GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עינת וילף: כלומר, שגרירים יוצאים מישראל עם מסר ברור, שהם גם אמורים לבדוק מול הקהילה את אחריותה של ישראל, את תרומתה של ישראל לחיי הקהילה.
שמואל בן שמואל: אין ספק.
שמואל בן שמואל: בשטח כמובן יש כאלה ויש כאלה, כולם מוצלחים.
עינת וילף: משרד ראש הממשלה, לילך אלמקיאס, יש לך מה להוסיף?
לילך אלמקיאס: תודה.
לילך אלמקיאס: טבלת התקציבים שהעברתי ליוגב די מפורטת, חסר נתון של פרויקט ,מורשה" שהוא פרויקט שהתאמצנו עליו מאוד.
לילך אלמקיאס: זה פרויקט שהשר נהרי מתקצב ממשרד החינוך, פרויקט של 10 מיליון שקלים.
לילך אלמקיאס: זה נתון שצריך להוסיף.
עינת וילף: איזה סוג של פרויקט זה?
לילך אלמקיאס: זה פרויקט לחינוך יהודי בתפוצות עם שילוב סיור בארץ.
לילך אלמקיאס: זה קורס של שנתיים לימודים שחלק מחובת הקורס זה סיור בישראל.
לילך אלמקיאס: זה לא "תגלית" בישראל אלא חלק מהקורס עצמו, זה סיור לימודי-חינוכי בישראל.
לילך אלמקיאס: זה פרויקט משותף של משרד החינוך ויחד עם חברת הבת של הסוכנות היהודית שמפעילה אותו.
לילך אלמקיאס: זה תיקון לטבלה.
לילך אלמקיאס: מעבר לכך, כמו שאמרתי בישיבה הקודמת, ג'וש מציג את עמדתנו בכל פעם מחדש.
לילך אלמקיאס: יש באמת שיח בין משרד ראש הממשלה לבין הסוכנות היהודית לקידום פרויקטים כאלה ואחרים.
לילך אלמקיאס: כן חשוב לציין שבתוך כל הפרויקטים שהציגו בפרדיגמה, בתכנית הגדולה יהיה תעדוף פנימי, אומנם לא בכל הדברים הממשלה תחליט שהיא משקיעה.
עינת וילף: באילו דברים, למשל, היא החליטה שפחות מעניין אותה?
לילך אלמקיאס: אנחנו עכשיו דנים על זה.
עינת וילף: המשרד לנושאים אסטרטגיים בבקשה, אשר פדרמן.
פדרמן: תודה.
פדרמן: אני מברך על העבודה, על הדוח.
פדרמן: כמו שציינתי בפעם הקודמת אנחנו משקיעים מאמץ לחיזוק הלגיטימציה, שזה תחום מקביל, אבל לא אותו דבר.
עינת וילף: במסגרת זו יש לכם תקציבים ייעודיים שפועלים בקהילות יהודיות, עם ארגונים יהודיים?
פדרמן: יש תקציבים, אני מעדיף לא לפרט כאן בפורום הזה.
עינת וילף: המשרד לקליטת עלייה בבקשה.
דב חנין: אני המדען הראשי של משרד לקליטת העלייה.
דב חנין: ידוע לכולם שהמנדט שלנו הוא בהחלט קליטת עלייה ובהקשר זה עידוד העלייה.
דב חנין: באופן פורמאלי אין קשר ישיר עם הפעילות בקרב אלה שאינם מתכוונים לעלות לארץ.
דב חנין: יחד עם זאת ברור לנו היטב שעידוד העלייה זה דבר שאינו נמצא בחלל ריק ובהחלט הוא קשור מאוד לכל מה שנקרא 'חיזוק הזהות היהודית' 'הזדהות עם מדינת ישראל', 'תרבות יהודית' וכל מה שקשור לזה.
דב חנין: כמובן שבקרב הקבוצות שבתוכן הסוגיות האלה יותר מפותחות בהחלט הם חפצים ביותר אפקטיביים מבחינת זיקה לישראל ואינטרס לעלות.
דב חנין: ידוע לכולנו, שבין שלושת המטרות של עידוד העלייה של מדינת ישראל, זה למלא את תפקידנו לקיבוץ גלויות, לחיזוק החוסן של מדינת ישראל גם במישור הכלכלי, במישור התרבותי וגם במישור הדמוגראפי וכמובן שיחד עם זאת עידוד העלייה מחזק את הקשר של מדינת ישראל עם התפוצות.
דב חנין: הייתי אומר שזה מגביר את הרלוונטיות של מדינת ישראל בעיני התפוצות היהודיות.
דב חנין: אם מדברים על העלייה, ויש כאלה שעולים לישראל, זה בוודאי מעלה את האינטרס ואת המודעות של אלה שנשארים בתפוצות לישראל.
דב חנין: על פי מחקרים שונים, גם השתתפתי וגם ראיתי, כל עולה שמגיע לישראל מחזק ומגביר את האינטרס למדינת ישראל בין שלושה לשבעה שנשארים בתפוצות.
דב חנין: זה הרבה יותר מפותח בתפוצות תת-אתניות מסוימות, בעיקר בתפוצה של דוברי עברית ודוברי רוסית, כלומר תפוצות שעיר הבירה שלהם לא בחו"ל אלא בארץ.
דב חנין: זה די ברור שעיר הבירה של תפוצה דוברת עברית, ישראלים שנמצאים בחו"ל, היא ירושלים, היום העיר הבירה גם של תפוצה של יהדות רוסיה היא בירושלים ולא מוסקווה ולא בניו יורק.
דב חנין: ברגע שאנחנו מדברים על המשפחות שנמצאות בארץ ובחו"ל, על חברים ועל קשרים ויחסים זה בהחלט מעלה את הרלוונטיות של מדינת ישראל בקרב תפוצות ישראל ותפוצות יהודיות.
דב חנין: זה דבר לא מבוטל ובעיקר בימנו, יש ניתוק והניתוק הולך ומתעצם בין קהילות מסוימות בחו"ל לבין למדינת ישראל.
דב חנין: התקציב שלנו בתחום עידוד העלייה וכל מה שקשור לכך, עומד על 45.5 מיליון שקל.
דב חנין: הסכום מתחלק לשניים, קצת יותר מחצי עבור תמיכה בארגונים וולונטריים כולל תנועות נוער שעובדות בתחום של עידוד העלייה וחיזוק קשר עם מדינת ישראל.
דב חנין: בנוסף יש לנו כ- 15 מיליון שקל לתכניות לעידוד העלייה, כמו עלייה קבוצתית, שיפור תנאי הקליטה וכדומה .
דב חנין: לא נשכח כמובן, את הפעילות בקרב תושבים חוזרים, בכאלה שהם באמת חוזרים ובכאלה ששוקלים לחזור מתישהו, כידוע כולם שוקלים לחזור.
דב חנין: אלו תקציבים להפעלת בתים ישראלים בצפון אמריקה וגם לאחרונה במזרח אירופה שנעשה בשיתוף פעולה מלא עם לשכת ראש הממשלה, עם ארגון "נתיב" - - -
עינת וילף: בתים ישראלים ממומנים ממשרד לקליטת העלייה?
דב חנין: כן, הם ממומנים על ידי המשרד לקליטת העלייה.
דב חנין: פרויקטים של קליטה מחדש של תושבים חוזרים בארץ.
דב חנין: נראה לי שכל זה מחזק את הקשר גם עם אלה ששוקלים לעלות וגם עם אלה שישקלו לעלות מתישהו בעתיד.
דב מימון: במפגש הקודם, הצגנו את העניין של בית ישראל כשהמטרה היא הרבה יותר רחבה וכמובן שהתקציב שמופיע כאן של 25 בתים כאלה הוא הרבה יותר קטן ממה שאנחנו אומרים כשרוצים להפוך את התרבות הישראלית והיהודית כמרכזית.
עינת וילף: גרמניה וצרפת בכמה הן מתקצבות כל בית כזה?
דב מימון: רשום לנו בדוח, אולי לא בדוח הזה, הן מתקצבות בהרבה מאוד כסף.
דב מימון: היום זה נחשב כחלון הזדמנות לשפר את המעמד.
דב מימון: אגב, זה מתקציב משרד החוץ של המדינות אלה.
עינת וילף: שם זה תקציב של משרד החוץ.
דב מימון: בנוסף לכך, אם למשל את רואה את "צרפת 24" שמופיעים עכשיו בארץ זה גם תקציב של משרד החוץ הצרפתי.
דב מימון: הם רואים את זה כדיפלומטיה לכל דבר עם תקציב לכל דבר בכדי לקדם את הדימוי של צרפת במזרח התיכון.
עינת וילף: נעבור כעת לשלב הדיון הפתוח.
עינת וילף: כל מי שרוצה להתייחס או להעיר או להציג, בבקשה.
יעקב בצלאל חרר: רציתי להביא בפניכם את בקשת הרבנות הראשית.
יעקב בצלאל חרר: הרבנות הראשית, נתמכת ומקבלת תקציב, שהוא לא תקציב גדול.
יעקב בצלאל חרר: כולם מבינים את החשיבות של הקשר של יהודי התפוצות לישראל, הקשר הזה מבוסס הרבה על דת ועל זהות לאומית.
יעקב בצלאל חרר: אנחנו מקבלים פניות רבות מקהילות שונות לביקורים בחו"ל.
יעקב בצלאל חרר: לצערנו אנחנו נאלצים להשיב פניהם ריקם, אלא אם לקהילות יש את היכולות לשאת את מימון הנסיעה לחו"ל ולהן אנחנו להיענות.
יעקב בצלאל חרר: לדוגמה – הייתה כעת אלינו פנייה מדרום אפריקה שביקשו שהרב הראשי יגיע.
יעקב בצלאל חרר: תקציבה של הרבנות לא מאפשר את הנסיעה הזאת היות וברבנות אין תקציב לכך ולקהילה לא הייתה היכולת לממן את הנסיעה.
יעקב בצלאל חרר: היה חשוב להביא את הדברים בפניכם, כדי שתבדקו איפה ניתן לסייע, אולי ניתן להגדיל את התקציב.
יעקב בצלאל חרר: הנסיעות של הרבנים הראשיים מחזקות מאוד את הקשר בין יהודי התפוצות ליהודי הארץ.
יעקב בצלאל חרר: תודה רבה.
עינת וילף: מאחר ואתה פה אני אנצל את זה כי תפקידנו גם לשאול שאלות פחות נוחות.
עינת וילף: אתה בוודאי יודע שיש רבים מקרב התפוצות שרואים ברבנות הראשית את ה-מחסום בפני חיזוק הקשר בין יהודים בעולם לישראל.
יעקב בצלאל חרר: זה הזמן בדיוק לעזור כדי שהרבנים הראשיים יצאו ויסבירו להם שבאמת שהם לא המחסום.
יעקב בצלאל חרר: זה גם נובע מחוסר ביקורים ומחוסר הסברה - זה העניין שגורם לניתוק.
יעקב בצלאל חרר: כתוצאה מכך הציבור לא מכיר את הרבנות הראשית לישראל.
יעקב בצלאל חרר: אלו שמכירים ורוצים אינם יכולים, אלו שאינם רוצים זה בגלל שהם לא יודעים ולא מכירים.
עינת וילף: אתה חושב שאם ליהודים בתפוצות תהייה האפשרות לקשר ישיר עם הרב הראשי לישראל ולשמוע את דבריו הם ישתכנעו שאין כאן מחסום בפני תחושת השייכות שלהם?
יעקב בצלאל חרר: אני בטוח בזאת.
יעקב בצלאל חרר: שימשתי כרב קהילה בצרפת, היה קשר הדוק עם אנשים מכל הגוונים בדעת אנטי, בדעת לא אנטי, רפורמיים וכדומה.
יעקב בצלאל חרר: הכרתי גם אנשים מחוץ לצרפת כשעבדתי עם ציבורים רבים בחו"ל, פעלתי הרבה למען עלייה.
יעקב בצלאל חרר: אני חושב שאלו שאינם מכירים, עד לרמה שלא מכירים לגמרי, וניזונים משמועות.
יעקב בצלאל חרר: אני חושב שלרבנות יש הרבה כוח לעזור ולקדם כאן עלייה, לקדם הרבה נושאים שחשובים לנו הן בזהות הלאומית והן בקידום העלייה לארץ.
עינת וילף: אריאל, אתה רוצה להתייחס?
אריאל אטיאס: אני אשמח.
אריאל אטיאס: כידוע לך רוב יהדות ארצות הברית וקנדה, שהם התורמים הגדולים למדינת ישראל גם מכוחם הפוליטי וגם מבחינת כספם להרבה מהדברים שאנחנו מדברים כאן, לא רק שהם לא מוכרים על ידי הרבנות הראשית, בזמן האחרון הרבנות הראשית לוקחת מהם את היכולת להחליט מיהו יהודי, איך יהודי מצטרף לקהילת עם ישראל ובכך זכויותיהם של אנשים שעולים לארץ להתחתן כיהודים במדינת ישראל ולחיות כיהודים במדינת ישראל נפגעים.
אריאל אטיאס: אם הרבנות הראשית הייתה לוקחת על עצמה את הצד ההיסטורי שחשוב לה לקחת, להכיר שבמאות השנים האחרונות היו פלגים שונים של יהודים שלא רק יצגו את הדת היהודית וגם את הקהילה היהודית, כגון: אם הייתה אישה שהייתה יושבת במקומך ומייצגת את הרבנות הראשית ומחליטה כדיינת ומחליטה בסוגיה מיהו יהודי, אז היה לנו על מה לדבר.
אריאל אטיאס: ממה שאני יודע, כאדם שפעיל ברחובות העולם וכנציג של ארגון שפעיל ברחובות העולם, לצערי זה לא נכון.
יעקב בצלאל חרר: אני גם לא רואה במקומך אישה.
אריאל אטיאס: יש, המנכ"לית של הארגון שלי בארץ, היא אישה.
יעקב בצלאל חרר: כעת זאת לא המטרה, העניין הוא לחזק את הקשר.
אריאל אטיאס: אבל זה לא מחזק את הקשר.
אריאל אטיאס: אשתי לדוגמה, גוירה בגיור מסורתי בקנדה, גיור של התנועה קונסרבטיבית, אני מספר את זה כי נשאלתי - - -
יעקב בצלאל חרר: זה לא כל כך שייך לנושא שלנו, אנחנו מדברים על חיזוק - - -
אריאל אטיאס: שייך לחלוטין.
אריאל אטיאס: למה שהקהילה שלי כשהם מגיעים לארץ שאפילו כ שהם מקבלים את ההזדמנות לעלות לארץ ולשרת את הארץ, אומרים דברים נאמרים אחר כך על ידי המשרד שלך שהם לא יהודים - - -
יעקב בצלאל חרר: המשרד שלי לא אומר על שום אדם שהוא אינו יהודי.
אריאל אטיאס: אתה אכן אומר, אתם אומרים, אתם קובעים שהגיור לא נחשב.
יעקב בצלאל חרר: כעת אנחנו נכנסים למקומות שאני אשמח לענות עליהם.
אריאל אטיאס: שגורמות לשבר הכי גדול שהיה בעם ישראל, מאז הפלג של ממכלת יהודה וממלכת ישראל.
יעקב בצלאל חרר: השאלה ברורה, זה לא המקום לענות עליה כאן.
יעקב בצלאל חרר: אנחנו עוסקים פה, בתקציבים של חיזוק הקשר בין ארץ ישראל לגולה.
יעקב בצלאל חרר: אני חושב שגם השאלות שלך, לו הרבנים הראשיים היו נוסעים יותר, היה יותר קשר, היה יותר דיבור ביניהם ואני חושב שהיו יכולים להגיע להבנה בנושאים רבים.
אריאל אטיאס: אם רק היו נותנים לך יותר כסף.
יעקב בצלאל חרר: אני לא מחפש כסף, אני מחפש לחזק את הקשר עם הקהילה היהודית בעולם.
עינת וילף: הסיבה שבכל זאת ביקשתי, אני רציתי לקיים דיון בנושא הזה, לצערי בשלב זה - - -
יעקב בצלאל חרר: לצערי הייתי נשאר כאן, אני ביקשתי לדבר - - -
עינת וילף: אני לא מדברת היום, ביקשתי לקיים דיון בנושא הזה, לצערי בינתיים זה נחסם, אני מקווה שזה יתחדש.
עינת וילף: יש כאן בעיה חמורה ואי אפשר להתעלם ממנה.
עינת וילף: כולנו אנשים מאוד פעילים בקשר הזה של בין ישראל לעולם היהודי.
עינת וילף: אני חושבת שאין כאן איש מאיתנו שלא שמע שוב ושוב, שוב ושוב את הטענה שהרבנות הראשית בישראל במסרים שהיא משדרת, שהיא משדרת מתוך ישראל ועולה מסר שישראל רואה באנשים רבים לא יהודים.
עינת וילף: המסר הזה הוא מסר מאוד פוגע, מאוד בעייתי ומסר שנותן לאנשים את התחושה שדווקא מדינת ישראל היא גורם שמרחיק אותם מהשייכות שלהם לעם היהודי במקום להפך.
עינת וילף: האתגר שאתה מעלה הוא מעניין, כי אנחנו מכירים תופעה ששליחים ישראל כשהם נוסעים להיות שליחים בחו"ל, הרבה פעמים הדבר המרכזי שאיתו הם חוזרים, זה דווקא הזהות היהודית וגם ההכרות שלהם עם הקהילות בחו"ל, הרבה פעמים חושבים שהם יסבירו ליהודים למה צריך לעלות ולבסוף הם מגלים שדווקא הם למדו לא פחות לגבי פנים שונות של יהדות.
עינת וילף: האתגר שאתה מעלה למפגשים יותר דחופים של הרבנות הראשית עם קהילות יהודיות בחו"ל יעזרו לתהליך הזה – הוא אתגר מעניין.
עינת וילף: יכול מאוד להיות שאם אתם תתחילו לשמוע את האמירות האלה בקצב בו אנחנו שומעים אותו, ותבינו עד כמה החלטות שמתקבלות במדינת ישראל, שהן לכאורה החלטות פנימיות שלנו, נתפסות היום כהחלטות יהודיות שמשדרות מסר גם כלפי יהודים שבם אף פעם לא יעל לישראל, אבל כשאנחנו משדרים להם את התחושה שהם לא שייכים, יכול להיות שגם אתם תבינו שצריכות להתקבל החלטות שונות לטובת האחדות ובמה ונב קורה היום הוא בפירוש לא בכיוון הנכון.
עינת וילף: אני הקשבתי לאתגר שהצבת, הוא מאוד מעניין ואני אחשוב על מה ניתן לעשות.
יעקב בצלאל חרר: אני מודה לך.
יעקב בצלאל חרר: אני רק רוצה לציין בשולי הדברים, ידועה לכולכם העמדה האמיצה של הראשון לציון בנושא הגיורים בצה"ל, כולכם ראיתם איך הוא עמד על הדברים.
יעקב בצלאל חרר: הניסיון הוא באמת, להביא לאחדות כמה שיותר ולקרב.
יעקב בצלאל חרר: תודה.
עינת וילף: בבקשה, התייחסויות נוספות.
עמיחי בנעט: לפני שש שנים וחצי חזרתי משליחות, אחרי שהייתי מנהל בית ספר יהודי בקנדה.
עמיחי בנעט: אומרים שמי שנעקץ ביתוש השליחות בקשר עם התפוצות קשה לו להיגמל ממנו.
עמיחי בנעט: בחמש שנים האחרונות אני עוסק בקשרים בין צעירים יהודים בארץ לבין צעירים יהודים בעולם.
עמיחי בנעט: כמי שגדל בישראל אני חושב שהאתגר הגדול, אולי הגדול ביותר, כולנו יושבים ואומרים פה יהודי תפוצות, הוא צריך להיות בקשר עם ישראל, אולי יתרמו כסף, אולי יינטעו עצים ביערות קק"ל (קרן קיימת לישראל), אולי יעלו לישראל, אבל אחד האתגרים בנוסף לאתגר זה הוא האתגר של הישראלים.
עמיחי בנעט: אצל הישראלים לא יושב במודעות בכלל נושא יהודי התפוצות.
עמיחי בנעט: אם נעצור מישהו ברחוב, לא מישהו מהחדר הזה, וניתן לו חידון טריוויה על יהודי תפוצות ישראל, אנחנו נגלה שזה לא במודעות שלו ושלא נדבר על ידע - - -
עינת וילף: מבחינתם, זה עדיין גלות דוויה.
עמיחי בנעט: שמעתי פעם הרצאה, כששואלים את הישראלים איפה גרים יהודי התפוצות הם עונים: 'הם גרים בגולה שזה מקום אפור ומדכא ומסוכן'.
עמיחי בנעט: לעומת זאת כשיוצאים לחופשה הם יוצאים לחופשה בחו"ל, אז זה מקום כיף ונהדר, נחמד ועשיר וכדומה.
עמיחי בנעט: יש אפילו מה ללמד את המודעות שלנו.
עמיחי בנעט: דובר כאן האתגרים, על הבעיות.
עמיחי בנעט: אחד הפתרונות שאנחנו מציעים זה אותו קשר ישיר בין הצעירים היהודיים שגרים בישראל לבין הצעירים היהודים שגרים בתפוצות, קשר ישיר שבו התלמידים, החל מתלמידים צעירים בכיתה ה' או ו' עד לסטודנטים בגילאי אוניברסיטה ומעלה, שיוצרים קשר.
עמיחי בנעט: כל קבוצה בישראל או אפילו כיתה בישראל עם כיתה מקבילה בתפוצות.
עמיחי בנעט: אתמול למשל עשינו שיחת וידאו של בית ספר בעפולה , חטיבת ביניים ממלכתית ,אורן" עם בית ספר מסצ'וסטס, כשנכנסתי לשער בית הספר, כמובן שאחרי הלימודים בשעה 16:00 שהשעה בארצות הברית היא 09:00, קידמו את פניי כל התלמידים והתלמידות 'יופי הגעת, אנחנו כל כך רוצים לראות אותם' כי הם בקשר מקדים.
עמיחי בנעט: זה לא רק "שלום" ולחצית ידיים, זה ממש קשר של בין שנה לשנה וחצי לפני המפגש שהולך להיות בעוד חודש ימים.
עמיחי בנעט: זו הדרך הכי טובה ליצור את כל התוצאות והתוצרים הבאים בין בגילאים יותר גבוהים שזה הסברה ישראלית או לפחות הבנה לישראל, ואולי בין אם זה בעתיד גם עלייה – אנחנו כמובן לא יודעים.
עמיחי בנעט: בדרך לפתוח את הדלת לקשר בין יהודי התפוצות לבין ישראל, תמיד יש לנו הפתעות.
עמיחי בנעט: אני יכול להביא דוגמאות, אבל לפעמים אנחנו אומרים שאותם דברים שכאילו באים בעקיפין הם לפעמים המטרה הראשית של הקשרים.
עינת וילף: עמיחי, אתה יכול לתאר קצת במספרים?
עמיחי בנעט: יש לנו כרגע 25 זוגות של בתי ספר שאנחנו פועלים איתם, כלומר 50 בתי ספר בישראל ובתפוצות.
עמיחי בנעט: אנחנו פועלים בכמחצית בצפון אמריקה, שבעה מתוכם בברית המועצות לשעבר, וגם בדרום אמריקה, אוסטרליה, אירופה, גם ארגוני סטודנטים וגם תנועות נוער.
עמיחי בנעט: אנחנו עם מאות תלמידים מדי שנה, כרבע מהם גם מגיעים בפועל לישראל, בחודש הקרוב תגיע קבוצה מארצות הברית ותגיע גם קבוצה מפרו.
עמיחי בנעט: שיתופי הפעולה שיש היום עם המשרדים והארגונים שיושבים מסביב לשולחן, גם שיתוף פעולה עם הסוכנות היהודית, שותפות 2000, שבה בעצם ארגונים כמו הסוכנות היהודית, אומרים 'יש לנו את המטרה או מטרה מאוד דומה של מה שאתה מציג, בוא תהייה שותף שלנו או תעשה את זה בשבילנו', כל שותפות על פי האינטרסים שלה, תודה אני כמובן אשמח להרחיב את השיתוף הפעולה.
עמיחי בנעט: גם תכנית "חפציבה" שהוזכרה כאן שהיא תכנית של משרד החינוך בברית המועצות לשעבר, יש לנו גם שיתוף פעולה מאוד פורה איתם.
עמיחי בנעט: נשמח מאוד להעניק את הכלי, את הפלטפורמה שאנחנו - - -
עינת וילף: כמה עולה הפרויקט?
עמיחי בנעט: התקציב השנתי הנוכחי שלנו, ל- 25 זוגות של בתי ספר, עומד על 160 אלף דולר לשנה.
עמיחי בנעט: כשאני יושב עם אנשים הם אומרים 'נו מה הבעיה?
עמיחי בנעט: שמישהו אחד יכתוב צ'ק וגמרנו'.
עמיחי בנעט: אני מעביר את השאלה הלאה כמובן.
עינת וילף: חגי, תכתבו צ'ק.
חגי אליצור: אני אכתוב את הצ'ק, אין בעיה.
עמיחי בנעט: תודה רבה.
עמיחי בנעט: בזכות הטכנולוגיה הכל כך מתקדמת ויושבים אנשים בכל העולם ומקשיבים לדיון הזה, דבר שלפני שנים מעטות היה מדע בדיוני.
עמיחי בנעט: כשאנחנו התחלנו את הפרויקט לפני חמש שנים החבר'ה מעפולה היו צריכים לנסוע לבית שאן כי שם היה את הציוד של שיחת ועידה.
עמיחי בנעט: החבר'ה ממסצ'וסטס היו צריכים לנסוע לקולג' המקומי כי שם היה הציוד, ושלא נדבר על ההוצאות הכספיות לא רק של הנסיעה אלא של הציוד עצמו של עשרות אלפי שקלים או דולרים.
עמיחי בנעט: לפני כחודשיים היינו בבית ספר בחיפה, בית ספר ממלכתי "נופים,, שהיה בטיול בירושלים, אנחנו פגשנו אותם בחצר בית המשפט העליון, הבאנו את המחשב הנייד, את האייפון ושדרנו בשידור חי חלק מהטיול שלהם בירושלים, כאשר בכיתה התאומה בווילנה בירת ליטא יושבים עם המכשיר ורואים בשידור חי, אחרי זה כמובן מאפשר ללמוד על המקומות שהם ביקרו, לקרוא, לכתוב, לצלם.
עמיחי בנעט: היום הטכנולוגיה הרבה יותר זמינה ובאמת חבל שלא ננצל אותה.
עמיחי בנעט: העלות מאוד נמוכה ונשמח מאוד לתת את הכלי הזה.
עינת וילף: אני אציין, שפגשתי את עמיחי לפני מספר ימים, מאוד התרשמתי מהפרויקט שלכם ולכן גם ביקשתי שתבוא להציג אותו.
עינת וילף: אני חושבת שזה בדיוק הכיוון של העתיד כשאנחנו מדברים על אילו פעילויות צריך לעשות במדינת ישראל, כדי לחנך ישראלים לקשר עם היהודים בעולם.
עינת וילף: אני חושבת שאין כלי יותר חזק מהכלי של הקשר הישיר, במיוחד כשהטכנולוגיה עכשיו כל כך זמינה וזולה.
עינת וילף: בעיניי הצגתם כל מיני דברים שנראים לי כדברים היותר מעניינים ולכן היה לי חשוב שתחשפו אותם פה.
עינת וילף: "תגלית", כוכבי ארץ נהדרת, בבקשה.
יונה היילמן: אני מבקש לומר על דברים שנאמרו כאן.
יונה היילמן: חלק מהדברים שאנחנו רואים יותר בשנים האחרונות הוא חיזוק ההבנה של הישראלים שמצטרפים לפרויקט שלנו לעניין יהדות תפוצות.
יונה היילמן: לכל קבוצה של "תגלית, מצטרפת קבוצה ישראלית בגילאים מקבילים לגילאים של המשתתפים.
יונה היילמן: יותר מ- 55 אלף ישראלים הצטרפו לקבוצות.
יונה היילמן: אנחנו רואים את החיזוק של הקשר שלהם לא רק לעמיתים שלהם בחו"ל, אלא איך זה משפיע על הזהות היהודית שלהם, על הבנה שלהם את העולם היהודי.
יונה היילמן: אצל המשתתפים שלנו גם מהארץ וגם מחו"ל האור המוחלט מצוין כחלק החשוב - - -
עינת וילף: התקציבים של הצד הישראלי של התכנית, יושב תחת צה"ל או תחת משרד ראש הממשלה?
יונה היילמן: החלק של הישראלים, זה בתוך התקציב הכולל של התרומה של ישראל של "תגלית".
אביעד בקשי: כתבתי דוקטורט במשפטים על המשמעות של מדינת לאום יהודית.
אביעד בקשי: אני רוצה להציב שאלה, נדמה לי כלפי מי שלא נמצא כאן, נציגות של משרד המשפטים.
אביעד בקשי: בחוק העונשין, יש סעיף שצריך להיות חוקר בתחום כדי לדעת שהוא קיים למרות שהוא נמצא בחלק הכללי, סעיף שנותן סמכות למשפט הפלילי של מדינת ישראל לעבירות שהתבצעו כלפי יהודים באשר הם יהודים.
אביעד בקשי: הסעיף הזה למיטב ידיעתי לא מומש מאז שנחקק, אני לא מדבר על נאצים או דברים קשים כאלה, אבל הרעיון שמדינת ישראל רואה את עצמה כמי שמסוגלת לשפוט פשעים אנטישמיים שמתבצעים ברחבי העולם היהודי, אקס-טריטוריה וגם כלפי מי שאינם אזרחים.
אביעד בקשי: אני חושב, שהשימוש מבחינה תקציבית, צריך להיות אפסי, אפילו סימבולי, אפילו של שיפוט שלא בפניו.
אביעד בקשי: אירועים כאלה יכולים להביע מסר על האופן שבו מדינת ישראל רואה את עצמה אחראית כלפי יהדות התפוצות.
אביעד בקשי: שאלה אחרת שצריכה לעלות, דברים שכן נעשים כמו יחידת ביצור במוסד, השאלה היא האם אלה מסוג הדברים שצריך לתת להם פומבי.
אביעד בקשי: אני מבין שזה מאוד רגיש מבחינת יחסי חוץ.
אביעד בקשי: לגבי השאלה הראשונה שלי, אני מעלה אותה לשולחן כאן כאפיק נכון.
עינת וילף: נקודה מעניינית.
עינת וילף: כשנערוך דיון סביב נושא ביטחון קהילות יהודיות בתפוצות ואחריות של ישראל לנושא הזה נבחן.
אריאל אטיאס: אני רוצה להוסיף מבחינה מקצועית ולא מבחינה אישית, אני מצטער על ההתפרצות קודם.
אריאל אטיאס: הארגון שלנו מתעסק ביזמות ברחבי העולם, אחד הדברים שאנחנו רוצים שיהיה על הפרק זה לזכור שהרבה מההתארגנות של הדור הצעיר שאליו מתייחס משרד החינוך בתכניות האלה, החשיבות לאפשר לאנשים לפתח את היוזמות שהם ירצו לפתח אותן ולהיות שותפים להן.
אריאל אטיאס: הרבה מהיזמים החשובים המובילים בארצות הברית וקנדה הם מהקהילות יהודיות שפועלים הם לא בהכרח יהודיים.
אריאל אטיאס: היכולת שלנו לבנות קשרים בין יזמים חברתיים ופעילים חברתיים בקבוצות עם פעילים כאן בישראל כדי לבנות קשר משותף של ערכים ושל פרויקטים, לדעתי ממשלת ישראל כגוף מוביל זה יכול להיות חשוב ורלוונטי.
עינת וילף: אם אוכל להוסיף, דווקא כשמדינת ישראל שמה כזה דגש כמדינה שמעודדת יוזמה וחדשנות, דובר כאן על הרעיון של הקרן העם היהודי.
עינת וילף: קרן שמעודדת חדשנות בעם היהודי, אני מאוד מקווה שזה לא יהיה נושא שתשימו בצד כי אני חושבת שהנושא של השקעות ברעיונות חדשניים שנותנים לאנשים להרגיש שהם שייכים למרות שהם קצת שונים.
עינת וילף: אני חושבת שזו אחת ההשקעות שהכי ניתן לעשות.
עינת וילף: לכן אני מוציאה את הקריאה ומאוד תומכת במסגרת ההחלטות מה ליישם ומה לא, ההצעה לקרן העם יהודי שתעודד חדשנות, רעיונות חדשים, יישומן והבדיקה שלהן וגם הפצתן, לדעתי זה אחד הדברים הכי חשובים והמתאימים למדינת ישראל במיוחד.
דב מימון: אני אגיב על הדברים.
דב מימון: הצגנו כמה פרויקטים.
דב מימון: מה שניסינו לעשות בדוח שלדעתי חשוב, אחד הדברים היה על תחום על המשק הישראלי, כי בכל זאת חשוב שאם משקיעים כסף ישראלי לדעת למה אנחנו לוקחים כסף ממקומות אחרים כדי להשקיע פה.
דב מימון: לעניין האפקטיביות של פרויקט.
דב מימון: יש לנו הרבה פרויקטים ואין לנו ארגון שמודד את הפרויקט.
דב מימון: כל פרויקט כמובן מציג את עצמו כפרויקט הכי אפקטיבי – וטוב שכך כי צריך גאוות יחידה.
דב מימון: כולנו יודעים עד כמה קשה להקים פרויקטים.
דב מימון: הרציונל מאחורי זה, אני מחזק את הנאמר, זה בדיוק לתפוס את האנשים במקום שהם נמצאים ולהפגיש ישראלים ויהודים מחו"ל שהם באותו ראש.
דב מימון: לא משנה באיזה ראש, יכול להיות שם הומוסקסואליים או שהם מעוניינים בשנוי חברתי.
דב מימון: מבחינתנו העיקר שהם יפגשו.
דב מימון: אמרנו גם שאז קורה תהליך וחיזוק שכל אחד מזהה בעצמו שהוא שותף יותר לצד השני.
דב מימון: לקחת אנשים שהם באותו ראש ולבצע פעילות משותפת שהיא כמה שיותר יעילה מבחינה יהודית - גם על זה יש הבחנה.
דב מימון: יש פרויקטים שאנשים מנגבים חומוס יחד ולא נשאר הרבה ויש פרויקטים שהם הרבה יותר יעילים – קשה למדוד.
דב מימון: אם אנחנו מדברים על מאמץ שיהיה מסוגל להפוך את המגמות צריך גם מאסה קריטית של מאמץ ובנוסף לזה לדעת כמה משקיעים, אני לא מבקר איזה פרויקט.
דב מימון: כל פרויקט עובד בממימון עצמי ואין לנו קופה אחת שאנחנו מממנים את הכל, אבל כשמגיע כסף של העם היהודי ברור שאם יש כמה חבר'ה מלוס אנג'לס שנפגשים עם בית ספר בתל אביב, זה הרבה מאוד כסף בשביל קשר של עשרים תלמידים מפה ועשרים תלמידי משם, לא בטוח שזה תמיד הכי יעיל וצריך גם צריך לדעת באיזה שלב בחיים בהשוואה.
דב מימון: לכן יש הרבה ומבחינתנו חסר המאמץ הגדול לבדוק את הפרויקטים השוואתית.
דב מימון: זה אחד הדברים שהמכון מנסה לעבוד עליו - לנסות להקים גוף שיהיה מסוגל להעריך את הפרויקטים.
ג'אן שרל זרביב: אני הנציג של הפדרציה היהודית של צרפת בארץ.
ג'אן שרל זרביב: אם אפשר לחזור קצת אחורה, כי היום אנחנו מדברים על תקציבים.
ג'אן שרל זרביב: למי שלא יודע הקהילה היהודית בצרפת היא הקהילה השנייה בגודלה אחרי ארצות הברית.
ג'אן שרל זרביב: תסתכלו מה קורה פה.
ג'אן שרל זרביב: עידוד עלייה מצרפת עומד על 25 אלף שקל, אחר כך למשל "נפש בנפש" 24 מיליון שקל, אנחנו מדברים כאן על עלייה מארצות הברית שהיא פי שתיים מעלייה מצרפת, על קהילה שהיא בערך 10% מהקהילה בארצות הברית.
ג'אן שרל זרביב: אנחנו מבינים כאן
ג'אן שרל זרביב: שאנחנו לא בדיוק משחקים עם אותם כלים.
ג'אן שרל זרביב: אולי כאן צריך צדק חברתי.
ג'אן שרל זרביב: בעצם אם אפשר לעבוד במושגים, אני לא אומר שצריך להוריד מ"נפש בנפש".
ג'אן שרל זרביב: קשה עוד יותר לעבוד כשרואים את הקושי לעלות חבר'ה מאירופה מהסיבות ששמענו –המספרים כאן על הלוח.
ג'אן שרל זרביב: חבל שהנציג של הרבנות עזב, אם שמתם לב הוא הגיע לפגישה של וועדה שמטפלת בחיזוק בין קהילות יהודיות וארץ ישראל.
ג'אן שרל זרביב: אני רוצה להגיד לו שאני לא חושב שיש בעיה עם ארץ ישראל, אני חושב שהיהודים יודעים בדיוק איפה ארץ ישראל.
ג'אן שרל זרביב: כאן המושג הוא יותר מדינת ישראל – ישראל של היום.
ג'אן שרל זרביב: צריך לבדוק אותו כאן את הדגש.
ג'אן שרל זרביב: יש הרבה תכניות ומשקיעים הרבה כסף להביא קבוצות להיות בקשר עם בתי ספר וקבוצות מחו"ל, זה לא משרת את האינטרסים לא של המדינה כאן ולא של הקהילה שם.
ג'אן שרל זרביב: כי המפגש כאן הוא עם החלק הקטן של פלגים במדינה ולא משרת את האינטרס.
ג'אן שרל זרביב: אני לא מבקש מהכנסת לטפל בכל תכנית ותכנית, אך מאחר ואנחנו מדברים על עתיד ועל סכומים גדולים צריכים גם קריטריונים שמשרתים את שניהם ולא רק חלק מהמדינה הזאת.
דן ברג': בנוגע למה שאמרת.
דן ברג': הייתי רב בקהילה באנגליה, הונג קונג וחזרתי רק לפני שלושה שבועות.
דן ברג': כן נכון להשקיע בעתיד, אבל יש בעיות היום.
דן ברג': אני רוצה לעלות שתי בעיות.
דן ברג': אחת, יש הרבה אנשים באוניברסיטאות בעולם שהם יהודים, אבל מדברים נגד הארץ.
דן ברג': רק לפני יומיים היה פורום של אמנסטי העולמי שהיו יהודים שדיברו נגד הארץ, זה נותן כוח לאלה שנגדנו.
דן ברג': שנית, יש הרבה ישראלים שגרים בחו"ל שאין להם בכלל קשר עם הקהילות ויש את נקודת ההתבוללות של ישראלים שאינם קשורים.
עינת וילף: בחלק מהדברים דנו ובחלק מהדברים נדון.
עינת וילף: בשבוע הבא נקיים ישיבה על יחסו של הדור הצעיר בעולם היהודי למדינת ישראל, על המגמות ומה ניתן לעשות.
עינת וילף: אני רוצה להודות לכולכם היום.
עינת וילף: ניקח את הנתונים שהבאתם יחד עם הנתונים שהוספו לנו כאן, ניצור את התמונה המלאה.
עינת וילף: אני חושבת שחלק מהעבודה שלנו היא אכן לדאוג שהתמונה הזאת תוצג באופן סדיר כדי שיהיה ברור שיש עניין מצידה של הכנסת לראות את המספרים האלה עולים ועולים בהתמדה.
עינת וילף: כמובן שככל שיתקדמו הדיונים עם הממשלה ותחליטו באילו בפרויקטים, נשמח לשמוע את הדיווחים על כך, וכמובן שבעקבות זאת נוציא קריאה שתומכת בהקצאת תקציבים ובתהליך מסודר של פיקוח ובקרה על היעילות של ההקצאה לטובת המטרות.
דני דנון: שלום, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
דני דנון: הנושא על סדר יומנו, הוא נושא כאוב וחשוב – אלימות ורצח בין בני זוג בקרב יוצאי אתיופיה, לצערנו הרב אנחנו רואים שהתופעה הקשה הזו מכה בנו כל פעם מחדש.
דני דנון: הנתונים הם קשים מאד ואני חושב שאנחנו צריכים – כחברה – לעשות בדק בית אמיתי.
דני דנון: במהלך הסיורים של הוועדה הלכנו למקומות שונים, דיברנו עם אנשים, ניסינו לדבר גם על התגובה הזו, לדעת מה הנקודות ואנחנו רואים שהמעבר בין מרכזי הקליטה לערים טומן בחובו משברים וכנראה שאנחנו – כחברה – ואני מדבר פה על כולנו, כרשויות שקולטות עלייה, לא מצליחות לשים את האצבע במקום הנכון כדי לצמצם את האווירה המשברית ולמנוע את האסונות האלה.
דני דנון: אני זוכר שיחות שלי עם נשים בראשון לציון, בסיור שקיימנו עם הוועדה, בְּרחובות ובמקומות אחרים והיום המערכת פשוט לא נותנת מענה מספיק טוב.