GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלמה מולה: רק להעיר הערה: אתם ממשיכים עם אותן תוכניות של ממשלות קודמות, אבל לא המצאתם שום דבר חדש.
רוני בר-און: לא תעירי לחברי כנסת.
רוני בר-און: את חוצפנית.
סופה לנדבר: לא היה דבר חדש?
שלמה מולה: לא, לא היה שום דבר חדש.
שלמה מולה: יש דברים - -
סופה לנדבר: מולה, אתה לא עמדת באולם המליאה ולא אמרת תודה לשרת הקליטה על מה שאנחנו עושים?
שלמה מולה: התוכניות של ממשלות קודמות, תוכנית חומש לא שייכת לכם, מוקדים זה לא שייך לכם, תוכניות החינוך זה לא תוכניות - - - לכם.
שלמה מולה: אני מדבר על דברים חדשים, לא היה לכם שום דבר חדש.
דני דנון: אני מבקש מהשרה משפט סיכום בבקשה.
סופה לנדבר: אדוני, לפני מספר חודשים היינו אצל שמעון פרס, נשיא מדינת ישראל, עם הצלחות רבות, אחרי 20 שנה לציון "מבצע שלמה".
סופה לנדבר: אני הייתי שם וראיתי איך עלו על הבמה אצל נשיא המדינה, ויכול להיות שחלק מהצעירים שהיו אתמול בהפגנה בקריית מלאכי נגד התופעה הנוראית היו גם שם אצל שמעון פרס.
סופה לנדבר: ומה קרה שם?
סופה לנדבר: הם עלו אחד אחרי השני ואמרו על ההשקעות של מדינת ישראל, על השקעות של ממשלות וההשקעה של הממשלה הנוכחית, על מה שמדינת ישראל עשתה כדי לעבור את הפערים העצומים של שנים רבות.
סופה לנדבר: אני כן הייתי באתיופיה, ואני אמרתי כאן בוועדה לא פעם אחת:
סופה לנדבר: הפער בין אתיופיה למדינת ישראל שיוצאי אתיופיה צריכים לעבור הוא פער של שנים, זו גדולה של יוצאי העדה אבל גם גדולה של מדינת ישראל על כל ההשקעות.
סופה לנדבר: ואנחנו לא צריכים לעשות עכשיו הכללות.
קסה בייסין: תודה רבה.
סופה לנדבר: כן, לפעמים צריכים גם להגיד תודה רבה.
קסה בייסין: אני אומרת.
סופה לנדבר: אני כעולה, שהייתי עולה חדשה, אני אומרת היום למדינת ישראל: תודה רבה על כל מה שנעשה לכל העולים במדינת ישראל.
אפרת ירדאי: תוכנית החומש לא עובדת, היא לא מיושמת.
סופה לנדבר: מה זה לא עובד?
סופה לנדבר: שום דבר לא עובד?
סופה לנדבר: הכול רע?
סופה לנדבר: אם יש תופעה של גזענות, אפשר להגיד הכול ולשפוך על התינוק שלך, להגיד הכול שחור?
סופה לנדבר: אז יש תופעה נוראית שנגדה צריכים לצאת כולנו יחד, אבל להגיד שהכול רע במדינת ישראל, סליחה, על כך אני לא מסכימה.
סופה לנדבר: לא, חכה שנייה.
דני דנון: גברתי השרה.
סופה לנדבר: אבל אתה לא נתת - -
דני דנון: נתתי לך לדבר הרבה, וגם נלחמתי על זכותך לדבר.
דני דנון: אני מבקש משפט סיכום, בבקשה.
סופה לנדבר: אתה נתת לחברי כנסת להיכנס לדברי, ובגלל זה אני רוצה להגיד: במדינת ישראל לא נולדו 3.5 מיליון איש.
סופה לנדבר: הם הגיעו מכל העולם, וכולם הרגישו באיזשהו שלב – גם יוצאי מרוקו, וגם יוצאי גרוזיה, גם דוברי רוסית, וגם דוברי צרפתית, וגם דוברי אנגלית – הרגישו שהם אחרים במדינת ישראל, וצריכים להגיד שמדינת ישראל עושה ואנחנו נעשה הכול כדי לקלוט אותם בצורה הכי טובה.
דני דנון: תודה, אנחנו לא באים פה לחלק ציונים או לקחת קרדיט, מי עשה ומה עשה, התופעה היא הרבה יותר חמורה.
דני דנון: אני מבקש מהדוברים הבאים בקצרה ממש.
דני דנון: קיפלה, משפט, בדקה.
קיפלה טסמה: תודה רבה לכבוד היושב-ראש.
קיפלה טסמה: אני קצת שונה מהאחרים, רובם מספרים שהגזענות במדינה הזאת תיעלם.
קיפלה טסמה: אני חושב להיפך, כי העם הזה הוא שורשי, גזעני, אנחנו לא היחידים שעברנו גזענות.
קיפלה טסמה: מ-1948 הגזענות הזאת ממשיכה.
קיפלה טסמה: אז לכן אני לא מצפה.
קיפלה טסמה: לפעמים לגזענות יש רמות, אם אפשר להוריד את הרמה של הגזענות, זה יכול לתת לנו קצת שלווה בחיים במדינה הזאת.
קיפלה טסמה: לגבי גברתי השרה, שדיברת רבות על הסיוע ליוצאי אתיופיה.
קיפלה טסמה: אני הייתי במשרד שלך כמה שנים טובות, וכמו שאומרים: הכושי עשה את שלו, הכושי ילך.
קיפלה טסמה: ברגע שרוצים אותי או אותנו – עובדים, אחר כך כשבן-אדם מתחיל לפתוח את הפה - -
סופה לנדבר: אתה היית אצלי?
קיפלה טסמה: שנייה, שנייה.
סופה לנדבר: סליחה, סליחה.
קיפלה טסמה: תני לי לסיים.
קיפלה טסמה: עבדתי במשרדך, אולי לא בתקופה שלך.
קיפלה טסמה: אני מכיר את המשרד שלך מהשורש, ושורש הבעיה הוא במשרד שלך.
קיפלה טסמה: אני לא אומר שבתקופה שלך.
קיפלה טסמה: אנחנו מנוהלים על-ידי קבלנים.
קיפלה טסמה: כל יוצאי אתיופיה, בכל הנושאים, אנחנו מנוהלים על-ידי קבלנים.
קיפלה טסמה: כמו שיש קבלנים בחברות כוח אדם - -
סופה לנדבר: מנהל אגף של יוצאי אתיופיה הוא יוצא אתיופיה, במשרד לקליטת עלייה.
דני דנון: קיפלה, משפט סיכום בבקשה.
דני דנון: משפט אחד לסיכום.
קיפלה טסמה: לא לסכסך בינינו.
קיפלה טסמה: אני שמח וגאה שהגיע בן העדה שלי לתפקיד כזה.
קיפלה טסמה: אני שמח.
קיפלה טסמה: אין אדם יותר שמח ממני.
סופה לנדבר: מתי הוא הגיע?
קריאה: מה זה חשוב מתי הוא הגיע - - -
סופה לנדבר: צריכים לדעת להגיע את האמת.
קיפלה טסמה: יש אדם שיושב בכסא, ויש אדם שמבצע ומקנה מדיניות.
קיפלה טסמה: אני חושב שהמדיניות במשרד הקליטה, במשרד הפנים, במשרד החינוך, אינה נכונה.
סופה לנדבר: במה היא לא נכונה?
קיפלה טסמה: כל המדיניות שיוצאת מהמשרדים האלה מובילה אותנו לתהום.
קיפלה טסמה: אנחנו לא תמימים יותר.
קיפלה טסמה: גברתי, אני זוכר בתקופה של הבחירות - -
דני דנון: קיפלה, סליחה, אני לא יכול לאפשר לך.
קיפלה טסמה: כפרה עליו, אני רוצה לדעת מתי הוא היה אצלי.
קיפלה טסמה: אני רוצה לדעת מתי היית אצלי.
קיפלה טסמה: האמת כואבת.
קיפלה טסמה: אני לא צריך להיות אצלך - - -
דני דנון: קיפלה, אני מזמין אותך להישאר פה אחרי הדיון ולהבהיר את הנושא.
דני דנון: אני רוצה במשפט, בדקה, כל אחד מהדוברים.
דני דנון: אפרת ירדאי, בבקשה.
סופה לנדבר: אני פעם ראשונה רואה אותו.
קריאה: אני לא רוצה לראות אותך, את לא מועילה.
אפרת ירדאי: שלום, שמי אפרת.
אפרת ירדאי: אני מסכימה עם הדברים שנאמרו פה ועוד דברים אחרים שנאמרו.
אפרת ירדאי: אבל אני רוצה להבהיר, שמה שהיה בקריית מלאכי זה דוגמה קטנה שמלמדת אותנו איך החברה שלנו נראית.
אפרת ירדאי: האזרחים הישראלים, השרים, חברי הכנסת, כבוד השרה, אני חושבת שהוועדה הזו לא צריכה להתכנס בגלל "ערוץ 2".
אפרת ירדאי: עם כל הכבוד, התקשורת לא צריכה להיות זו שמובילה אתכם להתכנס פה.
אפרת ירדאי: זה היה משהו שברגע שזה עלה, לפני שהתארגנה ההפגנה, היה צריך לגנות.
אפרת ירדאי: אם שלמה מולה לא היה, אז מי היה עושה את זה?
אפרת ירדאי: אני צריכה חבר כנסת אתיופי שיגנה את הגזענות כלפי אתיופים?
דני דנון: אפרת, רק להעיר את תשומת לבך שהדיון נקבע לפני ההפגנה.
דני דנון: כן נכון.
דני דנון: כן, כן, הדיון הזה נקבע לפני ההפגנה.
דני דנון: אז זה לא חשוב, הנושא חשוב.
דני דנון: חבר הכנסת מולה, אנחנו דנו בנושאים של יוצאי אתיופיה, אם אתה רוצה לעשות בדיקה, תיכנס לאתר הכנסת ותבדוק כמה דיונים נערכו בנושא.
אפרת ירדאי: כבוד היושב-ראש, ההחלטות מיושמות?
אפרת ירדאי: אני יושבת בוועדת הקליטה ובוועדת החינוך.
אפרת ירדאי: ההחלטות שמתקבלות לא מיושמות.
אפרת ירדאי: נוהל משרד הקליטה, הרחובות של עולים חדשים, שעד היום יש את רשימת הרחובות הזו שלא התעדכנה.
סופה לנדבר: היא התעדכנה.
אפרת ירדאי: איך היא התעדכנה, לפי איזה קריטריונים?
סופה לנדבר: אם את לא יודעת, אז היא התעדכנה, כן.
סופה לנדבר: ואנחנו הרחבנו את הגבולות, ואנחנו הגדלנו את המענקים - -
דני דנון: סליחה, השרה, אין פה דיאלוג.
דני דנון: אין פה כרגע דיאלוג, תודה.
סופה לנדבר: - - ואם את לא יודעת, את צריכה להכיר את זה יותר - - -
אפרת ירדאי: אז אני מכירה את זה, ותוכנית החומש לא מיושמת, וזה נראה שיש פה קבלנים.
אפרת ירדאי: וכל חבר כנסת עם כל מפלגה, כל חבר כנסת מושך את זה לכיוון שלו.
אפרת ירדאי: וזה לא עניין, לא של דתיים-לאומיים, ולא פליטים, ולא מזרחים, ולא אשכנזים.
אפרת ירדאי: אנחנו מבקשים מכם לקחת את הנושא הזה ברצינות, כי ההפגנה הזו שהיתה אתמול תחזור על עצמה, וכנראה שרק ככה דברים עולים לסדר היום במדינת ישראל, וזה יקרה שוב.
דני דנון: תודה רבה אפרת.
דני דנון: חבר הכנסת ביבי, בבקשה.
סופה לנדבר: אפרת, מה את למדת?
דני דנון: סליחה, לא.
דני דנון: לא, את יכולה להישאר אתה אחרי הדיון.
דני דנון: אני אזמין אותה למשרד שלי.
אפרת ירדאי: political science.
דני דנון: אפרת, את יכולה לבוא למשרד שלי ותמשיכו את הדיאלוג.
דני דנון: בבקשה, חבר הכנסת ביבי.
שלמה מולה: היא ילידת הארץ דרך אגב, לידיעתכם.
סופה לנדבר: היא לא קיבלה מלגה ממדינת ישראל?
קריאות: סליחה, אני לא מבינה.
קריאות: למה אני צריכה לבקש.
קריאות: להגיד תודה ולבקש.
שלמה מולה: כל אתיופי צריך לכתוב - - -
קריאה: הבאתם אותנו, ואנחנו צריכים לקבל ולסתום את הפה.
אפרת ירדאי: אני ילידת הארץ, ולכן לא קיבלתי מלגה.
אפרת ירדאי: ואני מימנתי את עצמי, תואר ראשון, תואר שני, עד עכשיו.
אפרת ירדאי: תודה רבה.
סופה לנדבר: שאת ישראלית.
אפרת ירדאי: ולא הבאתם אותי לארץ.
קסה בייסין: אבל איך היא תתקדם עם "התקרה השקופה"?
קסה בייסין: צריך לשבור את זה.
קסה בייסין: איך אפשר להתקדם ולהשפיע כאן?
דני דנון: אין מי שהביא ומי שלקח.
דני דנון: המדינה והתקציבים שייכים פה לכולם.
קריאה: תגידו תודה בכלל שהבאנו אתכם מאתיופיה.
שלמה מולה: לא צריך להסתובב עם מדבקה על הראש, לבוא ולהגיד: תודה, תודה, תודה.
שלמה מולה: מה זה?
רוני בר-און: קסה, אל תאשימו אותם.
רוני בר-און: גם אליהם דיברו ככה לפני 10 ו-15 שנה.
דני דנון: חברים, אם אתם רוצים לנהל, אני אנעל את הישיבה ותישארו פה לדבר.
אריה ביבי: כשאני שומע על גזענות אני מקבל "חררה" ורעד, ואני אגיד לך למה: בשנות ה-50, אבא שלי עם עשרה ילדים, לא היה לו פנקס אדום, שנתיים ישב בבית בלי עבודה עם עשרה ילדים.
אריה ביבי: ואני לתומי חשבתי שאחרי 50 שנה לא יהיה לנו מצב כזה.
אריה ביבי: אני לא חושב שאפשר לבוא בטענות לראשי ערים שהמצב שם בתוך העיר הוא מצב סוציו-אקונומי נמוך, ו"דוחפים" להם עולים חדשים עם מצב סוציו-אקונומי נמוך.
אריה ביבי: אם היה אפשר לא לבוא לראשי הערים בטענות, אלא לבוא לממסד בטענות, לממסד הראשי וזה הממשלה.
אריה ביבי: לפזר אותם בכל הארץ, למשל בתל-אביב, למשל ברמת-גן, לפזר אותם בכל הארץ.
אריה ביבי: אני חושב שהתפיסה של לפזר אותם בכל הארץ זאת התפיסה הטובה.
אריה ביבי: ואם כולנו רוצים לראות אור בקצה המנהרה, ולא את האור של האופנוע, אנחנו חייבים לצאת מפה עם מסרים אופרטיביים, מסרים של עשייה, ולא מסרים של דיבור.
דני דנון: חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה, בקצרה.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהדיון הזה הוא לא הראשון שמתקיים בוועדה הזאת.
אברהם מיכאלי: מי שלא היה ולא שמע כנראה, הדיון הזה לא מתקיים בגלל מה שקרה בקריית מלאכי, קריית מלאכי זאת דוגמה להרבה מאוד ערים.
אברהם מיכאלי: אבל אנחנו כציבור ישראלי, כתקשורת, לא ראיתי את אותה התמקדות שהיתה לפני שבועיים-שלושה על שטויות של הדרה בבית-שמש ובמקומות אחרים, אני לא ראיתי שהתקשורת מגויסת.
אברהם מיכאלי: היתה כתבה ב"ערוץ 2" על בית-שמש.
אברהם מיכאלי: מי יעשה כתבה על רמת אביב?
אברהם מיכאלי: יש תחקיר מלפני שבועיים בעיתון שאני אציג היום בהצעה לסדר שהגשתי אותו כבר לפני שבועיים, לפני קריית מלאכי בכלל.
אברהם מיכאלי: שמתי הצעה לסדר, נשיאות הכנסת לא אישרה את זה, כנראה שזה לא חשוב לכנסת שנדון במליאה על רמת אביב.
אברהם מיכאלי: ברמת אביב מדירים אנשים יוצאי אתיופיה, לא רוצים לתת להם דירות, אף אדם לא מוכן להשכיר להם דירה.
אברהם מיכאלי: אבל מה, אנחנו במדינת ישראל יפי-נפש, התקשורת לא תתעסק בזה כי זה לא חשוב.
אברהם מיכאלי: התקשורת תתעסק על שטויות של סיקריקים בבית-שמש, סיקריקים בירושלים - -
שלמה מולה: לא, לא, דווקא בגלל התקשורת - - - זה לא נכון.
אברהם מיכאלי: אדוני חבר הכנסת מולה, אל תטיף לי בזה.
אברהם מיכאלי: האמן לי - -
דני דנון: סליחה, לא, אתה לא יכול להעיר לו.
שלמה מולה: גם על הסיפור של בית-שמש לפני שבועיים, על גן ילדים.
שלמה מולה: רק שנייה, ידידי הטוב מיכאלי, אתם באתם להגן על שני גנים בבית-שמש.
שלמה מולה: אתה גייסת את אנשי ש"ס כדי להגן על ראש העיר בוועדת העלייה והקליטה פה.
שלמה מולה: אז לבוא ולהגיד שזה לא נכון?
שלמה מולה: תקפתם את "ידיעות אחרונות" על החשיפה.
שלמה מולה: נו באמת, בדרך כלל אתה בסדר.
אברהם מיכאלי: שלמה, אתה מערבב עכשיו שמחה בשמחה.
אברהם מיכאלי: היה פה דיון על בית-שמש ושמענו בדיוק מה היה בבית-שמש, על הגנים.
אברהם מיכאלי: אני מדבר על סיקריקים שהעיתונות היתה מלאה.
אברהם מיכאלי: רבותי, אנחנו פוחדים להתמודד עם חזקים.
אברהם מיכאלי: זימנתם את ראש עיריית קריית מלאכי, גיבורים גדולים.
אברהם מיכאלי: תזמנו לפה את חולדאי, נקיים דיון אתו, למה בתל-אביב?
אברהם מיכאלי: אבל מה, ראש העיר לא תמיד שולט בזה.
אברהם מיכאלי: זה הציבור, זאת המנטליות שלנו שאנחנו לא אוהבים כנראה את השונים.
דני דנון: חבר הכנסת מגלי והבה.
מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד לאחי האתיופים: ברוכים הבאים למועדון.
קריאה: הם מזמן פה.
מגלי והבה: אני אומר את זה בכאב, לא בצחוק.
מגלי והבה: כי אנחנו, מאז קום המדינה, תרמנו להקמת המדינה הזאת, עושים שירות חובה, מיטב הבנים שלנו שילמו בחייהם למען תקומת המדינה הזאת, זה מאז קום המדינה ועד היום.
מגלי והבה: ואני רואה את אחי האתיופים, הבאתם אותם לכאן.
מגלי והבה: אני ציפיתי שהמשטרה תבוא היום, ותציין, ותגיד: תראו, אני חשבתי בינתיים על מה שקרה וכל גילויי הגזענות שהם לא חדשים.
מגלי והבה: אני באה אליכם עם בשורה, בשורה של איך פותרים את בעיות הדיור של אותם עולים ביישובים השונים.
מגלי והבה: איך אפשר להגיד לראש עיריית קריית מלאכי: אדוני ראש העיר, קח, הנה, אני יודעת מה הבעיות שלך כרגע.
מגלי והבה: מהתקציב של הרזרבות שלא ניצלנו אותן, קח כמה מיליונים.
סופה לנדבר: מי זה לא ניצל אותן?
מגלי והבה: סליחה, לא הפרעתי לך.
סופה לנדבר: אתה לא הפרעת לי?
סופה לנדבר: מי לא ניצל אותן?
מגלי והבה: אני יודע על מה אני מדבר.
מגלי והבה: תקשיבי טוב, אני בוועדת הכספים - -
סופה לנדבר: אתה לא תגיד לי - - -
מגלי והבה: - - אני יודע איפה כל שקל.
סופה לנדבר: - - - המשרד לקליטת עלייה לא החזיר כלום.
מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אני לא נתקלתי עוד בשרה או בשר שמפריע לחבר כנסת.
סופה לנדבר: רק לחבר כנסת חסר נימוס, הוא יכול להפריע לשרה.
דני דנון: אני אזכיר לך שהשרה היא גם חברת כנסת.
מגלי והבה: אני ציפיתי שהיום, אם נעשה דיון בשביל לסמן, להגיד לחבר'ה: אתם, יש לכם צבע יפה ושונה.
מגלי והבה: אז הצלחנו.
מגלי והבה: אם המטרה לפתור להם את הבעיות, את צריכה לבוא עם בשורות.
סופה לנדבר: אתה לא נתת לי להגיד את הבשורות.
מגלי והבה: אמרת לי מיליון שקל.
מגלי והבה: מיליון שקל, לְמה זה מספיק?
קריאה: זה תפוז אחד לכל אתיופי בקריית מלאכי.
סופה לנדבר: ליוצאי אתיופיה זה כן - - -
מגלי והבה: עוד מעט תגידי לי, יוצאי אתיופיה אולי - -
סופה לנדבר: אתה חבר ועדת הכספים.
סופה לנדבר: אתה יודע על מה שקרה לפני כמה ימים?
סופה לנדבר: אתה יודע מה התקציבים שהיו במשרד הקליטה?
סופה לנדבר: אתה יודע מה המפלגה שלך השאירה במשרד הקליטה?
מגלי והבה: את מערבבת שמחה, את מערבבת שמחה.
מגלי והבה: אני לא יודע מי שם אותך
סופה לנדבר: - - - אבל אני לא אתן לך - - -
מגלי והבה: אני, בשביל להגיע לכנסת, בחרו בי מאות ואלפים.
מגלי והבה: את, בשביל להגיע לכנסת,ליברמן החליט שאת ברשימה שלו.
מגלי והבה: אז אל תטיפי לנו מוסר, זה אחד.
מגלי והבה: שתיים, כשאני מדבר על האוכלוסייה המקופחת פה, צריך לטפל בהם בתקציבים, לא במיליון שקל.
סופה לנדבר: אבל אתם לא עשיתם את זה.
סופה לנדבר: למה אתם לא עשיתם את זה?
סופה לנדבר: למה השארתם את המשרד - -
דני דנון: סליחה, תודה רבה.
דני דנון: תודה רבה חבר הכנסת והבה, תודה רבה לשרה.
מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, עוד מילה אחת.
מגלי והבה: אני פונה אליך ואני תולה בך תקוות יותר מבשרה: אם אנחנו, הוועדה, תצא היום עם מסר אחד שיקצו תקציבים לאותה אוכלוסייה, לאותה עיר, שסובלת בגלל שהחליטו לקפח את האוכלוסייה הזאת – די, בואו נצא עם בשורה שאנחנו פותרים להם את הבעיות ולא מקשים עליהם.
אריה ביבי: רבותי, שיהיה מפתח.
אריה ביבי: לא רק לאותה עיר, שיהיה מפתח - -
דני דנון: חברת הכנסת נינו אבסדזה, בבקשה.
נינו אבסדזה: תודה רבה אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר שהבעיה העיקרית שמטרידה אותי כאן זה לא מתי נקבעה הישיבה – לפני ההפגנה, אחרי השידור, התקשורת אשמה – נו באמת, שטויות.
נינו אבסדזה: מה שבאמת מטריד אותי, ואני חושבת שכולנו צריכים לדבר על זה, זה אחריות ובעייתיות במדינת ישראל עצמה ובחברה הישראלית שחיה, ממשיכה לחיות בסטיגמות, ולא רוצה להיפרד מהן.
נינו אבסדזה: ואני יפה מאוד מבינה מה שאמרו הבחורות האתיופיות, כי אני בדיוק ויפה מאוד יודעת מה זה להיות עולה חדשה, מילא עולה חדשה, גם רוסייה, מילא רוסייה, גם גרוזינית, ומילא גרוזינית, גם אישה.
נינו אבסדזה: תאמינו לי, אני יודעת מה זה.
נינו אבסדזה: אבל לא זאת הבעיה - -
נינו אבסדזה: זה המזל שלך, שאת גם יפה.
נינו אבסדזה: הבעיה שאנחנו כחברה, באופן מנטלי ופסיכולוגי התרגלנו לזה ואני רואה אנשים שבאים מכל הלב ואומרים לי: אל תתרגשי, ילדה.
נינו אבסדזה: ככה זה היה עם כל העליות.
נינו אבסדזה: זה בסדר, זה יעבור.
נינו אבסדזה: הבעיה היא שהמדינה מאמצת את השיטה הזאת – בסדר, תחיו כאן, תסבלו – ובמקום לשנות משהו ולקחת אחריות.
נינו אבסדזה: אין לי שום טענות לראש העיר.
נינו אבסדזה: גברתי השרה, אין לי גם שום טענות אליך, כי אני יודעת, אפשר לחשוב, משרד הקליטה, אם היה לו עשירית מתקציב משרד הביטחון אולי הוא היה עושה משהו.
נינו אבסדזה: ובוודאי שלא לראש העיר, שהמדינה לא עומדת בהתחייבות שלה לטפל בבעיות החברתיות, בכל אזרח.
נינו אבסדזה: ואתם יודעים מה, אני לא רוצה לספור, אני לא רוצה לדעת כמה חברי כנסת, כמה מנכ"לים וסמנכ"לים רוסים או אתיופים יש.
נינו אבסדזה: ברגע שאנחנו נפסיק לספור את זה, מכיוון שיהיה מובן מאליו שאם בן-אדם הוא שווה – הוא יכול להיות גם אישה, גם אתיופי, גם רוסייה, גם ללכת עם חצאית אם לא בא לה לעלות לאוטובוס כפי שמבקשים ממנה היום – אז אנחנו באמת נגיע לחברה שוויונית.
נינו אבסדזה: הבעיה היא בחברה ובמדינה שאיכשהו מטפחת את כל הסטיגמות האלה במקום לחנוק אותן.
נינו אבסדזה: היום יש עוד סטיגמה חדשה.
נינו אבסדזה: כבוד השרה, את מכירה את כל הסטיגמות על רוסיות?
נינו אבסדזה: היום יש סטיגמה שאם חברת כנסת רוסייה הולכת עם כוס שתייה, אז יש בעיה, אנשים זזים הצידה.
נינו אבסדזה: לא רוצה את הסטיגמות האלה, ולא רוצה גזענות גם בכנסת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני ממש אשתדל להיות קצרה, לומר למי שפה ביקש לגנות את התופעה שכמובן, אני מצטרפת לגינוי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל תראו מה קורה פה, משהו נורא מצחיק, יושב פה חבר הכנסת מגלי ואומר: ברוכים הבאים למועדון, יושבת נינו ואומרת שהיא גרוזינית, אני בוכרית דרך אגב, וקיבלתי גם גזענות לא פחות מהעולים מחבר המדינות, האשכנזים, ויש פה את העולים עצמם שאתמול ראינו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אחמד טיבי דיבר על כך שזה לא "ישראל ביתנו", זה "רוסיה ביתנו".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז גם הערבים נגד הרוסים, רוסים נגד הערבים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמובן שאני מגנה את התופעה הזאת, אבל יש פה משהו שאנחנו צריכים לזכור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון אמרת שהבעיה היא בממסד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולמה הבעיה בממסד?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי הממסד צבוע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שלי יחימוביץ נתנה פה נאום יוצא-דופן לפני רבע שעה, אבל בפריימריז של שלי יחימוביץ, מאחורי הנערים של שלי יחימוביץ, לא ראיתי, לא פרצוף אחד אתיופי, לא פרצוף אחד ספרדי, לא פרצוף אחד דרוזי, לא פרצוף אחד ערבי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז קודם כל, אני חושבת שכדי שאנחנו נפתור את הבעיה, וגם לא בוכרי, וגם לא גרוזיני, לפחות מבחינת החזות - -
אריה ביבי: עיראקי ראית?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - לפחות מבחינת החזות זאת היתה מפלגה, אלה היו פריימריז לבנים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ככה זה נראה בכל התקשורת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז לשבת פה עכשיו ולדבר, שהעברתי חוק כזה והעברתי חוק כזה, זאת הבעיה של מדינת ישראל: הצביעות בכנסת ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עד שכאן חברי כנסת שמדברים גבוהה-גבוהה לא יבינו שעוקבים אחריהם, וכשהם מדברים יש גם אנשים, יש ציבור שרואה את זה, שום דבר לא ישנה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, חוק אחד בכנסת אי אפשר להעביר: חוק להיות בן-אדם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אי אפשר להעביר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו יכולים כולנו ביחד להגיע לכאן ולהשתדל, ולא נצליח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם אם יהיה פה, גם קואליציה, גם אופוזיציה.