GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ימימה גולדברג: הנתונים הם ל-2009.
אברהם מיכאלי: נציגת ה-מ.מ.מ יכולה לתת על 2009, ועוד מעט נשמע אותה.
נעה טייך פייר: אני אוכל לתת נתונים של משרד החינוך.
אברהם מיכאלי: בסדר, עוד מעט, נציגת משרד החינוך.
שרה כהן: אני חושבת שכדאי להציג את המסגרת הארגונית הכוללת, ואחר כך להתמקד.
שרה כהן: שוב, אלו האוכלוסיות שזוהו כאוכלוסיות שנמצאות בסיכון מוגבר ושאותרו במסגרת הפיילוט: העולים הצעירים בשלבי מעברים שונים של חייהם, גברים עם צווי הרחקה, בעיקר אלה שהוצא להם צווי הרחקה על רקע של אלימות כלפי בנות הזוג.
שרה כהן: בקרב חלק מקהילות העולים אנחנו רואים מצב גם של רצח ובעקבותיו התאבדות.
שרה כהן: הנושא של צריכת אלכוהול ידוע כגורם סיכון שעלול להגביר את הנטייה או את ביצוע אקט האובדנות.
שרה כהן: בני נוער שנמצאים בפנימיות גם זוהו כאוכלוסייה בסיכון מוגבר, חיילים עולים.
שרה כהן: כאן צריך לחדד ולומר את מה שגם שוקף לנו בישיבה שהיתה במשרד על-ידי נציגי התוכנית הלאומית, שחלק מאוכלוסיית החיילים שמשתחררים על רקע סעיף 21, גם לא עוברים איזשהו מערך של הכנה לקראת השחרור.
שרה כהן: זאת אומרת, יש לנו כאן אוכלוסייה שהכי זקוקה לליווי ולהכנה לקראת היציאה, והיא זו שבעצם משוחררת ונפלטת לאזרחות בלי ליווי – מה שיכול להעצים את מצב הסכנה בו היא נתונה.
שרה כהן: האוכלוסייה האחרונה היא של עובדי חברות שמירה, וזה בעיקר בשל הזמינות לכלי נשק שנמצאים אצלה.
שרה כהן: ההשלכות של מקרי ההתאבדות - התאבדות עובדת כהדף.
שרה כהן: היא פוגעת במעגלי משפחה הקרובים והרחבים היותר.
שרה כהן: לפני נתונים, בעקבות ההתאבדות רמת הסיכון בסביבה של מתאבד עלולה לגדול פי 6.
שרה כהן: בכל המדינות מופעלות תוכניות לאומיות ומוקצים תקציבים ייעודים לנושא.
שרה כהן: כשם שצוין לפני כן, בישראל נעשתה איזושהי תוכנית פיילוט שבנויה על תקציב אד-הוק שבעקבותיו נעשתה פעולה.
שרה כהן: חוץ ממשרדי הממשלה, יש כאן שורה מאוד גדולה של גופים שהם חוץ ממשלתיים, ובראשם הג'וינט שחבר למהלך בכל האגפים הרלוונטיים לו סביב כל האוכלוסיות המצויות בטיפול, בין אם זה זקנים, עולים, צעירים, בני נוער.
שרה כהן: התוכנית היא תוכנית משותפת.
שרה כהן: בנוסף לג'וינט חברו לה: צה"ל, שב"ס, הסוכנות היהודית, ועמותות כמו: סה"ר, ער"ן, "בשביל החיים".
שרה כהן: התוכנית מלווה בהערכה מחקרית.
שרה כהן: מה נעשה בפיילוט?
שרה כהן: תוכנית הפיילוט נערכה בקרב שלוש אוכלוסיות: נוער, עולים וזקנים, ובשלושה יישובים: רמלה, רחובות וכפר כנא.
שרה כהן: לגבי אוכלוסיית העולים – הרלוונטיות היא כמובן ברמלה וברחובות.
שרה כהן: היא הופעלה בכל המסגרות ובכל נדבכי ההתערבות על בסיס שבע האסטרטגיות שזוהו כאסטרטגיות היעילות ביותר להתמודדות עם בעיית האובדנות, על בסיס תובנות ממהלכים בכל העולם.
שרה כהן: הן נעשו במסגרות של בתי-הספר תחת האחריות של החינוך והתמ"ת, במסגרות פנימיות של משרד הרווחה, בשירותי בריאות הנפש, במרפאות של קופת-חולים כללית, בתי-חולים פסיכיאטריים.
שרה כהן: ובהקשר של אוכלוסיית העולים, בדגש בנוסף לכל המסגרות האוניברסאליות גם בדגש על תשתית מוקדי הקליטה של משרד הקליטה כשבשני היישובים הרלוונטיים מוקד קליטה שמרכז ומתכלל את העבודה עם אוכלוסיית עולי קהילת אתיופיה באותה עיר.
אברהם מיכאלי: תרחיבי על העיר רחובות.
אברהם מיכאלי: אנחנו יודעים שיש שם שתי שכונות של העדה?
שרה כהן: אני מציעה שלגבי ההרחבה אנחנו נשאל אחר כך את ליאור כרמל.
שרה כהן: ניכנס אז לרזולוציה שהיא יותר מחודדת, וליאור בוודאי בקי בזה יותר ממני.
שרה כהן: עוד שניים-שלושה שקפים ואני מסיימת את האוריינטציה הכוללת, ואז, לדעתי, אפשר להיכנס לחידוד יותר רלוונטי.
שרה כהן: רצוי לציין את הזיהוי בקרב אוכלוסיית העולים.
שרה כהן: צריך זירות ייחודיות להתערבות כדי ליצור נגישות לקהילה.
שרה כהן: לדוגמה, בקרב אוכלוסיית עולי אתיופיה צריך היה ליצור גם מערך של הכשרה של הקייסים שהם נכבדי הקהילה, כדי לחבר אותם למערך במה שאנחנו קוראים תפיסת התערבות רגישת תרבות שמתיישבת על תפיסת ההתערבות האוניברסאלית.
שרה כהן: זאת אומרת, זה הערך המוסף של העבודה שנעשית בקרב אוכלוסיות העולים שמעבר למערך האוניברסאלי שנעשה לגבי כלל האוכלוסייה - - -
מרינה סולודקין: האם יש עבודה של קייסים עם צעירים?
מרינה סולודקין: יש לי סימן שאלה.
שרה כהן: קייסים אצל חלק מהאוכלוסייה.
שרה כהן: כיוון שיש שונות ומכיוון שיש מאפיינים שונים, צריך למצוא את הדרכים איך להגיע לפרופילים השונים של האוכלוסיות גם בקרב העולים עצמם.
שרה כהן: מה נעשה בפיילוט העולים?
שרה כהן: מניעה ראשונית – נעשתה הסברה בשתי שפות.
שרה כהן: אם תרצו אחר כך אפשר גם להראות את הסרטון בשפה הרוסית.
שרה כהן: פותחה הצגה בשפה האמהרית שמיועדת לאוכלוסיית יוצאי אתיופיה שנקראת "שאריות של החיים שלו".
שרה כהן: מתקיימות סדנאות בעקבות ההצגה.
שרה כהן: ההצגה תוצג ב-22 לחודש בפני קהל רב כדי לחשוף את ההצגה בפני מרבית הגורמים שעוסקים היום בתחום כדי השם יוכלו להתרשם ממנה.
שרה כהן: כמו כן, תוכניות חוסן לעולים במרכזי קליטה שנעשו בשיתוף הסוכנות היהודית.
שרה כהן: ברמת המניעה השניונית נעשו תוכניות של איתור אוכלוסייה על-ידי הכשרות של שומרי סף שהם חלק מתוך האסטרטגיות של ההתערבות.
שרה כהן: ההכשרות נעשו במערכות השונות.
שרה כהן: אנחנו צרפנו חלק מעובדי המשרד הרלוונטיים באותן ערים של הפיילוט להכשרות שנעשו.
שרה כהן: כמו כן, שימוש בשאלוני איתור בשפה הרוסית, וקבלת סיוע בקווים חמים ובאינטרנט בשפה הרוסית.
שרה כהן: ברמה של המניעה השלישונית – הפנייה לטיפול מיידי לגבי מי שעלה לגביו חשש לסכנת התאבדות.
שרה כהן: הכול בדגש על אינטגרציה בין המערכות.
שרה כהן: נעשו תהליכים של הכשרת המנהיגות האתיופית במרפאות לבריאות הנפש.
שרה כהן: נמצא איתנו ממויה זרה שהיה אחד מאנשי המקצוע הבולטים בהבניית תהליך ההכשרה.
שרה כהן: חודדו תהליכי האבחון והטיפול רגישי התרבות בתחום בריאות הנפש בקרב עולי אתיופיה, בשיתוף עם ד"ר נמרוד גריסריו שגם לו גוף ידע אדיר בנושא התערבויות בקרב יוצאי אתיופיה, גם במסגרות רפואיות, וגם במסגרות קהילתיות.
שרה כהן: הכשרה ייחודית למטפלים בבריאות הנפש בקודים התרבותיים הייחודיים של העולים.
שרה כהן: כל החומר שפותח ונמצא במחקרים הללו, שימש אחר-כך כגוף ידע לנושא יצירת מערך ההכשרה.
שרה כהן: וכן, תגבור כוח-אדם דובר אמהרית במרפאות לבריאות הנפש.
שרה כהן: אלה כל השותפים בפרויקט.
שרה כהן: מעבר לליווי השוטף והמעורבות השוטפת, הנישה שלנו היתה המחקרים שמשמשים את כל העבודה, העבודה של הקשר עם מוקדי הקליטה, וסיוע בכלל בקידום המשמעות של עבודה רגישת תרבות בתוך מערכת אוניברסאלית.
שרה כהן: אלה הן התשומות בתוכנית.
שלמה מולה: אני מבקש לחזור לשקף הקודם שמדבר על השותפים.
שלמה מולה: מה מידת המעורבות של לשכות הרווחה?
שלמה מולה: הרי הסיפור האמיתי הוא לא מה שאתם עושים במשרד הקליטה.
שלמה מולה: זה חשוב, אבל שירותי הרווחה הם הסיפור המרכזי.
שלמה מולה: מה המעורבות שלהם?
שלמה מולה: עד כמה הם דומיננטיים?
שלמה מולה: האם הם רק נגררים או שהם מובילים?
שלמה מולה: הסיפור הוא שם.
שלמה מולה: האם יש פה מישהו ממשרד הרווחה?
שרה כהן: יש לנו פה את אילן, ואני מציעה שנשמע ממנו.
שלמה מולה: אני רוצה לשמוע.
אברהם מיכאלי: בסדר, עוד מעט.
אברהם מיכאלי: תגיעי לסיכום כי הזמן הולך ונהיה דחוק.
שרה כהן: לסיכום, אלה התשומות שהיו בתוכנית.
שרה כהן: זאת אומרת, הכשרת שומרי סף, הכשרת גורמים: גורמי בריאות הנפש, ביצוע תוכניות חוסן לעולים במעבר ובני נוער, הכשרות מתנדבי ער"ן ועמותת סה"ר, איתור באמצעות השאלונים, הסברה, תשדיר, פוסטרים, מודעות בעיתון, פליירים והצגה, והתיאום בין המערכות.
שרה כהן: מבחינת תוצאות הפיילוט – בנושא של לגיטימציה לדבר ולפעול למניעת אובדנות במערכות הממשלתיות, היתה לפני הפיילוט חרדה מהעיסוק, דעות קדומות וסטיגמות.
שרה כהן: אחרי הפיילוט הנושא הפך להיות בר-שיח לגיטימי.
שרה כהן: בנושא הסברה ושיח ציבורי היה חשש שהציבור לא ישרוד קמפיין רחב.
שרה כהן: אבל, ראינו שהציבור הביע תמיכה בקמפיין.
שרה כהן: התקיים שיח שהוא שיח של יותר דיאלוג בין המערכות.
שרה כהן: ברמה של זמינות לטיפול – התקצרו זמני ההמתנה למרפאות לבריאות הנפש.
שרה כהן: הקבלה נעשתה בפרק זמן הרבה יותר מהיר.
שרה כהן: בכל מה שקשור לנושא של שמירה על רצף טיפולי לאחר ניסיון אובדני שזוהה כגורם סיכון, קיים כרגע בכל היישובים שבהם נעשה הפיילוט תיאום מלא בין בתי-החולים למרפאות לבריאות הנפש כדי ליצור את הרצף.
שרה כהן: בהפניות לחדרי המיון – ירידה של 90% בפניות מיותרות באזור הפיילוט.
אברהם מיכאלי: גברת כהן, לאחר שנתיים וחצי-שלוש שנים של שותפות שלכם בפיילוט, האם אתם יכולים להראות לנו את ההישגים שלכם כמשרד הקליטה שמתבטאים בירידה במספר ניסיונות ההתאבדות או בהתאבדויות בקרב עולים, או שעדיין קשה לראות?
שרה כהן: אני חושבת שבשקף הזה ניתן לראות את אחד התוצרים של התוכנית - בנגישות ובעלייה הדרמטית במספר המטופלים בפניות במרפאות הפיילוט.
שרה כהן: דהיינו, אחד מההישגים הוא עלייה משמעותית באחוז המופנים.
שרה כהן: זאת אומרת, זה חלק מתוך מה שהיה built in בחלק מיעדי הפיילוט, וזה יכולת איתור גבוהה יותר והפנייה לגורמי טיפול.
שרה כהן: אני חושבת שפה ימימה תהיה כאן בוודאי יותר חכמה ממני בנושא הזה.
שרה כהן: מבחינת התוצאות ובחינה של ירידה אפקטיבית או מספרית של אחוזי ההתאבדות – אני חושבת שזה לא משהו שניתן להראות אותו כרגע.
שרה כהן: בין היתר, בגלל שהמספרים מגיעים בדיעבד.
שרה כהן: לא תמיד זה מידע שקיים.
ימימה גולדברג: פרק הזמן הוא מאוד קצר, ואי-אפשר בפרק זמן כזה להראות ירידה.
ימימה גולדברג: אבל, יש לנו מדדים אחרים שהוכיחו את עצמם.
ימימה גולדברג: כמו שנאמר, בפניות, ההשארות בפנייה.
ימימה גולדברג: לגבי הבאה למודעות –הכלי שפותח, ההצגה שחוברה והומחזה על-ידי אנשים מהמגזר האתיופי.
ימימה גולדברג: אני חושבת שמי שראה את ההצגה חושב שזוהי הצגה פשוט מעולה.
ימימה גולדברג: היא מאפשרת שיח פתוח ולגיטימי בנושא.
ימימה גולדברג: זו אחת הדרכים להביא את הנושא בפני האוכלוסייה האתיופית שמאוד נמנעת.
ימימה גולדברג: הנושא, במיוחד אצלם, היה בגדר של טאבו.
ימימה גולדברג: ההצגה מאפשרת להיפתח ולהעלות את הנושא הזה.
ימימה גולדברג: אני מאוד אשמח אם תבואו לצפות בהצגה.
ימימה גולדברג: נשלח לכם הזמנה להצגה שנקיים ב-22 בדצמבר עם הנהלות המשרדים.
ימימה גולדברג: אנחנו חושבים שזה הישג מאוד גדול בכלל, ולאוכלוסייה האתיופית בפרט.
שרה כהן: אלה דוגמאות של שני פוסטרים, גם בשפה הרוסית, ובשפה האמהרית, שמכוונים להעלאת מודעות ולפנייה לבקשה לעזרה.
שרה כהן: פה זה פחות או יותר השקף המסיים שלנו.
שרה כהן: כפי שציינת, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מיכאלי, אנחנו רוצים לעבור משלב של פיילוט למערך של תוכנית שהיא תוכנית לאומית שתקיף לא רק את יישובי הפיילוט.
שרה כהן: אני חושבת שהבעיה בקרב העולים היא בוודאי בעיה שהיא ידועה לכולנו.
שרה כהן: אבל, זה לא רק בכוחות של משרד אחד, ובוודאי לא בכוחות רק של משרד הקליטה לטפל בנושא הזה.
אברהם מיכאלי: האם גיבשתם כבר את חלקכם בתקצוב העתידי.
שרה כהן: אנחנו גיבשנו את חלקנו במערך.
אברהם מיכאלי: האם העברתם את זה למשרד הבריאות?
שרה כהן: מעבר להמלצות הכלל משרדיות, אנחנו בדיוק נגיד לכם מה אנחנו הולכים לעשות כרגע במשרד.
שרה כהן: זה היה בעקבות דיון פנימי שהתקיים במשרד עם נציגי התוכנית הלאומית, עם המשנה למנכ"ל של המשרד, בכיוונים שמסוכמים כרגע עם משרד הבריאות והתוכנית הלאומית.
שרה כהן: אנחנו ניקח כרגע את ההצגה "שאריות של החיים" ונשתמש בה ככלי להעלאת מודעות.
שרה כהן: הכוונה היא להפיץ אותה במרבית מוקדי הקליטה שהמשרד מפעיל ברחבי הארץ.
שרה כהן: ההצגה יוצרת את השיח ואת הדיון שבעקבותיו, ואת זה המשרד שלנו יעשה באופן מערכתי.
שרה כהן: ברמה השנייה אנחנו יחד עם משרד הבריאות – ביקשנו גם הערכה תקציבית לכך – נעשה הכשרת רוחב של כל עובדי משרד הקליטה הרלוונטיים שנמצאים בקשר עם אוכלוסיית העולים כשומרי סף לצורך הכשרה של עובדי משרד הקליטה שנמצאים בקשר עם אוכלוסיית יוצאי חבר המדינות וגם יוצאי אתיופיה לגבי הנורות האדומות ולגבי המאפיינים כדי ליצור אצלם יותר ערנות ומודעות לבעיות, ולהבנה לגבי הפנייה לעזרה.
שרה כהן: הדבר השלישי אותו אנחנו הולכים לקיים ממש בעת הקרובה, גם לאור התגייסותו של המשנה למנכ"ל אצלנו חנוך צמיר, הוא לזמן דיון משותף יחד עם צה"ל לגבי אותה קבוצה ספציפית וייחודית של אוכלוסייה של צעירים עולים שמשתחררים באמצע השירות.
אברהם מיכאלי: האם תקצבתם את ההמלצות שלכם?
שרה כהן: אנחנו ממתינים כרגע לבקשה תקציבית מטעם משרד הבריאות.
אברהם מיכאלי: למה אני שואל אתכם?
אברהם מיכאלי: אנחנו היום כבר שמנו את זה על השולחן וביקשנו כסף.
אברהם מיכאלי: הם הגישו לנו תקציב.
אברהם מיכאלי: נתנו לנו הערכה תקציבית לתוכנית חמש-שנתית, לתוכנית חומש.
אברהם מיכאלי: הם אמרו: לא רוצים לקבל את כל הכסף בבת אחת, נעשה את זה בפריסה.
אברהם מיכאלי: האם אתם כמשרד הקליטה מתואמים איתם בקטע הזה?
שרה כהן: הסיכום שלנו איתם – ולזה אנחנו ממתינים – שאנחנו נקבל מהם תמחור של שתי ההתערבויות הללו שהן השימוש בהצגה וההפצה שלה בכל מוקדי הקליטה וקיום הסדנאות, והכשרה של עובדי משרד הקליטה.
שרה כהן: אלו שני התחומים שסוכמו עם משרד הבריאות.
אברהם מיכאלי: ומה אם יתברר שיש עוד נושאים בהמלצה שלכם או יחד איתם?
אברהם מיכאלי: אתם תצטרכו למצוא בסוף גם תקציבים לזה.
שרה כהן: זה הדיון שאנחנו קיימנו במשותף ובהסכמות משותפות שזה הערך המוסף של משרד הקליטה, ובהסכמות עם נציגי התוכנית הלאומית.
שרה כהן: נכון לשלב זה לא הועלו בפנינו דברים נוספים שיש בהם איזשהו צורך בהתערבות שהיא ממוקדת וייחודית של משרד הקליטה.
שרה כהן: אבל, כיוון שאנחנו שותפים למהלך אז אנחנו נשמע.
שרה כהן: בשלב זה אני חוזרת על שלושת הדברים.
שרה כהן: אנחנו גם נקיים את אותו מפגש יחד עם צה"ל – זה היה בהחלט ביוזמתנו – כדי לנסות ולראות עד כמה ניתן לרכך את תהליך היציאה של אותה אוכלוסייה שנושרת מהצבא במהלך השירות ושלא עוברת את סדנאות ההכנה לשחרור, ושני המהלכים שאנחנו רוצים לקדם אותם במהלך שנת 2012.
אברהם מיכאלי: אני מבקש שנסתפק בדברים האלה.
קרן פישזון: אפשר שאלה?
אברהם מיכאלי: תזדהי לפרוטוקול.
קרן פישזון: קרן פישזון, נציגת מועצת העמותות דוברי רוסית.
קרן פישזון: אני רואה שעשיתם עבודה של מינון בדוח הזה.
קרן פישזון: השאלה היא בקשר לעולים מחבר העמים.
קרן פישזון: המינון של קבוצות האנשים שמגיעות הוא באמת מאוד מחולק ומובן.
קרן פישזון: אני רוצה לשאול שתי שאלות לגבי החלוקה הזאת.
קרן פישזון: מה אחוז היהודים שמתאבדים בקרב כל העולים וכמה אחוזים הם לא?
קרן פישזון: האם יש לכם את הנתון הזה?
קרן פישזון: השאלה השנייה היא לגבי המתאבדים לאחר שחרור מהצבא.
קרן פישזון: מאיזה יחידות מדובר?
קרן פישזון: וגם נתונים לגבי השאלה מהיכן מגיעות משפחות המתאבדים?
אברהם מיכאלי: אני מבין שאין לכם תשובה על השאלה הזאת.
קריאות: לא, אין לנו תשובה.
אברהם מיכאלי: לצערנו, סוגיית היהדות היא סוגיה כאובה.
אברהם מיכאלי: יש הרבה מאוד אנשים מקרב העולים שמסתובבים בקרבנו היום, ואפילו כאזרחים ותיקים בארץ, והם עדיין מתמודדים עם הגדרת יהדותם.
אברהם מיכאלי: לכן, אין להם את הנתון הזה.
קרן פישזון: עדיין יש בתעודת זהות הגדרה מצוינת.
שלמה מולה: למה זה משנה מיהו יהודי ומיהו לא יהודי?
קרן פישזון: אני אסביר לך בדיוק.
קרן פישזון: יש פה שאלה, ואני רואה - - -
אברהם מיכאלי: רק שנייה, בבקשה.
אברהם מיכאלי: תקשיבי, הבנתי את הבעיה.
אברהם מיכאלי: אין להם כרגע תשובה על זה.
אברהם מיכאלי: אנחנו נצטרך לתת להם לבדוק את כל הדברים האלה.
אברהם מיכאלי: אין לך תשובה כרגע על זה.
קרן פישזון: אוקיי, זו שאלה ראשונה.
קרן פישזון: לגבי השאלה השנייה – מאיזה יחידות החיילים, ומה - - -
אברהם מיכאלי: אני לא חושב שיש להם תשובה כרגע על זה.
אברהם מיכאלי: תביני, הפרויקט הזה - - -
קרן פישזון: השאלה השנייה היא הפוכה.
קרן פישזון: האם יש משהו מאחד בין כל המתאבדים?
קרן פישזון: נניח וילד עולה מתאבד, או ילד שהוא בן לעולה מתאבד, או צעיר עולה חדש שעומד מול הנשק בשמירה.
קרן פישזון: האם הסיבה למה שקורה להם יכולה להיות זהה לאותה סיבה של אותו פנסיונר שנשאר לבד, האם יש סיבה אחרת?
קרן פישזון: אני רוצה לדעת האם יש גם סיבה משותפת לכולם?
אברהם מיכאלי: אני מבקש, תקשיבי לי רגע, בבקשה.
אברהם מיכאלי: אנחנו לא מנהלים מחקר כרגע בוועדה.
אברהם מיכאלי: השאלות שלך הן שאלות מאוד חשובות.
אברהם מיכאלי: רשמנו את השאלות שלך.
קרן פישזון: לכן, אני מפנה את השאלה שלי ל- - -
אברהם מיכאלי: האם את מוכנה להקשיב לרגע?
אברהם מיכאלי: את לא מדברת פה חופשי, אני נותן לך רשות דיבור.
אברהם מיכאלי: את שאלת שאלה ועשית נאום.
אברהם מיכאלי: שמענו את השאלות שלך.
אברהם מיכאלי: תעבירי אותן לוועדה כדי שנפנה אותן לגורמים המקצועיים.
אברהם מיכאלי: הרי אנחנו לא מנתחים פה את כל הסיבות.
אברהם מיכאלי: הדיון הזה היום נועד להעלות מודעות לבעיה.
אברהם מיכאלי: בתוך הטיפול במסגרת הוועדה הבין- - -
קרן פישזון: כן, אני מפנה את השאלה למי שעשה את המחקר.
אברהם מיכאלי: את מפריעה לי, את גם מפריעה.
אברהם מיכאלי: אם את שואלת שאלה, את לא חייבת לקבל תשובה במקום.
אברהם מיכאלי: אנחנו לא יושבים פה מול גורמים שיכולים לשלוף לך תשובות.
אברהם מיכאלי: שמענו את השאלה שלך.
אברהם מיכאלי: זו שאלה חשובה שצריך לבדוק אותה.
אברהם מיכאלי: לכן, אל תצפי פה לתשובות.
קרן פישזון: השאלה - - -
אברהם מיכאלי: אל תשאלי עוד שאלה עכשיו כי את לא ברשות דיבור, נקודה.
אברהם מיכאלי: ד"ר שירלי אברמי, לפני שאני נותן לנציגת מרכז המחקר והמידע להציג כמה מילים על המחקר, האם רצית להוסיף עוד משהו בשלב זה?
שירלי אברמי: כן.
אברהם מיכאלי: למי שלא מכיר, ד"ר שירלי אברמי היא מנהלת מרכז המחקר והמידע בכנסת.
אברהם מיכאלי: לצערה של שירלי, כפי שאמרתי קודם, היא גם מעורבת אישית בסוגיה הזאת כבת משפחה של אדם שהתאבד.
אברהם מיכאלי: ולכן, היא גם יודעת את התחום מבחינת התעסקות במסגרת "שביל החיים" כבר הרבה מאוד שנים, כפי שאני מבין.
אברהם מיכאלי: היא נתנה הנחיה גם למרכז המחקר והמידע לערוך מחקר חדש, במיוחד בקרב העולים.
שירלי אברמי: תודה רבה, אדוני.
שירלי אברמי: קודם כל, צהרים טובים.
שירלי אברמי: אני מנהלת מרכז המחקר והמידע של הכנסת, כפי שאמר חבר הכנסת מיכאלי.
שירלי אברמי: שלי מזרחי, חוקרת המרכז, תציג מחקר שאכן נעשה לבקשת הוועדה - לא לבקשתי - לקראת הדיון בנושא התאבדות בקרב עולים.
שירלי אברמי: כמו כל מסמכי מרכז המחקר והמידע, גם הוא יעלה לאתר הכנסת, וניתן יהיה לראות אותו באתר הכנסת בקישור: מחקר ומידע.
שירלי אברמי: אני מבינה ששלי תציג אחר כך את עיקרי הממצאים.
שירלי אברמי: כפי שאמרת, אני נמצאת פה בכובע נוסף והוא כפעילה בעמותת "בשביל החיים".
שירלי אברמי: זוהי עמותה שמטפלת גם במניעת התאבדויות, אבל בעיקר בתמיכה במשפחות לאחר שהתרחשה בהן התאבדות.
שירלי אברמי: ואכן, אבי התאבד.
שירלי אברמי: שוב, אדוני, אני מודה לך על כך שאתה מקדיש לנושא זה יום דיונים בוועדות השונות בכנסת, וכפי שאמרת, כהמשך לרן כהן שהיה היושב-ראש הקודם של השדולה.
שירלי אברמי: זה כמובן לברכה שהכנסת מקדישה היום דיונים להעלאת המודעות לנושא הזה ולהיבטים השונים בוועדות השונות שבהן הוא נדון.
שירלי אברמי: כמה הערות קצרות.
שירלי אברמי: קודם כל, שרה, למרות שאמרת על הפעילות המאוד מבורכת שאתם עושים, ובאופן כללי פעילות הרווחה שעושה משרד הקליטה, אני חייבת להגיד שאני יוצאת עם הרגשה שיש פער מאוד גדול בין הכלים שאתם נותנים – ואני מאמינה שהם אפקטיביים ואתם בודקים אותם – לבין השיעורים המחרידים של ההתאבדויות בקרב העולים, בוודאי יוצאי חבר העמים, אבל בקרב האתיופים כשמדברים על פי 5 ופי 10.
שירלי אברמי: הייתי חושבת שאמות הסיפים צריכות לרעוד כשחושבים על הכלים שאותם צריכים לעשות.
שירלי אברמי: אין לי הצעות, אין לי מושג.
שירלי אברמי: אבל, בין זה לבין להגיד: אנחנו עושים הצגה – ושוב, אני לא מקלה בה ראש, זה כמובן אפקטיבי והכול בסדר.
שירלי אברמי: אני לא יודעת – פי 10, אלוהים אדירים.
שירלי אברמי: משהו צריך לעשות.
שירלי אברמי: אני ממש מזועזעת מהנתון הזה.
שירלי אברמי: זה לא כמו כל היום הזה שישבנו ואמרנו: אוקיי, יש נוער ויש צעירים ויש, ויש, ויש.
שירלי אברמי: נראה שצריך להתייחס לנתון של פי 10 באופן איכותי אחרת.
שירלי אברמי: אין לי הצעות.
שרה כהן: אני חושבת שיש לך כאן איזשהו עיוות בתפיסה, כיוון שאנחנו נוטלים כאן חלק מתוך התוכנית הלאומית.
שרה כהן: משרד הקליטה לא מוביל את התוכנית.
שירלי אברמי: אני לא באה אלייך בטענות.
שרה כהן: זה כאילו שמישהו בא ושם איזשהו סוג של אחריות מולכם כמשרד הקליטה.
שירלי אברמי: לא, לא.
שרה כהן: זה חלק מתוך מערך.
שרה כהן: אני מציגה כאן את זה כנציגת התוכנית הלאומית.
שרה כהן: התוכנית הלאומית היא תוכנית שמובלת על-ידי משרד ממשלתי שהוא משרד הבריאות, ולו יש את האחריות המיניסטריאלית בנושא.
שירלי אברמי: לא באתי להאשים.
שירלי אברמי: אני רק אומרת שהנתונים האלה הם נתונים שבעיניי מחייבים הסתכלות - - -
שרה כהן: אני מסכימה איתך.
שרה כהן: אבל, יחד עם זאת, לבוא ולומר למשרד הקליטה כאילו שזאת היא האחריות שלו היחידה, יש כאן - - -
שלמה מולה: אנחנו יכולים לסנגר על משרד הקליטה.
שלמה מולה: זה לא צריך להיות תפקידו.
שירלי אברמי: אני לא מטילה אחריות, זה לא מתפקידי.
שרה כהן: כך זה נשמע מתוך הדברים שלך.
שרה כהן: אני רוצה לסייג את הדברים.
שירלי אברמי: אני מתנצלת, אני רוצה להגיד לפרוטוקול.
אברהם מיכאלי: שירלי לא מתכוונת לגלגל את כל האחריות אליכם כמשרד הקליטה.
אברהם מיכאלי: אבל, אתם צריכים להיות המתרגמים של כל מי שמטפל את זה ביחד כך שנשים את זה בסדר עדיפות עליון כרגע מבחינתכם, כי יש פה נתונים מדהימים במובן השלילי, לצערי.
ימימה גולדברג: מבחינתנו, זה בהחלט סדר עדיפות עליון.
שירלי אברמי: עוד שתי הערות קצרות.
שירלי אברמי: האחת – דיבר קודם ד"ר גיל זלצמן על עניין אופני ההתאבדות, וכמובן אנחנו לא נחזור עליהם.
שירלי אברמי: אנחנו לא רוצים לדבר על אופני ההתאבדות.
שירלי אברמי: אבל, כן חשוב להזכיר את זה בהקשר של המניעה, כי אחד הדברים החשובים – ודיברנו על זה גם בדיונים בבוקר – היא המניעה המכאנית.
שירלי אברמי: ואם יש סיפור של קפיצה, אז כמובן צריך שוב לחזור ולהגיד שצריך לשים סורגים – דבר שנראה מאוד פשוט וטריוויאלי.
שירלי אברמי: אבל, חלק מתוכניות המניעה חייב להתייחס לצד הטכני, המכאני.
שירלי אברמי: כפי שהזכרת בבוקר, אנחנו יודעים שנושא המניעה ואמצעים טכניים הוכיח את עצמו בעולם כאפקטיבי מאוד בצמצום דרמטי של שיעורי התאבדויות.
שירלי אברמי: הערה אחרונה, לך אדוני.
שירלי אברמי: אתה הזכרת כמה פעמים במשך היום שמדובר במשפחות מרוסקות.
שירלי אברמי: אני רוצה להגיד שאנחנו לא משפחות מרוסקות.
שירלי אברמי: יושבים פה הרבה נציגים של משפחות.
אברהם מיכאלי: ברוך השם שאתם בסדר.
שירלי אברמי: אני מודה לך מאוד על התמיכה ועל האמפתיה.
שירלי אברמי: אני חושבת שכן חשוב להגיד שמשפחות שהתרחשה בהן התאבדות הן משפחות שיש להן השלכות ארוכות טווח לכל החיים.
שירלי אברמי: אלו משפחות שחיות בתוך סוד ובתוך סטיגמה, ועם כעס מאוד גדול על מי שהתאבד, וכעס על עצמן למה הן כועסות, ועם רגשי אשמה, ועם מכלול שלם של תחושות שחווים אותן כל החיים.
שירלי אברמי: אבל, אנחנו מאוד מקווים שאנחנו לא מרוסקים.
שירלי אברמי: תודה.
אברהם מיכאלי: שירלי, תודה.
אברהם מיכאלי: שלי מזרחי, אם תוכלי לתמצת לנו בדקה את הדוח.
אברהם מיכאלי: איזה נתונים עדכניים חשובים את מביאה לנו?
אברהם מיכאלי: הוועדה תתייחס לדוח כולו, אבל תאירי לנו את הנקודות הספציפיות בהן את רוצה להחכים אותנו בעניין זה.
שלי מזרחי: אני באמת לא אחזור על הדברים שנאמרו, אני רק אוסיף לנתונים שציינה הגברת שרה כהן.
שלי מזרחי: בהתייחס לשנת 2009 היו 120 מקרי התאבדות של עולים שהיוו כ-30% מכלל מקרי ההתאבדות.
שלי מזרחי: 99 מקרים בקרב ילידי ברית-המועצות לשעבר, ו-14 בקרב יוצאי אתיופיה.
אברהם מיכאלי: זה כבר שנה אחרי הפיילוט.
ימימה גולדברג: ב-2008 יצאנו לדרך, הוא התחיל בפועל ב-2009.
אברהם מיכאלי: אני רק רוצה להתרשם קצת איך זה משפיע בפועל.
ימימה גולדברג: אי-אפשר להוריד שיעורים בתוך פרק זמן כזה.
שלי מזרחי: בהתייחס לניסיונות התאבדות של ילדים עולים ילידי חוץ-לארץ - בשנת 2009 ילדים עולים ילידי חוץ-לארץ בלבד עד גיל 17, קרוב לרבע מכלל ניסיונות האובדנות של קטינים היו של ילדים עולים ילידי חוץ-לארץ.
שלי מזרחי: זהו שיעור הגבוה פי 6 מחלקם בכלל הילדים, וזה נתון שצריך לתת עליו את הדעת.
שלי מזרחי: אני רוצה להתייחס לנקודה נוספת.
שלי מזרחי: מחקרים שונים מצאו שלמרות שיעור הגבוה של המצוקה בקרב עולים, שיעור הפניות שלהם למרפאות בריאות הנפש הוא נמוך.
שלי מזרחי: גם על זה צריך לתת את הדעת.
אברהם מיכאלי: הציגו פה נתון חשוב שהם נפתחו הרבה יותר ממה שהיה קודם.
אברהם מיכאלי: זה אולי חלק מההישגים של הפיילוט.
שלי מזרחי: אחד ההישגים הוא עליית המודעות.
אברהם מיכאלי: אני מודה לך.
אברהם מיכאלי: יש פה דוח שאותו יכולים לקחת גם האורחים.
אברהם מיכאלי: מדובר פה באמת בממצאים מאוד מאוד חשובים גם בעבודה שלכם מול המשפחות ומול אותם גורמים שאיתם עובדים.
אברהם מיכאלי: חברי הכנסת, האם אתם רוצים לדבר כרגע?
אברהם מיכאלי: רציתי לתת את רשות הדיבור לממויה זרה כנציג של העדה שישב שם.
שלמה מולה: אני רוצה לשמוע את ממויה, את נציג משרד הרווחה, ואחר כך אתייחס.
אברהם מיכאלי: אנחנו חלילה לא נקפח אתכם.
אברהם מיכאלי: אבל, בגלל שאנחנו מוגבלים בזמן אני מבקש שתאמרו מהו הרושם שאתם מקבלים מהמעורבות שלכם בתוך העניין כמעט שנתיים-שלוש שנים.
זרה ממויה: קודם כל, אני מאוד שמח שאני שותף בתוכנית הזאת.
זרה ממויה: אומנם התוכנית הזאת הגיעה באיחור, אבל עדיף מאוחר מאשר בכלל לא.
זרה ממויה: לדעתי, לתוכנית ישנן שלוש מטרות.
זרה ממויה: האחת – לעשות איתור וזיהוי של אלו הנמצאים במצב מסוכן ולהפנות אותם לטיפול ולהציל אותם.
זרה ממויה: השנייה - במאקרו, להעלות את המודעות לנושא האובדנות ולתת איזשהו חוסן נפשי, וזאת על מנת למנוע ולצמצם עד כמה שאפשר.
זרה ממויה: המטרה השלישית – התוכנית היא טריגר לעבודה משותפת עם גורמים אחרים.
זרה ממויה: התוכנית מביאה לכך שהרבה גורמים יושבים סביב שולחן ובאמת מנסים לראות איך ניתן לדחוף ביחד את הבעיה.
זרה ממויה: אתמול היתה לי ישיבה עם נציגי הקהילה האתיופית ברחובות.
זרה ממויה: הישיבה תוכננה לשעתיים, אבל היא גלשה מעבר לכך, לשלוש שעות.
זרה ממויה: האנשים מאוד מוטרדים.
זרה ממויה: אנחנו מכשירים אותם כשומרי סף.
זרה ממויה: בעבר נתנו להם איזושהי הכשרה, ונפגשנו איתם כעבור כמה חודשים.
זרה ממויה: הדבר מאוד מאוד מעסיק אותם.
זרה ממויה: הנציגים מוכנים מאוד מאוד להתגייס.
זרה ממויה: הם פשוט זועקים לעזרה.
אברהם מיכאלי: יש לכם קשר בקריית משה ברחובות.
אברהם מיכאלי: האם אתם מצליחים לרכז את אוכלוסיית יהודי אתיופית גם במקומות אחרים?
זרה ממויה: כן.
זרה ממויה: נציגי כל השכונות באים.
זרה ממויה: לכולם ידוע כי עולי אתיופיה מתמודדים עם האתגר של חיים מערביים.
זרה ממויה: כאשר אין הכוונה וסיוע, האתגר הופך למשבר.
זרה ממויה: המשבר מביא למצוקה נפשית, לייאוש, ואחר-כך לאובדנות.
זרה ממויה: אני חושב שהם מתמודדים עם בעיות מאוד מאוד קשות, ואנחנו צריכים לתת את הדעת לא רק על העזרה למי שנמצא במצב מסוכן, אלא עזרה בכלל בחיים כדי שהם לא יגיעו למצב הזה.
אברהם מיכאלי: אני מבין שאתה מצליח להביא את הדברים שלך גם לוועדה בין-משרדית שבה אתה יושב כדי שיוכלו להתייחס באופן מקצועי גם לדברים שאתה מביא מהשטח.
זרה ממויה: בדיוק.
זרה ממויה: בנוסף לזה, זה מאפשר לנו בכלל לדבר על נושא שהוא טאבו, כמו שאמרת, ולהתייחס לנושא בריאות הנפש בכלל, וזאת מעבר לאובדנות.
זרה ממויה: יש לנושא הזה בקהילה תפיסה ופרשנות אחרת לגמרי.
זרה ממויה: דרך האובדנות אנחנו מנסים להביא לשימוש בשירותי בריאות הנפש.
זרה ממויה: צריך לעבוד איתם בעניין זה, וזה מצריך המון המון השקעה.
זרה ממויה: יש צורך בלקסיקון מקצועי, לקסיקון בשפה המתאימה להם, כדי שהם באמת ינצלו את השירותים.
שלמה מולה: ממויה, אני מכיר אותך באופן אישי.
שלמה מולה: עד כמה אתם מצליחים להגיע לאנשי המקצוע ולתת להם הדרכה כך שהם יהיו מסוגלים לאתר בזמן אמת מצוקות של אנשים?
שלמה מולה: לא כל אנשי המקצוע מכירים את כל הקודים התרבותיים של עולי אתיופיה.
שלמה מולה: השאלה היא עד כמה אתה ועובדים סוציאליים אחרים, או צוות מקצועי שהוא סמך בתחום הזה, מצליחים באמת להגיע לאנשי המקצוע?
אברהם מיכאלי: זה חלק מהדברים שצריך לשפר.
ליאור כרמל: ממויה עסק בתוכנית, הוא יועץ כבוד של התוכנית.
ליאור כרמל: ממנו אנחנו לומדים עד כמה זה נחוץ.
זרה ממויה: חבר הכנסת שלמה, במסגרת התוכנית כל אנשי המקצוע, כולל רופאים בקופת חולים כללית, עובדים סוציאליים, עובדים סמי-מקצועיים, מקבלים הכשרה בעניין הרגישות התרבותית.