GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אינברם אליאס: פשוט, ללכת, לעודד אותם, על-ידי מענקים כספיים, ולפזר אותם.
אינברם אליאס: לא להגביל אותם, לא ברחובות ולא בשכונות.
אינברם אליאס: זה אחד.
אינברם אליאס: דבר שני, תשאפו שלא יהיו מנהלי בתי-ספר או בתפקידים בכירים שדומים לחבר'ה בקריית מלאכי.
אינברם אליאס: כי אלה, אלה האנשים או דומיהם שיוצרים מצב - -
יוסי סולימאני: סליחה.
יוסי סולימאני: אדוני היושב-ראש, אני מתנגד לזה.
יוסי סולימאני: אתה לא יכול לעשות הכללות כאלה על כל אנשי קריית מלאכי, עם כל הכבוד.
קריאה: הוא לא אמר.
יוסי סולימאני: בגלל אמירה של שני אנשים אל תאשים את כל קריית מלאכי.
יוסי סולימאני: סליחה, היו שני אנשים שאמרו אמירה איומה ונוראית, שגם התנצלו עליה, ואי אפשר מתוך זה להכליל על יישוב שלם ועל עיר שלמה.
קסה בייסין: ויש 120 תושבים שחתמו על זה.
יוסי סולימאני: זה לא נכון.
קסה בייסין: הם חתמו על זה.
יוסי סולימאני: זה לא נכון, הם לא חתמו על שום דבר.
קסה בייסין: זה מה שהיה בכתבה.
קסה בייסין: זה מה שנאמר - - -
אינברם אליאס: אוקיי, אין בעיה, בסדר גמור, בסדר, אוקיי, אז אנחנו מקבלים את התיקון, בסדר: שלא יהיו אנשים שדומים לשני האנשים האלה.
אינברם אליאס: תשאפו שלא ינהלו בתי-ספר, ולא יהיו מנכ"לים, ושלא יהיו בצמתים המרכזיים של החיים שלנו, כי אלה יודעים גם לנמק יפה ולעכב את ההתקדמות שלנו.
אינברם אליאס: הם לא יגידו: תשמע, אתה יוצא אתיופיה, לא רוצים – במפורש.
אינברם אליאס: הם יודעים לנמק, ולכן אנחנו גם מגיעים לגזענות מ"הצווארון הלבן".
דני דנון: איפה אתה הרגשת את זה, אליאס?
אינברם אליאס: איפה הרגשתי את זה?
אינברם אליאס: בכל גישה שהיתה ושנותנים לי נימוק מן הסוג של: תראה, העניין סגור כבר, מאוחר מדי.
אינברם אליאס: ואז אתה מגלה ששבוע אחר כך זה עדיין פתוח, בכל תחום.
אינברם אליאס: יודעים לנמק יפה מאוד כדי להדיר אותך כמעט בכל נושא.
אינברם אליאס: גם בעולם התעסוקה במגזר הציבורי – אם הזכירו פה כל מיני אנשים, אנשים יודעים לנמק – חבריך לעבודה ובמגזר הציבורי בכלל, יודעים לתת נימוקים וראיות מסודרות כדי להדיר אותך.
אינברם אליאס: ואז קשה גם להוכיח את עצם קיום הגזענות, ואנחנו מבקשים מחברי הוועדה לטפל גם בנושא הזה.
אינברם אליאס: אני מתנצל, אני באמת לא דברן כזה גדול בוועדות, אבל אני כן אוהב שיעורי-בית: אם אתם באמת מגנים את הגזענות, ובוודאי חלקכם אומר: טוב, גזענות זה בגלל בורות – מי בעד שבתל-אביב נעשה לעם ישראל ערב תרבות לכלל החברה הישראלית?
אינברם אליאס: ודאי יש תקציב במשרד הקליטה, נסתדר עם זה.
דני דנון: תודה רבה אליאס.
אינברם אליאס: אתם מוכנים?
אינברם אליאס: אני מחכה להצבעה.
אינברם אליאס: מי בעד?
דני דנון: זה לא - -
קסה בייסין: אני מוכנה לארגן אפילו.
אינברם אליאס: יש תקציב?
דני דנון: אני מבטיח להגיע.
משה גפני: אני מציע באמת להביא להצבעה.
משה גפני: אני בעד זה שייכנסו אתיופים לרמת-אביב.
משה גפני: מי בעד?
אינברם אליאס: לא, בואו נהיה פרקטיים.
אינברם אליאס: אפשר לעשות בתל-אביב ערב תרבות עם אוכל ומוזיקה, ששלי יחימוביץ תבוא - -
קריאה: זה לא יפתור את הגזענות.
רוני בר-און: אני אפילו מוכן לשיר.
דני דנון: חברת הכנסת פניה קירשנבאום, בבקשה.
פניה קירשנבאום: כן, כבוד היושב-ראש, שרת הקליטה והעלייה, חברי כנסת ואורחים נכבדים, האמת שכשראיתי את התוכנית בטלוויזיה על מה שקרה בקריית מלאכי, באתי ישר לשלמה ואמרתי לו: תקשיב, אני פשוט מזועזעת, זה נוגע בקרבַי.
פניה קירשנבאום: ונכון, מדינת ישראל היא מדינת עולים, אבל אנחנו לא פעם חוזרים ואומרים: אנחנו אוהבים עלייה ולא כל כך אוהבים את העולים בדיוק.
סופה לנדבר: אני מקווה שבשנים האלו אנחנו שינינו את הגישה.
פניה קירשנבאום: אני מאוד מקווה אבל אני עדיין לא רואה.
פניה קירשנבאום: אני מתביישת, מתביישת בשם עם ישראל, בכל הגזענות שאנחנו מגלים אחד כלפי השני.
פניה קירשנבאום: והגזענות הזאת, היא מתבטאת עכשיו כלפי העדה האתיופית, אבל זה לא שאני רוצה להרגיע, אני רוצה לציין שבדיוק אותה גזענות אנחנו מרגישים גם כלפי יוצאי חבר העמים.
פניה קירשנבאום: כל מה שנאמר, בתי-הספר שמיועדים לאתיופים, ואין מספיק אנשים בצמתים כלכליים וחברתיים ובתפקידים, וכל חוק שאנחנו נעביר לא יפתור את הבעיה.
פניה קירשנבאום: לצערי הרב, אותו מערכון "הלול" שכולנו אוהבים לראות אותו ולצחוק, הוא מתגשם ברמות לא רגילות.
פניה קירשנבאום: כי מי שחתם בחוזה הזה לא לקלוט או לא למכור דירות לעדה האתיופית, זה בדיוק אלה שבשנות ה-50 וה-60 סבלו מאותה גזענות, רק ממי שהגיע קודם.
אפרת ירדאי: כי האתיופים לא גרים ליד אשכנזים, להזכירכם.
פניה קירשנבאום: אבל כשהגזענות הזו מגיעה, למשל, כשהשדרן או הכתב אומר ומשווה את יוצאי חבר העמים למסתננים, ואומר שהמסתננים הם יותר טובים כי אלה הם זונות, ושיכורים, ושתיינים, וכל מה שרוצים.
פניה קירשנבאום: ואין שום דבר, ואף אחד, שום ועדת אתיקה של הכתבים, של העיתונות לא קמה, לא משעה אותו, והוא ממשיך לשדר ולהופיע על המרקע של הטלוויזיה – אז אני שואלת מה באמת.
פניה קירשנבאום: זה יפה מאוד שאנחנו מתכנסים פה, וזה יפה מאוד שאנחנו משחררים את שסתום הלחץ וכולנו מדברים.
פניה קירשנבאום: אני מאוד מקווה שאנחנו ככנסת, נוכל להעביר חוק או איזושהי החלטה שתהיה ישימה, ואולי סוף-סוף תשים באמת את הקץ לגזענות שמתקיימת בינינו.
פניה קירשנבאום: ורק להוסיף עוד דבר אחד: אני, אין לי ספק שגזענות היא גם משהו שבא מיותר גבוה.
פניה קירשנבאום: לא יודעת, זה לא בהכוונה ממשלתית, אבל זה בהחלטות מאוד מוזרות, כי כשלמנהל רדיו בשפות זרות שאחראי על התחנות באמהרית או ברוסית, ממנים מישהו שאינו יודע אף שפה שמשודרת ברדיו – זאת גזענות.
פניה קירשנבאום: כי תמיד אני אומרת שהשפה היא גם תרבות.
פניה קירשנבאום: כדי להבין מה צריך לשדר באמהרית, מה צריך לשדר ברוסית, עומד בן-אדם שלא מבין, לא את התרבות הזאת ולא את התרבות הזאת – זאת גזענות לשמה.
פניה קירשנבאום: ואני מקווה שאנחנו נוכל לשנות את זה, לא רק בדיבורים אלא גם במעשים.
דני דנון: בהחלט, אנחנו רואים גם שיש פה 18 חברי כנסת מרוב מפלגות הבית שבאים וזועקים את הזעקה.
דני דנון: אני מבקש מהדוברים לצמצם בדבריהם כי יש לנו רשימה ארוכה.
דני דנון: גדי יברקן, בבקשה.
קריאות: שומעים.
גדי יברקן: אני מאמין שתשמעו את מה שיש לי להגיד.
גדי יברקן: תשמעו, אין לי בעיה, אין לי תלונות כלפי תושבי קריית מלאכי, ולא לאזרחי מדינת ישראל.
גדי יברקן: יש לי תלונות כאן לבית הזה שהוא בית צבוע, אתם אנשים צבועים.
גדי יברקן: כשהיתה ההפגנה בבית-שמש וכל עם ישראל היה שם ובצדק, כל אחד מחברי הכנסת רץ לגנות את זה, וכולנו בכינו יחד עם אותה ילדה, גם כל מי שלא הגיע וישב בבית בכה אתה.
גדי יברקן: אתם חברי הכנסת, אל תגידו: הוא פופוליסט, זה בוטה.
גדי יברקן: זה לא מה שאני בא להגיד.
גדי יברקן: אבל לא ראיתי אף חבר כנסת אחד, להוציא את חבר הכנסת שלמה מולה, שהוציא הודעת גינוי לדבר הזה.
גדי יברקן: אתם פתחתם פה באפרטהייד במאה ה-21 במדינת ישראל.
גדי יברקן: לא ראיתי, לא את ראש הממשלה, לא שר, לא אכפת לי באיזה מפלגה.
גדי יברקן: תבינו מה אתם מוליכים פה, - - - לראות חבר כנסת אחד שהוציא הודעת גינוי.
דב חנין: לא רק הודעת גינוי, אלא הצעה דחופה לסדר.
דני דנון: גדי, אני מעריך אותך מאוד.
ניצן הורוביץ: אתה לא צודק.
פניה קירשנבאום: אתה טועה.
פניה קירשנבאום: יש שתי הצעות דחופות לסדר, גם של מולה וגם שלי, והיום הן נדונות.
דב חנין: וגם של עפו אגבאריה, ויש בקשה לגינוי מהיר שלי.
ניצן הורוביץ: אבל אתה לא צודק.
ניצן הורוביץ: אילן גילאון וזהבה גלאון הוציאו שתי הודעות.
ניצן הורוביץ: אז למה אתה סתם אומר?
ניצן הורוביץ: אל תגיד.
רחל אדטו: רגע, וכמה היו בפתח-תקווה?
רחל אדטו: כמה היו בפתח-תקווה?
גדי יברקן: לא היו.
רחל אדטו: לא היו?
רחל אדטו: היו כן.
רחל אדטו: אנשי קדימה היו בפתח-תקווה, סליחה.
דני דנון: גדי, סליחה רגע, אני רוצה להגיד לך משפט.
דני דנון: אני מאוד מעריך את הפעילות שלך - -
גדי יברקן: סליחה, אני לא רגיל שסותמים לי את הפה.
דני דנון: בסדר, אני אתן לך להמשיך.
דני דנון: שנייה גדי, אני רוצה לומר לך משפט.
דני דנון: אתה באת פה לאנשים שבאו לוועדה כי אכפת להם.
דני דנון: אם אתה רוצה לספור הודעות גינוי, אני שמעתי את ההודעה של השרה, של אילן גילאון, של דב חנין, של פאינה, אני הוצאתי הודעה.
דני דנון: לא מחלקים פה ציונים.
דני דנון: אנשים פה באו כי אכפת להם, ולא שאתה אומר, כן אכפת לכם, לא אכפת לכם.
גדי יברקן: יפה, מצוין.
גדי יברקן: תראו, כולכם פה אנשים טובים, ראויים, חברי הכנסת, בשביל זה אנשים - - -
סופה לנדבר: אז אנחנו צבועים או אנחנו טובים?
סופה לנדבר: אנחנו צבועים או אנחנו טובים?
גדי יברקן: אתם ממש צבועים.
סופה לנדבר: אתה מגזים, סליחה.
גדי יברקן: סליחה, גברתי השרה, כשהיה את רצח משפחת אושרנקו בראשון-לציון עשית מסיבת עיתונאים יום למחרת - - -
סופה לנדבר: קודם כל, הייתי בהלוויה ולא עשיתי מסיבת עיתונאים, ואת - - - שלי אתה לא קראת ואת ההודעה שלי אתה לא קראת.
סופה לנדבר: בזמן שאתה מחלק כאן ציונים אתה צריך להגיד שמדינת ישראל, עם כל הכבוד, משקיעה בכל עיר ועיר, כולל קריית מלאכי.
קריאות: היא לא משקיעה כלום.
קריאות: על מה את מדברת?
קריאות: מה את משקיעה?
קריאות: אל תטיפי לנו פה.
אברהם נגוסה: זה השורש.
אברהם נגוסה: זה שורש הבעיה.
אברהם נגוסה: זה שורש הגזענות.
דני דנון: דוקטור נגוסה, כל מי שירצה לדבר ידבר פה.
דני דנון: סליחה רגע - -
קסה בייסין: אתם צודקים, אנחנו כפויי טובה.
דני דנון: - - אני מקפיד שיהיה פה גם סדר בין חברי הכנסת לנציגים, אחד אחד אם לא שמתם לב.
דני דנון: אז בבקשה, תנו לגדי לסיים.
גדי יברקן: אתם יודעים שאנחנו ממש נחמדים ומנומסים, אני יש לי כבר תואר כבוד של בעל נימוס וכמו בציבור שלי.
גדי יברקן: וזו לא הנקודה שלי, זו הנקודה החיובית, ואני מאמין שאת הנימוס הזה כן נחיל על החברה הישראלית.
גדי יברקן: אני מקווה שאת הטוב שבקהילה שלנו, ואני לא רוצה להגיד: רק אנחנו, יש הרבה אנשים טובים במדינה הזאת, יש הרבה אנשים.
גדי יברקן: יש פער עצום בין הציבור למה שהבית הזה לרוב אומר, כי מדינת ישראל התייאשה, אין כבר מילים, הבטן ריקה כבר, הוצאנו ואף אחד לא שומע.
גדי יברקן: פה בבית עושים כינוס כי זה קרוב.
גדי יברקן: אני לא אלך למקום העבודה שלי?
גדי יברקן: באתם לעבודה היום, ואני צריך להגיד לכם תודה רבה שהתכנסתם.
דני דנון: תודה גדי, תודה רבה.
דני דנון: אני לא מסכים עם הציניות שלך.
משה גפני: אדוני היושב-ראש, רק משפט: יש ישיבה של ועדת הקליטה על הנושא של קריית מלאכי, מה שנאמר שם, נמצאים פה כל חברי הכנסת מכל המפלגות בבית.
משה גפני: כשראש העיר דיבר נגד החרדים בקריית מלאכי, לא התכנסה ועדת הקליטה.
גדי יברקן: ועדת הכספים לא התכנסה?
משה גפני: מה?
משה גפני: לא התכנסה.
משה גפני: זה התחיל שם נגד החרדים ולא התכנס אף אחד.
דני דנון: סליחה, לא שנייה, אתה לא בזכות דיבור, לא הצעה לסדר.
משה גפני: אני מתפלל לקדוש ברוך הוא: לו הייתי אתיופי.
משה גפני: אם הייתי אתיופי לפחות הייתי מקבל פה הגנה.
משה גפני: כשראש העיר בקריית מלאכי דיבר נגד החרדים, אף אחד לא צייץ.
משה גפני: אף אחד לא צייץ.
קריאה: אתה לבן - - -
קריאה: די, די כבר.
קריאה: מספיק.
קריאה: די באמת.
משה גפני: למה, בגלל שהוא מקדימה?
משה גפני: הוא אמר לא להביא חרדים בגלל שהם יהיו נטל - - - הלוואי והייתי אתיופיה.
מוטי מלכה: אתה מוציא דברים מהקשרם, אדון גפני.
משה גפני: הלוואי והייתי אתיופי.
קריאה: אם היית אתיופי לא היית יושב בוועדת הכספים.
קריאה: הלוואי והייתי בלונדינית עם עיניים כחולות.
משה גפני: את בלונדינית, הלוואי והייתי שחור.
קריאה: לא היית יושב-ראש ועדת הכספים.
קריאה: היום מדברים על האתיופים.
נחמן שי: די גפני, אל תעשה פרובוקציות.
נחמן שי: אל תעשה פרובוקציות.
משה גפני: אני אעשה.
משה גפני: למה לא דיברת אז?
קריאה: אתה מסית מספר אחת לגזענות.
נחמן שי: אני מדבר, בכל הזדמנות.
נחמן שי: היום מדברים על הסוגיה - - -
דני דנון: חברים, הרב גפני, אני קורא לך לסדר בפעם הראשונה.
דני דנון: אני אתחיל, נחמן שי - -
ניצן הורוביץ: די, צילמו, צילמו כבר.
ניצן הורוביץ: אפשר להירגע.
משה גפני: תצלמו גם אותו.
ניצן הורוביץ: צילמו, צילמו.
משה גפני: למה, אמרתי משהו לא נכון?
ניצן הורוביץ: תירגע, תירגע.
דני דנון: אם אתם רוצים, הרב גפני תודה רבה.
דני דנון: הרב גפני אני קורא לך לסדר פעם שנייה.
משה גפני: אמרתי משהו לא נכון?
נינו אבסדזה: הרב גפני, עכשיו לצורך העניין אתה אומר.
נינו אבסדזה: פעם אחת אמרת הלוואי והייתי רוסי?
נינו אבסדזה: פעם אחת היית אומר כזה דבר?
נינו אבסדזה: לא, ואתה יודע למה.
משה גפני: לא אמרתי, לא.
משה גפני: הסבא שלי היה רוסי.
משה גפני: אבל הסבא שלי היה מרוסיה, מה אני אגיד?
נינו אבסדזה: אתה הבנת למה אני התכוונתי.
נינו אבסדזה: אתה הראשון - -
מגלי והבה: למה להסית את הדיון?
מגלי והבה: בבקשה, היושב-ראש - -
משה גפני: לא הדיון.
משה גפני: אני מזדהה אתו, אני חושב שהוא צודק.
דני דנון: תודה רבה, כולם דיברו.
קריאה: לא דיברנו, אדוני.
אינברם אליאס: - - - תודה רבה, חשבתי שהוועדה תמצא פתרונות.
אינברם אליאס: ביי.
דני דנון: אני מבין שהדברים, תודה אליאס, אני מבין שהדברים הם ברומו של עולם ואנשים נסערים.
דני דנון: אני אומר לחברי חברי הכנסת, אני פשוט אוציא אתכם מהדיון.
דני דנון: מי שלא ידבר בזמנו, הרב גפני, קראתי לך לסדר פעם שנייה.
דני דנון: מי שרוצה לדבר שיירשם, אנחנו עובדים פה עם הדברים בצורה מסודרת.
דני דנון: חברת הכנסת יחימוביץ, בבקשה.
שלי יחימוביץ': איפה גדי?
שלי יחימוביץ': גדי מאחורי?
דני דנון: הוא מאחוריך.
שלי יחימוביץ': אני רוצה לומר לגדי שלהסתפק בזה שחברי כנסת יוציאו הודעת גינוי זה התביעה הכי קלושה שאפשר לתבוע מחברי כנסת.
שלי יחימוביץ': אין דבר קל יותר מלהוציא הודעת גינוי, אס.
שלי יחימוביץ': אם.
שלי יחימוביץ': אס.
שלי יחימוביץ': קטן אחד והכול מסודר.
שלי יחימוביץ': המחויבות שלנו היא הרבה-הרבה יותר עמוקה מהוצאת הודעות גינוי, שזה השלב המקדמי והקל ביותר בעבודתו של חבר הכנסת.
שלי יחימוביץ': לחברי כנסת יש כלים פרלמנטריים כדי להילחם על השקפת עולמם.
שלי יחימוביץ': הכלי הפרלמנטרי הבסיסי הוא הצעה לסדר, אני הגשתי הצעה לסדר, וחברי כנסת נוספים.
שלי יחימוביץ': אגב, הפגנות זה כלי ששמור לציבור.
שלי יחימוביץ': חברי כנסת יכולים לבוא מדי פעם להפגנות, אבל חברי כנסת לא צריכים לבלות את חייהם בהפגנות.
שלי יחימוביץ': הם צריכים להיות כאן בבית הזה, לחוקק חוקים ולעשות את עבודתם.
שלי יחימוביץ': לכן קיבלנו את הכלים הייחודיים האלה, 120 איש, ובכלים הייחודיים האלה אנחנו צריכים להשתמש כמיטב יכולתנו.
שלי יחימוביץ': הכלי של הפגנה, הוא כלי שנמצא בידי כל הציבור וטוב שהוא נמצא, כי אנחנו מדינה דמוקרטית.
רוני בר-און: הפגנות הן נגדנו, שנתקן את מה שמקולקל.
רוני בר-און: אנחנו המחליטים ולא המפגינים.
שלי יחימוביץ': וזה אפילו, במידה רבה, אבסורד כשפוליטיקאים הולכים להפגנות.
שלי יחימוביץ': כיוון שהם הולכים להפגין בעצם נגד עצמם.
שלי יחימוביץ': לכן, בואו נשים את הדברים במקום.
שלי יחימוביץ': אמר כאן דסה שצריך לחוקק חוקים.
שלי יחימוביץ': יש המון חוקים - - - רק לפני שנה חבר הכנסת שלמה מולה ואני חוקקנו את החוק למניעת אפליה בכניסה למקומות ציבוריים - -
קריאה: חוק חשוב מאוד.
שלי יחימוביץ': - - גם בבריכות שחייה, וגם מועדונים.
שלי יחימוביץ': זאת הגזענות הנראית לעין והגלויה, ולמה בכלל הצלחנו לחוקק את החוק הזה אחרי עשרה מדורי גיהינום ולא שבעה?
שלי יחימוביץ': כיוון שבאו לנו במזל זוג חברים בני 30 יוצאי סיירת מטכ"ל, רואי-חשבון במקצועם, חברים המון שנים, שבאו יחד למועדון, אחד נכנס והשני לא.
שלי יחימוביץ': כי אחד היה אתיופי, והשני היה אשכנזי.
שלי יחימוביץ': והם עזרו לנו לקדם את המהלך הזה עד לסיום החקיקה.
שלי יחימוביץ': חברת הכנסת מרינה סולודקין ואני חוקקנו חוק למניעת אפליה בקבלה לעבודה.
שלי יחימוביץ': מרגע הריאיון ועד רגע הפיטורים, והוא כולל גם את הקריטריון של מוצא.
שלי יחימוביץ': ויש חקיקה עוד למכביר, אני בטוחה שיושבים כאן חברי כנסת נוספים שחוקקו.
שלי יחימוביץ': סוגיית החקיקה היא לא הסוגיה, מה גם שיש חוק נגד גזענות.
שלי יחימוביץ': קודם כל, יש סוגיית אכיפה, והנה כבר אנחנו שומעים שהמשטרה אוכפת לרגל המחאה את החקיקה נגד גזענות, וטוב שכך.
שלי יחימוביץ': טוב שהחוקים לא יישארו "אות מידע" אלא ייעשה בהם שימוש על-ידי הרשות המבצעת, ואני שמחה לשמוע שנעשה שימוש בחוק הזה.
שלי יחימוביץ': גזענות זו תופעה נתעבת, נתעבת באמת.
שלי יחימוביץ': תחושת זילות של קבוצה אחת באוכלוסייה על פני קבוצה אחרת – זילות, התנשאות, ביזוי, השפלה, הדרה, בגלל צבעה, בגלל השתייכותה – אלה דברים שאנחנו לא יכולים לסבול.
שלי יחימוביץ': בוודאי לא במדינה שלנו, מדינה שחוותה את הגזענות באופן העמוק והנורא ביותר.
שלי יחימוביץ': חלה עלינו חובה לתקן את העוולות האלה, להיות שמן הסיכה בדברים האלה.
קריאה: חובת יתר.
שלי יחימוביץ': להיות חברת מופת ולהוות דוגמה.
שלי יחימוביץ': והנה אנחנו שוב ושוב נופלים בתהום הזאת של הגזענות.
שלי יחימוביץ': אני רוצה לגנות כאן באופן עמוק כל גילוי של גזענות, בוודאי כלפי יוצאי אתיופיה.
שלי יחימוביץ': הגזענות הזאת קיימת בכל מקום: היא קיימת כלפי ערבים באופן קיצוני ביותר כשמסרבים למכור להם דירות; היא קיימת כלפי חרדים כשקוראים להם כבדרך אגב "ג'וקים" ו"מקקים" - -
רוני בר-און: או "שחורים".
שלי יחימוביץ': - - ואף אחד לא מהסה, אף אחד לא אומר:
שלי יחימוביץ': דברים כאלה לא ייאמרו; היא קיימת כלפי נשים כשאוסרים עליהן ללכת במדרכה – ואנחנו צריכים לגנות את הגזענות הזאת מכל וכל.
שלי יחימוביץ': אבל זה הרובד הגלוי.
שלי יחימוביץ': מעבר לכל זה יש כאן סוגיה הרבה יותר מבנית של התנערות המדינה מאחריות.
שלי יחימוביץ': שמעתי כאן את הוויכוח אם הקרן שתורמים לה ככה וככה, עשתה או לא עשתה.
שלי יחימוביץ': זה בכלל לא תפקיד של קרנות, ולא תפקיד של עמותות, זה התפקיד של המדינה והמדינה הולכת ומתנערת מהאחריות הזאת.
שלי יחימוביץ': לכאורה, אין קשר בין הדברים.
שלי יחימוביץ': אתמול בלילה עבר החוק למניעת הסתננות, איך מממנים את החוק הזה?
שלי יחימוביץ': באמצעות קיצוץ של 2% בתקציב.
שלי יחימוביץ': באותו שבוע קוצצו עוד 4% בתקציב.
שלי יחימוביץ': קיצוץ של 6% בבסיס התקציב פוגע בכם, כי הוא מקטין את היכולת של המדינה לטפל בחינוך, לטפל דרך הרווחה, לטפל דרך משרד העלייה והקליטה.
שלי יחימוביץ': לכן, אנחנו נתפסים ובצדק, כשיש את הגילוי הקיצוני והנורא הזה של הגזענות, אבל צריך תמיד לזכור שכדי שהדברים האלה יתוקנו, השיטה תתוקן בבסיסה, ולא ימשיכו למנוע מכם ומקבוצות אחרות את מה שהמדינה חייבת לכם בדין.
דני דנון: תודה רבה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ.
דני דנון: לגבי החוק, נכון שהחוק קיים, אבל אני חושב שצריך לשקול לעשות סעיף פרטני לקבוע גובה קנס מינימלי.
דני דנון: כי ה חוק נגד גזענות הוא חוק מקיף - -
שלמה מולה: רק שתדע, כמי שעשה בדיקה לקראת החקיקה שלנו, כמעט אף אדם לא הועמד לדין - -
דני דנון: היישום של החוק הזה הוא מאוד בעייתי.
שלמה מולה: זאת אומרת, החוק לא רלוונטי.
דני דנון: לכן אני חושב שאנחנו כן צריכים חקיקה פרטנית שתקבע גובה מינימלי של קנס או שישה חודשי מאסר, דברים ספציפיים שייצרו הרתעה.
דני דנון: דוקטור נגוסה, בבקשה.
אברהם נגוסה: תודה, אדוני היושב-ראש.
אברהם נגוסה: הגזענות על-ידי האזרחים אפשר לטפל בה במסגרת החוק, להעמיד אותם לדין.
אברהם נגוסה: איך אנחנו נטפל בשורש הגזענות שנותן לגיטימציה לגזענות וזה הגזענות הממסדית?
אברהם נגוסה: בואו נקרא לילד בשמו: הגזענים הם הממסד, הגזענות נמצאת במשרדי הממשלה ואצל ראשי ערים.
אברהם נגוסה: כשהם מפרידים את הילדים מגני הילדים, מבתי-הספר, המרחק בין זה ובין להפריד את יוצאי אתיופיה גם במקום מגוריהם הוא מרחק קטן.
אברהם נגוסה: ולכן אני אומר: קודם כל, להוציא ולהוקיע, ולתקן את הגזענות במשרדי הממשלה.
אברהם נגוסה: כשלא מבצעים את החוק של לשלב את האקדמאים במגזר הציבורי והעירוני, ולא מבצעים אותו בתירוצים של תקציבים, אין יותר גזענות מזה.
אברהם נגוסה: כשלא נותנים להשתלב במקומות בילוי, זה גזענות.
אברהם נגוסה: ולכן, אם השרים, אם משרדי הממשלה, לא מתקנים בעצמם ונותנים לעולי אתיופיה להשתלב, אז הגזענות מאוד קל לאזרח מן השורה לבצע את זה.
אברהם נגוסה: אנחנו מגנים כל סוג של גזענות, אבל חברי הכנסת, הפתרון הוא להרתיע.
אברהם נגוסה: כדי להרתיע צריך להוציא חוק, לא דיבורים.
אברהם נגוסה: להוציא הצעת חוק להעניש ב-150,000 שקל זה בדיחה.
אברהם נגוסה: צריך לסגור מאחורי סורגים ל-10 שנים את מי שעושה כמו שעשו האנשים בקריית מלאכי.
אברהם נגוסה: מי שעושה את הדברים האלה, הקנס צריך להיות - - - מיליון שקל – זה מה שירתיע אותם, ולא 150,000 שקל, כי הוא קל לו להיפטר מאתנו.
אברהם נגוסה: מי שיש לו ניסיון, שהפריד את הילדים שלו מהילדים שלנו, קל לו מאוד להפריד גם את זה.
אברהם נגוסה: אנא, קחו את זה ברצינות ותעבירו חוקים רציניים, משרדי הממשלה יתעשתו ויתקנו את המדיניות הגזענית של משרדי הממשלה.
רוני בר-און: נגוסה, אתה יודע כמה שופטים אתיופים יש במערכת המשפט בישראל?
אברהם נגוסה: אפס.
אברהם נגוסה: זה הגזענות.
דני דנון: תודה רבה, דוקטור נגוסה.
דני דנון: שרת העלייה והקליטה, בבקשה.
שלמה מולה: כמה מנכ"לי משרדי ממשלה יש?
רוני בר-און: אבל שם יש רק 40, ושופטים יש כמעט 1,200.
רוני בר-און: זה הבדל קטן, לא?
דב חנין: היתה מנהלת של "רשת א", גם היא כבר לא.
שלמה מולה: ולא רק זה, מנכ"ל רשות השידור אומר לה: עשיתי לך טובה שאת היית מנהלת "רשת א".
קריאות: שקלטתי אותך.
קריאות: רק בגלל שאת אתיופית.
שלמה מולה: אם זה לא גזענות, אני לא יודע מה זה.
סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אני קודם כל רוצה להגיד לחברי כנסת ונציגי העדה שאת התופעה הזו של גזענות כולנו מגנים.
רוני בר-און: נו, נו.
רוני בר-און: פה אולי כן, פה כולנו בכנסת.
סופה לנדבר: אני מתכוונת לכך.
סופה לנדבר: אנחנו כולנו במשרד הקליטה והעלייה, ואני, מגנים את התופעה הזאת.
סופה לנדבר: אנחנו עדים היום לתופעה נוספת, לתופעה שאני חושבת שלא שייכת לכל החברה.
סופה לנדבר: היא שייכת לאנשים בתוך החברה, אחד נגד דתיים, שני נגד רוסים, שלישי נגד יוצאי אתיופיה, נגד נשים, והלאה והלאה.
סופה לנדבר: ונגד התופעה של שנאה אנחנו כולנו צריכים, נגד התופעה של אנשים בודדים בחברה, בגלל שאני הייתי נותנת לחברה שלנו ציון קצת יותר גבוה מאשר נתנו חלק מהעיתונאים אתמול.
סופה לנדבר: אני רוצה לקחת את כולנו מקריית מלאכי שגם אני עם שבחים לראש העיר, הוא ראש עיר טוב שיודע לטפל בבעיות של העיר, יודע לטפל בבעיות של שכבות, ושל עדות ושל יוצאי אתיופיה בפרט, ו-15% מיוצאי אתיופיה נמצאים אצלו, עם הכלים של מדינת ישראל.
סופה לנדבר: אני מדברת על כלים רבים ביותר, מדינת ישראל, וממשלת ישראל, והמשרד לקליטת העלייה נתנו לרשויות בהן יש גם יוצאי אתיופיה וגם עולים אחרים, ואסור לשכוח.
מגלי והבה: את יכולה לפרט מה נתת לראש עיריית קריית מלאכי בכדי שייקלטו ביישוב שלו ויקבלו את המענקים?
סופה לנדבר: ברשותך, מתקציבים שאנחנו נתנו בשנת 2010 - -
שלמה מולה: נדמה לי שדווקא הממשלה הזאת קיצצה - - -
מגלי והבה: את מוכנה לפרט?
סופה לנדבר: כן, אני מפרטת.
סופה לנדבר: אתה לא נותן לי לדבר.
מגלי והבה: בבקשה.
סופה לנדבר: בשנת 2010 אנחנו נתנו כמעט מיליון שקלים - -
אריה ביבי: מיליון שקל?
סופה לנדבר: מיליון שקל.
רוני בר-און: לכל עולה, לכל עולה.
נינו אבסדזה: והם עדיין ממשיכים לגור בקריית מלאכי?
מגלי והבה: את יודעת מה, צריך לתת מיליון שקל לראש עיריית תל-אביב ושיקלוט אתיופים.
סופה לנדבר: רבותי, אל תהיו ציניים עכשיו.
סופה לנדבר: הקריטריונים והקיצוצים שהיו גם במשרד לקליטת עלייה, לא נתנו אפשרות לתת יותר.
רוני בר-און: מיליון שקל זה מימון מפלגות של חבר כנסת וחצי.
מוטי מלכה: ועשרה מיליון שקל שהורידו ממענק איזון במקביל.
שלמה מולה: עשרה מיליון שקל הורידו לך?
מוטי מלכה: במקביל.
קריאה: אם לתת תפוז לכל אתיופי בקריית מלאכי זה יותר ממיליון.
רוני בר-און: הוא אומר שהורידו לו ממענקי האיזון עשרה מיליון שקל השנה.
רוני בר-און: את יודעת מה זה עשרה מיליון שקל - - - של קריית מלאכי, גברתי השרה?
סופה לנדבר: אתה יודע, אני אירחתי אתמול כנס של 120 רשויות שנתמכות על-ידי המשרד לקליטת עלייה, וחוץ משבחים ותודה לא קיבלתי דבר.
סופה לנדבר: בקדנציה שלך, של המפלגה שלך, אני קיבלתי משרד בתמיכה ברשויות בגובה 1.7 מיליון ואני הגדלתי את התקציבים האלו ל-52 מיליון ברשויות.
רוני בר-און: ראש הממשלה נסחט על-ידי השותפים הקואליציוניים.
סופה לנדבר: אז צריך להיות צנועים, ואתה צריך בינתיים לשמוע ולהקשיב.
קריאה: מצד שני, קיצצו את מענקי האיזון לרשויות.
סופה לנדבר: לא הכול רע, רבותי.
סופה לנדבר: אני יכולה להגיד על מה שאתם לא הצלחתם לעשות ואנחנו כן הצלחנו לעשות.
מגלי והבה: זה לא מטרת הדיון, השרה המכובדת.
מגלי והבה: ביקשנו לדעת מה את, איזה תקציב, יושב פה יושב-ראש ועדת הכספים, תשאלי אותו בסוף השנה כמה מיליונים החזרנו שמשרדים לא עמדו בהתחייבויות שלהם.
מגלי והבה: את מדברת על מיליון שקל לעדה שלמה, לעיר כמו קריית מלאכי?
סופה לנדבר: משרד הקליטה מבצע את הדברים ואנחנו לא החזרנו כספים.
סופה לנדבר: המשרד לקליטת עלייה לא מחזיר כספים ואני חושבת שמגיע לנו שבחים על כך, אבל לא על זה אני מדברת.
סופה לנדבר: אנחנו קידמנו את הפרויקטים של עולים מאתיופיה, קליטת מדענים עולים יוצאי אתיופיה ממלגות בפרקטיקה 100, שדרגנו אותם בפרויקטים של תעסוקה, הצענו ושחררנו את הכספים לסטודנטים.
קריאה: סליחה, על מה את מדברת?
דב חנין: גברתי השרה, האם אתם תתמכו בחוק שאוסר אפליה בדיור כמו שאנחנו הצענו והממשלה הפילה?
סופה לנדבר: אל תיכנסו בדברי - -
דב חנין: זו השאלה: האם אתם מוכנים לתמוך באיסור אפליה בדיור?
דב חנין: למה לדבר אתי עכשיו על מדענים עולים?
דני דנון: חברים, אפשר לא להסכים עם דברי השרה, סליחה, אפשר לא להסכים, אפשר לחלוק, אבל צריך לאפשר לה להגיד את הדברים.
קריאה: כן, אבל לזרוק דברים באוויר - -
סופה לנדבר: זה לא דברים באוויר, אל תהיה פופוליסט.
סופה לנדבר: בגלל שאתה יושב באופוזיציה, אני אתן לך אפשרות להיות פופוליסט?
קריאה: אני לא פופוליסט.
סופה לנדבר: אז אני אגיד לך בגאווה רבה שבקדנציה הזאת עשיתי דברים שלא הצלחתם לעשות אותם.
דב חנין: גברתי השרה, שאלה עניינית: מה דעתך, מה דעתכם על חוק של איסור אפליה בדיור?
סופה לנדבר: אני לא רוצה להשיב לפני שאתה לא תיתן לי לסיים.
סופה לנדבר: בסדר?
דב חנין: זו השאלה.
דב חנין: אבל את תעני לי?
סופה לנדבר: אתם יכולים לא להסכים, אבל להקשיב אתם חייבים.
דב חנין: אני אקשיב ברצון.
סופה לנדבר: אתם חייבים להקשיב.
סופה לנדבר: אני גרמתי - - - על תוכנית של יוצאי הפלשמורה, אני הייתי באתיופיה, אני המלצתי לראש הממשלה והתקבלה החלטה.
שלמה מולה: לא, לא, לא, לא צריך לקחת קרדיט שלא צריך.
אברהם נגוסה: עכשיו קיצצתם אותו.
אברהם נגוסה: קיצצתם את מספר העולים.
סופה לנדבר: אתה אומר דבר שהוא לא אמת.
אריה ביבי: אדוני יושב-הראש, עם ה"אני, ואני, ואני" היא מזכירה לי מישהו.
מגלי והבה: את ביבי נתניהו.
דני דנון: אני מוכן ואני מבקש מהשרה לעשות דיון, לא עכשיו, להביא את ההישגים של השרה ציפי לבני, מול השרה הקיימת, לראות תקציבים, להשוות.
דני דנון: חברים, בואו נעשה את זה, אבל כרגע אני מבקש לאפשר לשרה לסיים את דבריה, ואחרי זה נשמע את חבר הכנסת ביבי, וחנין - -
מגלי והבה: תודה על האובייקטיביות, היושב-ראש.
מגלי והבה: אתה האדם האובייקטיבי ביותר בכל יושבי-ראש הוועדות.
מגלי והבה: מה זה קשור כרגע לדיון על משרד הקליטה, על מה שנתנו לקריית מלאכי?
סופה לנדבר: אתה יודע, לפני שאתה הגעת לוועדה אתה לא נכנסת לדברים של אף אחד.
סופה לנדבר: ובגלל זה סגן יושב-ראש, חבר כנסת - -
מגלי והבה: רגע, את מלמדת אותי שאני צריך להקשיב לך, אבל אני מדבר ליושב-ראש לא אליך.
סופה לנדבר: לא, אל תדבר.
סופה לנדבר: אני עכשיו בזכות דיבור, ואני ישבתי שעה וחצי בשקט והקשבתי לכל מי שדיבר כאן היום, ואל תהיו פופוליסטיים.
סופה לנדבר: כן, אני, אני, כשרה לקליטת עלייה.
אריה ביבי: מעניין שכול פתיחת דיון פותחים אותו ב-15 פעם "אני".
אריה ביבי: "אני" 15 פעם, ואחר כך פותחים דיון.
דני דנון: תודה רבה, אני מבקש שנתכנס לקראת סיום.
דני דנון: חברי הכנסת שרוצים לדבר, אז בחוץ.
דני דנון: אני מבקש מהשרה לסיים את דבריה, אנחנו צריכים להתקדם.
סופה לנדבר: אנחנו ממשיכים בתוכנית חומש, ממשיכים תוכנית של 22 מוקדים בכל עיר - - - ערים, אנחנו בדרך לסיום הנצחת שמות של נספים בדרך מסודן, שלא נעשה במשך שנים רבות במדינת ישראל, אנחנו משתתפים בפרויקטים של סטודנטים, במלגות, ואתם יודעים מה, אפשר להגיד שהעדה, ואני עם העדה, יכולה להיות כה מרוצה - -
שלמה מולה: - - -
דני דנון: לא, אתה לא יכול - - -
סופה לנדבר: לא, אתה לא יכול להיכנס.