GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי בוסקילה: זה כולל את כל המגזרים, ממש 120 חברי כנסת, לנו יש מארג שלם של סגנים ונכנסה גם עכשיו איתנו, יש לנו פה מספר סגנים שהם מכל הארץ, הם מהווים סוג של מדגם של סגנים שמחזיקי תיקי קליטה.
אורי בוסקילה: גם סגנים בעבר, גם סגנים בהווה, שגם הגיעו לכאן.
אורי בוסקילה: הם מחזיקי תיקי קליטה כי לא כל סגן, יש גם חברי מועצה שמחזיקים תיקי קליטה.
אורי בוסקילה: זאת אומרת הם לא סגנים בפועל, והם מחזיקים תיקי קליטה.
אורי בוסקילה: מארק, אני לא צריך להציג את מארק שהוא יושב ראש הוועדה במרכז השלטון המקומי, שאנחנו כמובן עושים שיתוף פעולה מלא עם המרכז לשלטון מקומי, עם שלמה בוחבוט ידידי.
אורי בוסקילה: יש בינינו חיבור ומתאם וקורלציה מושלמת בתחומים האלה.
אורי בוסקילה: אבל אני חושב שהסגנים, ועל כך יעידו כולם, מבינים שמי שעומד בפרונט היום בכל תחום ובפרט גם בנושא העלייה זה הסגן.
אורי בוסקילה: כי כשיש בעיה לעולה חדש, בין אם זה מחבר העמים, בין אם זה מאתיופיה, בין אם זה מהקהילה הפרנקופונית – הם פונים אל הסגן, הם מגיעים אל הסגן, הם מגיעים אל חבר המועצה, הוא הכתובת.
אורי בוסקילה: ואם אנחנו מדברים על בעיות שקיימות, ואני מניח שהיום חברים שלי שנמצאים פה גם מהדרום, גם מהצפון, גם מהמרכז, נמצאים פה ממש מכל הארץ, הם יאמרו, כל אחד גם יאמר גם את האינסרטים, כל אחד יאמר באמת מספר, כמובן כפי מה שאתה תוכל לאפשר לנו.
אורי בוסקילה: אבל המטרה שלנו דני וגברתי השרה, המטרה שלנו לייצר סוג של איזו אמירה.
אורי בוסקילה: אין לנו עניין לבוא ולהטיח ביקורת, זה לא מעניין את אף אחד.
אורי בוסקילה: אנחנו רוצים לעשות סוג של העצמה, סוג של אינטראקציה, לראות איך אנחנו יכולים לעשות מהלך שמייצר חיבור, שיתוף פעולה והנגשה של המשרד, ואני אומר את זה לא בגלל שאת יושבת כאן.
אורי בוסקילה: אני חושב שבשנים האחרונות ובפרט בתקופה שאת נכנסת והייתי גם בפגישה עם המנכ"ל שלך, עם דימטרי, איש שמגיע מהשטח המוניציפאלי, מהשדה המוניציפאלי, אדם שמכיר את התחום, אדם שחי את התחום ואני חושב שבתקופה הזאת באמת נעשים דברים בצורה קצת יותר רצינית ויותר מעשית, אבל אני חושב שמהמטרה המרכזית פה ---
סופה לנדבר: המילה הזאת קצת מפריעה לי.
סופה לנדבר: אני חושבת שנעשה הרבה יותר ממה שנעשה בכמה קדנציות במשרד הקליטה.
דני דנון: תיכף ניתן לגברתי השרה להתייחס.
אורי בוסקילה: אני חושב שתמיד זה ---
סופה לנדבר: אתה לא בציונים.
אורי בוסקילה: לא, לא.
אורי בוסקילה: אנחנו רוצים להביע באמת שיקוף של השטח.
אורי בוסקילה: אין ספק, אני אומר את זה בצורה ברורה, גברתי השרה, אין ספק שבשלוש השנים האחרונות יש כתובת הרבה יותר ברורה, זה הכי חשוב.
אורי בוסקילה: יש כתובת, יש שיח, מדברים עם אנשים, הדברים מגיעים לידי הבשלה, מה שבעבר היה קצת יותר מסובך, קצת יותר מורכב.
אורי בוסקילה: אתם מנגישים את המשרד שלכם.
אורי בוסקילה: אין לי ספק אבל, ואני משוכנע שגם נמצאים פה נציגים שונים גם ממשרדים שונים, כי יש פה אינטראקציה בין מספר משרדים שיש בעיות מסוימות גם בנושא של חינוך, ואני משוכנע שנמצאים פה ממשרד החינוך.
אורי בוסקילה: יש פה המון המון גופים שמייצרים את הדבר שנקרא קליטת עלייה ואני חושב שאם נשתמש במושג של מכבי תל אביב – שחקן פיווט זה משרד הקליטה, שהוא זה שמרכז, שהוא אמור לשכלל את כל הנושאים האלה ולהביא אותם לידי ביטוי.
אורי בוסקילה: אני מדבר בצורה מאד כללית, כמובן אחרי זה נאפשר דיון גם לחברים שלי מפורום הסגנים, שהם יביעו את העמדה שלהם, את האמירות שלהם.
אורי בוסקילה: אני רוצה אבל גם משפט אחד לסיכום, כי אני מאד מקווה ואני משוכנע דני, שאתה תדע לייצר גם מה שנקרא Bottom line - שורה תחתונה, עם מה אנחנו יוצאים מכאן, מעבר לשיח הגדול הזה.
אורי בוסקילה: אני חושב שהדבר החשוב ביותר שנוכל לייצר מכאן, זה לתת מענים הרבה יותר רחבים להרבה הרבה בעיות שקיימות בכל המגזרים, ובפרט, אני אומר את זה, ובפרט, ואני אומר את זה בצורה הכי ברורה, ובפרט גם בעלייה האחרונה, המבורכת שהגיעה מהפלשמורה, יוצאי אתיופיה, עם כל מה שקשור במוקדי קליטה בכל התחומים האלה.
דני דנון: תודה רבה מר בוסקילה.
דני דנון: גברתי השרה, אני רוצה ---
סופה לנדבר: לא, לא, אני בהבדל מכל הישיבות שניהלנו כאן אדוני יושב הראש, אני רוצה לשמוע בפורום המכובד הזה, קודם אני רוצה לברך אותך ולהגיד שבגלל שהמשרד לקליטת עלייה מהרגע שנכנסתי אל המשרד, יש לנו קשר ישיר עם מחזיקי תיק קליטה, אם זה עם סגנים או אם זה עם חברי מועצת העיר.
סופה לנדבר: יש לנו קשר ישיר עם כנסת ישראל ועם ארגוני עולים, ואני כאן, וב-9 בחודש יש לנו פורום שאני חושבת שהפורום הזה לא היה קיים.
סופה לנדבר: רק בזמן שנכנסתי למשרד אני אמרתי - הדלת פתוחה, זה לא רק במילים, ובגלל זה אנחנו עושים ימי עיון וב-9 בחודש, אנחנו גם מזמינים אותך, אם תרצה בבקשה.
סופה לנדבר: יום עיון למחזיקי תיק קליטה.
סופה לנדבר: מארק יודע, הדלת שלי פתוחה לא במילים, אלא בקשר קונסטרוקטיבי ביותר ואני ראיתי כאן את הנקודות.
סופה לנדבר: חבל שלא נפגשנו איתך, יכול להיות שאתה לא מחזיק תיק קליטה, אבל אני כן אחדש כאן דברים.
סופה לנדבר: אני רוצה קודם לשמוע את מחזיקי תיק קליטה, עם איזה בעיות הגיעו, אם הגיעו, ובאיזה בעיות פנו אלינו ולא פתרנו אותן, בגלל שיש לנו במה, במילה עדינה מאד – להשוויץ, בגלל שהמשרד עשה שינוי ואני רוצה להדגיש - אני לא שרה של יוצאי מדינות חמ"ע, אני שרה של כולם, גם של-,
אורי בוסקילה: ממה?
סופה לנדבר: לא, היה שם איזה טקסט שכך הבנתי, יכול להיות ---
אורי בוסקילה: ממש לא.
סופה לנדבר: אז אני אומרת לך, זה שיש עלייה של פלשמורה גם עשיתי משהו למען הדבר הזה.
סופה לנדבר: אני הייתי באתיופיה, אני גרמתי לזה שראש הממשלה קיבל החלטה והחלטה אמיצה, ואני גם היום פועלת עם חברים בממשלה להגדיל את המספר של יוצאי פלשמורה שמגיעים לכאן.
סופה לנדבר: אמנם במסמך שחתום על ידי הממשלה ובאישור של הממשלה, המספר השנה יותר קטן ממה שהיה שנה שעברה.
סופה לנדבר: בסוף שנה אנחנו העלינו ב-300 יוצאי פלשמורה יותר ממה שהתחייבנו, אבל פה לא דבר להתחייב, פה דבר לקלוט אותם בצורה כזאת שהמחנה ייסגר והם ירגישו שלמי שהמדינה לא ידעה להגיד לא, ולא כן, הם זכאי כניסה למדינת ישראל ויגיעו לכאן.
סופה לנדבר: ובגלל זה תרשה לי לשמוע.
סופה לנדבר: ואחר כך אני אתייחס.
דני דנון: אני רק רוצה למקד את הדיון.
דני דנון: אנחנו קודם כל מעריכים את העבודה של המשרד ומוקירים.
דני דנון: גם של הסוכנות ושל כל המשרדים שנמצאים פה.
דני דנון: אנחנו כן רוצים לשמוע, כמו שהשרה הציגה, מהנציגים, גם מחזיקי תיק קליטה וגם שלא, איזה כלים אתם רוצים מאיתנו – גם מהכנסת, גם מהממשלה, להעצים אתכם, או לתת לכם יכולות, הן מבחינה חקיקתית, הן מבחינות אחרות, לסייע יותר לקליטת עלייה.
דני דנון: אם יש דברים שאתם רוצים להעלות, אז בבקשה.
מקסים אוקנין: בוקר טוב לכולם.
דנה גורדון: אם תוכלו כולכם להזדהות לפרוטוקול בבקשה.
מקסים אוקנין: אוקי, מקסים אוקנין, סגן וממלא מקום ראש עיריית ערד ואני לראשונה וממרומי גילי המופלג, לראשונה אני נמצא באחת הוועדות החשובות ואין לי שום טענה ומענה.
מקסים אוקנין: ערד היא דוגמא, אות ומופת לקליטת עלייה מכמה היבטים.
מקסים אוקנין: ראש הרשות שלנו היא עולה חדשה שנבחרה לפני שנתיים בבחירות מאד מיוחדות ועם הצלחה מאד מאד גדולה, ואין כמו ראש רשות שהיא עולה חדשה בעצמה, שמטמיעה את כל יישום, או את כל חזון הציונות בלהביא את הקליטה הלכה למעשה.
מקסים אוקנין: בשנתיים האחרונות קיבלנו מענה, אני חושב, אני לא מחזיק תיק קליטה אבל אני ממלא מקום ראש העיר.
מקסים אוקנין: ראש העיר היא מחזיקת תיק הקליטה.
מקסים אוקנין: אנחנו בשנתיים האחרונות קיבלנו מענה לאורך ולרוחב בכל מה שקשור לקליטת עולים.
מקסים אוקנין: ערד היא עיר קולטת עלייה בכל המובנים.
מקסים אוקנין: למעלה מ-45% עולים חדשים.
מקסים אוקנין: לפני כשני עשורים ערד הכפילה את מספר התושבים ---
מקסים אוקנין: אנחנו מדברים על 28,000 תושבים, 45% מתוכם הם עולים חדשים.
דני דנון: כמה מסתננים יש היום בערד?
מקסים אוקנין: זה לא עולים.
דני דנון: אני חייב לומר, רק בחודש האחרון, השרה וכל מי שפועל לקליטת עלייה, הגיעו כמעט כפול מסתננים מעולים למדינת ישראל, וחלקם הגדול הגיע אליכם.
מקסים אוקנין: כבוד יושב הראש, לשמחתנו כמעט הפסיקו להגיע אלינו.
מקסים אוקנין: אנחנו הצלחנו למגר את התופעה המאד מאד קשה הזו.
מקסים אוקנין: אנחנו הקמנו בראשות ראש העיר, לפני כשני וחצי מטה מאבק בעניין והצלחנו גם עם עזרה של המשרד לביטחון הפנים ויחידת עוז, כדי שלא המסתננים, הם ממש לא מסתננים, הם לא פליטים, הם מסתננים.
מקסים אוקנין: הם משפרי איכות חיים.
מקסים אוקנין: הייתה לנו בעיה מאד מאד קשה ולשמחתנו, הבעיה לא התפוגגה, אבל היא לא משהו שאנחנו יכולים להתעלם ממנה, אבל אנחנו יכולים לחיות איתה בשלום ואנחנו עדיין מבקשים חזור ממשלת ישראל לקבל החלטה בעניין.
מקסים אוקנין: נכון שיש התקדמות של הגדר, אבל כבוד יושב הראש, אני לא רוצה לסטות מן העניין.
מקסים אוקנין: הבעיה קיימת, היא לא כמו שהיא מצטיירת.
מקסים אוקנין: הם רואים את המקום הטוב יותר באשדוד, תל אביב, מרכזי החיים שלהם בעיקר.
מקסים אוקנין: אני רוצה להמשיך בעניין של הקליטה.
מקסים אוקנין: שוב, ערד לפני כשני עשורים הכפילה את מספר התושבים תוך מספר שנים מאד קטן.
מקסים אוקנין: תוך שלוש שנים הגיעו 10,000 עולים.
מקסים אוקנין: ערד הייתה 10,000 תושבים וערד הכפילה את המספר.
מקסים אוקנין: העיר ידעה לקלוט אותם במשפחות, כמשפחה קולטת משפחה.
מקסים אוקנין: ההעמסה שהייתה על מערכת החינוך, מערכת הרווחה, העיר יכלה לעניין הזה, קיבלנו סיוע מאד גדול ובשנתיים האחרונות אנחנו באמת מקבלים סיוע בכל מה שקשור לחיי תרבות, לחיי חברה.
מקסים אוקנין: יש לנו אמנים ברמה בין לאומית, יש לנו ספורטאים ברמה בין לאומית ובאמת ערד, סליחה על היוהרה, אבל היא אות ומופת לכל מה שקשור לקליטה, למרות, וזה בשולי הדברים, יש לנו באמת בעיה בגיל השלישי.
מקסים אוקנין: ערד עיר מאד מבוגרת.
מקסים אוקנין: העולים שהגיעו לפני כעשור או שני עשורים היום מגיעים לגיל גבורות, גיל 70, 80 והצורך בדיור עם טיפול סיעודי הוא משהו שאנחנו נתקלים בו, וערד היא למעלה מ-17% מעל גיל 65.
מקסים אוקנין: זה מספרים מאד קשים.
מקסים אוקנין: זה די נטל על מחלקת הרווחה ושם אנחנו רואים שאנחנו צריכים צורך באיזה שהוא סיוע לגיל המאד מאד מבוגר, סוג של דיור שאין לנו.
מקסים אוקנין: עומדים בתור, כבוד השרה יודעת, היא מכירה את שני מרכזי הדיור, עומדים בתור כדי להגיע לשם.
מקסים אוקנין: אנחנו נצטרך כנראה בשנה הקרובה איזה שהוא סיוע לגיל המאד מאד מבוגר, שלפחות יסיימו את חייהם בכבוד, וזה מה שאנחנו רוצים.
מקסים אוקנין: ואני שוב רוצה קודם כל להודות ליושב הראש וליושב ראש הפורום שהעלה את הנושא הזה.
מקסים אוקנין: זה נושא חשוב מאין כמותו ואנחנו שמחים שהחברים פה מעלים את זה.
דני דנון: רומן, בבקשה.
רומן פרס: כן, שלום אדוני יושב הראש, כבוד השרה, חברי כנסת.
רומן פרס: קודם כל אני סגן ראש עיריית יקנעם.
רומן פרס: זה לא סוד שיקנ
רומן פרס: עם התפתחה והפכה ממה שהיא הייתה לפני מ-20 שנים למה שהיא היום, הרבה בזכות אותה עלייה שהגיעה לשם והיא עיר מוצלחת לכל דבר.
רומן פרס: ואני עכשיו, כשדיברת אדוני יושב הראש, וגם כשדיברה השרה, אני חשבתי בעצם אנשים שיושבים כאן, אנשי המשרד, ב-20 השנים האחרונות הם עשו דברים, כלומר לא ב-20 שנה, לפני 20 שנה, לפני 15 שנה, עשו דברים, דבר לא ייאמן.
רומן פרס: הצליחו לקלוט כאן במדינה יותר ממיליון וחצי עולים.
רומן פרס: תראו לי עוד איזה מדינה בכלל הייתה מסוגלת לקלוט כמות כזו של עולים במדינה בסדר גודל של מדינת ישראל; ובהתחשב במצב שבמדינת ישראל, רק לפני שלוש או ארבע שנים, נדמה לי רק במכללת רופין פתחו איזו שהיא פקולטה שמכשירה אנשי קליטה.
רומן פרס: כלומר, כל אחד הבין בקליטה וכל אחד התעסק בקליטה וכל אחד שהייתה איזו אבטלה סמויה ברשות מקומית, אז הוא הלך להתעסק בקליטה.
רומן פרס: ואני אומר, יושבים פה באמת, אני זוכר, אנחנו עובדים כבר שנים, אריה חביב, ישראל ואנשים אחרים.
רומן פרס: בעצם במה שמשרד הקליטה עוסק היום, בהרבה מובנים הייתי קורא לזה תיקון עיוותים של הרבה שנים עברו.
רומן פרס: קליטה, עולים נקלטו.
רומן פרס: רובם נקלטו באופן יוצא מן הכלל, אבל יש עוד הרבה מה לעשות.
רומן פרס: יש עוד הרבה משפחות שעדיין צריכים לטפל בהן.
רומן פרס: ויש עלייה מאתיופיה שעדיין צריכים לטפל בהם, ויש עדיין עלייה מכל מיני ארצות מצוקה ומחבר העמים שעדיין צריכים לטפל בהם.
רומן פרס: וכאן אני אומר, משרד הקליטה היום ממלא תפקיד מאד מאד חשוב.
רומן פרס: נכון שיש משרד החינוך ונכון שיש משרד הרווחה, אבל היכולת שלהם כל כך כל כך היום, בהתחשב בכל הקיצוצים התקציביים שהיו לאורך 5-6 שנים האחרונות, היכולות שלהם די הצטמצמו.
רומן פרס: והיום גם שני פייר, עם נושא החינוך שלה ואני לא רואה פה את שרה כהן, אבל בהחלט משרד הקליטה נמצא היום כמעט בכל תחום של חינוך ורווחה ברשות המקומית.
רומן פרס: אני לא מכיר עוד, שוב אני אומר, פורמט עבודה שיש לנו עם משרד הקליטה, שאנחנו לאורך שנים ידענו לבנות אותו עם הדרג הכי בכיר, מהשרה ומהמנכ"ל ומהסמנכ"לים ושיש ימים שאני מדבר עם חביב ועם אריה כמה פעמים בשבוע.
רומן פרס: אני חושב שזה גם פורמט עבודה שניתן לאמץ אותו בעוד כמה משרדי ממשלה, באמת בלי לפגוע באף אחד.
רומן פרס: ואני שמח ואני שוב אומר, המשרד לקליטת עלייה, בשלוש השנים האחרונות, הוא בהחלט שדרג את עצמו גם בתחום הדיור.
רומן פרס: הנושא של קרקע חומה, שזה לצערי לא מתאים ליקנעם מסיבות שאני לא רוצה להרחיב אותן עכשיו, אבל זה בהחלט דבר שיכול לתת מענה ונותן מענה להרבה זכאים שלא יכלו לראות אור בקצה המנהרה.
רומן פרס: ולשאלתך, דני מה אנחנו מצפים מהכנסת.
רומן פרס: אני הייתי אומר שני דברים – נושא ראשון זה להסדיר את הסטאטוס של מחלקות הקליטה כיחידות סטטוטוריות ברשות המקומית, כמוש עכשיו קיבלנו הנחתה של מנהל יחידת הנוער, ככה מנהל קליטה צריך להיות תפקיד סטטוטורי, ולהיות חלק אינטגראלי מהמבנה הארגוני של הרשות.
ליה שמטוב: נו, זו הצעת חוק שאני הגשתי.
רומן פרס: יכול להיות.
רומן פרס: זה נושא אחד.
רומן פרס: הנושא השני ---
ליה שמטוב: ושל משרד הפנים.
רומן פרס: אני חושב שנושא דיור ציבורי, קרקע חומה זה מקדם את נושא דיור ציבורי משמעותית, אבל יש עוד הרבה מגזרים שזה לא נותן להם מענה, ואני חושב שרק כנסת ישראל יכולה פה לקחת יוזמה באמת ולחוקק חוק כדי להבין, אנחנו מדינת רווחה, אנחנו מדינה קולטת עלייה והרחבת מלאי דיור ציבורי זה דבר הכרחי.
דני דנון: לפני שניתן למשה חזות, סגן ראש עיר יבנה, יש לי שאלה לגבי קרקע חומה – מישהו אצלו ביישוב יודע על פרויקטים שנבנים עכשיו בקרקע החומה?
סופה לנדבר: מחר אנחנו פותחים את המעטפות.
סופה לנדבר: אנחנו נערכנו עם זה למחר, מחר אתם תדעו את הערים שישתתפו ורצו להשתתף, ולא במילים, רצו ויקבלו ממדינת ישראל את כל הנדרש, את כל הנדרש.
דני דנון: אני אשמח לקבל דיווח כי יש לנו ציפיות רבות.
דני דנון: אני רוצה לדעת אם יש היענות מהצד השני.
סופה לנדבר: אני לא רוצה עכשיו להביע ביקורת על אלה שלא ניגשו לפרויקט של קרקע חומה, בגלל שאני דיברתי עם כל ראש עיר, אני, סופה לנדבר, השרה לקליטת עלייה, פניתי לראשי ערים גדולות ואמרתי – יש היום אפשרות להתחיל לבנות, מי שרוצה.
סופה לנדבר: ומי שלא היה מסוגל למצוא קרקע חומה מסיבה זו או אחרת, היה יכול לקבל אותה באישור הממשלה ממינהל מקרקעי ישראל, זאת אומרת אין היום תירוצים.
סופה לנדבר: רק תירוץ אחד – מי שלא רוצה את העולים בעיר שלו – לא ישתתף בזה.
דני דנון: משה חזות – בבקשה.
משה חזות: בוקר טוב לכולם.
משה חזות: דווקא אני רוצה, כבוד השרה, חברי הכנסת, אדוני יושב הראש, אני רוצה להמשיך את הקו של רומן שדיבר עליו.
משה חזות: לפרוטוקול – משה חזות, סגן ראש עיריית יבנה, אני מחזיק תיק קליטה.
משה חזות: אני בא מהשטח, אני מכיר את השטח.
משה חזות: יבנה מונה כ-11.5% מכלל האוכלוסייה מהקהילה האתיופית.
משה חזות: אני רציתי להגיע לכאן לדבר על כמה דברים.
משה חזות: במילה אחת לדבר על אינטגרציה, ולמה אני מתכוון?
משה חזות: אני מרגיש שאנחנו צריכים, כל נושא הקליטה צריך לעבור איזה שהוא שלב אחד קדימה, לנוע קדימה ולעשות אינטגרציה בין הוותיקים לבין העולים.
משה חזות: היום עולים מוגדרים גם כ-10, 12 ו-15 שנים בקטגוריה של עולים.
משה חזות: צריך להוביל מהלך לחבר את הדברים.
משה חזות: אני לא מרגיש שהעולים מתחברים עם התושבים, ואני אתן כמה דוגמאות.
משה חזות: קודם כל נושא קייטנות, מספיק עם הגטאות האלה.
משה חזות: לא צריך לעשות יותר קייטנות לבני הקהילה, להכניס אותם לגטאות של קייטנות.
משה חזות: צריך לשלב אותם בקייטנות הרגילות שנמצאות, שהעירייה עושה ולשלב אותם גם בקייטנות שעושים אותן באופן פרטי.
משה חזות: לימודי מוזיקה – הנושא לדוגמא בקהילה האתיופית הוא חלש מאד.
משה חזות: צריך להתחיל מעכשיו לשלב את הילדים האלה, לקחת אותם ולהכניס אותם לקונסרבטוריומים שנמצאים בתוך הערים.
משה חזות: אם לא נתחיל מעכשיו – הדור הבא לא יצמח לנו, ואני מרגיש שהנושא הזה של מוסיקה לא מתחבר עם בני הקהילה.
דני דנון: ביבנה מה החלוקה בין יוצאי אתיופיה לחבר העמים, בעולים?
משה חזות: בעולים 11.5%.
משה חזות: אנחנו 35,000 תושבים, 11.5% הם מבני הקהילה האתיופית.
משה חזות: חבר העמים, עוד פעם, זה מוגדר, אבל כ-5%, ניתן לומר.
משה חזות: אני לקחתי את המילה אינטגרציה ואני ממשיך אותה.
משה חזות: כל נושא סבסוד להעצמה.
משה חזות: צריך לקחת את האנשים האלה ולהעצים אותם ולהוציא אותם מהמקומות שהם נמצאים.
משה חזות: הכנה לצה"ל, לא צריך לעשות הכנה לצה"ל לוותיקים ומצד אחד לעולים.
משה חזות: צריך לחבר את החוגים, את כל החוגים שקיימים בעיר צריך לחבר אותם.
משה חזות: מצוקות דיור – זוגות צעירים, זה נושא שכולם בטח מכירים, אבל נושא של זוגות צעירים, עולים חדשים – הוא קריטי היום.
משה חזות: נושא של גמלאים, רומן דיבר על זה, הנושא של גמלאים חייב לקבל מענה.
משה חזות: דבר חשוב מאד וצריך כולנו לחשוב איך אנחנו עושים.
משה חזות: לי יש רעיון שאני הולך לעשות אותו בעיר עם מתנדבים, זה ניהול תקציבי משפחה.
משה חזות: המשפחות האלה לא יודעות לנהל תקציב, נקודה.
משה חזות: לא יודעות לעבוד מול בנקים, לא יודעות לעבוד מול אגרת טלוויזיה, הם לא מבינים מה זה.
משה חזות: נושא משרדי ממשלה, תשלום סלולר, הם לא יודעים איך להתעסק עם זה.
משה חזות: כל נושא תקציב המשפחה צריך לקבל דגשים מיוחדים בקהילות האלו.
משה חזות: הזדמנות שנייה, אני הולך לעוד נושא, זה הזדמנות שנייה.
משה חזות: נושא של קורסים לבני 45 פלוס, נושא חשוב מאד.
משה חזות: אם רוצים להוציא את האנשים האלה לאיזו שהיא העצמה, זה קורסים לבני 45.
משה חזות: ואני לא אומר שלא עושים.
דני דנון: נא לסיים בבקשה, משה.
משה חזות: כן, עוד משפט אחד – הסבה אקדמית.
משה חזות: הסבה אקדמית, הנושא הזה חשוב מאד.
משה חזות: זה הנושאים שאני רציתי להעלות.
דני דנון: את באת מהתחום המוניציפאלי, אם אני לא טועה.
ליה שמטוב: אני רציתי לתת דוגמא של העיר שלי, נצרת עילית.
ליה שמטוב: ומהדוגמא, יכול להיות שממה שאני אספר עכשיו אנחנו פה נסיק איזו שהיא מסקנה.
ליה שמטוב: בזמן האחרון הגיעו לנצרת עילית 30 משפחות עולים.
ליה שמטוב: כולם צעירים והם עלו דרך תכנית של הסוכנות, תכנית שהעיר קולטת אותם והם מתחילים ללמוד במכללה.
ליה שמטוב: במכללת נצרת עילית יש מגמת מיכטרוניקה ואחר כך דואגים להם, לחפש עבודה וכו'.
ליה שמטוב: הפרויקט הזה עובד כבר כמה שנים, פרויקט מצוין, אבל מה קורה?
ליה שמטוב: לפני כמה שנים הגיעו הזוגות האלה והם התגוררו במשרד קליטה.
ליה שמטוב: היה להם יותר קל להיקלט כי הם לא היו צריכים לשלם עבור שכירות וכו', והם גם למדו במכללה.
ליה שמטוב: היום הסוכנות מכרה, או משכירים את משרד הקליטה, שם יש ישיבת הסדר ובעתיד רוצים שם להביא את הקיבוץ העירוני.
ליה שמטוב: אני דיברתי עם שרנסקי כמה פעמים וגם על 30 המשפחות האלה, חבל.
ליה שמטוב: חבל שהעירייה רצה ודואגת להם לשכירות של הדירות.
ליה שמטוב: אני אישית לקחתי לעצמי משפחה אחת ודאגתי לרהיטים ולהכל, וזה.
ליה שמטוב: משרד הקליטה עושה בימים הראשונים מה שהוא צריך.
ליה שמטוב: קופת חולים – רושמים אותם בקופת חולים.
ליה שמטוב: בנק- רושמים אותם בבנק, אבל בכל זאת, האנשים האלה נשארים לבד בבית, במיוחד בערי פריפריה שאין כל כך לאן ללכת ומה לעשות.
ליה שמטוב: מה אני מציעה?
ליה שמטוב: ופה יש את הסוכנות שיושבים פה.
ליה שמטוב: אם עושים כזה פרויקט, יש ישיבת הסדר, יש את הקיבוץ העירוני, תיקחו את המשפחות האלה.
ליה שמטוב: זה 30 משפחות.
ליה שמטוב: כולם צעירים, שיותר קל להם להיקלט בארץ, שיותר קל להם ללמוד את השפה, ואז לא יהיו גטאות ואז הם בזמן קצר נכנסים לחברה ונקלטים בחברה הישראלית.
דני דנון: מר אלי דלל, ממלא מקום ראש עיריית נתניה.
אלי אפללו: תודה ואני רוצה להודות באמת לחבר הכנסת דני דנון, יושב ראש הוועדה, על הטיפול שלו בנושא של קליטת עלייה.
אלי אפללו: אני יודע שהוא מבקר, ביקר בנתניה מספר פעמים כדי לראות את הדברים מקרוב.
אלי אפללו: אני רוצה להודות לשרה על פעילותה בנושא של קליטת עלייה.
אלי אפללו: נתניה קלטה 65,000 עולים, 50,000 מיוצאי ברית המועצות ו-15,000 מיוצאי אתיופיה.
אלי אפללו: אני חושב שזו העיר הגדולה שקלטה כמות כזאת של עולים ואני חושב שנתניה משמשת כדוגמא ומופת לשילוב העלייה והעולים בעיר.
אלי אפללו: אבל עדיין הנושא הוא רחוק מלהיות טוב.
אלי אפללו: אחד האבסורדים שיושב ראש הוועדה דני דנון דיבר עליהם, זה הנושא של עיר עולים.
אלי אפללו: רמת השרון היא עיר עולים, נתניה לא נחשבת כעיר עולים.
אלי אפללו: אנחנו התכוונו להגיש בג"ץ בנושא הזה, אבל אני יודע שיש איזו שהיא פעילות של המרכז לשלטון מקומי.
אלי אפללו: אנחנו ננסה למצות את התהליכים דרך המרכז לשלטון מקומי.
אלי אפללו: במידה וזה לא ילך אני חושב שאנחנו צריכים לפנות בנושא הזה לצד המשפטי.
אלי אפללו: לא יכול להיות ועם כל הכבוד למשרד האוצר, לא לקרוא לערים שהן קולטות עלייה כמו נתניה, ששליש בעצם מהתושבים שלה נקלטו בשני העשורים האחרונים.
אלי אפללו: אבל למרות כל הקשיים, ואני חושב שכל אחד מאיתנו או ההורים שלו, היו באיזה שלב עולים חדשים במשך כל הדורות האחרונים, ואין ספק שזה קשיי שפה ותעסוקה, ומגורים וכך הלאה.
אלי אפללו: אבל לדעתי צריך להתעסק ולהתמקד בדור הצעיר, ואני אומר את זה גם מתוך ניסיון אישי.
אלי אפללו: אני חושב שאם אנחנו ניקח את הדור הצעיר בגיל הרך וניתן לו את כל התנאים, אנחנו לא נבנה פה לא וונדליזם ועוד דור מצוקה.
אלי אפללו: וזה לדעתי הדבר שאני מצפה מהכנסת.
אלי אפללו: אני חושב שצריך לתת לדור הצעיר את כל התנאים, כי לא יכול להיות שילד שסיים את בית הספר ורוצה צהרון או איזה שהוא חוג, אז הוא צריך ללכת למתנ"ס ואולי כן נותנים לו בחינם ואולי לא.
אלי אפללו: אני יכול להגיד לכם שבנתניה אין ילד שרוצה להיכנס למתנ"ס או לחוג שיש לו בעיה כספית – שהוא לא נכנס.
אלי אפללו: אני לא יודע איך זה בשאר הערים.
אלי אפללו: אבל, אני חושב שהמדינה, הממשלה, צריכה לקחת את הדור הזה, כי ילד שמסיים בשעה 12:00 או בשעה 14:00 והולך הביתה – אין לו מה לעשות בבית.
אלי אפללו: אין לו מחשב, אין לו שום דבר, אין לו תמיכה, ההורים לא נמצאים בבית, אין לו גם ארוחה חמה.
אלי אפללו: צריך את הילדים האלה להחזיק כמעט בתנאי פנימייה, עד השעה 18:00, יחד כמובן עם ילדים, וזה יכול להיות יוצאי אתיופיה או יוצאי ברית המועצות, או של השכבות החלשות.
אלי אפללו: אני בכלל לא עושה פה שום הבדל.
אלי אפללו: לקחת את הילדים האלה ולתת להם תנאי פנימייה עד השעה 18:00.
אלי אפללו: וכל תקציב שלא יינתן הוא תקציב שמחזיר את עצמו, כי אנחנו רואים מה קורה בסופו של דבר, כאשר הילדים האלה משתעממים בשעות אחר הצהריים או בשעות החופשים.
אלי אפללו: לכן, צריך לקחת ולהתמקד.
אלי אפללו: תראו, דיברו פה על הרבה מאד תקציבים מכל מיני גופים.
אלי אפללו: נוצר מצב שאפילו גם בחגים למשל, לאותה משפחה יש לפעמים איזה מספר חבילות שנותנים את זה מכל מיני גורמים.
אלי אפללו: זה בסדר, זה על הכיפאק.
אלי אפללו: אבל צריך להתמקד לא בחבילות ולא במתנות ולא בסיוע נקודתי כזה או אחר.
אלי אפללו: ובעיקר בדור החדש, הצעיר, מגיל אפס ועד גיל 18 – שם צריכה להיות ההתמקדות.
אלי אפללו: בשאר הדברים, דרך אגב זה גם עזרה להורים.
אלי אפללו: ברגע שההורים יודעים שהילד שלהם נמצא במסגרת וברגע שיודעים שהילד גם מתחיל לעלות, ותראו, אני מכיר הרבה מאד משפחות בנתניה, שיש להן תלמידים מצטיינים, שהמשפחה הזאת באמת אין לה כמעט כלום, אבל היכולת והמוטיבציה של הילדים היא אדירה.
אלי אפללו: אם אנחנו נעזור לאותם ילדים – זה יהיה פשוט דבר פנטסטי, ויש להתמקד בנקודה הזאת.
סופה לנדבר: אתם משתתפים בבנייה על קרקע חומה?
אלי אפללו: לא ידוע לי.
אלי אפללו: לא ידוע לי שכן, לא ידוע לי.
אלי אפללו: נתניה נמצאת במצוקה בקרקעות חומות.
דני דנון: תודה לאלי דלל.
מרינה סולודקין: אז קודם כל אני מאד מודה לך דני שאנחנו מקיימים את הישיבה הזו וגם לשרה שהגיעה וגם לא מדברת אלא מאזינה, שזה מאד חשוב.
מרינה סולודקין: אני למדתי הרבה דברים היום.
מרינה סולודקין: קודם כל אני מברכת מאד את השלטון המקומי שיש פורום של סגני ראשי רשויות, כי אני חושבת שזה מאד חשוב.
מרינה סולודקין: היה זמן שאני עשיתי פורום של סגני שרים, שזה גם מועיל.
מרינה סולודקין: דבר שני, מה שאני שמעתי מהנציג של נתניה, נדמה לי שזה הכי חשוב עכשיו.
מרינה סולודקין: זה שעות אחרי הצהריים ומאד נכון שהדגש עכשיו לעולים, וזה לא חשוב כמה שנים.
מרינה סולודקין: עולים, אפילו דור שני, זקוקים לעזרה ובגלל זה כל נושא הבירוקרטיה, שזה לא עולים אחרי 3 שנים, 5 שנים, 10 שנים, זה לא נכון.
מרינה סולודקין: במדינה שלנו אנחנו יודעים שגם דור שני זקוק בהרבה מקרים לעזרה.
מרינה סולודקין: בעוד כמה דקות אני צריכה בגלל שכרגיל בכנסת יש גם נושא של ניצולי שואה, שזה חשוב, אבל אני מאחלת הצלחה.
אברהם נגוסה: תודה אדוני יושב הראש.
אברהם נגוסה: אני מברך על ההתכנסות הזו.
אברהם נגוסה: אני חושב שאתה עושה עבודה בקדנציה הזו, באמת שהיא עניינית ואני מאד מברך על זה.
אברהם נגוסה: קליטת העולים, אנחנו שמענו מסגני הערים, ראשי הערים.
אברהם נגוסה: אני רוצה להתייחס מהזווית שלי, כהבנתי והתרשמותי בשטח.
אברהם נגוסה: אני רואה שבקליטת עולים, נכון, חשוב להתמקד בצעירים, זה מאד חשוב.
אברהם נגוסה: יחד עם זאת, אני חושב שגם לא צריך להזניח את ההורים, כי בסופו של דבר אם ההורים יבינו ויקבלו סדנאות והסברה כמו שהוא אמר, שגם אם זה ניהול תקציבי או דברים אחרים, אז אני חושב שמצב הילדים והנוער גם יכול להשתפר, ולכן השקעה בנוער, בילדים - זה חשוב, אבל בקליטה יכול להיות 50%.
אברהם נגוסה: כי חשוב מאד גם לא להזניח את ההורים.
אברהם נגוסה: בשטח, מה שאני מתרשם, אין מספיק תכניות חינוכיות לילדים ולנוער אחרי צהריים.
אברהם נגוסה: הרבה ילדים ונוער משתוללים ברחובות העיר ללא מסגרת וזה יוצר וונדליזם והילדים והנוער חשופים לערכים לא מקובלים שכולנו יודעים.
אברהם נגוסה: אין מספיק סדנאות להורים, על מנת להעצים אותם, שההורים יהיו שותפים במעורבותם במערכת החינוך של ילדיהם, וגם בקליטה חברתית בשכונה שלהם או בערים שלהם.
אברהם נגוסה: ולכן, אין מספיק, אני נזהר, אין מספיק סדנאות.
אברהם נגוסה: יש ערים שאין בכלל, אבל אין מספיק סדנאות להורים.
אברהם נגוסה: אין מספיק תכניות חינוכיות לקשישים.
אברהם נגוסה: הקשישים שמעבירים את זמנם תחת העצים וגנים, והיה אפשר לשים אותם בתכניות חינוכיות שאפשר להעסיק אותם ולחנך אותם גם.
אברהם נגוסה: למוקדי הקליטה להבנתי ולהתרשמותי, אין מספיק תקציבים למוקדי הקליטה.
אברהם נגוסה: מוקדי הקליטה לפעמים הפכו להיות מלכוד הקליטה, כי העולים, המערכת העירונית שולחת אותם למוקדי הקליטה.
אברהם נגוסה: אומרים להם – יש לכם מוקד קליטה – תלכו.
סופה לנדבר: לסגור אותם?
אברהם נגוסה: אני לא אמרתי.
אברהם נגוסה: אני לא אמרתי, כבוד השרה.
אברהם נגוסה: אני אומר – אין מספיק תקציב לענות לדרישות.
אברהם נגוסה: אני אומר את הדברים האלה.
אברהם נגוסה: ואנחנו רואים בערים הרבה גנים, רק יוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: ולכן, מעל 17 בתי ספר כמעט 90%-80% יוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: פה נכשלנו בקליטת עולים ואינטגרציה של עולים בחברה הישראלית.
אברהם נגוסה: ולכן יש כישלון ולכישלון הזה אנחנו חייבים למצוא את הפתרון.
אברהם נגוסה: אנחנו יודעים שהרבה ילדים לא משולבים בחוגים, כי להורים אין מספיק כסף לשלם.
אברהם נגוסה: אז לערים אין תכניות כדי לעזור.
אברהם נגוסה: ולכן חשיבות רבה לאינטגרציה במקומות היכן שהם גרים, בשכונות שלהם, במתנ"סים, במינהל קהילתי ולזה אין מענה עד עכשיו.
אברהם נגוסה: ולכן אני אומר, אני מודה על המעשים, על כל המאמצים, אבל אנחנו לא הצלחנו.
אברהם נגוסה: יש כישלון, בואו נלמד מהכישלון ונתקן את הדברים האלה.
דני דנון: יש לי שאלה אליך, ד"ר נגוסה, יש סגן ראש עיר יוצא אתיופיה?