GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי אלוני: אני אומרת את זה בכובע של ראשי הרשויות אותם אני מייצגת לפחות כאן, הם גם יודעים לייצג את עצמם מצוין.
אתי אלוני: אני מדברת בדיוק על נושא התקצוב, יש לנו לא מעט רשויות שהן קולטות עלייה, קיצצו מענקי איזון וקיצצו כל מיני דברים, כשכמובן שהראשון שיפגע מהדברים האלה, זה בדיוק הנושא הזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מתייחסים אליהם כעל מותרות וזה ממש לא.
אתי אלוני: בדיוק.
אתי אלוני: אני חושבת ומבקשת שזה גם ייכתב בסיכום.
אתי אלוני: העיסוק באוכלוסיית הצעירים העולים היא בדיוק התפקיד שלנו, זה בדיוק התפקיד של ראש הרשות כמו שהוא מטפל בכבישים וכמו שהוא מטפל בדברים אחרים.
אתי אלוני: לצערי היום, לא שאני משווה אותם חלילה לעניין הזה, אבל בתעדוף אני בדיוק מהסיבות שיעל חייט מנתה איך צריך לראות את אותה אוכלוסייה, שהיא הבן-דורית והיא המהווה את המגשר, היא זאת שהיא בין-הזהויות.
אתי אלוני: אם אנחנו רוצים אותם כאן בארץ ואם אנחנו רוצים להשאיר אותם כאן זה התפקיד שלנו.
אתי אלוני: אני חושבת שראשי הרשויות רואים כך את העניין, אבל אין להם תמיד את היכולות לעשות את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זאת אומרת יכולות?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך רצון.
אתי אלוני: יכולות תקציביות, משאביות, אם זה תלוי אם הוא יגבה ארנונה או לא יגבה ארנונה.
אתי אלוני: כולנו יודעים על איפה זה נמצא ובטח ברשויות החלשות יותר, אם יקצצו לו מענקי איזון או לא, מאיפה הוא ייקח את הכסף זה?
אתי אלוני: צריך להבין שאם אתה רוצה להשקיע בהון האנושי הזה זו לא החלטה של רוצה או לא רוצה כי בלי זה אני יותר טוב, השמש תזרח בבוקר.
אתי אלוני: לדעתי ברשויות, ובוודאי ברשויות עתירות עולים, רשויות בהן אחוז העולים אצלם יותר גדול מהוותיקים - אותם אנחנו צריכים לתקצב.
אתי אלוני: אני אומרת שזו המשימה הלאומית שלנו.
אתי אלוני: זאת הסיבה שאנחנו הזמנו את הדיון הזה בוועדה הזאת היום, ביום השלטון המקומי.
אתי אלוני: פעם אחת להראות איזו עשייה נפלאה נעשית כאן בזכות הצעירים העולים ובזכות מה שה,ג'וינט" והמשרד לפיתוח הנגב הגליל וגופים נוספים עם המשרד נתרמים, אבל זה לא מספיק.
אתי אלוני: ישנן רשויות שלא יכולות לעשות את זה, אין להן את התקציב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נניח שרשות המשתתפת במינימום למשל, איזה תקציב היא צריכה לפרויקט כזה?
אתי אלוני: רשות שצריכה לשים את שכר המנהל, לצורך העניין, זה תקציב לא קטן ואם אין לא מנהל היא לא יכולה לנהל את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את מדברת בעצם על מה שדיבר מרק בסין.
אתי אלוני: אני יודעת, אני הלכתי רק על העניין הזה.
אתי אלוני: איפה התחזוק של המקום?
אתי אלוני: אלו הדברים האלמנטאריים.
אתי אלוני: אני רוצה להתייחס לאוכלוסיית הצעירים העולים כאוכלוסייה רוחבית לאורך כל הארץ, בין אם במקום שיש בו “מרכז צעירים” ובין אם במקום שלא.
אתי אלוני: זאת אוכלוסייה שצריכים לראות אותה כטרגרט, כמטרה, כיעד שצריך להחזיק אותה, לטפח אותה, לעזור לה כי הם חזקים והם צריכים להיות יותר חזקים בשביל הדור הקודם ובעיקר בשביל דור העתיד שהם יצמיחו כאן.
אתי אלוני: אם אנחנו לא נעזור וראשי הרשויות מצווים לעשות את זה ואם אין מאיפה אז כאילו פרגורטיבה אם יש לי אני אעשה ואם לי אני לא אעשה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנו לא יכולים להרשות לעצמנו, לשכוח את צעירי מדינת ישראל, אין על מה לדבר על זה כאן בכלל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היום בוועדת חינוך דיברו על 'חוק חינוך חובה חינם' בגילאי שלוש-ארבע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אגב, עד היום לא הבנתי מה קורה עד לגיל שלוש-ארבע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה בעצם אומר חד-משמעית שהאימא צריכה עד גיל שלוש-ארבע לשבת בבית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה אפרופו הלוקסוס בכל מה שקשור - - -
דמיטרי אפרצב: חלק מהפעילות של “מרכזי צעירים” הוא על ידי הצעירים עצמם שהם מציעים כאן גישור.
דמיטרי אפרצב: אני חייב לומר גברתי היושבת ראש, שווה לעשות ביקור אישי, זו חוויה בלתי רגילה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה, תזמינו אותי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תזמין את הוועדה ונערוך סיור.
אתי אלוני: אני מזמינה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ראש עיריית ערד, טלי פולסקוב, בבקשה.
טלי פולוסקוב: תודה גברתי יושבת ראש הוועדה, אדוני המנכ"ל, אדני יושב ראש הוועדה במרכז השלטון המקומי, חברים.
טלי פולוסקוב: אני רוצה להתחיל בזה שאני מאוד אוהבת את הפעילות של “מרכז הצעירים” אצלי, אני מבינה שאצלי זו דוגמה אחת ויש עוד הרבה כאלה.
טלי פולוסקוב: בישיבת המועצה האחרונה נתתי למנהלת “מרכז הצעירים” שעה כדי לדבר ולספר מה עושה מרכז הצעירים בעיר.
טלי פולוסקוב: אפילו חברי המועצה, שאלת איך יודעים, אפילו חברי מועצת העיר לא ידעו מה קורה ב”מרכז הצעירים” אצלם בעיר.
טלי פולוסקוב: אמרתי שאני אלך לספר להם כדי לגרום להם להגיע לשם ולהבין על מה מדובר.
טלי פולוסקוב: אם אני אומר לכם שב”מרכז צעירים” אצלי בערד יש מאגר של 300 מקומות עבודה לחבר'ה צעירים- אתם מבינים על מה אני מדברת כשאצלי בערד אומרים שאין בכלל עבודה?
טלי פולוסקוב: – אני אומרת שלא נגמרים האנשים שרוצים לעבוד או שמשהו כאן לא בסדר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אילו סוגי עבודות?
טלי פולוסקוב: ב"מרכז הצעירים" אצלי, יש אפילו עבודה בהייטק.
טלי פולוסקוב: כולם יודעים היום וגם מעסיקים יודעים, למי לפנות כדי למצוא כוח עבודה איכותי וטוב, יודעים שב"מרכז הצעירים" אפשר למצוא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, אני רוצה לומר, ומי שבאה מחבר המדינות מאוד מחובר לדברים ואולי לצברים קצת יותר קשה לקבל, לדעתי מוסר העבודה שיש לעולים מחבר המדינות, אני שמשתי כמנכ"לית במשך עשר שנים של גוף תקשורת גדול ואחרי כך בערוץ 9, אני יכולה לומר שאת מוסר העבודה שלהם הוא שצריך להעתיק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אחת הסיבות שבזכותן בטוח צריך להגדיל את המרכזים כי את האנשים האלה צריך לחטוף לשוק העבודה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מניחה שאלו לא רק עולים מחבר המדינות אלא העולים בכלל.
דמיטרי אפרצב: זהו רוח הדברים ב”מרכזי צעירים” וללא קשר של עולים או לא עולים.
דמיטרי אפרצב: מה שמיוחד ומאוד חיוני בתוך העשייה הזאת היא השותפות.
דמיטרי אפרצב: אולי זה המקום היחיד שהמשרד לקליטת העלייה ולשותפים בפרויקטים אין חלוקת עבודה של איזה משרד מטפל במה אלא יש קופה אחת, ישנה פעילות שמנוהלת על ידי "הג'וינט, בצורה וברמה מאוד מאוד גובהה ואף אחד לא סופר מי מטפל בעולה ומי מטפל באיזה נושא.
דמיטרי אפרצב: הרוח הצעירה, היעילות, היוזמה, הציונות וכל אותם דברים טריוויאליים שחשבנו שנעלמו מהעולם ונשכחו אלו הדברים.
טלי פולוסקוב: אני רוצה להגיד לכם כשאני מסתכלת וחושבת מהו “מרכז צעירים”, אצלנו זה מגיל שמונה עשרה ועד אלה שצעירים ברוחם.
טלי פולוסקוב: אנחנו לא מגבילים את הגיל ולמרכז יכולים להגיע אנשים מכל הגילאים.
טלי פולוסקוב: כמו שאתם מבינים, לפי המבטא גם אני הגעתי לארץ לפני עשרים שנה, לא ארבעים שנה כמו מרק בסין.
טלי פולוסקוב: אני רוצה להגיע למצב שכל עולה שיגיע למדינת ישראל יגיד באיזו שלב 'אני ישראלי'.
טלי פולוסקוב: זה מה שאני מרגישה היום וזו המטרה ואת זה אני עושה.
טלי פולוסקוב: אני רוצה להגיע למצב שכל אחד יוכל להגיד 'אני חלק מהמדינה הזאת, אני גאה במדינה הזאת ואני רוצה להמשיך לבנות את החיים שלי במדינה הזאת'.
טלי פולוסקוב: אם אנחנו לא נדע לבנות תשתית, מערכת מאוד רחבה כדי להביא את האדם למצב האידיאלי שאנחנו מציבים לעצמנו, זה לא יקרה.
טלי פולוסקוב: היינו עדים לפני חמש-שבע שנים להרבה זוגות צעירים שעזבו את הארץ, הם ירדו לקנדה ולמקומות אחרים.
טלי פולוסקוב: למה?
טלי פולוסקוב: – כי אנחנו לא ידענו לשמור עליהם, אנחנו לא ידענו לתת להם את מה שהם היו צריכים, אני בטוחה שהם לא ביקשו דירות מפוארות או מקומות עבודה של 50 אלף שקל בחודש.
טלי פולוסקוב: צריך לתת להם דברים בסיסיים ביותר.
טלי פולוסקוב: את הדברים האלה “מרכז צעירים” כן יכול לתת.
טלי פולוסקוב: כאן המעורבות של המשרד לקליטת העלייה היא קריטית, קריטית!
טלי פולוסקוב: גברתי היושבת ראש, אני מאוד מתחברת לאני מאמין שלך בנוגע למשרד לקליטת העלייה.
טלי פולוסקוב: אני רוצה לומר שהמשרד לקליטת העלייה, אני אומרת את זה כבר מניסיון שלי, זה המשרד שהכי נעים ונוח לעבוד איתו כי הם קודם כל מקשיבים, הם מוציאים פתרונות ולא פתרון אחרי חמש שנים.
טלי פולוסקוב: עצם העובדה שהם ה שותפים שלנו היום ומה שנעשה במרכזי העולים צעירים זה משהו מאוד מאוד צעיר.
טלי פולוסקוב: בערד זה קיים חמש שנים וברגע שאנחנו מקבלים שותפים כאלה זו מצוין.
טלי פולוסקוב: לדעתי כולנו צריכים לדאוג לכך, אני אומרת לך חברת הכנסת ולא מהמקום שלך כחברת הוועדה הזאת, לדעתי אנחנו צריכים לדאוג ש'מרכזי הצעירים' יהפכו להיות לגוף סטטוטורי.
טלי פולוסקוב: נכון להיום “מרכזי צעירים” כולם, אצלי לפחות, לא יודעים אם יהיה תקציב לשנה הבאה, האם זה ימשיך בעוד שנתיים הכל באוויר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת אם גוף סטטוטורי, אבל כסף צבוע אולי.
טלי פולוסקוב: בדיוק.
טלי פולוסקוב: כולם צריכים לדעת, כי זה משהו שאסור לנו לתת לו להיכשל בגלל תקציב כי את העבודה הם יודעים לעשות מצוין.
טלי פולוסקוב: זאת בעצם המטרה המשותפת של כולנו.
טלי פולוסקוב: איך עושים את זה?
טלי פולוסקוב: – אני לצורך העניין אם לא הייתי עכשיו בפרויקט של משרד הבינוי והשיכון למיקוד מאמץ, אני לא יודעת מאיפה הייתי לוקחת עוד 300 אלף שקל כדי ש”מרכז הצעירים” שלי ימשיך לעבוד.
טלי פולוסקוב: לכן צריך למצוא שותפים נוספים - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם איני טועה, גילה גמליאל היא שרה לענייני צעירים.
טלי פולוסקוב: נכון, את צודקת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היא שותפה שלכם?
טלי פולוסקוב: המשרד לפיתוח הנגב והגליל עושה עבודה מצוינת, פשוט מצוינת, מה שכן גם להם אין גוף תקציבי.
טלי פולוסקוב: כולנו הרי יודעים שהכסף עובר דרך מי שאת רוצה.
טלי פולוסקוב: אנחנו חייבים שותפים נוספים.
טלי פולוסקוב: לדעתי הרעיון שלך לפנות לגילה גמליאל הוא רעיון טוב כי המשרד שלה מטפל בנושא הזה.
טלי פולוסקוב: צריך לדאוג לכספים צבועים.
דמיטרי אפרצב: יש החלטת ממשלה בנושא הזה שמובילה אותו סגנית השר שמדברת על מרכז הארץ, מדובר על איזה תקציב.
יפעת קריב: אבל זאת לא החלטת ממשלה.
יפעת קריב: החלטת הממשלה היחידה שיש היא על הנגב והגליל.
דמיטרי אפרצב: לא.
דמיטרי אפרצב: יש החלטת ממשלה לגבי מרכז הארץ והמשרד לקליטת העלייה מושקע שם במיליון שקל ויש איגום משאבים מהרבה משרדים.
דמיטרי אפרצב: המשרד לפיתוח הנגב והגליל, מטבע הדברים, כי אשדוד עם כל הרצון זה הנגב הצפוני ולא גליל דרומי.
דמיטרי אפרצב: כך או אחרת יש גם החלטה בנושא הזה.
דמיטרי אפרצב: אני לא רוצה לומר שיש יריבות, אבל יש תחרות בריאה וטובה בין המשרדים - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זו תחרות או שזה אגו?
דמיטרי אפרצב: חלוקה גיאוגרפית וטוב שכך.
דמיטרי אפרצב: נשמח אם זה יגיע להיקפים של המשרד לפיתוח הנגב והגליל.
דמיטרי אפרצב: המשרד משקיע גם אנרגיות וגם תקציב.
יפעת קריב: אמרתי את זה קודם, לפני שאמרת את זה.
יפעת קריב: אין תחרות, אנחנו רוצים שכל מה שקורה בנגב ובגליל יתרחש במרכז הארץ.
יפעת קריב: יש לנו עניין גדול מאוד בפיתוח - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מסכימה איתך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שכנציגת המשרד לפיתוח הנגב והגליל את צריכה לעמוד על כך שזה יהיה רק בנגב והגליל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי, זה נכון יותר.
דמיטרי אפרצב: אני מבקש להתנצל, כי אני אצטרך לעזוב, אני חייב לנסוע לגליל.
דמיטרי אפרצב: אני רוצה לומר שלא סתם “מרכז צעירים” ראשון הוקם בבאר שבע, ולא סתם זה התרחב לעפולה ולמגדל העמק.
דמיטרי אפרצב: העזיבה של צעירים מאזורי הפריפריה לטובת המדינה שממוקמת כאן בין גדרה לחדרה זאת אחת הבעיות המשמעותיות ביותר ולכן - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן, צריך לחזק את זה דווקא שם.
דמיטרי אפרצב: לכן דווקא בנגב ובגליל, זה לא עניין של לוקסוס אלא בלי זה שני האזורים האלה אובדים לנו.
דמיטרי אפרצב: גם במרכז הארץ יש צורך, אבל אם זה קריטי באזורי הפריפריה למרכז יש חשיבות ולכן בהחלט, כמו שזה בא לידי ביטוי כרגע, זה מבורך שהמשרד לפיתוח הנגב והגליל רואה בזה פרויקט דגל, משקיעים בו אנרגיות ומשאבים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו ניתן לראש העיר לסיים את דבריה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה בוודאי תקבל את החלטת הוועדה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפני שאת מסיימת אני רוצה לומר שאם אנחנו רוצים שהמרכז ישתתף בפרויקט צריך לחשוב איך הוא משתתף להוציא את הצעירים מהמרכז ולישב אותם דווקא בנגב והגליל.
טלי פולוסקוב: אני מבקשת לסכם דווקא באמירות האלה.
טלי פולוסקוב: מדינת ישראל זו לא רק מדינת תל אביב.
טלי פולוסקוב: נכון להיום אנחנו עדיין לא מצליחים, עם כל העבודה הנהדרת שאנחנו עושים עם 'מרכזי הצעירים 'בנגב ובגליל, עדיין לא מצליחים לעצור את הצעירים ולומר להם 'חבר'ה גם כאן מה לעשות'.
טלי פולוסקוב: להגיד לא מספיק, וכמובן צריך להציג להם רבה קבלות ועל זה אנחנו עובדים.
טלי פולוסקוב: אנחנו חייבים לעבוד על שיפור התדמית של הרשויות הפריפריאליות.
טלי פולוסקוב: אם תסכלו על המפה, ערד נמצאת בדיוק באמצע, זה המרכז! חברים, אם אנחנו לא נטפח את הנגב והגליל אנחנו בסוף נאבד את מדינת ישראל.
טלי פולוסקוב: הריכוזיות הזו מסוכנת למדינה שלנו גם כאסטרטגיה ולכן אנחנו צריכים לחזק את המרכזים האלה דווקא בערי הפריפריה כדי לתת צעירים יותר סיבות להישאר בבית, או ללכת לראות ועולם ולחזור הביתה.
טלי פולוסקוב: זו גם אופציה שאני לא פוסלת.
טלי פולוסקוב: תודה רבה לכם חבר'ה על העבודה הנהדרת שאתם עושים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דברים כדורבנות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צר לנו שאתה עוזב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תודה לך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אבקש ממרכזי צעירים לספר לנו, דיאגו שלפייר, אני מניחה שגם מוסר העבודה שלך מאוד גבוה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה מארגנטינה.
דיאגו שלייפר: במקור הורי מרוסיה, אחרי הפוגרום עברו לארגנטינה.
דיאגו שלייפר: הגעתי למרכז הצעירים במסגרת "שחק" בשנה האחרונה של הלימודים.
דיאגו שלייפר: אנחנו מתנדבים בכל מיני גופים כדי להחזיר מעט ממה שקיבלנו למימון הלימודים.
דיאגו שלייפר: לדעתי הדבר החשוב ב'מרכזי הצעירים' אלו הדברים שיעל חייט אמרה - שהפסיקו להסתכל על הצעירים וגם על העולים כבעיה והתחילו להסתכל עלינו כאל משאב.
דיאגו שלייפר: אני אספר סיפור אישי.
דיאגו שלייפר: הייתי כתב בספרדית - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה זמן אתה בארץ?
דיאגו שלייפר: עבדתי ככתב בספרדית ותמיד כשהייתי מגיע לראיונות עבודה במערכות עיתונים בעברית או לאתרי אינטרנט היו אומרים לי "יש לך אומנם הרבה ניסיון ואתה בסדר גמור, אבל אתה עולה".
דיאגו שלייפר: כלומר לא רצו להתעסק כי "אולי נצטרך לערוך אותך יותר מדי".
דיאגו שלייפר: הם הסתכלו על זה כבעיה.
דיאגו שלייפר: כשהגעתי ל"start up", סיפרו לי שיש אתר אינטרנט שהוא לא כל כך מתוקצב.
דיאגו שלייפר: התחלתי לערוך אותו בעברית ומשם זה התפתח למדיה חברתית.
דיאגו שלייפר: היום, "סטרט-אפ" מאוד חזקה.
דיאגו שלייפר: למדיה החברתית יש אלפי עובדים בחודש גם באתר.
דיאגו שלייפר: אישית התפתחתי לכיוון הזה, היום אני עצמאי בתחום.
דיאגו שלייפר: חוץ "מסטרט-אפ" שהוא הלקוח המועדף שלי יש לי הרבה לקוחות בתחום.
דיאגו שלייפר: מעבר לזה "מרכז צעירים" או "סטרט-אפ" הם מפלט, זה מקום להביע את הרצונות שלך להשפיע, לתת, לעשות ולהיות מעורב בחברה.
דיאגו שלייפר: הייתי תמיד בתנועות נוער בארגנטינה, בגיל שמונה עשרה הגעתי לבד מארגנטינה, עשיתי צבא וכשהשתחררתי, כמו שאומרים שאסור להגשים חלומות כי אחר כך אין לך למה לשאוף, אז הייתי כך קצת עד שבמרכז צעירים מצאתי את המקום להמשיך לחלום ולשאוף.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מאוד מרגש ואני חייבת לומר, שאם הייתם קרובים אלי הייתם רואים שיש לחלוחית בעיניים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דוד מאופקים, בבקשה.
יעל חייט: אולי רוסטיק קפרמן ישלים את הדברים.
רוסטיק קרפמן: דיאגו סיפר על הדברים.
רוסטיק קרפמן: אני מבאר שבע ובמקור מערד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה מאלה שעזבו את ערד.
רוסטיק קרפמן: אני מאלה שעזבו לפני שהיה "מרכז צעירים" בערד.
טלי פולוסקוב: לפני שהייתי ראש העיר, הוא היה לקוח שלי בבנק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את יכולה להחזיר אותו אליך.
רוסטיק קרפמן: גם אני כמו שאתם שומעים עולה, עולה ותיק.
רוסטיק קרפמן: השנה אני חוגג חצי מהחיים בארץ שזה שש עשרה שנה ומתוכם הרבה מאוד זמן בערד.
רוסטיק קרפמן: ב”מרכז הצעירים” אני עובד כבר חמש שנים, צברתי וותק לא מבוטל ואני מגיע אחרי חמש שנים גם במינהל הסטודנטים, אני עובד עם עולים צעירים כבר למעלה מעשר שנים.
רוסטיק קרפמן: אני יכול לספר שעה ויותר על פעילות “מרכז צעירים” בבאר שבע, אני בוחר לומר בכמה מילים, גם כדי שחבריי ידברו, מה מיוחד אצלנו תחום העולים, איך אני רואה את הדברים.
רוסטיק קרפמן: כאן אני מתחבר אליך טלי פולסקוב.
רוסטיק קרפמן: הנושא החשוב שלנו הוא נושא שילוב עולים.
רוסטיק קרפמן: המרכז נותן שירותים בארבעה תחומים עיקריים: תעסוקה, השכלה, מעורבות חברתית ועולים.
רוסטיק קרפמן: תחום העולים לא מוגדר סתם כתחום.
רוסטיק קרפמן: בכל הפעילות שלנו חשוב לנו לשלב עולים בחברה הישראלית.
רוסטיק קרפמן: איך אנחנו עושים את זה מעבר לדחיפה לגרום לעולים צעירים להשתתף בכלל בפעילות המרכז?
רוסטיק קרפמן: – יש המון פעילויות ייחודיות לעולים תוך מטרה לגרום להם לשילוב מיטבי במדינה ובחברה, בין אם זה טיולים להכרת הארץ, בין אם זה קורסי עברית ייחודיים, פגישות עם ילידי הארץ שדרכן נוצרות חבריות וזוגות פעמים רבות.
רוסטיק קרפמן: אני חושב שהערך המוסף שאנחנו מביאים זו היכולת שלנו לעבוד בשיתופי פעולה עם כל כך הרבה גופים.
רוסטיק קרפמן: אני חושב, דיאגו תקן אותי אם אתה חושב אחרת, אני חושב שהעולים בבאר שבע מוצאים בנו איזו כתובת מרכזית לשמוע ולדעת את כל מה שקורה בעיר בכל מיני ארגונים ובהרבה מאוד גופים.
רוסטיק קרפמן: אני אעצור כאן כדי לאפשר לשאר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפחות אתם מאזנים קצת את הרוח באוניברסיטת בן גוריון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דוד חיאייב מאופקים, בבקשה.
דוד חיאייב: אני רכז צעירים עולים מאופקים.
דוד חיאייב: אני עליתי מטג'יקיסטן בשנת 1992.
דוד חיאייב: אני רוצה להתייחס לקבוצת מנהיגות קווקזית שפועלת אצלנו.
דוד חיאייב: אלו חבר'ה צעירים שיש להם רצון להוביל את הקהילה שלהם, להביא שינוי במקום להיות בעמדה של בכיינות וטענות.
דוד חיאייב: אלו חבר'ה צעירים שהתאספו ורוצים לקדם תהליכים קהילתיים-חברתיים בעיר אופקים, תהליכים שחסרים מאוד אצלנו בעיר.
דוד חיאייב: אנחנו נותנים להם סוג של פלטפורמה ב”מרכז צעירים” לנו יש קבוצה שמורכבת משכירים, סטודנטים, אקדמאיים – כחמישה עשר חבר'ה שפועלים לטובת הקהילה הקווקזית שמובילה תהליכים ברמה העירונית ומייצרת גם משוב לשאר הקהילות האחרות שמתחילות לייצר קבוצות פעולה לטובת הקהילות שלהן.
דוד חיאייב: דוגמה לאחד הפרויקטים שהם מובילים - גיוס משמעותי לצה"ל.
דוד חיאייב: הם הגיעו למסקנה שחבר'ה קווקזים לא כל כך מתגייסים ועם הבנות יש בעיה בגיוס.
דוד חיאייב: קבוצת מנהיגות קווקזית יזמה פעילות מרמת התקצוב ורמת ההפעלה, הם התחילו את הפרויקט ומובילים את התהליך הזה יחד עם “מרכז צעירים”.
דוד חיאייב: דבר דומה, יש לנו בית ספר שבו יש נוער קצת בעייתי, הריכוז של קווקזים גבוה בבית ספר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה הזמן להגיד שאני בוכרית.
דוד חיאייב: גם הבוכרים מתארגנים, הכל בסדר עם הבוכרים.
דוד חיאייב: אנחנו שואפים שזה לא יישאר ויפעל רק במסגרת הקווקזים, אלא יתרחב לכלל העולים.
דוד חיאייב: הקבוצה פועלת בסך הכל שנה, הם מקבלים הכשרה מקצועית מאיש מקצוע מומחה בנושא מנהיגות.
דוד חיאייב: תודה.
מרק בסין: אפשר לשאול שאלה את מישהו מ”מרכזי צעירים”.
מרק בסין: אני רואה וגם מניח שגם קבוצות אתניות רואים ב”מרכזי צעירים”, כתובת.
מרק בסין: מעניינת אותי השאלה, האם העולים הצעירים מאתיופיה גם רואים במרכזים האלה כתובת והאם הם משתמשים בשירותי המרכז?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: פשוט אין כאן נציג אתיופי, אנחנו לא יכולים להחסיר.
דוד חיאייב: אני יכול להוסיף לגבי האתיופיים שהם חבר'ה מאוד מתלבטים.
דוד חיאייב: היות ולפני כן הייתי קשור לקליטה, עבדתי בתכנית "פלא", כך שאני מכיר את המשפחות האתיופיות.
דוד חיאייב: הצעירים מאוד מתלבטים, הם לא יודעים מה ללמוד.
דוד חיאייב: תפקידו של רכז עולים הוא קריטי לאוכלוסיית האתיופים והם צריכים התייחסות מיוחדת כי באמת יש להם יכולות, אבל צריך שמישהו ידחוף אותם טיפה והם יכולים להצליח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אבקש לשמוע את סיפורה של ויקטוריה איסקוב מעכו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לצערי הרב, כל הדברים המדהימים האלה שיש בישראל לא מעניינים את ערוץ 2, לא את ערוץ 10 ולא את הערוץ הראשון, שבוודאות היה צריך מזמן לעשות כתבה נרחבת על הפעילות הזאת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מאוד מחמם את הלב, לראות את הדברים האלה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם מספרים ואני זכיתי להחליף היום את היושב ראש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבטיחה לכם, שברגע שאצא מכאן, אחשוב למי אני מעבירה את זה ומי צריך לעשות את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רשתות הטלוויזיה הבינו כבר מזמן, שככל שהנושא יותר ציוני וככל שמשדרים דברים חיובים כך יש רייטינג יותר גובה, הציבור צמא לדברים חיובים.
טלי פולוסקוב: הכל צהוב, זה נמאס, אנשים רוצים לראות דברים חיוביים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הציבור צמא לזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבטיחה לכם כמי שמגיע מהתחום הזה לעשות הכל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת לא החלטת וועדה, זה אישי ללא קשר לכך שאני כרגע מחליפה את דני דנון יושב ראש הוועדה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אשדל לדבר על זה כמה שיותר.
יעל חייט: זה מחמם את הלב.
יפעת קריב: אני מתנצלת חברים יקרים, אבל אני רואה אתכם כל הזמן, אני חייבת לצאת, תודה לכם.
ויקטוריה איסקוב: אני מעכו.
ויקטוריה איסקוב: אומנם אני רכזת צעירים במשך שנה, אבל עשיתי כבר פעילות.
ויקטוריה איסקוב: גם אני עולה, כבר עשרים שנה בארץ.
ויקטוריה איסקוב: גם עכו היא עתירת עולים, יש בה הרבה שכונות שמרכזות את העולים.
ויקטוריה איסקוב: נכסנו ופעלנו בשכונות האלה.
ויקטוריה איסקוב: אני, בשיתוף עם כל הגופים, כשכל שכונה יש גוף מרכז בין אם זה ברחוב האשל יש את "משעול" או את עמותה בשכונת בורלא שחברנו יחד ועשינו תכנית להשכלה גובהה.
ויקטוריה איסקוב: לקחנו עולים שאין להם שום זיקה להשכלה גבוהה והוצאנו אותם לדרך משלב המכינה והליווי.
ויקטוריה איסקוב: יחד עם המכללה גליל מערבי הכנסנו אותם ללימודים אחרי שהם סיימו את המכינה.
ויקטוריה איסקוב: ליוונו אותם בכל מה שקשור בייעוץ, הכוונה, בבחירת המקצוע.
ויקטוריה איסקוב: התחילו את הקורס שבעה אנשים וסיימו אותו חמישה עולים, כולם יצאו עם תואר.
ויקטוריה איסקוב: הם כמובן השתלבו אצלנו.
ויקטוריה איסקוב: אנחנו מאוד תומכים בשילובם ולא לבדל אותם מכלל האוכלוסייה שלנו.
ויקטוריה איסקוב: יש לנו משהו ספציפי לעולים, אבל אנחנו גם מאוד אוהבים לשלב אותם בכל מה שקשור לפעילות המרכז.
ויקטוריה איסקוב: יחד עם הרכזת להשכלה גבוהה רכזנו אותם ועשינו להם את הפרויקט הזה.
ויקטוריה איסקוב: כמה מהם אפילו נכנסו לפורום של הצעירים הכללי והם השתלבו יפה והם פועלים ומובילים.
ויקטוריה איסקוב: הרבה עולים הולכים בעקבותיהם.
ויקטוריה איסקוב: כעת המטרה שלנו להיכנס לשכונות נוספות עתירות עולים, אבל הן קצת יותר קשות מבחינה תקציבית.
ויקטוריה איסקוב: אני מאוד מקווה שתהייה לנו המשך דרך פורה ומוצלחת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי היה לאחרונה בעכו?
ויקטוריה איסקוב: תבואו, שווה להגיע ולראות.
יעל חייט: אצל שמעון לנקרי.
ויקטוריה איסקוב: בלי התמיכה של שמעון, לא היינו מצליחים.
ויקטוריה איסקוב: הוא ראש עיר ששם את זה כדגל.
יעל חייט: הוא גם יושב ראש וועדת הצעירים בשלטון המקומי.
ויקטוריה איסקוב: אני לא חושבת שיש בעיר עכו, או בכלל בסביבה שלנו, מישהו שלא מודע לפעילות של “מרכז צעירים”.
ויקטוריה איסקוב: זו הכתובת הראשונה שמפנה אותם אלינו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תודה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קטיה בנבנישתי מעפולה בבקשה.
קטיה בנבנישתי: תודה.
קטיה בנבנישתי: אני תושבת חוזרת מארצות הברית, נשואה לעולה מסרביה.
קטיה בנבנישתי: אימצתי את העלייה באופן אישי, אני בת עולים מעיראק.
קטיה בנבנישתי: אני ילידת הארץ.
קטיה בנבנישתי: “מרכז צעירים” בעפולה כבר קיים שנתיים-שלוש, אבל את העשייה שלי, התחום שאני מרכזת אלו דברים שלא קרו לפני כן.
קטיה בנבנישתי: כניסתו של המשרד לקליטת העלייה מאוד משמעותי הן מבחינת התקציב של עלות הרכז, איתור הצעירים.
קטיה בנבנישתי: למרות שמגיעים צעירים ל”מרכז צעירים” היה מיעוט מאוד יחסי לצעירים עולים.
קטיה בנבנישתי: התחומים שלנו המובנים מאליהם כמו השכלה גבוהה, תעסוקה לא מובנים מאליו לצעירים עולים ולמה משנה כמה זמן הם כאן, חמש שנים, עשר שנים או יותר, ממש לא מובן מאליו קידום להשכלה, שילוב בתעסוקה.
קטיה בנבנישתי: אני אציין את העדה האתיופית.
קטיה בנבנישתי: יש לנו פרויקט שנקרא 'פרויקט סיעוד' שהוא בשיתוף פעולה עם מכללת עמק יזרעאל, מינהל הסטודנטים, המשרד לקליטת העלייה.
קטיה בנבנישתי: זהו פרויקט מקדם נשים מהקהילה בגילאי שלושים פלוס, אמהות לילדים, לתואר ראשון בסיעוד במקביל לתעסוקה ככוח עזר.
קטיה בנבנישתי: המטרה להוציא אותן מכוח עזר ולהביא אןתן רמה של אחיות מוסמכות.
קטיה בנבנישתי: לאט לאט זה מעורר הדים בהקהילה.
קטיה בנבנישתי: בעקבות הפרויקט הזה עוד צעירים מגיעים אלינו לנושא השכלה גבוהה או השלמת השכלה דבר שלא היה בעבר.
קטיה בנבנישתי: יוצאי העדה עובדים יותר בעבודות שירות ומפעלים.
קטיה בנבנישתי: תחום המנהיגות, למרות שיש רכזת מעורבות חברתית, תחום המנהיגות לא היה פורה.
קטיה בנבנישתי: הוצאתי סדנת מנהיגות שהסתיימה, סדנה בת עשרה מפגשים.
קטיה בנבנישתי: מתוך תשעה עשר צעירים חמישה עשר צעירים עולים.
קטיה בנבנישתי: זה פרויקט במסגרת פרויקטים לצעירים מכלל תושבי העיר ולא רק עולים.
קטיה בנבנישתי: סדנאות למוטיבציה, חשיבה יצירתית, הכנה לראיונות עבודה.
קטיה בנבנישתי: מתוך זה הוצאנו תכנית המכינה לעולם התעסוקה.
קטיה בנבנישתי: יש הרבה ששולחים קורות חיים ולא מבינים למה לא חוזרים אליהם, התכנית הכינה אותם לראיונות עבודה, לחיפוש עבודה דרך האינטרנט, קורס יישומי מחשב, מיתוג עצמי, ראיון עבודה.
קטיה בנבנישתי: לצערי למרות העשייה, שנשמעת מבורכת, הייתי יכולה לעשות עוד אלפי אלפי דברים, אבל סיימתי את כל התקציבים ולא יזיק לקבל עוד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי את בזבזנית.
קטיה בנבנישתי: לא נראה לי.
קטיה בנבנישתי: הדברים האלה חשובים.
קטיה בנבנישתי: בנוגע לחשיפה – נכון, ערוץ 2 וערוץ 1 לא מגיעים, אבל כל אירוע אני עושה אני עושה סרטונים.
קטיה בנבנישתי: לקהילה האתיופית יש פרויקט תקשורת בעפולה במכללת עמק יזרעאל.
קטיה בנבנישתי: אותו נוער מצלם פעילות של “מרכז צעירים” ולא משנה איזה כנס אנחנו עורכים, תמיד מציגים סרטון של פעילות “מרכז צעירים”.
קטיה בנבנישתי: גם אם זה לא כנס שנערך ב”מרכז צעירים”, אני 'מתלבשת' על עיריית עפולה או על ארגונים אחרים בעיקר כדי לחשוף, לחשוף ולחשוף.
קטיה בנבנישתי: שוב אם היה עוד תקציבים הייתי חושפת יותר.
קטיה בנבנישתי: בהזדמנות זו הייתי רוצה להודות למשרד לקליטת העלייה ולכל השותפים, למשרד לפיתוח הנגב והגליל, שיקום שכונות, יש המון המון שותפים.
קטיה בנבנישתי: באמת כל שקל שנכנס לתקציב “מרכז צעירים” לעולים צעירים מנוצל, הוא כל כך מנוצל גם באופן אישי-נפשי בעיקר כשהוא מסיר את כל המחסומים של אותם צעירים להשתלב בחברה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יפה מאוד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רק לא מבינה למה קוראים לך קטיה?
קטיה בנבנישתי: אבא שלי היה במחנה צבאי בסיני במלחמת ששת הימים, נפלה שם קטיושה ולא התפוצצה אז הוא החליט לקרוא לי קטיה.
קטיה בנבנישתי: יש המשך, לבעלי קוראים אלכס וגם הוא לא מרוסיה, הוא מסרביה.
קריאה: קטיה ואלכס בנבנישתי.
קריאה: קיבוץ גלויות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לתת לשני דוברים נוספים לדבר בקצרה, כי זמננו תם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חייבת ללכת להצביע למרות שהייתי ממשיכה איתכם כאן בשמחה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סימה בוחבוט מנהלת מרכז צעירים קריית ים בבקשה.
סימה בוחבוט: אני מברכת על ההזדמנות להביא את הפעילות המבורכת שמתקיימת ב”מרכזי צעירים”, במקום בו יפלו החלטות ויכריעו את הגורל של נושא עולים צעירים ב'מרכזי הצעירים'.
סימה בוחבוט: אני כמובן שותפה לכל מה שנאמר כאן ומברכת על כך, אבל אני רוצה להוסיף שני דברים שלא נאמרו.
סימה בוחבוט: ב”מרכזי צעירים” ישנה הזדמנות מצוינת לחבר בין הוותיקים לצעירים עולים.
סימה בוחבוט: זו הזדמנות שמתקיימת באופן מובהק במרכזים סביב פעילות משותפת כאשר הכותרת 'העושר התרבותי' - הדברים היפים שכל תרבות מביאה איתה ויחד יוצרים את הדבר הגדול הבא סביב פעילויות מאוד מבורכות שקשורות גם לתרבות ופנאי.
סימה בוחבוט: דברים הגורמים לצעירים לפתח קרבה האחד לשני.
סימה בוחבוט: אלו דברים שהם מעבר לתחומי הליבה של השכלה ותעסוקה ושאר הדברים היפים שנאמרו כאן.