרתי: לצערי, כי אם לגבי בני העולים אנחנו יכולים להניח שזה אולי עניין של דור ואחר כך תהיה השתלבות ולא תהיה בעיה, כשאנחנו מדברים על בני ישראלים שהם אוכלוסייה חלשה, אנחנו בעצם רואים שבלי השקעה אדירה שלנו הסיכוי של הילדים האלה להיחלץ ממעגל העוני והמצוקה הוא קטן יחסית.
אברהם מיכאלי: עכשיו, באחוזים את יכולה היום להסביר לי בעצם בתקצוב הכוללני של כל מוסד כזה, אז אחוז שלכם כמה הוא בערך?
אברהם מיכאלי: של הסוכנות היהודית?
לאה גולן: הסוכנות היהודית שני שליש, תורמים ישראלים, תורמים מחו"ל.
אברהם מיכאלי: לא משנה.
אברהם מיכאלי: סוכנות היהודית אתם מרכזים את כל זה?
לאה גולן: וודאי, וודאי.
לאה גולן: בערך שליש.
אברהם מיכאלי: שני שליש ושליש?
לאה גולן: שני שליש ושליש.
קריאה: שליש משרד החינוך?
לאה גולן: משרד החינוך, כן.
אברהם מיכאלי: אני מבין זה משרד החינוך פלוס רווחה.
הדסה בידני: 40 אחוז המשרד נותן.
לאה גולן: פחות.
אברהם מיכאלי: אני אשמע מכם כמה אתם נותנים.
אברהם מיכאלי: כולל משרד הרווחה, לדוגמה.
אברהם מיכאלי: כי יש פה ילדים שמגיעים, אני מבין, ממשפחות שזקוקות לרווחה, בוא נגיד ככה.
לאה גולן: לחלוטין.
אברהם מיכאלי: יש גם משרד הקליטה.
אברהם מיכאלי: יש פה, השאלה היא, חצי מדינה פה, כמה מתבטא היום בתקצוב הכולל?
לאה גולן: המוסדות הפנימייתיים במדינת ישראל נחלקים למוסדות שנמצאים בפיקוחו של משרד החינוך ומוסדות פנימייתיים שנמצאים בפיקוח משרד הרווחה.
לאה גולן: היכולת לייצר סמל מוסד משותף מאד קשה.
לאה גולן: למרות שעוד פעם, אם בוחנים את פרופיל הילדים יש הצדקה מלאה.
לאה גולן: דבר נוסף – המאמץ העיקרי שלנו בשנים הקרובות הוא להפוך את הכפרים גם לתשתית שקולטת מתנדבים צעירים מהעולם היהודי.
לאה גולן: באותה מידה שבתך תורמת כאן את שנת השירות שלה, או שנה, שנתיים.
אברהם מיכאלי: היא כבר אחרי שנת השירות.
לאה גולן: הכוונה שלנו להביא יותר ויותר צעירים שיבואו ויתנדבו ויהיו משמעותיים.
לאה גולן: זה נמצא בשלבים ראשוניים, אבל זה בהחלט המאמץ וכאן הכוונה היא בעצם להרחיב את היכולת הזאת - - -
אברהם מיכאלי: בואי תדגישי במילה אחת גם, אני מבין שמצבכם של הסוכנות היום לא בכי טוב מבחינה תקציבית.
אברהם מיכאלי: השאלה איך זה מתבטא בשנים האחרונות באמת, לאור הקיצוצים שאני שומע ושמעתי את זה בהרבה הזדמנויות שהסוכנות מקצצת.
לאה גולן: הסוכנות היהודית ניזונה רק מכספי תרומות.
לאה גולן: לכן המצב הכלכלי שלה מושפע מהיכולת של אנשים לתרום לה.
לאה גולן: אנחנו היום נמצאים במצב שבו יש לנו פחות תרומות ויחד עם זאת המאמץ שלנו לשמר את היקף ההשקעה בכפרים הוא די סיזיפי, כי עוד פעם, אני אומרת, קשה לנו מאד להסביר למה במציאות שבה יש פחות משאבים אנחנו משקיעים מעל 6 מיליון דולר ב – 4 כפרים?
לאה גולן: סך הכל 1,000 ילדים, זה לא מעט כסף.
לאה גולן: אנחנו מסבירים שלאותם ילדים זה הבדל של יום ולילה.
לאה גולן: אנחנו לוקחים, במונחים אפילו כלכליים, ילדים שאחרת היו עלולים להידרדר ולהפוך להיות לקוחות שלכם והופכים אותם לאזרחים נורמטיביים, משרתים וכדומה.
לאה גולן: לכן גם בהיבט הכלכלי, אני לא מדברת על ההיבט - - -
אברהם מיכאלי: בעצם את אומרת, מצפים שמדינת ישראל תיקח את זה על עצמה באופן מלא.
לאה גולן: אנחנו מצפים שמדינת ישראל תתייחס לחניך שמתחנך בכפרים שלנו כמו שהיא מתייחסת לחניך בכל כפר אחר.
לאה גולן: את הדלתא, את ה"מעבר" אנחנו מבינים שיש צורך לגייס תרומות, כי הילדים האלה זקוקים ליותר.
לאה גולן: אבל את הבסיס שמקבל כל ילד במדינת ישראל הציפייה המובהקת שלנו ואנחנו לא מפתיעים את משרד החינוך, אנחנו נמצאים בדיאלוג ארוך גם עם משרד החינוך, גם עם האוצר, אין סיבה שילד שלנו יקבל פחות, זה גם מקשה עלינו להמשיך לנתב תרומות.
לאה גולן: ברגע שהמדינה תוכל לתת לילדים שלנו מה שהיא נותנת לכל ילד אחר, היכולת שלנו גם להמשיך לגייס, ואנחנו אומרים: או.
לאה גולן: קיי.
לאה גולן: אנחנו רק את הדלתא, יש בזה היגיון הרבה יותר גדול.
אברהם מיכאלי: ניכנס עוד מעט גם בהיגיון של משרד החינוך איך הם מתקצבים.
אברהם מיכאלי: סך הכל הם צריכים גם לקבל כסף מהאוצר.
אברהם מיכאלי: הרי הם לא מביאים כסף מהבית.
לאה גולן: ברור.
לאה גולן: זה ברור לנו לגמרי.
אברהם מיכאלי: אני רוצה פה לחשוב ביחד אתכם אחר כך איך אנחנו יכולים לבוא ולעשות, אני הבנתי שאתם כבר מקיימים דיונים בעניין הזה מול האוצר והאוצר אפילו היום הודיעו לי שהם לא רוצים לבוא לפה כי הם מנהלים אתכם משא ומתן.
אברהם מיכאלי: אבל אני לא אתן להם משא ומתן ... תוצאות.
לאה גולן: יום ועוד יום, שנה ועוד שנה.
אהרן זאבי פרקש: זה סגולה לאריכות ימים העניין הזה.
אברהם מיכאלי: זה תשאירי לנו את זה, אנחנו נטפל בזה.
לאה גולן: אז אני מעריכה עוד יותר את העובדה שבאתם.
אברהם מיכאלי: אני מבין, יוסי, תציג לי את הכפר מבחינת מבנה, מבחינת תלמידים.
אברהם מיכאלי: מה הרקע שלהם?
אברהם מיכאלי: מאיפה הם מגיעים?
אברהם מיכאלי: חשוב לי באמת גם לקבל את הדגשים המיוחדים באמת לסוג כזה של כפר הנוער שאתה כבר מנהל אותו, אני מבין, כמה שנים טובות.
יוסי קרוטהמר: זו השנה ה – 13 ברציפות.
יוסי קרוטהמר: אני שמח על ביקור הועדה ואני שמח על כל השותפים פה סביב השולחן.
יוסי קרוטהמר: לכבוד הוא לנו, לכפר הנוער בן – יקיר לארח קבוצה כזאת של אנשי ציבור ועוסקים במלאכת הקודש.
יוסי קרוטהמר: אנחנו בכפר הנוער בן –יקיר השנה מחנכים 110 ילדים.