GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב אדרי: מה אתה רוצה שהקהילה תעשה?
יעקב אדרי: אין לה סמכויות---
דניאל בן-סימון: מכיוון שהרשויות שכרגע במשא ומתן מוגבלות ביכולת שלהן לפעול וטוב שלא יעצרו עכשיו כי זה יגביל את הפעולה בעתיד, לכן אני אומר, מר חביב, שצריך עד אז ליצור איזה שהוא רושם שהקהילה מוקיעה ומקיאה אותם בדרך זו או אחרת ואני חושב שיש לכם את היכולות.
דניאל בן-סימון: בקהילות שלהם מדובר בשני עבריינים מועדים, כך אני מבין את זה, שאין להם זהויות, הם כמו היהודים בעידן ההוא, שבעצם הם מסתובבים בלי זהות ברורה.
דניאל בן-סימון: אם אתם יכולים, כדי להרגיע את הלוך הרוחות פה לקראת בואם של היהודים מצרפת לכל בית מלון.
דניאל בן-סימון: כל נהג מונית יגיד להם 'תגיד לי, מה עם הפושעים האלה?' ולכן אני אומר, אולי, תחשבו על דרך כזו או אחרת בהנהגה היהודית, לבודד אותם, כדי להביע את שאט הנפש של הקהילה ושל הנהגת הקהילה מאותם פושעים, עד למשפט.
יוסי פלד: אני רוצה להסכים ולברך על דבריך, רק הסתייגות אחת קטנה.
יוסי פלד: צמד המלים 'להרגיע את העניין', זה משהו שאנחנו לא נקבל.
יוסי פלד: אני מאוד מסכים ואני חושב שלקהילה היהודית בצרפת יש כוח אדיר ונוכחנו וגילינו אותו בעבר ממקרה אילן חלימי וצפון.
יוסי פלד: הקהילה היהודית, אם היא רוצה להחרים מישהו היא תעשה את זה, כל הנוגעים בסיפור, מלי, דרך המשפחה ועד הדורסים ועורכי דינם, הם יהודים.
יוסי פלד: הקהילה היהודית היא קהילה מאוד מאוד חזקה בצרפת, מקשרים בשלטונות ועד קשרים בבתי המשפט.
יוסי פלד: הקהילה היהודית מעורבת מאוד וזה אוטוטו שנת בחירות ולכל אחד יש את האינטרסים שלו, ואני מבין אותם, אבל אני כן רוצה לציין שבמאבק שלנו, הציבורי, שנעשה פה, אנחנו קוראים לקהילה היהודית הצרפתית בישראל להצטרף אלינו וראה דוגמה חיה מימיני ואנחנו מנסים להימנע מאוד מהכתמה של קהילה שלמה.
יוסי פלד: לצערי הרב, זה משהו שעלול לקרות ולבוא ולהרגיע זה משהו שאנחנו רוצים, שוב, כי חלק מהאג'נדה שלנו היא לשמור על היחסים בין ישראל לצרפת, אבל הגבול הוא דק מאוד בין הסלמה קיצונית מאוד שעלולה להיות פה בקיץ הקרוב, כי להביא את הסיפור הזה לסדר היום אנחנו יודעים נהדר.
דני דנון: מאיר, התייחסות קצרה.
מאיר חביב: רק כמה דברים קצרים.
עינת וילף: מאיר, רק שאלה, עורך הדין שהמליץ להם לברוח מהארץ חי בצרפת?
מאיר חביב: כן.
מאיר חביב: אדוני יושב ראש הוועדה, אחד הרוצחים, אני קורא להם רוצחים, היה בבית ספר מארק שאגאל בארץ, כך שלפחות אחד חי בארץ בזמן האירוע.
מאיר חביב: זה דבר אחד שלא צוין בהתחלה, הם לא היו תיירים פה.
מאיר חביב: לפחות אחד.
מאיר חביב: דבר שני, אתם צריכים לדעת, היה פה צוות פארימז' שהולך לסקר בארבעה דפים שלמים ביום חמישי, מחרתיים.
מאיר חביב: פארימז' זה יותר ממיליון גיליונות, שבועון מספר אחד אולי באירופה, ארבעה דפים על...
מאיר חביב: אתם יודעים את זה.
מאיר חביב: דיברתי עם קרולין מוזס, העורכת הראשית, אתמול דיברנו כ-20 דקות והשגריר הולך כנראה לדבר איתם.
מאיר חביב: אני מסכים עם חבר הכנסת סימון, אני מודע לזה, אמרתי בדיוק אותו דבר בהפגנה, הם מכתימים את כל הקהילה, אבל תפסו אותם, לא תפסו אותם בפריז או בקהילה או בבית כנסת, תפסו אותם באוטוסטראדה בצרפת.
מאיר חביב: אי אפשר כנראה להגיד כל דבר שהוא ואני מבין את זה ואני בטוח ואני גם לא רוצה לתת להם עצות, אבל אני מבטיח לכם, הם ייעצרו ו...
מאיר חביב: אבל הבעיה שהמטרה העליונה של המשפחה, הם רוצים שהם יישפטו פה וזה לא יקרה.
מאיר חביב: זה לא יקרה.
מאיר חביב: אחרי שהם גומרים, אומרים, אוקי---
דני דנון: מאיר, אם הם יראו שהרשויות בצרפת מטפלות בהם כמו שצריך לטפל בהם והם יחליטו שכדאי להם לבוא להישפט בארץ, אז זה יקרה.
דני דנון: השאלה איזה שטיח אדום יתפרש בפניהם כשיעצרו אותם סוף סוף בקרוב.
מאיר חביב: אני הייתי במסעדה כשרה בפריז, מישהי פנתה אליי, כנראה קרובת משפחה.
מאיר חביב: לצערי לא יכולתי לדעת את השם שלה, לפני כמה שבועות, היא ידעה שאני קרוב לראש הממשלה ואחד מראשי הקהילה בצרפת והיא אמרה לי, 'תשמע, אין אפשרות שהם חוזרים בארץ להנמיך---
יוסי פלד: להרגיע את העניינים.
יוסי פלד: זה מה שאנחנו מקבלים מהיום הראשון.
מאיר חביב: 'איך קוראים לך?', היא לא רצתה להגיד את השם.
מאיר חביב: זה היה במסעדה, הייתי עם יו"ר קרן קיימת, אפי שטנצלר, בארוחה ואני אמרתי להם, 'אם אני יכול לתת את העצה הכי טובה שאני יכול לשני האנשים האלה, שיבואו מהר, לא מחר אלא היום'.
מאיר חביב: ברגע שהם יגיעו לארץ הקייס שלהם יהיה פחות חמור, אבל הם רוצחים ובורחים.
מאיר חביב: הם צריכים לבוא.
מאיר חביב: אבל הם מפחדים, כנראה שהם חושבים שהעונש שלהם יהיה יותר נמוך בצרפת, אבל יהיה עונש, יהיה מעצר, הם לא יהיו 10 שנים בבית ספר, אני לא רוצה להגן עליהם אבל זה בכל מקרה לא היה בכוונה, יש חוק, אי אפשר לשנות את החוק.
מאיר חביב: המקרה נורא רגיש ואנחנו מבינים את זה, זה כתם לכל הקהילה ומבינים מה שאתה אומר, חבר הכנסת סימון.
מאיר חביב: אנחנו מארחים את נשיא צרפת---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם שתו, נכון?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם היו שתויים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זאת אומרת שהם... הם רוצחים.
מאיר חביב: הם רוצחים, אנחנו מסכימים לזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יופי, אז אל תגיד שהם בטעות פגעו.
מאיר חביב: אני רק רוצה להגיד שאנחנו נארח את ה-CRIF, את נשיא צרפת וכל ממשלת צרפת בהתחלת פברואר, ב-8.2, בפריז, ויש שני נאומים, נאום של נשיא צרפת ונאום של יושב ראש ה-CRIF, בנוכחות כ-20 שרים, הדינר הכי גדול שקיים אי פעם בצרפת, מכל הקהילות האפשריות.
מאיר חביב: נשיא ה-CRIF, שדיברתי איתו לפני כמה שעות, הולך גם לדבר על המקרה, אבל צריכים להבין בינתיים אי אפשר להגיד את הכול אבל בישראל צריכים להחליט מה שהם רוצים, צרפת מוכנה לטפל במקרה ברגע שיידרש לעשות.
רוברט טיבייב: יש לי תחושה, כמה זמן שאני נמצא פה, שמחזיר אותי כמה שנים אחורה לברית המועצות, איזה שהיא תחושה שאנחנו מסתירים משהו, לא מדברים עד הסוף.
רוברט טיבייב: הבנתי מהשגריר דבר פשוט, הסגרה בלתי אפשרית, למה?
רוברט טיבייב: הוא זרק כאן רמז, כי משטרת ישראל לא העבירה בקשה.
יוסי פלד: זה לא מה שהוא אמר.
רוברט טיבייב: העניין רגיש.
דני דנון: המעצר לא אפשרי כי לא הייתה בקשה.
רוברט טיבייב: למה אין דרישה ממשטרת ישראל?
רוברט טיבייב: את זה אני לא מבין.
רוברט טיבייב: אתם הכנסתם לבית סוהר את הנשיא ופה במקרה הזה, כאילו לא מבינים, משהו מסתירים או איזה שהוא עניין של ה...
רוברט טיבייב: אני מחזיר את עצמי כמה שנים אחורה לברית המועצה, פה יש ק.ג.ב., פה יש אס.
רוברט טיבייב: וי.
רוברט טיבייב: אר, פה עוד משהו.
רוברט טיבייב: במה מדובר בסך הכול?
רוברט טיבייב: אני ישראלי, מרגיש פה חוסר ביטחון מוחלט.
רוברט טיבייב: זו התחושה שאני יוצא מהוועדה הזאת, הכי פשוט שבעולם, למה משטרת ישראל מסתירה את הדברים?
רוברט טיבייב: יש לך מה להסתיר?
רוברט טיבייב: אני לא מבין.
רוברט טיבייב: מישהו יכול לענות לי על שאלה פשוטה, למה לא נותנים לצרפתים להכניס אותם למעצר?
רוברט טיבייב: אני אקבל תשובה, אדוני היושב ראש?
דני דנון: כן, ניתן להם להתייחס תיכף.
דני דנון: חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מאוד מתחברת לתחושות שלך, חבר הכנסת טיבייב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: באמת משהו פה נראה לי מאוד מאוד מוזר, יכול להיות שבין היתר המשטרה גילתה שהם גם סוחרים בסמים, יכול להיות שיש גם דברים אחרים, לא יודעת, אבל לי יש תחושה שזה לא העניין.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קודם כל אני מאוד רוצה לדעת לאיזה משפחה משתייכים שני הרוצחים האלה, יש לנו איזה שהם נתונים, מי הם, מה עושים ההורים שלהם, איזה השפעה יש להם על ממשלת צרפת, איזה קשר יש להם לממשלת ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להבין מי הם האנשים האלה, כי לפי מה שאני מבינה, אם הקהילה הצרפתית, כמו שנאמר פה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: .. כן, אני אשמח לשמוע, אני אמשיך אחרי זה.
ניר רוזין: לפי מה שפורסם בתקשורת, האנשים האלה הם עבריינים.
ניר רוזין: זה מה שפורסם בתקשורת, זה לא אני ממציא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שאלתי לאיזה משפחות הם שייכים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להבין האם אנחנו מדברים פה על איזה שהוא ניסיון להסגיר את האנשים האלה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי ההשתייכות הסוציאלית שלהם מאוד מאוד גבוהה והם שייכים אולי... לא יודעת, אני רוצה לדעת, אולי אלה אנשים שיש להם קשר חזק מאוד ל...
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עצם התגובה שלכם כבר מתחילה להראות לי שכנראה שאני צודקת, אולי הם שייכים לאיזה שהוא מקום שיש השפעה מאוד חזקה ובגלל זה מסתירים פה.
מאיר חביב: בדיוק ההיפך, אלה עבריינים.
מאיר חביב: קטנים, אבל עבריינים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם לא עבריינים קטנים, תסלח לי מאוד, הם לקחו חיים של בחורה בשיא הפריחה של החיים שלה.
מאיר חביב: לזה כולם מסכימים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז הם לא עבריינים קטנים, הם עבריינים מאוד מאוד גדולים.
מאיר חביב: לא, אבל לפני זה, אנחנו מדברים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת, אדוני היושב ראש, כיושב ראש ועדה, יכול להיות שבגלל שהוועדה הזו משודרת משטרת ישראל לא רוצה להגיד את הדברים, אני חושבת שאולי מוטב שאנחנו נדרוש מהמשטרה לדעת מדוע עד עכשיו, ואולי לא להגיד את זה כאן, אבל לפחות שאנחנו נדע, כנבחרי ציבור, מה אנחנו צריכים לעשות אחרי זה, מדוע האנשים האלה מסתובבים חופשי בצרפת, אני כבר לא מדברת על הסגרה לכאן, זה יהיה השלב הבא, קודם כל בואו נראה למה הם מסתובבים חופשיים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת ממך, שתנצל את הסמכויות שלך, ואנחנו נפנה למשטרת ישראל וגם לפרקליטות כדי להבין מה קורה שם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לדעת שהשר לביטחון פנים שלנו יודע למה הם לא מוסגרים, יש לי תחושה שאם אני אבוא אליו הוא יגיד, 'אני גם לא יודע, כי זה באמצע חקירה'.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: משהו פה נותן לי תחושה מאוד מאוד לא נעימה ולא נוחה מהטיפול בנושא.
דני דנון: אנחנו בהחלט נפנה לשר לביטחון פנים, אהרונוביץ, ואני מניח שבישיבה---
רוברט טיבייב: מהפרקליטות עכשיו אנחנו לא יכולים לקבל תשובה?
דני דנון: לא, הם אמרו שהם לא יכולים.
דני דנון: בישיבה סגורה שאפשר לערוך אותה, אפשר יהיה לקבל תשובות יותר מעמיקות מאשר קיבלנו כעת.
אברהם מיכאלי: תודה, אדוני היושב ראש, אני מצטרף פה לתחושה שמצד אחד צדק לא נעשה.
אברהם מיכאלי: בוודאי שהצדק לא נעשה כי הפושעים האלה מסתובבים וחבר הכנסת בן סימון אמר, בצדק, כל הקהילה היהודית נפגעת.
אברהם מיכאלי: הבוקר בדיון בוועדת פנים אני מקדם חוק לתת לתיירים זכאי שבות ולזכאי שבות שרוצים להיות תושבים ארעיים הרבה יותר שנים להיות בארץ חופשי, אני נותן כרגע נימוק למשרד המשפטים למה לא להגביל את היהודים האלה להסתובב פה באופן חופשי.
אברהם מיכאלי: זה לא טוב, זה לא טוב לנו גם כמדינת יהודים, שאנחנו רוצים שהיהודים שלנו ירגישו בארץ בית, אפילו שהם לא תושבי ישראל ואפילו לא אזרחי ישראל.
אברהם מיכאלי: יחד עם זאת, אני כן מכבד את הבקשה של הפרקליטות והמשטרה כרגע לא לחשוף את הדברים כי אני מבין שיש פה שיקול מקצועי ובשיקול מקצועי מותר לנו גם לא להיות פופוליסטים וללחוץ עליהם פה בשידור ישיר, תגידו מה קורה.
אברהם מיכאלי: אני כן מבקש, אדוני היושב ראש, כדי שאנחנו נהיה רגועים שאנחנו לא עושים וי והולכים אחרי הדיון הזה, נזמן באמת בפורום של חברי הוועדה, חברי כנסת, שנוכל לשבת ולשמוע מהם והם כן מוכנים לגלות מה שמותר להם, אפילו שיש צו איסור פרסום.
אברהם מיכאלי: אני מציע לחברים, אני מתאר לעצמי שיש לכם ייעוץ משפטי בארץ, הייעוץ המשפטי שלכם יידע גם איך לעקוף את צו איסור הפרסום, מה שמותר לעשות, כי אנחנו בתחושה באמת שמישהו מורח אתכם, מישהו אומר לכם 'יהיה בסדר', עוד חודש ועוד חודש ועוד חודש ואני מבין שאתם נחושים---
יוסי פלד: בנושא הזה אל תדאג.
אברהם מיכאלי: יפה, לכן אני אומר, כל שבוע, או כל חודש שעובר זה מרע את המצב שאתם רוצים בסוף להגיע אליו.
יוסי פלד: זה מרע את המצב של אזרחי ישראל, אני אתקן אותך.
אברהם מיכאלי: אני כרגע מדבר על המקרה הפרטי.
אברהם מיכאלי: את אזרחי ישראל תשאיר לנו.
יוסי פלד: אנחנו לא מדברים, זו בדיוק הנקודה שהמטה הזה רוצה להעביר---
אברהם מיכאלי: אני אומר, אדוני היושב ראש, אנחנו לא נוותר לדעת מה הסיבה האמיתית שבקשת המעצר...
אברהם מיכאלי: צו הסגרה הבנו, לא ניתן לבקש הסגרה, אבל שיבקשו מהגורמים המוסמכים לכך שלפחות אותנו, כאנשי ציבור, במסגרת פורום כזה או אחר שאדוני יקבע עם השר לביטחון פנים או שר המשפטים, שאנחנו נהיה כן שקטים וכדי שנגיד למשפחה, 'רבותיי, תירגעו, זה יהיה עוד קצת ויהיה בסדר'.
רוברט טיבייב: משפט אחד, יש לי תחושה שאנחנו מעבירים את המסר לכל העולם, כל קילר יכול להגיע למדינת ישראל, לעשות את המעשה ולצאת.
רוברט טיבייב: הכי פשוט שבעולם.
רוברט טיבייב: זאת ההרגשה.
דני דנון: רועי, משפט קצר לסיכום.
יוסי פלד: קצר הוא לא, אבל בגדול, המסר שאנחנו מעבירים כמטה, את המשפחה אנחנו משאירים מאחורי הקלעים כיוון שהם מתעסקים באבל הפרטי שלהם, אתם חייבים להבין שנוצר פה מצב למדינת ישראל, ואני כבן אדם שמחשיב את עצמו פטריוט, אני רואה אותו כפתח מאוד מאוד מסוכן.
יוסי פלד: נוצר מצב שיש לנו חוק כתוב במדינת ישראל, שכל יהודי שמגיע לארץ מקבל תעודת זהות ואזרחות ונוצר מצב שאזרחים, לצורך העניין, בדוגמה הזו, מצרפת מגיעים למדינת ישראל, באים למשרד הפנים, מקבלים חותמת ועכשיו הם אזרחי ישראל.
יוסי פלד: אם אחד מהאנשים האלה שציינתי הרגע יבצע איזה שהוא פשע, ישראל תסגיר אותם למדינה אליה הוא שייך, ולא קורה פה מצב הפוך.
יוסי פלד: זאת אומרת ישראל יכולה באמת, כמו שאמר אדוני המכובד פה, להיות מדינת מקלט, סליחה, לא מדינת מקלט, מדינת מטרה, אני מגיע לפה עם הכסף שלי, והשניים האלה נסעו ברכב מאוד מפואר בבניין מאוד יקר, הם לא טיילו פה, הגיעו לפה, דרסו את לי, וזה יכול היה להיות כל אחד אחר ומחר בבוקר יכול לקרות אותו סיפור בדיוק ואנחנו, כאזרחים, אותנו זה מאוד מאוד מדאיג, על אחת כמה וכמה, אתכם, חברי הכנסת ונבחרי הציבור, זה צריך עוד יותר להדאיג.
יוסי פלד: אני כאזרח, בלי קשר ללי זיתוני, זוגתי, אני יודע שאם עכשיו אני יוצא מפה ודורס אותי רכב ולבן אדם יש דרכון זר כלשהו, על אחת כמה וכמה צרפתי, נעלם, ואז הוא יזכה שם לעונש מופחת של ארבע עד שבע שנים, או אם הקהילה תלחץ בשיא הכוח הוא יקבל את השמונה שנים שלו, כשבארץ הוא היה מקבל 14 שנה, חד משמעית, וזה במידה וניתן לחקור פה ולחקור שם והעניינים המשפטיים שאני לא מעורה בהם, כי אינני עורך דין.
יוסי פלד: אנחנו מגיעים פה למצב שהוא מאוד מאוד מסוכן למדינת ישראל, גם בתדמית העולמית שלה.
יוסי פלד: מדינת ישראל ידעה לעמוד על הרגליים האחוריות שלה בעבר, מדינת ישראל ידעה להביא את מי שצריך לאן שצריך בעבר, אנחנו לא מדברים על כל הקריאות שאנחנו קיבלנו, 'תערבו את המוסד', אנחנו לא מדברים על דברים כאלה חלילה, אנחנו מתנגדים לכל סוג של אלימות מכל סוג שהוא.
יוסי פלד: אני חושב שאם אנחנו משלבים את נבחרי הציבור הישראלים ביחד עם הקהילה היהודית, שיודעת לעשות עבודה כשצריך, ולא מסתתרת מאחורי 'אין הסכם הסגרה', אפשר לעשות תקדימים, אפשר לעשות... אגב, בכל דיון שעלה הסכם ההסגרה עד כה, דובר על עניינים פיננסיים, מעולם לא נידון הסכם הסגרה, ותאמין לי, עשיתי שיעורי בית, מעולם לא נידון הסכם הסגרה בעניינים של חיי אדם.
דני דנון: אתה מכיר תקדימים שצרפת הסגירה אזרח למדינה אחרת בעולם?
יוסי פלד: היה אירוע עם גרמניה שאינני זוכר את---
דני דנון: זה האיחוד האירופי, השאלה אם לארצות הברית, דרום אפריקה---
מאיר חביב: אין, אין, לצערנו אין.
דני דנון: אתה לא מכיר?
מאיר חביב: זה לא יהיה, זה החוק, אי אפשר ל... לצערי.
דני דנון: לפני שאנחנו נסכם את הדיון אני רוצה לבקש מהשגריר להתייחס בקצרה.
דני דנון: בבקשה, כבוד השגריר.
כריסטוף ביגו: Yes, Mr.
כריסטוף ביגו: President, I would like once more to share the emotion of the French people on this issue, and with the family and with the Israeli people.
כריסטוף ביגו: Second point: what I mean to say, that at the highest level, I mentioned the President Sarkozy, I mentioned his wife, we are determined that justice be done, justice be done.
כריסטוף ביגו: Justice should be done.
כריסטוף ביגו: There is absolutely no doubt about this, and this is a very strong commitment at the highest level.
כריסטוף ביגו: And I want to tell you that justice can be done in .
כריסטוף ביגו: And as you know, the justice in is, I think, as fair and as independent as the Israeli justice.
כריסטוף ביגו: If you look at the Book of Law, the sentences that may, if this is the decision of the judge, may be given are rather severe.
כריסטוף ביגו: Now, I understand that there is restriction because there is a certain kind of confidentiality.
כריסטוף ביגו: This is the way that justice, both in Israel and France, work, because there are some elements that should not be presented to the public and should not be, because we don't want these elements to be given to the suspects.
כריסטוף ביגו: So that's why that some questions … where we're not able to give you the answers.
כריסטוף ביגו: But the commitment is that justice should be done, that we're ready to judge these people in whenever, following the investigations which have been done, both in and in , whenever these investigations are finalized, we have done our part.
כריסטוף ביגו: We are working very closely, really very closely, with the Minister, with the director general of the Ministry of Justice, with the prosecutor.
כריסטוף ביגו: We are going to continue to work on this very, very, very closely, because we want this issue to be solved.
כריסטוף ביגו: We, you know, the time of impunity is really a time that is over.
כריסטוף ביגו: There should be no longer any kind of impunity.
כריסטוף ביגו: The time where people were traveling, you know, from one country to another country to escape justice should be over.
כריסטוף ביגו: It's true that here we have some limitation due to the fact mainly that is not part of the European Union.
כריסטוף ביגו: Okay.
כריסטוף ביגו: I think that people can understand this.
כריסטוף ביגו: Once more, not only we do not extradite French citizens to ; we do not extradite French citizens to any other country, except if it is a member of the European Union.
כריסטוף ביגו: That is a very strong limitation.
כריסטוף ביגו: I completely understand the wish of the family.
כריסטוף ביגו: You would like, of course, if we go to the church in , because you will be there, the public opinion will be there, because Lee is Israeli, because the event took place in .
כריסטוף ביגו: That's absolutely understandable.
כריסטוף ביגו: But, unfortunately, legally this is not possible.
כריסטוף ביגו: This is the law.
כריסטוף ביגו: It's the law in .
כריסטוף ביגו: This is not the law which was passed yesterday.
כריסטוף ביגו: This is a law which was passed in 2004.
כריסטוף ביגו: So we have this very important constraint, but we can overcome this constraint because we can judge these people in .
כריסטוף ביגו: And we will judge them in whenever the investigation, which is, I understand, there ongoing, will be over.
כריסטוף ביגו: And when the, I mentioned two ways; there are two ways for us to judge these people: one way is for the family to set a complaint before a French judge, one way; the second way is for the Israeli authorities to ask us to judge them in France.
כריסטוף ביגו: There are two ways.
כריסטוף ביגו: And I guess that the decision will be taken when the investigation will be over and under the basis, under the very, very, you know, active and strong dialogue we have between French and Israeli, both police and justices.
כריסטוף ביגו: We have been, since the 16th of September, I have to say, very much focused on this issue.
כריסטוף ביגו: I have to say also that the French Jewish community, Nir mentioned this, Richard Lasky, the head of the … also, have been very active.
כריסטוף ביגו: And if you read the French press, I can tell you that there they do mention this case.
כריסטוף ביגו: They mention this case even at the main media primetime, as we say.
כריסטוף ביגו: So people are aware of this issue.
כריסטוף ביגו: There is no indifference.
כריסטוף ביגו: But here it's no longer the issue of indifference.
כריסטוף ביגו: Emotion is shared.
כריסטוף ביגו: Now we have to go for justice.
כריסטוף ביגו: And as I said, we are ready to judge them.
כריסטוף ביגו: We want to judge them.
כריסטוף ביגו: I don't see any other way for them to, for this.
כריסטוף ביגו: So, but we have to go through this legal process, and this legal process does include some elements of confidentiality.
כריסטוף ביגו: There is no, that's the normal way justice works, both in and ; nothing more, nothing less.
דני דנון: תודה רבה, אדוני השגריר.
דני דנון: אני רוצה לסכם ולומר קודם כל בנושא המעצר, אנחנו נקיים ישיבה סגורה עם שר המשפטים בנוכחות חברי הכנסת ושם אנחנו נבקש להיחשף לשיקולים וגם לנושא הזמן, כי מרכיב הזמן פה הוא משמעותי.
דני דנון: אני מפה כן קורא לנוגעים בדבר להזדרז בטיפול, לא לגעת בשיקולים ובדרך, זה התפקיד שלכם, אבל כן להזדרז בטיפול בנושא החשוב הזה.
דני דנון: לגבי הנושא המהותי של ההסגרה, למרות החוק אנחנו רוצים פה לנצל את העובדה שהשגריר נמצא ולהעביר לו פנייה רשמית מכנסת ישראל לנשיא צרפת ולומר שמבחינתנו לא מתקבל על הדעת שבמדינות ידידות, בעלות יחסים דיפלומטיים משמעותיים, לא תתבצע הסגרה של עבריינים ומדינת האם תהפוך להיות מדינת מקלט עבור רוצחים.
דני דנון: מעשיהם הנפשעים של רוצחי לי זיתוני ז"ל דורשים מענה מיידי ותקיף מפי ממשלת צרפת שתבהיר לעולם ולאיחוד האירופאי שלצדק אין גבולות ואנחנו קוראים בזה לנשיא צרפת וליושב ראש הפרלמנט הצרפתי, מפרלמנט לפרלמנט, לפעול למציאת הדרך להסגרת הדורסים לישראל.
דני דנון: אני רוצה לבקש מהשגריר להעביר את המסר הזה של הוועדה לנשיא צרפת, לפרלמנט הצרפתי ואנחנו יודעים שיש לכם את היכולות ואתם תמצאו את הדרכים המשפטיות לעשות דברים חריגים על מנת שאותם אנשים יבואו, או מרצונם או בדרכים אחרות, להישפט בישראל ולשבת בבית סוהר ישראלי.
דני דנון: אני רוצה להודות לכל מי שהגיע לפה ואנחנו נעקוב אחרי הנושא הזה עד שימוצה הדין עם הרוצחים של לי זיתוני.
דני דנון: אני מתנצל על העיכוב, אנחנו רצינו להמתין לכמה חברים שנמצאים בכניסה, אבל מכיוון שכבר השעון מתקתק אנחנו נתחיל והם יצטרפו אלינו בעוד מספר דקות.
דני דנון: אני שמח לפתוח ישיבה מיוחדת של ועדת עלייה, קליטה ותפוצות, עם נציגים של סגני ראשי רשויות מהשלטון המקומי, בהשתתפות השרה לקליטת העלייה, השרה סופה לנדבר.
דני דנון: בפתח דברי אני אומר שאני חושב, אני לא בטוח, שהוועדה ביקרה בכל הרשויות שנמצאות פה, ואם לא אנחנו נשמח לקבל עדכון ולפנות אלי ואל דנה ואנחנו נשמח להגיע לאותן רשויות שבהן לא ביקרנו, אבל אנחנו סיכמנו.
דני דנון: לב, שלוש פעמים היינו באשקלון.
לב ברדני: תגיע ארבע.
דני דנון: אז אנחנו באמת לא אוהבים לסכם שנה אזרחית, אבל אנחנו כן ראינו, כשעשינו סיבוב ופגשנו את רובכם ברשויות שאתם פעילים בהן, ודיברנו על האתגרים, על הבעייתיות, ואנחנו חושבים שהקשר עם השטח הוא חשוב ביותר.
דני דנון: ולכן, בהתייעצות עם מר אורי בוסקילה, שהוא מגיע לפה עוד מספר דקות, אנחנו החלטנו לקיים את הישיבה הזאת, כי אנחנו מרגישים ויודעים כי הכוח של הסגנים והפעילות שלהם בנושא קליטת עלייה, משמעותי ביותר, גם אם לא כולכם מחזיקים בתיק קליטת עלייה.
דני דנון: אני מסתכל פה בחדר, רובכם כן.
דני דנון: אבל גם יש פה חברים שהם סגנים שלא מחזיקים בתיק עצמו, אבל מעצם היותכם בעלי השפעה ומעורבות ברשות המקומית, אתם מתעסקים עם הנושא ועם הבעיות ועם הצרכים של האוכלוסייה, ולכן אנחנו ראינו חשיבות גדולה מאד לזמן אתכם.
דני דנון: ואני חייב לומר שמהסיורים האלה אני כל הזמן למד, וחלק מהדברים אנחנו מצליחים לשנות.
דני דנון: נושא אחד, גברתי השרה, שאנחנו עוד לא הצלחנו לשנות ואני אבקש את תמיכתך, זה הנושא של הגדלת ערים קולטות עלייה, נושא שהוא אנכרוניסטי, שהיום האוצר מגדיר ערים כמו, בלי לפגוע באף אחד מהרשויות, אבל כמו יהוד ורמת השרון כערים קולטות עלייה, אבל כשמסתכלים על האחוזים רואים ערים אחרות שנמצאות ובאמת קולטות עלייה, שלא זוכות להטבות כערים קולטות עלייה.
דני דנון: אז אני יודע שיש לזה עניין תקציבי, אבל זה דבר שאנחנו רוצים לקדם כשינוי חקיקה ולעשות צדק.
דני דנון: זה בפועל נותן הטבות כלכליות ואנחנו בהחלט רוצים לבוא ולומר לסגנים שאנחנו מאד מאד מעורבים, רוצים את השינוי הזה.
דני דנון: לפני מספר ימים הייתי אצל אלי דלל בנתניה, וגם שם פונים אלי עולים חדשים מחבר העמים, מאתיופיה ומגיעים אליכם, לדלתות שלכם, ואני רואה את התפקיד שלנו, כוועדת עלייה וקליטה, נותנים מענה, נותנים שיניים.
דני דנון: זה קורה לאט, אבל בשיתוף עם המשרד אנחנו מצליחים לעשות את זה.
דני דנון: נמצא איתנו גם מר רני טריינין, סגן יושב ראש הסוכנות היהודית, שאנחנו גם מברכים אותו ואנחנו בהחלט רוצים לראות איך אנחנו נותנים כוח יותר רב לסגנים.
דני דנון: מר בוסקילה, אני משכתי זמן.
דני דנון: היום בלילה יש פה פיליבסטר בכנסת, בנושא חוק גרוניס, אז אני ככה מתאמן על הצד השני.
דני דנון: אני מברך את ידידי מר בוסקילה שהצטרף אלינו.
דני דנון: אני אמרתי בכנס של הסגנים באילת, שאת חלקכם פגשתי שם, שתמיד שואלים את חלוקת הסמכויות בין ראש רשות לסגן ראש רשות, וזה אולי גם נכון, רני, לסוכנות, אני לא יודע, שאתה היית ראש ראשות הרבה שנים, ושיש פה גם ראשי רשויות, ראיתי את מארק ואחרים.
דני דנון: אז כשמגיע הסגן שהוא נבחר פעם ראשונה לראש הרשות עם הרבה מאד התלהבות ואנרגיה ואומר – בוא נחלק סמכויות, בוא נראה מה אני עושה ומה אתה עושה.
דני דנון: אני רוצה לעזור, לסייע לתושבים שבחרו בי.
דני דנון: אז ראש הרשות אומר לו – זה מאד קל.
דני דנון: כל מכתב שמתחיל 'אני שמח להודיע לך', אני חותם עליו.
דני דנון: כל מכתב שמתחיל 'אני מצטער להודיע לך' – אתה תחתום עליו.
דני דנון: אבל לבדיחה הזאת יש מידה רבה של אמת, כי סגנים בהרבה מאד רשויות עושים המון פעילות והמון עבודה שחורה ופותרים המון בעיות של אנשים, ולא תמיד זוכים לכותרות.
דני דנון: אבל כמי שגדל במערכת הפוליטית אני מכיר את החשיבות ואת הכוח הרב של הסגנים, ואנחנו רוצים לראות איך אנחנו רותמים את הכוח הזה לטובת העולים החדשים.
דני דנון: ואני מאד שמח שאנחנו מתכנסים כאן בכנסת בישיבה מיוחדת.
דני דנון: אני אבקש ממר בוסקילה לשמוע ואחרי זה כמובן כולנו נשמע את השרה, וגם חשוב לשמוע אתכם, דברים ספציפיים שאתם רוצים שאנחנו ככנסת, לאו דווקא כוועדה, כי גם אני וגם השרה וגם ליה בקואליציה, וגם מרינה כחברה מאד פעילה בוועדה, אין שמאל וימין בנושא הזה, אין אופוזיציה וקואליציה, כולנו נשמח לקדם דברים שתרצו לעלות בפנינו.
דני דנון: בבקשה, מר בוסקילה.
אורי בוסקילה: ראשית בוקר טוב, אני מתנצל מראש על העיכוב.
אורי בוסקילה: אני רוצה ראשית לברך את יושב ראש הוועדה, את ידידי מר דנון, דני, שבאמת לאחר הפגישה שלי איתו, עם מספר מחברי ההנהלה שלנו של פורום הסגנים, הוא נענה מיד, באופן מיידי לזמן דיון כזה שפורום הסגנים יהיה חלק בלתי נפרד ממנו, ולכן אני בראש דברי מביע על זה תודה והכרת טובה שלנו, של פורום הסגנים, בנושא הזה.
אורי בוסקילה: אני אולי אפתח ואומר שפורום הסגנים, למי שעדיין יש לו את החסר הזה והוא עדיין לא מכיר ולא יודע מה זה בדיוק פורום הסגנים, אז פורום הסגנים שלנו מונה למעלה מ-400 סגנים, ממלאי מקום, כמובן גם סגניות, ממלאות מקום, אין אצלנו הדרה, יש אצלנו רק העצמה בנושא הזה.
דני דנון: אפרופו הדרה, הצטרפה מנכ"לית הפורום.
אורי בוסקילה: כן, אז אין סיכוי שאצלנו יש הדרה.
סופה לנדבר: מתוך 400 – כמה מחזיקי תיק קליטה?
אורי בוסקילה: יש לנו, ממה שרשום וממה שקיבלתי עדכון מחן, יש לנו למעלה מ-35 סגנים שהם מחזיקים בתיק הקליטה בפועל, זאת אומרת שיש להם גם את התקציב, גם האצלת הסמכות של ראש הרשות.
אורי בוסקילה: הפורום שלנו מאגד בתוכו פסיפס של כל הסקטורים בכנסת.