GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ויקטוריה ניגרי: זה בעצם איפשר גם להכניס מורים, תקנים של מורים שמתמחים רק בזה, ומרכזים את כל הנושא.
דני דנון: אתם מוודאים שהמנהלים ומנהלות לא לוקחים את זה לדברים אחרים בבית הספר?
ויקטוריה ניגרי: בוודאי.
ויקטוריה ניגרי: אנחנו בודקים מערכות.
ויקטוריה ניגרי: אנחנו גם נכנסים, אנחנו רואים.
ויקטוריה ניגרי: אנחנו עובדים מול מורים.
ויקטוריה ניגרי: אנחנו יודעים מה המשרות שלהם, ואיך באמת השעות מנוצלות.
ויקטוריה ניגרי: ברגע שיש הרבה מאד שעות אז הרבה יותר פשוט לבדוק בעצם, כי זה לא משהו שיכול ללכת לאיבוד, אלא באמת יש מעקב, אנחנו מודעים שתהיה בקרת תקן.
ויקטוריה ניגרי: אנחנו הודענו את זה למנהלים, ואנחנו עובדים ממש בקשר עם בתי ספר, ודואגים שהילדים יקבלו את שלהם.
ויקטוריה ניגרי: אני רוצה להגיד לך שהיום הורים יודעים את הזכויות שלהם והורים יודעים לדאוג ובודקים שהילדים גם מקבלים את השעות שמגיע להם.
ויקטוריה ניגרי: אנחנו דואגים גם לעולים חדשים, גם מאתיופיה וגם עולים אחרים, דואגים גם לשתף אותם על הזכויות שלהם כדי שגם הם יהיו קול שבעצם דואג לזכויות של הילדים.
ויקטוריה ניגרי: אנחנו מכוונים אותם לחוזר ולאתר של משרד החינוך, של אגף קליטת עולים, שהכל שקוף, כל הזכויות בכל החוזרים, כדי שבאמת להיות גם שותפים בעניין הזה.
אריה אלדד: אני רק אוסיף לנקודה הזאת, היות והרשות משקיעה הרבה מאד בחינוך הבלתי פורמלי, אני היום עורך איזה שהיא בדיקה כללית בכל מוסדות החינוך בכל המערכות, קודם כל איגום משאבים.
אריה אלדד: אני רוצה לראות שלא מסתמכים על החלק שמעבירה הרשות ומורידים מהחלקים, או מהחובות שיש להם בבתי הספר, וזה אחת מהבדיקות שאנחנו הולכים עכשיו לערוך בכל המקומות, כי לפעמים אתה משקיע במרכזי למידה שהם לומדים שמה עד 8 בערב, ואז לפעמים זה מוריד מבתי הספר מעט את העומס, או את ההתחייבויות שלהם: הנה הם מקבלים את ההשלמות בפעילויות בקבוצות קטנות של תלמידים.
אריה אלדד: מה שאני הולך לעשות עכשיו זה בדיקה כללית של כל מערכת החינוך מול הפרוייקטים שאנחנו משקיעים ולראות איך אני מבצע גם איגום משאבים, ופה אני צריך לקדם תחומים אחרים עם אותם משאבים לראות מה אני יכול לקדם.
אריה אלדד: זאת אחת העבודות והשאלה הזאת שאנחנו הולכים לבצע אותה גם לאורך וגם לרוחב, כדי לראות שכל השעות באמת מנוצלות מה שאנחנו מקבלים בתקציבים ובתוספות שאני נותן, אני רוצה שהתוספות האלה יגיעו באמת למה שאני רוצה להגיע.
אריה אלדד: זה אחת מהעבודות שאנחנו עושים כרגע.
דני דנון: לפני סיום שאלה אדוני ראש העיר, לגבי הבניה, כמה נקלטו משפחות חדשות בשנה האחרונה?
דני דנון: מה הצפי לשנה הבאה?
אריה אלדד: לבניה החדשה אתה מתכוון?
אריה אלדד: בבנייה החדשה – 70 אחוז ממה שמשווק היום זה מאלה שבאים מבחוץ ו – 30 אחוז זאת אוכלוסייה פנים.
דני דנון: בכמה יחידות מדובר?
אריה אלדד: אנחנו כרגע נמצאים אחרי מכרז 1,000 יחידות.
אריה אלדד: ויש לנו עוד פוטנציאל גדול, רק סיפרתי לך מה מעכב אותו כרגע.
אריה אלדד: ובפועל בבנייה כרגע יש לנו כ – 400, כמעט 500 יחידות כבר שיש את היסודות בכמה מקומות שכבר התחילו לעבוד.
אריה אלדד: רואים את זה בכניסה לעיר.
אריה אלדד: זה בפועל כרגע, ואלה שסיימו, זאת אומרת, עברו את המכרזים – הם כבר הגישו תכניות.
אריה אלדד: זאת אומרת, כל הבניה אצלנו היא מואצת.
אריה אלדד: אנחנו הפוטנציאל של כל האזור ואחת הבעיות הרציניות זה שהאוכלוסייה שישנה כאן היא לא תוכל להתמודד לרכישת דירות במקום בגלל העלויות הקיימות.
אריה אלדד: כל עוד, אני גם הגשתי איזה שהיא תכנית לשר השיכון בנושא הזה שמפעילים אותה החבר'ה שלנו.
אריה אלדד: יש לנו קבוצה במרכז הוא אנושי, קבוצת צעירים אצלנו, שפועלים בפרוייקט שנקרא: דיור בר השגה, ויש לנו כמה מודלים שאנחנו הולכים להציג אותם ולהוביל אותם כי הם כבר מוכנים מכל הבחינות, כך שניתן יהיה להוזיל מחירי דירות דווקא בשכונות שאני מדבר עליהן ששמה נוכל לעשות פינוי בינוי, או אפילו בינוי ופינוי אחר כך, ומה שאני יכול לעשות בעבודה הזאת זה לשדרג את השכונות האלה.
אריה אלדד: אתה יכול למדוד לאוכלוסייה שתגיע, גם של צעירים למקום, כאשר עלויות ליחידת דיור, כי הקרקע היא מחיר אפס באזור הזה, במקום להשקיע בגדול, אני נותן לך את הנקודות, במקום להשקיע בשיקום שכונות מה שהשקיעו פעם, זה יבוא סיוע לרוכשי דירות שם, וזה לא משנה איזה אוכלוסייה שתרכוש שם, שתגיע למקום, הם יגיעו בהסכמים כאלה שבמקום הזה יוכלו לעזוב אותו, כאשר מקבלים את כל הסיוע, יוכלו לעזוב אותו רק אחרי 5 או 6 שנים, מי שירצה לעזוב אם לא יחזיר את המשכנתא.
דני דנון: פינוי בינוי היה פה?
אריה אלדד: אנחנו יש לנו את הפרוייקטים האלה, אבל עדיין לא נכנסים יזמים לעבודה הזאת בגלל המקום עצמו.
אריה אלדד: זאת אומרת, עדיפות מקומית.
אריה אלדד: אם זה בתל אביב הקרקע היא בערך גבוה מאד, כדאי להם להיכנס.
אריה אלדד: כאן זה התלבטויות.
אריה אלדד: פה צריך לקום, משרד שמוביל, משרד השיכון, זה לא משנה מה, נגיד אני יוצא בשני מבנים ראשונים כמודל, מספיק שיוצאים בשני מבנים ראשונים, אתה כבר מניע את כל המערכת.
אריה אלדד: וזה דבר שיצטרכו להוביל אותו.
אריה אלדד: בגדול, הפרוייקט הזה, מהנתונים שיש לי, עלות יחידת דיור תגיע, של 4 חדרים, , זה יגיע ל – 600 אלף שקל.
אריה אלדד: כי אתה מקים את זה באזור בזה.
אריה אלדד: 5 חדרים יגיע ל – 700 אלף, וזה יכול לתת מענה לאוכלוסייה שאנחנו מדברים עליה.
אריה אלדד: כל הפעילות שנעשית, את הנושא הזה, עבודות מושלמות, אני רק צריך עכשיו לבוא ולהעביר את זה ולנסות לדחוף את זה.
אריה אלדד: אנחנו נצא במבנה הראשון, זה יהיה פיילוט ארצי, וזה כבר משדרג את האזורים הבעייתיים, משדרג אותם.
אריה אלדד: משדרג את האוכלוסייה שמגיעה אליהם, כי אתה נותן להם לסבסד אותם בסיוע מסוים, וזה כל הכספים שזרקו על שיקום שכונות, והשכונות שלא היה יעיל כל כך, וכל מה שיש מסביב, אתה ... את זה ליצירה אחת שהאפקט שלה והתוצאות שלה הם משפרות בקנה מידה שאפשר לומר שלא יתואר, כי אתה משקם גם שכונה, גם מחזק את המשפחות, גם מצעיר את האזורים הבעייתיים, וגם מאכלס אותם, ואני קורא לזה בכוח רענן.
אריה אלדד: לעבודה הזאת, אני כשמביאים לי עבודה מסודרת, היא מוכנה מ – א' עד ת'.
אריה אלדד: עבודה מכל הבחינות.
אריה אלדד: אני הולך להציג אותה.
אריה אלדד: היא בנויה, ואפילו יש כאלה שרוצים לקדם את הנושא.
אריה אלדד: רק אני צריך לקבל את הסיוע הזה.
אריה אלדד: זה יוצג בקרוב.
דני דנון: כן, רצית להתייחס?
נחמה אבירן: עוד מאותו דבר מה שראש העיר דיבר, זה על הקטע הפיזי: כמו שאתה ראית ביישוב פה מאד מדגישים לראות את האדם בסביבה שלו ומענה הוליסטי.
נחמה אבירן: זאת אומרת, השיתוף פעולה והראייה הזאת, הוליסטית, זה משהו שמאד מאפיין את היישוב.
נחמה אבירן: עכשיו, הקטע הפיזי, אומנם אתה לא משרד השיכון, הקטע הפיזי הוא מאד משמעותי.
נחמה אבירן: אנחנו עובדים בתכנית "משעול".
נחמה אבירן: תכנית "משעול" תכנית של הג'וינט ומשרד הרווחה שלעולים בשכונות שיש מקבצי עולים, או ריכוזי עולים, גם כדי לשדרג את המעמד שהם, וגם כדי להיטיב את היחסים עם האוכלוסייה הותיקה, הבתים מוזנחים, הדירות שנקנו, בייחוד האוכלוסייה האתיופית רכשה דירות כי היו "מאכרים" כולם יודעים את הסיפור, וזה תוקע.
נחמה אבירן: זה תוקע את האוכלוסייה שהיא לא מצליחה לפתח מנהיגות מקומית, כי היא עסוקה בצרכים הבסיסיים, וזה גובל בבתים שמבחינה בטיחותית, מדרגות זזות, וכו', ואין היום, בגלל שהם ברכישה, אין היום מי שיכול לעזור להם, ולכן זה גם, בבנייה החדשה זה עוד יותר הפער בינם לבין אחרים עוד יותר מעמיק, וזה פשוט יפגע בכל היישוב.
נחמה אבירן: יהיה פה סלמס, וכבר היום באזור מסוים בשכונות הדרומיות אנשים מרגיעים מאד באחוריים של היישוב, וזה ממש צו השעה לעשות משהו.
דני דנון: מה את מציעה?
נחמה אבירן: אני מציעה שיימצא תקציב, כדוגמת שיקום שכונות או משהו, שיאפשר, אנחנו נעשה את כל הארגון, שאנחנו נסייע לאנשים, כי גם היום יש התחדשות עירונית בשכונות שם, 356 יחידות דיור.
נחמה אבירן: ישבתי עם המהנדס, אבל הם לא מצליחים להתארגן, וגם אין להם את הכסף.
נחמה אבירן: זאת אומרת, לתת לאנשים זכויות בלי שהם יוכלו לממש אותם.
אריה אלדד: הפרוייקט הזה לא יקום בשום מקום.
אריה אלדד: ההתחדשות העירונית וכל הפרוייקטים האלה שמדברים עליהם, העיבוי, וכל זה, זה דבר שלא יקום.
נחמה אבירן: לא יקום.
אריה אלדד: כי אף אחד, ברגע שינסו, אף אחד לא הולך על הנושא הזה של עיבוי, לא יכלו על זה.
נחמה אבירן: בדיוק.
נחמה אבירן: אז משרד השיכון מצהיר, ואנחנו נפגשנו.
דני דנון: התקציב שם ירד במשרד השיכון לנושא, הוא לא עלה.
נחמה אבירן: ועכשיו זה סתם להגיד לתושבים, אמר לי מישהו ממשרד השיכון: לתושבים יש זכויות.
נחמה אבירן: הם יכולים לסחור בהם.
נחמה אבירן: אבל זה כלום.
נחמה אבירן: מה?
נחמה אבירן: א' – הם לא יודעים שיש להם את הזכויות.
נחמה אבירן: ב' – הם לא יודעים מה לעשות איתם.
נחמה אבירן: ואנחנו לא ניידע אותם כי רק נעשה אותם מתוסכלים, לכן חייב לבוא איזה גיבוי.
נחמה אבירן: כי עמידר היום אין לו תקציב, ואין, אין, זה שכונה ללא אבא ולא אמא מבחינה פיזית.
נחמה אבירן: חייבים.
נחמה אבירן: חייבים לעשות את זה, כי זה לא פיסית, זה איכות חיים של הבן אדם ושל כל היישוב.
נחמה אבירן: אז זה, אם יצליחו לקדם, עלינו העבודה השחורה, בכיף.
אריה אלדד: מבקר המדינה הוא היה בביקור, היה גם וצוות העבודה שלו הוא היה בשטח, והוא ראה את המבנים האלה שהיא מדברת עליהם.
אריה אלדד: אני גם ציינתי שם שאני נמצא בחקירה אצלו על עבודה, והוא ראה על מה מדובר באזור, כי גם לידו נתתי הנחיות לעובדים שלי לטפל, כי ראיתי באיזה מדרגות.
אריה אלדד: אמרתי לו: אחד שנופל מהמדרגות האלה, הוא בבית חולים.
אריה אלדד: העלות של המדינה בטיפול של האדם הזה, זה עלויות כאלה אחר כך, זה עולה פי כמה מאשר לשפץ מבנה כזה.
אריה אלדד: אבל הבעיה בכל הנושא הזה שהציעו את העיבוי ומה שהיה שיקום שכונות, והתרגיל הגדול של עמידר.
אריה אלדד: אתה יודע למה הורידו לי מענקי איזון?
אריה אלדד: והבאתי את זה בועדת הכספים, עשיתי מזה בדיחה.
אריה אלדד: אמרתי: אני הרשות היחידה שלא היתה בה בניה בכלל, וכמות הנכסים שגדלה בעיר היא היתה בכמות כזאת שאני בעצמי כראש רשות לא יודע מאיפה.
אריה אלדד: כי פתאום בעיר נוצרו יחידות דיור, שהפכו לרכוש של תושבים, וזה שינה את המעמד של התושבים אצלי בעיר, הפכו לבעלי רכוש, ועל ידי זה ובעקבות זה הורידו לי מענקי איזון.
אריה אלדד: שאל אותי יושב ראש ועדת הכספים: אני עוד לא מבין על מה אתה אומר?
אריה אלדד: אז אמרתי: נעשה את זה יותר פשוט: "עמידר" שיווקה את הדירות שלה במחירים מוזלים, למשפחות שגרים שם, במחירים מאד מוזלים.
אריה אלדד: אותם מסכנים, שהם בעלי הדירות של "עמידר" רכשו את הדירות על ידי תמיכה של הילדים, והפכו לבעלי הדירות האלה.
אריה אלדד: פעם "עמידר" טיפל בצנרת, אז היום המסכנים הפכו להיות מסכנים יותר, הדירות, אני אראה לך דירה שנשרפה, נשערה ככה.
אריה אלדד: שלחתי עובדי עירייה לצבוע את הדירות האלה, לתקן את החשמל, לעשות לו עבודה שהמשפחה הזאת תוכל לחיות, אז אמרתי למבקר המדינה: על זה אני נחקר אצלך, היה הנציג שלו החיפאי אצלו שעשיתי עבודה בבית פרטי.
אריה אלדד: על זה עוד אני אחויב בחיוב אישי, כי אף אחד לא מבין זה, כי טיפלתי במטבח של המשפחה, עם עובדי העירייה.
אריה אלדד: והמבנים האלה הפכו להיות מסכנים יותר, ואני הפכתי להיות רשות חזקה יותר במעמד גבוה יותר על ידי האוכלוסייה המסכנה.
אריה אלדד: זה אבסורד שאין כמוהו.
אריה אלדד: וככה זה המבנים האלה.
אריה אלדד: ומה אותה נוסחה אומרת?
אריה אלדד: אם יש לך פחות מ – 50 אחוז בדירות "עמידר", הם צריכים לתת.
אריה אלדד: מעל 50 אחוד "עמידר" נכנסת לעבודה בסכומים קטנים רק בחלק שלה, ואלה צריכים להשלים, בחלק היחסי.
אריה אלדד: זה, אתה יודע מה?
אריה אלדד: אמרתי למבקר המדינה: תבדוק את כל משרד השיכון בכל הנושאים האלה.
אריה אלדד: זאת בדיחה אחת גדולה, והרשויות שנמצאות, אתה לא יודע איזה תשובות ואותם תושבים זה לא מעניין אותם.
אריה אלדד: אתה ראש העיר, תן לו פתרון.
אריה אלדד: הוא לא יכול לעלות במדרגות של הבית.
אריה אלדד: עכשיו, אם אני מתקן מדרגות של בית אני עושה עבירה.
אריה אלדד: אם אני מתקצב את העבירה הזאת – אז אני לא יודע מה.
אריה אלדד: ועוד מה?
אריה אלדד: ובסוף אומרים לך, זה שמגיש נגדך את התביעות אומר שבבתים האלה אתה עושה עבודה כי יש לך, הבוחרים שלו גרים שם.
אריה אלדד: אז נכון, בכל מבנה יש בוחרים שבחרו בי, אין מה לעשות.
אריה אלדד: ומתרגמים את זה אחר כך כשוחד פוליטי.
אריה אלדד: ואנחנו עומדים בתווך.
אריה אלדד: ואלה בעיות שאין להם, אני לא יודע אפילו אם יש מודעות אפילו לשרים, והם מתחלפים כל כך מהר, והמשרדים, וכל זה, ומנכ"לים, אף אחד לא מתמיד אפילו בטיפול בבעיות מהסוג הזה.
דני דנון: זאת בעיה רוחבית.
אריה אלדד: היא רוחבית וצריכים למקד אותה וכל פרוייקט כזה, לא משנה מי שרוצה להוביל, תשבו עם ראשי הערים, אנחנו חיים ביום יום את הבעיות, ויש ראשי ערים שמבינים עניין, ויודעים איך לקדם, קידמו תכניות בסוגים שונים ומורכבים הרבה יותר, יכולים לסייע בתפיסות האלה, ולא בתאגידי מים.
אריה אלדד: אני לא הקמתי תאגיד מים.
אריה אלדד: אני פועל, ואני נקנס על זה, אבל בינתיים אני מוכיח שאני מתחזק את המערכות שלי מצויין ונותן מענה ובעלויות נמוכות יותר ומשלם קנס גם, כי אני עושה את זה בדרך הזאת.
דני דנון: אני רוצה ברשותכם לסכם את הישיבה.
בנימין מוריס: אני הייתי רוצה, סליחה.
בנימין מוריס: הייתי רוצה באמת להתייחס לנושא מאד מאד חשוב, בנושא הדיור לעולים חדשים שהיום אני כמעט נקלעתי עם שתי משפחות, שלא יודע פשוט לעזור להם שבן בא מחוץ לארץ, זאת אומרת, מחבר העמים, נקלט אצל אמו, אמא נפטרה, הוא לא הספיק להירשם, ועכשיו, מחר או מחרתיים הוא ייזרק.
דני דנון: מדירת "עמידר" אתה מתכוון?
בנימין מוריס: כן, מדירת "עמידר" הוא ייזרק לרחוב.
בנימין מוריס: עכשיו, לגבי העולים חדשים, לגבי הקליטה שלהם, לגבי הדיור, היום גם במצב הנוכחי, בגלל המחירים שבאמת בשחקים, הם לא יכולים להתמודד עם המחירים, והם כמוך, היום שמעת גם מהנציגים האלה שבעיית העבודות שלמעשה מצמצמים פה, מצמצמים שם ואז אותו הבן אדם, אותו עולה חדש שנקלע לקשיים הסוציו אקונומיים, ונניח ורכש איזה שהיא דירה במחיר מסוים, בוא נאמר כך, ופתאום הוא מוצא את עצמו מחוץ למערכת הזו, איך הוא מתמודד עם כל המצב הסוציו אקונומי שפשוט נקלע לקשיים ואז באופן אוטומטי אנחנו כבר מקבלים אותו מאחורי הדלת ואנחנו כבר מתמודדים עם כל הבעיות.
בנימין מוריס: איך אנחנו פותרים את כל הבעיות האלה?
דני דנון: תראה, אין לזה פתרון מיידי.
דני דנון: הפתרון שנאמר פה, משרד השיכון בעבר הפעיל תכניות, היתה לו תכנית חומש ודרך זה אפשר היה לתת מענה.
דני דנון: לצערי היום התכניות האלה צומצמו כל כך שגם אם הם נותנים, אז אתה יודע, מתקנים איזה דירה, או כמה דירות, וזה לא משפיע.
בנימין מוריס: אז "עמידר" היום אומר: אין לנו דירות,
דני דנון: אין לו.
בנימין מוריס: אנחנו ממש במצוקה.
בנימין מוריס: מה עושים?
אריה אלדד: כמה שנים מחכים בעלי זכאות לדירה?
אריה אלדד: יש לי משפחות שכבר עבר התאריך של הזכאות שלהם, עבר התאריך של הזכאות, הם מחכים לדירה, מחכים, אין דירות.
אריה אלדד: כבר עובר התאריך של הזכאות שלהם, כי יש להם איזה פרק זמן שיכולים, ואחר כך הם עוברים כבר, הזכאות הזאת עוברת למשרד השיכון לאותם זכאים וממשיכים לחכות, וזה מתסכל, כי הם יודעים שמגיע להם והם צריכים לקבל.
בנימין מוריס: משרד הקליטה לא מחזיק את המפתחות של הדירות.
בנימין מוריס: עכשיו, גם הסיוע לשכירות שהם מקבלים סכום כזה זעום לעומת גודל השכירות.
אריה אלדד: 740 שקל.
אריה אלדד: כמה זה ליאורה?
אריה אלדד: 740?
אריה אלדד: 800 שקל?
בנימין מוריס: אותו עולה חדש פשוט הוא מצטער על היום שהוא בכלל עלה.
בנימין מוריס: אנחנו ממש נלחמים יום יום במצבים האלה.
דני דנון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות קיימה את ישיבתה בעיר טירת הכרמל.
דני דנון: הועדה מברכת את ראש העיר מר אריה טל ואת סגנו, חברי המועצה על פעילותם בנושא קליטה עליה ושיתוף פעולה עם משרדי הממשלה השונים.
דני דנון: הועדה תפנה למפעל הפיס לשקול סיוע נקודתי לבניה או שיפוץ מועדון העולים.
דני דנון: הועדה תפנה לועדת הכספים לקיום דיון דחוף בנושא מיסוי מוצרי הטונה בישראל.
דני דנון: הועדה תקיים ישיבת מעקב עם משרד השיכון בנושא בעיות דיור לעולים.
דני דנון: הועדה מודה לכל העושים במלאכה בנושא קליטת העלייה בטירת הכרמל.
דני דנון: אני מודה לראש העיר, לכולכם.
אריה אלדד: אני מאחל לך גם הרבה הצלחה.
דני דנון: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת עליה, קליטה ותפוצות.
דני דנון: נושא חשוב נמצא על סדר יומנו.
דני דנון: אני מברך את התלמידים שנמצאים איתנו.
דני דנון: מאיפה אתם?
קריאה: רמלה.
דני דנון: הנושא שעל סדר יומנו: שילוב יוצאי אתיופיה בצה"ל – מעקב.
דני דנון: אנחנו בפתח הישיבה נאמר שהנושא חשוב.
דני דנון: דנו בו בעבר ולצערנו אנחנו לא רואים התקדמות מספקת.
דני דנון: אנחנו גם יזמנו מספר נושאים מול הצבא, לאחר ביקור של הועדה בכלא 6 שנערך לפני מספר חודשים והנתונים שהוצגו בפנינו הם נתונים מדאיגים.
דני דנון: אנחנו נתייחס גם לביקור שערכנו וגם להמלצות של הועדה שטרם יושמו.
דני דנון: אני יודע שהצבא יש לו תכניות חדשות ופעילות ענפה, אבל הנתונים מדברים בעד עצמם.
דני דנון: אני רוצה לבקש מפלורה קוך דוידוביץ ממרכז המחקר והמידע של הכנסת לתת לנו סקירה קצרה של עיקרי הנתונים לפני שנפתח את הישיבה.
פלורה קוך דוידוביץ: תודה.
פלורה קוך דוידוביץ: המסמך שכתבנו מתבסס על נתונים שהועברו אלינו מצה"ל.
פלורה קוך דוידוביץ: מתייחס למספר נושאים שיכולים לאפשר איזה שהיא תמונת מצב לגבי מידת ההשתלבות של יוצאי אתיופיה בצה"ל.
פלורה קוך דוידוביץ: כמו כן התייחסנו למספר מאפייני רקע שעמם מגיעים יוצאי אתיופיה לצבא וזה שיעורי בגרות, וזה רקע סוציואקונומי.
פלורה קוך דוידוביץ: ממצא של מכון ברוקדייל ומשרד לקליטת עליה מצביע למשל שיוצאי אתיופיה הם קבוצה שחוששת הכי, מקרב כלל קבוצות העולים, מהשירות בצבא וזקוקה להכנה רבה יותר מבין שאר הקבוצות.
פלורה קוך דוידוביץ: לגבי הנתונים עצמם: בצה"ל משרתים בשירות חובה היום כ – 5,600 יוצאי אתיופיה.
פלורה קוך דוידוביץ: כ – 4,000 בנים, כ – 1,600 בנות.
פלורה קוך דוידוביץ: ממצא משמעותי שמצאנו הוא כי שיעורי הגיוס בקרב יוצאי אתיופיה ילידי ישראל, גם בנים, גם בנות הם גבוהים משיעורי הגיוס מקרב כלל יוצאי אתיופיה, וגם משיעור הגיוס בקרב כלל האוכלוסייה.
פלורה קוך דוידוביץ: הנתונים עצמם בפילוח: שיעור הגיוס בקרב יוצאי אתיופיה בנים עומד על כ – 86 אחוזים.
פלורה קוך דוידוביץ: הוא גבוה משיעור הגיוס מקרב כלל האוכלוסייה שבין 74 ל – 76 אחוז.
פלורה קוך דוידוביץ: שיעור הגיוס בקרב יוצאי אתיופיה ילידי ישראל אבל הוא גבוה מ – 90 אחוז.
פלורה קוך דוידוביץ: באשר לבנות יוצאות אתיופיה – שיעור הגיוס הוא כ – 53 אחוז.
פלורה קוך דוידוביץ: הוא נמוך מעט משיעור הגיוס בקרב בנות באוכלוסייה המקבילה – 56 אחוז שם.
קריאה: בדקתם את הסיבות?
דני דנון: בדקתם למה?
פלורה קוך דוידוביץ: לא, את הסיבות לא.
פלורה קוך דוידוביץ: לא בדקנו את הסיבות.
יעקב דנון: אולי משום שחלק מהם עובר לשירות לאומי?
פלורה קוך דוידוביץ: יכול להיות.
דני דנון: אני אבקש התייחסות של הצבא בנושא הזה בהמשך.
פלורה קוך דוידוביץ: ילידות אתיופיה שיעור הגיוס שלהם לצבא גבוה פי 1.5 משיעור, סליחה יוצאות אתיופיה ילידות ישראל, שיעור הגיוס שלהם גבוה פי 1.5 מילידות אתיופיה, הוא כ – 79 אחוז.
פלורה קוך דוידוביץ: התייחסות לנתוני הקב"א – קבוצת איכות - שמשפיעים גם על השיבוץ של יוצאי אתיופיה בצבא וגם על התקדמות אחר כך: הנתונים שהועברו מצה"ל מצביעים על פערים משמעותיים על הציונים.
פלורה קוך דוידוביץ: כשבציונים הנמוכים, מתחת ל – 47, כ – 52 אחוז מקרב יוצאי אתיופיה, ו - 59 מקרב יוצאות אתיופיה הם בעלי ציונים נמוכים מ – 47, וזאת לעומת כ – 23 מקרב כלל המתגייסים וכ – 16 מכלל המתגייסות.
פלורה קוך דוידוביץ: בציונים הגבוהים בין 54 ל – 56 שיעורים זניחים של 1.3, 1.5 בהשוואה לכ – 25.8 בקרב הבנים.
פלורה קוך דוידוביץ: לגבי מערכי גיוס – לא קיבלנו תמונה מאד מפורטת, אבל ראינו שלמעלה מ – 40 אחוז מקרב הבנים מתגייסים למערכי הלחימה.
פלורה קוך דוידוביץ: יש גם עליה בשיבוצם לתפקידי מינהלה.
פלורה קוך דוידוביץ: ירידה בשיעורים המשובצים לתפקידי נהיגה.
פלורה קוך דוידוביץ: על שחרור לפני השלמת השירות – חלה ירידה בשיעור יוצאי אתיופיה המסיימים את השירות בטרם השלמתו.
דני דנון: ירידה.
פלורה קוך דוידוביץ: ירידה.
פלורה קוך דוידוביץ: מ – 27.7 אחוז לכ – 20 אחוזים, כשב – 2010 שיעורם גבוה ב – 5 אחוז משיעור זה בקרב כלל החיילים.
דני דנון: רק שנייה, ה – 27 אחוז מה הם היו?
אמיר רוגובסקי: אדוני היושב ראש, אם אפשר, אני מציע, יש לנו פה מצגת.
אמיר רוגובסקי: אנחנו ניתן את כל הנתונים בצורה יותר ברורה, גם עדכנית.
דני דנון: כן, מיד אחרי פלורה.
דני דנון: הנתונים צריכים להיות זהים.
אמיר רוגובסקי: יש הבדל בין להציג את הנתונים לבין להקריא אותם ממסמך.
אמיר רוגובסקי: אני אומר, ניתן גם תשובות תוך כדי.
דני דנון: אחריה אני אתן לכם את האפשרות.
שלמה מולה: אתם פניתם אליהם לקבל?
פלורה קוך דוידוביץ: בוודאי.
פלורה קוך דוידוביץ: הנתונים מהם.
שלמה מולה: מהם?
פלורה קוך דוידוביץ: וודאי.
שלמה מולה: או.
שלמה מולה: קיי.
אמיר רוגובסקי: יש לנו גם נתונים יותר עדכניים מהמסמך.
פלורה קוך דוידוביץ: שיעור מיצוי לפיקוד זוטר בקרב יוצאי אתיופיה נמוך משמעותית מקרב כלל האוכלוסייה, כ – 8 לעומת 14.
פלורה קוך דוידוביץ: לעומת זאת, שיעור המיצוי לקצונה בקרב יוצאות אתיופיה הוא כ – 6 אחוז, בקרוב לשיעורו בקרב חיילות.
קריאה: אצל הבנים יש פער של 5 אחוז, אני מבין.
פלורה קוך דוידוביץ: כן.
קריאה: או.
קריאה: קיי.
פלורה קוך דוידוביץ: בזה 8 ל – 14 ...
פלורה קוך דוידוביץ: לגבי הכליאה בבתי כלא – כ – 12 אחוז מכלל אוכלוסיית הכלואים הם יוצאי אתיופיה.
פלורה קוך דוידוביץ: בין השנים 2007 ל – 2010 לא חל שינוי משמעותי בשיעור הכלואים.
דני דנון: מה שמדהים שכל חייל שני יוצא אתיופיה היה בכלא במהלך שירותו הצבאי.
פלורה קוך דוידוביץ: נכון.
פלורה קוך דוידוביץ: לעומת כרבע מהחיילים.
קריאה: כ – 53 אחוז.
פלורה קוך דוידוביץ: סיבות מרכזיות לכליאה – ראינו שהן בגין עבירות עריקות, נפקדות ומשמעת.
פלורה קוך דוידוביץ: לגבי צבא קבע – כ – 564 משרתים היום בצבא קבע.
פלורה קוך דוידוביץ: הם כ – 1.4 מקרב כלל המשרתים בצבא קבע.
פלורה קוך דוידוביץ: קרוב לשיעורם באוכלוסייה.
פלורה קוך דוידוביץ: בחנו גם את עניין המכינות הקדם צבאיות – ראינו ששיעורם של יוצאי אתיופיה שם הוא כ – 4 אחוז והמכינות הצביעו על הצורך להגביר את הסיוע במכינות כדי לשלב את יוצאי אתיופיה בצורה טובה יותר.
דני דנון: אני מבקש מתת אלוף אמיר רוגובסקי, ראש חטיבת תכנון ומינהל כח אדם, לפני שאתה מציג את המצגת, לגבי העניין של הכליאה.
דני דנון: אני חייב לומר שאנחנו הזדעזענו בסיור שערכנו.
דני דנון: אנחנו ביקשנו מראש אכ"א – אגף כח אדם - לשקול להקים מערך גיוס מיוחד ליוצאי אתיופיה.
דני דנון: זאת אומרת שכל יוצא אתיופיה שמגיע ללשכת הגיוס, לא ביום מיוחד ולא גיוס מיוחד, אלא כל מי שמגיע, כמו שעולה חדש שמגיע יש לכם נוהל מיוחד, יהיה נוהל חדש, והתגובות שקיבלנו זה רק לגבי התכניות היפות שאתם עושים בתוך בתי הסוהר.
שלמה מולה: למה גיוס מיוחד?
דני דנון: כי אנחנו התרשמנו, לא גיוס מיוחד.
דני דנון: רבים מהאלה שנכנסים לבתי הסוהר מקרב יוצאי אתיופיה זה בעיות של חוסר התאמה, חוסר הבנה.
דני דנון: אני חושב שעם ייעוץ נכון לפני הגיוס אפשר היה למנוע את הכניסה לבתי הסוהר.
שלמה מולה: זה לא קשור לגיוס.
שלמה מולה: זה צריך לעשות הכנה לפני ולא בגיוס.
אמיר רוגובסקי: אני אתייחס לעניין.
דני דנון: הליך הגיוס מתחיל בגיל 16, בצו הראשון.
דני דנון: הכוונה שלנו שמגיע צו ראשון ליוצא אתיופיה, הוא יקבל יחס שונה, של מישהו שמבין, כי אני דיברתי עם אחד מהאסירים, חבר הכנסת מולה, אתה יודע למה הוא ישב בכלא?
דני דנון: כי הוא רצה להיות קרבי.
דני דנון: לפי דעתי זה דוגמא.
דני דנון: אבל היינו יכולים למנוע את המספרים האילו אם היה פשוט יחס שונה בהליך.
דני דנון: מהתשובות שקיבלתי על תכניות יפות שהיום הצבא עושה ואנחנו נשמע עליהם, שאתם עושים.
שלמה מולה: אדוני היושב ראש, אני לא חושב שצריך לחפש צבע.
שלמה מולה: צריך לחפש את הסיבות.
שלמה מולה: רובם, יותר מ – 50 אחוז הם ילידי הארץ.
שלמה מולה: היחס הוא צריך להיות יחס שבו מתמקדים בבעיות ולאו דווקא לחפש את הזהות המשפחתית של כל אחד.
דני דנון: חבר הכנסת מולה, היום כשמגיע מלש"ב – מיועד לשירות ביטחון - ללשכת הגיוס יוצא אתיופיה, מתייחסים אליו כמו אל כולם.
דני דנון: אבל כשהוא יוצא מהצבא, 50 אחוז מהם היו בכלא.
דני דנון: אי אפשר להתעלם מהנתונים האלה.
דני דנון: זה חמור ביותר.
דני דנון: עכשיו, המערכת הצבאית מה היא עושה?
דני דנון: היא משקיעה ברגע שהוא מגיע לכלא, או שהוא מגיע ליחידה מצמידים לו קצין, מצמידים לו דברים, הכל מצויין.
דני דנון: אבל בשלב הראשוני אני טוען שאם היה בהליך הגיוס עומד מולו מישהו שהוכשר כמו שצריך ויכול להסביר לו את הדברים, לפי דעתי היינו רואים את הנתונים האלה, וזה לא השנה.
דני דנון: זה כבר מ – 2007 עד 2010 50 אחוז.
דני דנון: זאת אומרת, אם הילדים שלך הולכים לצבא היום, שני ילדים שלך, אחד מהם הולך להיות בכלא.
שלמה מולה: אני לא בטוח שזאת נקודת הקצה.
שלמה מולה: הבעיה שלנו זה הצבא.
שלמה מולה: אני חושב שזה מערכת החינוך שמה זה צריך לראות בדיוק איפה הכשלים, לאו דווקא רק כשהחייל מגיע לנקודת ההתחלה שלו עם המפגש בגיוס.
שלמה מולה: יש התייחסות, אבל אני מציע שנשמע את צה"ל.
אמיר רוגובסקי: אני גם אתייחס, גם למה שאמרת, אדוני היושב ראש, בהיבט של הכנה לשירות.
אמיר רוגובסקי: התהליכים שאנחנו עושים, גם דברים חדשים שהם בהחלט אני חושב שהם מביאים גם למה שאתה מכוון, גם מה שמכוון חבר הכנסת מולה, אני חושב שמצאנו איזה שהיא דרך שהיא משלבת בין הדברים.
אמיר רוגובסקי: אני אפתח ואני אומר שלמרות הדברים שאמרת בפתיחה, אני רוצה לומר את המסקנה שלי בסופית בתחילת הדברים: להערכת צה"ל, וגם לאלה שיושבים איתנו כמו משרד הקליטה וגופים שעוסקים בתחום של שילוב וקליטת יוצאי אתיופיה במשרדי ממשלה אחרים, ההשתלבות בצבא, למרות הנתונים המדאיגים והם בהחלט מדאיגים, היא טובה יותר מאשר בכל המערכות האחרות.
אמיר רוגובסקי: לכן צריך, כאשר מסתכלים על הנתונים של הצבא ואני אומר כמובן שהם עדיין נתונים מדאיגים, צריך להסתכל עליהם בפרספקטיבה של כמה שנים ולראות את ההתפתחות, כי ההתפתחות, אני חושב, שהיא בהחלט הולכת בכיוון חיובי והיא מתקנת את עצמה עם הזמן.
אמיר רוגובסקי: אני אתחיל.
אמיר רוגובסקי: אנחנו ניסינו פחות או יותר את מה שככה הוצג כרגע במחקר ואני מוסיף על כך שאנחנו לקראת הישיבה הזאת עדכנו את הנתונים, לכן יש לי עוד נתונים קצת יותר עדכניים ממה שהוצג כאן.
אמיר רוגובסקי: ניסינו לתת איזה שהיא תמונה כללית שמדברת על האוכלוסייה של יוצאי אתיופיה בתוך השירות הצבאי.
אמיר רוגובסקי: אני אומר שקשה להסתכל, אנחנו מחברים את כולם כמקשה אחת, אבל קשה להסתכל עליהם כמקשה אחת מאחר וישנם כאלה שעלו לארץ בתחילת שנות ה – 90', או אפילו נולדו בארץ והם בני הקהילה האתיופית וישנם פה בנתונים גם כאלה שעלו בשנים האחרונות.
אמיר רוגובסקי: אנחנו יודעים שיש עדיין עליה מאתיופיה ומהפלשמורה והקליטה שלהם באופן טבעי קצת יותר קשה ולכן צריך להפריד בין האוכלוסיות.
אמיר רוגובסקי: לא עשינו כאן את ההפרדה כי המספרים, מבחינה סטטיסטית, הם עלולים לבלבל, אבל אני אומר שבהתייחסות הכללית בהחלט יש לנו הבחנה בין כאלה שנמצאים, גדלו בארץ והתחנכו במערכת החינוך בארץ, ובין כאלה שנמצאים מספר שנים.
אמיר רוגובסקי: אנחנו מדברים על 5,600,
שלמה מולה: למה באמת אתם לא עושים את ההבחנה?
אמיר רוגובסקי: אז אמרתי, ההבחנה היא בגלל שהמספרים קטנים קשה לתת את ההבחנה הזאת.
שלמה מולה: אבל אם יש לך 5,600 שמשרתים בצבא, אתה יכול להגיד כמה מהם ילידי הארץ.
שלמה מולה: אני רוצה להניח, ככל שהם ילידי הארץ, או שהגיעו בגיל הרבה יותר צעיר, שנה, שנתיים, ו/או כאלה שהגיעו בגיל 13, 14 ואז כעבור 4 שנים התגייסו לצה"ל, זה התייחסויות באמת שונות.
אמיר רוגובסקי: לכן אני אומר, בתכניות, כשאני אפרט בתכניות אנחנו מנתחים, בגלל שמתחיל להיות גל עלייה נוסף, כרגע בנתונים, אפשר לומר שקרוב ל – 90 אחוזים, קצת יותר אפילו מ – 90 אחוזים הם כאלה שהגיעו לארץ, או נולדו בארץ בסוף שנות ה – 80', תחילת שנות ה – 90'.
אמיר רוגובסקי: אנחנו מדברים על שנתון לידה, 1990 זה שנתון לידה שהתחיל להתגייס ב – 2008, ולמעשה נמצא היום לקראת סוף שירותו.
אמיר רוגובסקי: אנחנו לוקחים שנתון לידה שאפשר להסתכל על כל אורך השירות, כי אם לוקחים רק את השנה האחרונה, אז הם רק בתחילת הדרך.