GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ריצ'ארד סטון: And whatever good that it did for Soviet Jewry, it did an incredible amount of good for my traveling companion and myself, whose attachment to Jewish life was solidified forever by that amazing time.
ריצ'ארד סטון: We like to think also that we accomplished a great deal for the State of Israel.
ריצ'ארד סטון: And our communal efforts all have united for one purpose, because this immigration to the State of Israel, as Yuli Edelstein just said, was an enormously important movement demographically.
ריצ'ארד סטון: But qualitatively as well as quantitatively, it will undoubtedly be viewed in Israeli history as one of the most important things that ever happened.
ריצ'ארד סטון: But the interesting thing is that I think, most of all, that what the Soviet Jewry movement did was to create maturity and a power and influence in the American Jewish community, which had watched helplessly, almost in a state of denial during the Second World War, unable to mitigate, certainly to stop and even to mitigate the catastrophes that were happening in Europe.
ריצ'ארד סטון: And a very different community faced the problem of oppression of Jews in the Former Soviet Union, and I think it created a lasting heritage of activism, influence, ability to use our power that may in its way have been, for us, the most important heritage of all.
ריצ'ארד סטון: Finally, I want to simply add to my concern that Minister Edelstein expressed that the history of this movement in such a short term, something that happened in my, I'm not Rabbi Hill, I'm a young man.
ריצ'ארד סטון: And in the brief time that I've been an active and committed Jew, only 45 years, this history is becoming lost.
ריצ'ארד סטון: And we are joining, we are instituting, just at our board meeting this week, we had meetings with other major Jewish organizations to talk about how to reinvigorate the memory of this movement with the American Jewish people and with world Jewry.
ריצ'ארד סטון: Again, thank you very much for the opportunity to be here and to participate, for you to participate with us in our 40th anniversary celebration.
דני דנון: Thank you very much, Richard Stone.
דני דנון: And now we'd like to hear the president of the organization, Alexander Smukler.
אלכסנדר סמוקלר: I'm Alexander Smukler.
אלכסנדר סמוקלר: I'm president of NCSJ.
אלכסנדר סמוקלר: And as you said, as representing a younger generation, I would like to point that our organization is not only celebrating 40th anniversary and has an incredible history in the past, but still active today and, I hope, will be active and will be in business for many years to come, because we know that there are still about a million or more Jews remaining in the Former Soviet Union and the Former Soviet republics, and we, I think and hope, are playing an important role to combating anti-Semitism, monitoring the development of the Jewish issues and Jewish life in republics of the Former Soviet Union.
אלכסנדר סמוקלר: We are lobbying and mediating many important issues which are important not only for American Jewry but, first of all, for .
אלכסנדר סמוקלר: One of the issues which is bothering us, and important for us, and which I would like to raise today among the members of the Knesset, is the issue with refuseniks who came to before December of 1990.
אלכסנדר סמוקלר: It's a group of, I'm speaking about the group of about 200 people who've been really unofficial shaliachs, or shlichim in the Former Soviet Union and been refused for more than 10 years, and now they left without normal pensions, and their retirement conditions are not acceptable from our point of view.
אלכסנדר סמוקלר: For the last 5 years they've been getting support from the private fund which was created with the initiative of Natan Sharansky on behalf of his mother.
אלכסנדר סמוקלר: But right now, due to various reasons, these funds exhausted its efforts to provide help.
אלכסנדר סמוקלר: So today we think it's extremely important if the Israeli government, and specifically your commission and the members of the Knesset, will raise this issue again and finally resolve it, because these people really deserve the attention.
אלכסנדר סמוקלר: Most of them are older than 70, 75 years old.
אלכסנדר סמוקלר: As I said, I'm speaking about 200 names.
אלכסנדר סמוקלר: And I hope our visit to will help to resolve it as an important part of the history of the movement and big aliya, because they played an unforgettable role a most important role in what we called "big aliya to ".
דני דנון: Thank you very much.
דני דנון: We will make a note, at the conclusion of the meeting, about those people.
דני דנון: We had one discussion but we will continue on that, Alexander.
דני דנון: The next speaker is Executive Director, Mr.
דני דנון: Mark Levin.
דני דנון: Please.
מרק לוין: Mr.
מרק לוין: Chairman, members of the committee, I want to add my thanks.
מרק לוין: This is a particular honor.
מרק לוין: I also want to give a special thanks to Minister Edelstein, who, without his support during our visit, I'm not sure it would have been as meaningful a trip as we've had.
מרק לוין: And if I can be personal for a second, Yuli, for almost 30 years now, you have always, whether in or elsewhere, in and the , when the NCSJ has asked for your help and support, you've been there, and I hope we've been able to do the same thing.
מרק לוין: So, sitting here today is a special treat for me.
מרק לוין: Last week, before we made our trip to , I was testifying before the U.S.
מרק לוין: House of Representatives on the issue of global anti-Semitism, and this week I'm sitting before a Knesset committee, talking about the work of our organization.
מרק לוין: There's an old expression; we used to say "Only in ".
מרק לוין: But today I can say "Only in " would this be possible.
מרק לוין: The issues that we focus on today center around the rise in anti-Semitism, trying to help emerging Jewish communities throughout the Former Soviet Union.
מרק לוין: And one of the most important things we do today is to try to strengthen the relationship between and the 15 countries that once were a part of the .
מרק לוין: We work with these governments to try and ensure that their voting records are better in the United Nations.
מרק לוין: We try to work with these governments on issues that deal with security.
מרק לוין: We work with these governments to try to ensure that when is threatened, there'll be more voices, not less voices, speaking out in support.
מרק לוין: We do this as Americans, we do this as Jews, and it's become a fundamental part of our mission.
מרק לוין: I want to finish by reiterating something that my chairman mentioned, and that was what the Soviet Jewry movement meant to the American Jewish community, but to my generation in particular.
מרק לוין: My generation were the children of many Holocaust survivors, many Americans who didn't know what was going on, who were either ignorant or were ill-informed by their government or just not knowing.
מרק לוין: And my generation said this could never happen again.
מרק לוין: And for us, when we saw what was going on in the , when we saw our people being oppressed, it brought new meaning to the phrase "Never again.
מרק לוין: " And we didn't want to have to answer the questions from our children and grandchildren that our parents and grandparents had to ask when we raised, "How could this take place?" during World War II?
מרק לוין: And to sit here today before you in the Knesset, in one of the great democratic institutions in the world, knowing that there are over a million Jews now living in Israel from the Soviet Union, in one way we can say that was never going to happen again and that we were able to rescue a million-plus people and reunite them to the Jewish homeland.
מרק לוין: And if nothing else happens in our lifetime beyond the significance of our own families, I think all of us should be proud of the part that we've played, and no more proud than those refuseniks, prisoners of Zion, and activists, who sacrificed so much so that so many people could live in freedom and live a Jewish life.
מרק לוין: So, Mr.
מרק לוין: Chairman, thank you again for this opportunity, thank you for honoring the work of NCSJ, and thank you for continuing to build the State of Israel.
דני דנון: Thank you very much, Mark.
דני דנון: And I would like to ask MK Marina Solodkin.
מרינה סולודקין: תודה רבה, אדוני היושב ראש ותודה רבה לשר אדלשטיין, I feel privilege to be with you, our friends.
מרינה סולודקין: בשנות ה-70 אני למדתי עברית ומסורת יהודית במחתרת, היו לי חברים באותה מחתרת, אחד מהם, אנטוני מלקין ז"ל, שהכניסו לכלא, והשני נתן שרנסקי שכולם יודעים, ייבדל לחיים ארוכים.
מרינה סולודקין: אנחנו יודעים וזוכרים איזה תפקיד היה לכם כדי לשחרר את אסירי ציון ולתת למסורבים וגם ל-1,300,000 איש לצאת משם למולדת ההיסטורית שלנו.
מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לכם, לא כביקורת, אבל לא נוח לנו שהקשר הזה בין יהדות ברית המועצות ליהדות ארצות הברית היה מנותק כאן בארץ, חבל מאוד, כי אני חושבת שיכולנו ביחד לעשות הרבה למדינת ישראל.
מרינה סולודקין: אתם דיברתם על החוקים של אסירי ציון והמסורבים.
מרינה סולודקין: אתם יודעים שיש חוקים כאלה, אבל לא מעבירים אותם.
מרינה סולודקין: אולי בשיחה שלכם עם השלטונות של מדינת ישראל, אולי צריכים עוד פעם לומר שהאנשים האלה לחמו עשרות שנים ועכשיו הם בגיל מבוגר, חלק מהם בעוני מחפיר, ואני חושבת שמה שמדינת ישראל חייבת לעשות להם זה לעזור בגיל הפנסיה שלהם ובזה אני מבקשת את עזרתכם.
מרינה סולודקין: אז קודם כל אנחנו אסירי תודה לכם ואני מאחלת לנו אולי להסתכל אחד על השני ולעשות הרבה דברים ביחד.
דני דנון: חברת הכנסת נינו אבסדזה
נינו אבסדזה: תודה רבה, אדוני היושב ראש, תודה רבה אדוני השר, על הדיון ועל הפגישה, לדעתי, החשובים האלה כל כך.
נינו אבסדזה: אדוני היושב ראש, רק למען הצדק ההיסטורי אני חייבת להוסיף משהו אופטימי מאוד.
נינו אבסדזה: כפי שראש הממשלה שמיר בזמנו אמר על מיליון ואף אחד לא האמין, היה עוד ראש ממשלה, קוראים לו אריאל שרון, שדיבר על עוד מיליון כבר אחרי המיליון שלנו שהגיע, אז יש לנו כל הסיבות לאופטימיות.
נינו אבסדזה: אתה הזכרת סיפור, אני בעבר שלי הייתי עיתונאית ואני זוכרת כתבה שכתבתי על הנציגים הישראליים, כי אני כבר שמעתי על כמה אנשים שטוענים שהיו באותה פגישה, אז אני לא רוצה לפגוע באף אחד, שישבו בסטייט דיפרטמנט עם הדרג הראשון של הסטייט דיפרטמנט, כנראה בדיוק באותה תקופה, ואז האמריקאים שאלו, 'בסדר, אז נתחיל לשחרר את הרוסים מברית המועצות, אבל כמה אתם רוצים?
נינו אבסדזה: ' הישראלים שתקו כי זה לא היה המנדט, אז האמריקאים הסתכלו ואמרו 'מה אתם רוצים, 10,000 איש?', אלה שותקים, האמריקאים אומרים, '25?!' זה באמת היה איזה סוג של...
נינו אבסדזה: ועד שלא הגיעו ל-100,000 וכאן הנציגות הישראלית אמרה 'עד כאן, אנחנו לא רוצים.
נינו אבסדזה: ..', כי מצד אחד 100,000 היה נראה משהו שלא יכול לקרות אף פעם, מצד שני כל ישראלי שישב שם אמר 'אני לא יכול להגיד, מה, אני אומר 100,000 ו-101 לא יבוא?' ובזה נגמר אותו דיון.
נינו אבסדזה: אני לא למדתי עברית במחתרת בגלל שגרתי בגרוזיה, שם לא היו צריכים ללמוד במחתרת, כי הייתה רפובליקה סובייטית, אבל פחות סובייטית מאחרים, יכולתי ללכת עם הסבתא לבית הכנסת ונמשכתי להיות קונסומולית ויכולתי ללכת עם סבתא שלי.
נינו אבסדזה: אז לא הייתי צריכה ללמוד במחתרת, אבל אני בהחלט מכירה את ההיסטוריה ואני יודעת עד כמה העבודה שאתם עושים מקודשת ואני גם יודעת כמה היא אקטואלית גם בימים האלה, כי האנטישמיות, לצערי הרב, לא נגמרת ולא מתה ועליה אנחנו עוד לא יכולים להגיד זיכרונה לברכה.
נינו אבסדזה: לצערי הרב, אני לפחות חושבת שיש לזה גם השלכות והיא איכשהו מתחברת גם לאנטי ישראליות.
נינו אבסדזה: ועוד דבר נוסף שמאוד חשוב לי, אנחנו עם שטוענים ורוצים, בצדק, שיתייחסו אלינו בליברליות, בשיא הדמוקרטיות שקיימת במאה -21.
נינו אבסדזה: אני חושבת שזה מחייב גם אותנו במדינת ישראל, להתייחס ככה לכל מה שיש מסביבנו, כדי שאנחנו בהחלט נקבל את היחס שמגיע לנו.
אילן שטיינברג: Thank you very much, Chairman and Minister, for historical justice.
אילן שטיינברג: There's some other optimistic notion that I have to add.
אילן שטיינברג: In addition to Prime Minister Shamir, where the time he spoke about one million Soviet Jews, there's another Prime Minister, namely Ariel Sharon, who said 'We want an additional million to the first million of Jews who should come here.
אילן שטיינברג: ' So we're actually enveloped in anti-Semitism.
אילן שטיינברג: As a journalist, I remember that I wrote once about a meeting of Israeli delegates who were meeting with the high echelon of the State Department.
אילן שטיינברג: The Americans were asking several questions and they said 'Okay, so you want us to liberate a few Jews from the .
אילן שטיינברג: How many do you have really in mind?
אילן שטיינברג: ' So there was silence, and one of them started 'Would 10,000 do?' Israelis keep silent.
אילן שטיינברג: '20,000?' Silence.
אילן שטיינברג: '25,000?' They reached 100,000 eventually.
אילן שטיינברג: And one said 'Never.
אילן שטיינברג: We can never accept 100,000.
אילן שטיינברג: What about the one extra more?
אילן שטיינברג: Shall he not be liberated?' But, anyway, I did not learn Hebrew incandescently, because I'm from .
אילן שטיינברג: It was part of the but not as strict or rigid.
אילן שטיינברג: I would even go to synagogue with my grandmother and yet be registered at the Komsomol and apparently was some kind of an inspector.
אילן שטיינברג: I know how important how important and sacred your work is and how important it is even today, because unfortunately we can never speak about the late anti-Semitism.
אילן שטיינברג: It always remains, is there.
אילן שטיינברג: There are some other implications as far as anti-Semitism is concerned, because it's somewhat intertwined also with anti-Israeli notions.
אילן שטיינברג: So, regardless of everything, I have to say the following: We in want, and very rightly so, to be treated in a spirit of liberalism and democracy as valid in the 21st century.
אילן שטיינברג: But if this is the approach that we would like to be treated with, I believe that it compels us to treat all others surrounding us in the same way for our joint course.
דני דנון: דר' מלה תבורי מנתיב, ראש תחום בכיר מידע ומחקר.
מלה תבורי: תודה, אדוני היושב ראש.
מלה תבורי: Thank you, Mr.
מלה תבורי: Chairman, Minister Edelstein.
מלה תבורי: I think it is a tribute to the NCSJ and its officers and past officers that they have chosen to celebrate 40 years of activity here in with us.
מלה תבורי: Throughout the history of the NCSJ, the organization has been a stalwart friend and ally of the State of Israel, and this was not something self-evident.
מלה תבורי: So we have had ongoing cooperation over these years.
מלה תבורי: Nativ, where I work, was founded somewhere at the beginning of the 1950s.
מלה תבורי: And in 1971, NCSJ joined in writing this amazing chapter of Jewish history of which we are all a part.
מלה תבורי: As we honor the heroes of this movement, each one from his own background, bringing his own talent, I think we have to strategize for the future and how we continue working together.
מלה תבורי: And in the countries of the Former Soviet Union there are young people who are not necessarily confident of their Jewish identity, and it is our task here in Israel to make sure that they know they're Jewish, find out that they're Jewish, stay Jewish, connect to Israel, connect to the Jewish people.
מלה תבורי: And so I see that we have a lot of work to do together, and I'm confident that the NCSJ will do its utmost to continue the partnership and the beautiful friendship that you have so magnificently contributed to.
דני דנון: לפני שנעניק תעודות, לומר דברי סיכום של הוועדה.
דני דנון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות מצדיעה ל-NCSJ על פעילותם למען יהודי רוסיה.
דני דנון: עלייתם של יהודי רוסיה חיזקה ומחזקת את מדינת ישראל בכל הרבדים.
דני דנון: הוועדה קוראת למשרד הקליטה להציג את עמדתה בפני הוועדה לגבי נושא הפנסיה לכ-200 מסורבי עלייה תוך מתן התייחסות לעלות התקציבית של הנושא.
דני דנון: הוועדה מודה לשר ההסברה והתפוצות על פעילותו לקידום והוקרת פעילות הארגון.
אילן שטיינברג: So, before conferring certificates, a few words in summing up.
אילן שטיינברג: The Aliya Committee is saluting the activity, your activity on behalf of Russian Jews and their immigration, the real vision for the State of Israel in a multitude of levels.
אילן שטיינברג: We would like also to urge the Ministry of Absorption to take a strong position with regard to the pension allowance for the 200 refuseniks.
אילן שטיינברג: We'd like to thank Minster Edelstein in this regard, for everything that he has been doing in order to promote this cause.
מרינה סולודקין: And prisoners of .
מרינה סולודקין: You cannot speak only about refuseniks.
דני דנון: אין לי שום בעיה להוסיף, מסורבי עלייה ואסירי ציון.
אילן שטיינברג: So we are adding, I mean, both refuseniks and prisoners of , or prisoners of that are refuseniks.
דני דנון: הערה קצרה לזאב חנין, המדען הראשי במשרד הקליטה.
דב חנין: Thank you very much.
דב חנין: I would like to say that it's very moving for me to be here in both capacities: as an expert in the field of the late Soviet and post-Soviet Jewish history, and an expert in contemporary Russian Jewry in and Diaspora.
דב חנין: But I will skip my academic lecture at the moment and just move to a contemporary period.
דב חנין: Actually, there are a lot of things we can do together, and probably we'll have another time to discuss what we can do.
דב חנין: But I would like to answer to my friend Alex Smukler and Dr.
דב חנין: Marina Solodkin and other persons.
דב חנין: We are talking about this relatively small group of former refuseniks that were unable to accumulate their pensions and unable to live in on their, let me say, modest but respectable level.
דב חנין: Our ministry, and here is a good opportunity to convey best regards and admiration on the behalf of our Minister Sofa Lander and Director General Dima Parsov.
דב חנין: So our ministry is doing quite a lot together but … institutions?
דב חנין: Yana Pensia, colleagues, as you probably know, there is a sort of the draft decision of the government.
דב חנין: And the question was discussed and actually approved on various government levels.
דב חנין: The only, probably not the only but among the problems that are becoming a sort of, that are stopping the issue at the moment, is the way how we can deal with the issue concerning the refuseniks from the Former Soviet Union and, at the same time, not insult representatives of the other group of Jewish activists that came from the Middle East and North Africa.
דב חנין: So that's probably one of the questions that are discussed.
דב חנין: And I very much hope that in a very short period of time we will be able to solve the problem.
דני דנון: I would like to ask Mr.
דני דנון: Edelstein to present a small souvenir, not souvenir, a token of appreciation.
דני דנון: I want to just say that it's not the end of your year; it's the middle of the year.
דני דנון: You have a lot more to do, and we need you to do a lot more.
דני דנון: So like I tell my son, you know, on Tu B'Shvat we get the media; I tell him 'We'll talk about your present or appreciation at the end of the year.
דני דנון: ' So we expect a lot from you to do more for the Jewish people.
יולי יואל אדלשטיין: Thank you.
יולי יואל אדלשטיין: I do have to notice that I guess I'm breaking certain protocol rules, but I spoke to the chair of the committee and I said I have a small letter of appreciate for those who are present here, our American friends who are present here, and he kindly agreed for us to use this platform.
יולי יואל אדלשטיין: (חלוקת תעודות).
דני דנון: תודה רבה לאורחים שהגיעו מחוץ לארץ.
דני דנון: I can assure you we'll do another meeting in a few years to see how many good more deeds you did for the people of .
דני דנון: Five years.
שלמה מסלאוי: אני רק אגיד לחברים שלי, בדרך כלל אני פותח.
שלמה מסלאוי: היום מי שיושב ראש הוועדה זה חבר הכנסת דני דנון, אז אני כמובן נותן לו.
שלמה מסלאוי: הוא אורח שלנו, אבל הוא יושב הראש.
דני דנון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות הגיעה לקיים את הסיוע וישיבה היום פה.
דני דנון: אנחנו תיאמנו עם חברי הטוב, מר שלמה מסלאוי, חבר מועצת העיר, שאנחנו קודם כל נצא לסיור, נפגוש את התושבים שחוזרים עכשיו מהעבודה, לשמוע אותם, את הבעיות, ולראות---
קריאה: אנחנו התושבים.
דני דנון: אין יותר, זה מה שנשאר?
דני דנון: גם לדבר עם המסתננים שנמצאים פה וגרים פה, כשהמטרה שלנו היא לצאת ולהבין כיצד נפגעים השירותים של התושבים בגלל העומס שיוצרים המסתננים שגרים פה בשכונה, גם עולים חדשים שגרים פה, או שרוצים להגיע לפה, ולראות באמת מה צריך לעשות בנושא.
דני דנון: זו בעיה לאומית, זו לא בעיה של תושבי תל אביב ולא תושבי דרום תל אביב, זו בעיה לאומית שממשלת ישראל נדרשת אליה ואני באמת מקווה שהפעילות החדשה, גם לגבי הדרום סודנים, שיחידת עוז מפעילה ונותנת תמריצים להוציא את הדרום סודנים לארץ שלהם.
דני דנון: אני חייב לומר, אני הייתי שם בחודש אוגוסט, יש להם מקום לחזור אליו והנשיא שלהם הוציא הודעה רשמית שהוא קורא להם לחזור.
דני דנון: אנחנו גם ננסה לגעת בנושא הזה---
קריאה: זה נשיא אריתריאה.
דני דנון: לא, נשיא דרום סודן.
קריאה: גם נשיא אריתריאה.
דני דנון: אבל אני יודע באופן אישי על נשיא דרום סודן שהוא מקבל את הנושא.
דני דנון: אני רציתי לבקש מחברי שלמה שלא נפתח עכשיו בהצגת האנשים, יש פה נציגים של משרדי ממשלה מכובדים, אלא שקודם כל נצא, נעשה סיור של חצי שעה ואז נחזור לפה ונוכל באמת לדון בדברים.
שלמה מסלאוי: קיבלתי.
דני דנון: חבר הכנסת בן סימון הגיע, אפשר לצאת לראות את האפריקאים.
דני דנון: סיור באזור נווה שאנן
דני דנון: אני הייתי פה בסיור עם מפקד יפתח הקודם, אוחיון.
דני דנון: הוא אמר 'אנחנו נקים פה תחנה', וזה קרה, תחנה הוקמה.
דני דנון: אבל אני רואה שגן המשחקים פה---
ארז קעתבי: דרך אגב, עכשיו היא הולכת לגדול עוד יותר, ב-150, 140 שוטרים.
יהודה בן עזרא: מה שקורה בגן הזה, כל אלה שמגיעים---
דני דנון: מי שמגיע מסהרונים.
יהודה בן עזרא: מי שמגיע מסהרונים מגיע לפה, מורידים אותם פה באוטובוס.
יהודה בן עזרא: השבוע הגיעו לפה 60 איש ואז הם מתרכזים פה בגינה.
דני דנון: זה הבקו"ם.
יהודה בן עזרא: כן.
יהודה בן עזרא: מה שעשינו בשבועיים האחרונים, ביחד עם נציגות האו"ם ועם עיריית תל אביב---
דני דנון: יש פה נציגה של נציגות האו"ם, נשמע אותך אחר כך.
יהודה בן עזרא: כן, יש פה את שרון.
יהודה בן עזרא: ביוזמה שלהם הם התחילו לחלק להם אוכל, ומאחר שמאוד קר, גם שמיכות.
יהודה בן עזרא: העירייה גם הורידה פה מכולה בשביל שכל הדברים לא ייערמו ולא ייזרקו, אז הם מרכזים את זה שם.
יהודה בן עזרא: זה מאוד חשוב גם לשמור על זכויות האדם שלהם, בלי שום קשר, כי אלה אנשים שהם במצוקה שצריכים איכשהו להתקיים ושחוסר התזונה שלהם לא יביא אותם למקומות שהם יצטרכו לבצע כל מיני---
דני דנון: כמה הגיעו בחודש האחרון ל'בקו"ם' פה?
יהודה בן עזרא: אנחנו לא רוצים לדבר על מספרים---
שלמה מסלאוי: 3,000 איש.
יהודה בן עזרא: שנייה רגע.
יהודה בן עזרא: זה קל לזרוק מספרים, לא כל מי שנכנס לארץ מסהרונים מגיע עכשיו לפה, הם מתפזרים בכל הארץ, המקום הזה כבר מלא.
יהודה בן עזרא: אם פעם הבעיה הייתה---
קריאה: הגבול זה 2,340.
דני דנון: בחודש האחרון?
יהודה בן עזרא: אם פעם היו מגיעים רק לפה, היום הם כבר נכנסו לשכונת שפירא, הם מתחילים לגלוש לקרית שלום, הם בתקווה, הם מתחילים להתפרס כי המקום מלא, הוא רווי, הוא רווי מאוד.
יהודה בן עזרא: אבל בגדול זאת הנקודה הראשונה של---
דני דנון: יש פה תושבים שגרים פה, ממש פה?
דני דנון: הם פה איתנו?
יהודה בן עזרא: יש, אוכלוסייה מבוגרת.
דני דנון: יש פה מישהו שגר ממש בנווה שאנן?
שלמה מסלאוי: יש פה תושבים, התשובה היא חיובית.
יהודה בן עזרא: כן, אבל יש פה גם הרבה אוכלוסייה מבוגרת, שהיא לא יכולה ל---
תושב: 35 שנה אני גר פה.
דני דנון: איפה פה?
תושב: אני פה.
תושב: בתוך המוח ש...
תושב: לצערי הם באו לתוך המוח שלי.
תושב: 35 שנה.
תושב: גידלתי פה ילדים.
דני דנון: איך משפיע עליך מה שקורה פה עכשיו, על הילדים שלך?
תושב: פה?
תושב: הילדים מפחדים לצאת מהבית.
תושב: יש לי ילדים גדולים, אחד במשטרה, אחד ב...
דני דנון: יש פה ילדים קטנים שגרים בשכונה?
תושב: רובם גדלו והלכו וחלקם הולכים בגלל המצב הזה.
תושב: הבן שלי אומר, 'אנחנו לא רוצים לבוא...', הם הולכים רחוק בשביל שלא ניתן לעשות את הסיבוב הזה פה.
תושב: פחד, ממש פחד.
תושב: יש פה... שרצחו את אמא שלהם ו..., היא, רצחו את אמא שלה, שודדים, גונבים גז, מה לא עושים.
תושב: כל הצרות בעולם נמצאים.
תושב: אנחנו ממש נמצאים היום בגיהינום, זה ממש מחנה ג'בליה.
תושב: אם לא היה מחנה ג'בליה בעזה, הייתם מקימים פה.
שלמה מסלאוי: חביבה, בואי רגע.
שלמה מסלאוי: חביבה, תציגי את עצמך ותגידי איפה את גרה?
חביבה עזרא: נעים מאוד.
דני דנון: את גרה פה?
חביבה עזרא: אני גרה באיילת השחר, בדיוק בדרום תל אביב ואנחנו מאוד מאוד סובלים, ולא רק זה, אני לא יכולה ללכת ברחוב.
חביבה עזרא: שתי הרגליים שלי, הכול כחול, אני יכולה לעשות בדיקות ולהציג את זה לכנסת.
חביבה עזרא: אני עומדת על המדרכה, הם עוברים עם האופניים ומפילים אותי---
דני דנון: מתי הפילו אותך?
חביבה עזרא: לפני שבועיים זה היה, שלושה.
דני דנון: סתם הפילו אותך?
חביבה עזרא: הוא עבר עם האופניים עליי, ואני על המדרכה מחכה לאוטובוס.
חביבה עזרא: אז הפילו אותי, מסביב עמדו כמה זרים, אף אחד לא עזר לי לקום, ואני בקושי... כמעט התעלפתי, אבל כולם התגלגלו מצחוק.
חביבה עזרא: אני צריכה להחזיק אנשים כאלה שלא אכפת להם מפה?
חביבה עזרא: הם אורחים פה והם מתנהגים כאילו זה ארץ שלהם.
דני דנון: השירותים שאת מקבלת, רווחה, חינוך, רפואה, את באה במגע איתם?