GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלמה מולה: צריך להיזהר מאד שהנתונים שאנחנו נוציא ונדברר אותם שלא יצרו איזה שהן סטיגמות וסטריאוטיפים.
שלמה מולה: אני חושב צה"ל מקבל את יוצאי אתיופיה אחרי המערכות האזרחיות, במידה מסויימת, חלקן אולי אפילו אני יכול להגיד נכשלו בעיקר.
שלמה מולה: והצבא הוא בהחלט בית ספר שבו צריך לעשות מקצה שיפורים, דווקא את מה שלא הצלחנו בטרום צה"ל.
שלמה מולה: אני לא שמעתי, אדוני תת אלוף, על הנושא של תכניות השחרור.
אייל אלדר: אני יכול להסביר: 53 אחוז - - -
שלמה מולה: תיכף אני אגיד.
שלמה מולה: אתה תגיד את דבריך, אני אגיד את דברי.
שלמה מולה: אתם צריכים ללכת על הנקודה המרכזית שאולי יש לנו נפילה משמעותית מאד.
שלמה מולה: הנפילה המשמעותית היא בעצם לא בגיוס.
שלמה מולה: מה שהראית לנו בשקף האדום בחצי שנה הראשונה, 6 חודשים אחרי.
שלמה מולה: זאת אומרת, אפשר להניח, אחרי שהם עברו טירונות, אחרי שהם שובצו, וכן הלאה, יש שמה נפילה מאד, משמעותית מאד.
שלמה מולה: את הנפילה הזאת צריך לפלח אותה.
שלמה מולה: צריך לדעת בדיוק למה.
שלמה מולה: זאת אומרת, למה יש כזאת נפילה משמעותית?
שלמה מולה: הדבר הזה, אני הייתי ממליץ שאתם תפלחו אותה גם כן, על פי תקופת השהות בארץ, ילידי הארץ, אזורים מסויימים, מקומות שמהם הם מגיעים.
שלמה מולה: זאת אומרת, יכול להיות שיש איזה שהוא הסבר שמחייב.
שלמה מולה: זאת אומרת, אם אתם תצלחו את החצי שנה, לפי דעתי ברגע שחייל חוצה את השנה הראשונה שלו בשירות בצבא, רמת השרידות שלו היא מאד תהיה גבוהה, אחרת הוא מגיע לכלא.
אייל אלדר: הנתונים הם הפוכים.
אייל אלדר: אני יכול להסביר את זה, אבל הנתונים הם הפוכים.
אייל אלדר: אני אציג.
שלמה מולה: סליחה, אני מתייחס לנתון שהוא הציג לועדה.
אמיר רוגובסקי: לא, הקפיצה מתחילה בחצי שנה שניה.
אייל אלדר: זה מה שאני אומר.
אייל אלדר: הפוך.
אמיר רוגובסקי: זו התשובה, אחרי חצי שנה.
אייל אלדר: הפוך, אמרתי.
אמיר רוגובסקי: אחרי חצי שנה יש את הקפיצה.
אייל אלדר: זה לא בהתחלה, זה אחרי.
שלמה מולה: אני אומר משהו אחר.
שלמה מולה: אני אומר: בחצי שנה ראשונה הם בסדר גמור.
שלמה מולה: יש נפילה בחצי שנה שניה אחרי שהם נמצאים בתוך הצבא.
שלמה מולה: אני שואל – את הנפילה הזאת צריך לבדוק מה קרה בדיוק.
שלמה מולה: שמה בדיוק הבעיה.
שלמה מולה: מה אני מניח?
שלמה מולה: אני מניח אחרי חצי שנה, הוא כבר החייל שובץ.
שלמה מולה: הוא יודע בדיוק איפה הוא משרת.
שלמה מולה: יש לו כיוונים לאן הוא צריך להגיע.
שלמה מולה: זאת אומרת, אם חצי שנה לא יודע איפה הוא נמצא, אז יש בעיה לצה"ל.
שלמה מולה: לכן הנפילה היא תוך כדי השירות, בעצם זו נקודה מאד חשובה.
שלמה מולה: הדבר הנוסף – אני חושב שזה התכניות שאתם יצרתם אותם.
שלמה מולה: אני חושב שזה יצרתם אותם, את התכניות עכשיו מאד באיחור.
שלמה מולה: אני מכיר, אני מלווה את צה"ל גם את הגיוסים גם בתפקידי הקודם, אני חושב שהיתה איזה שהיא נפילה של איזה 10 שנים, במידה מסויימת, בהתייחסות שלכם ולכן הנפילות.
שלמה מולה: גם כן הכלואים, מספר העריקים הלך וגדל.
שלמה מולה: דבר אחרון, אני לא רוצה להרבות לדבר, אני חושב, ההכנה לצה"ל לפני שמגיעים לגיוס לצה"ל, אני חושב שזה דבר קריטי בעיני.
שלמה מולה: זאת אומרת, בלי להיכנס לכל, אתה יודע, זימונים ויחידות כאלה ואחרות, אני חושב הכנה לצה"ל, עוד כשהיה בכיתה י"א, י"ב ותכניות שבהם אפשר לרתום אולי קצינים יוצאי אתיופיה ובעלי השפעה והכנה מסיבית שצריך לעשות, יחד עם משרד החינוך, אני חושב שזה שמה בדיוק תהיה הנקודה שגם אתם תוכלו לזהות חייל שיש לו אולי קושי כלכלי, קושי חברתי, קשיים ואז אתם לא תהיו חשופים לקשיים.
שלמה מולה: זה לא אומר שזה צריך להיות סיבה כדי לא לגייס אותם.
שלמה מולה: יש גם תהליך הפוך: ככל שצה"ל יכיר את החייל, אומר: אני לא רוצה להתעסק איתו.
שלמה מולה: הוא טרבל - מייקר.
שלמה מולה: אם הנקודה הזו בזהירות, עם הכנה נכונה, יחד עם משרד החינוך, או גופים נוספים חוץ צה"ליים, לדעתי אתם תגיעו להישגים יותר טוב.
דני דנון: תודה רבה חבר הכנסת מולה.
דני דנון: דוד יאסו, משרד הקליטה, מנהל אגף עולי אתיופיה.
דוד יאסו: קודם כל אני באמת רוצה לברך על המפגש.
דוד יאסו: אני חושב שחבר הכנסת שלמה מולה אמר ואני חובה לפתוח במילות חיזוק על צה"ל דווקא.
דוד יאסו: אני חושב שזה הגוף היחיד שפתח ללא שום הגבלה בנושא של קליטת יוצאי אתיופיה ועל זה באמת ברכות.
דוד יאסו: נכון שמ – 92' אנחנו רואים, היתה איזה שהיא ירידה בנושא של צה"ל, ואני מאד שמח שאמיר, כפי שאומר, גם השינוי שהוא החליט אותו בעצמו זה יכול לתת חיזוק.
דוד יאסו: אני כל הזמן אני מדבר בפגישות שלי גם בצבא, אם אנחנו רוצים לראות, למנוע את הנושא של כלואים ושילובם בפיקוד, זה קודם כל בפיקוד הזוטר שישנו שם.
דוד יאסו: אם הם לא יהיו מפקדים, מ"כפים וסמלים, לא יכולים להגיע להיות קצינים טובים.
דוד יאסו: כי שמה וזה הדבר היחידי, העיקר שצריך לתת לו את המאמץ.
דוד יאסו: אני חושב שהנושא של אלה שביקרתם, אני גם כן ביקרתי בזמנו בנושא של הכלואים ואני מכיר גם באופן אישי, יש הרבה אי הבנה בנושא של המפקדים.
דוד יאסו: נכון אמיר אמרת שמבצעים פעילות ענפה בנושא של מ"כפים, מ"פאים, מג"דים וסמג"דים כאשר מגיע החייל ומגיש את הבקשה שלו, שמה לא נותנים את הדגש מאד חזק, כי הנער הזה מגיע לצבא עם הרבה תחרויות פנימיות בתוך השכונה שלו, עם החברים שלו, שהוא רוצה להגיע.
דוד יאסו: יש העדפה של צה"ל גם כן.
דוד יאסו: צה"ל לוקח, בדרך כלל, להעדפות שלו, קודם כל, זה גם נכון.
דוד יאסו: אבל גם צריך לראות.
דוד יאסו: הנושא של העדפות שלכם, אמיר, צריך לתת דגש יותר, שהילדים האלה לא יגיעו לנושא של הכלואים.
דוד יאסו: בנושא של הסברה – בחלק גדול הבעייתיות היא גם עם הנגדים, שהם לא נמצאים במערכות של קורס כזה או אחר.
דוד יאסו: צריך לתת הסברה מפורטת גם לנגדים בכל חיל וחיל.
דוד יאסו: זה אחת הבעיות העיקריות בנושא של גרימת, או הובלת אותם לנושא הזה של הכלואים.
דוד יאסו: אני חושב שגם אם יהיו יותר מידי קצינים, קודם כל אני מברך.
דוד יאסו: אני מברך כל קצין שיוצא.
דוד יאסו: אבל אחרי סיום הקורס קצינים, לאן הוא מגיע?
דוד יאסו: כי הרבה יש הידברות שמגיעים לסרנים ובזה נגמר העניין.
דוד יאסו: בזה נגמר העניין.
דני דנון: אני רוצה בנקודה הזאת להתערב.
דני דנון: אנחנו ביקשנו בנתונים לראות את אנשי הקבע את החלוקה של קצינים זוטרים לקצינים בכירים.
דני דנון: מרכז המחקר והמידע נתן לנו תשובה שהוא לא מסוגל להביא את הנתונים האלה.
פלורה קוך דוידוביץ: בפילוח פשוט לא נמסר לנו פילוח לפי דרגות.
דני דנון: אולי יש לך את זה פה?
אמיר רוגובסקי: לא, אין לי את זה פה.
אמיר רוגובסקי: אני יכול להגיד שהתבקשנו ...
אמיר רוגובסקי: איזה נתון כי היה כתוב שרק אחד הוא פיקוד.
אמיר רוגובסקי: שמתוך ה – 560 בקבע, 180 הם קצינים והיתר הם נגדים.
אמיר רוגובסקי: זאת אומרת, יש 180 מפקדים.
דני דנון: והחלוקה של ה – 180 מפקדים?
אמיר רוגובסקי: עכשיו, את ה – 180 אני אעביר לכם.
אמיר רוגובסקי: אין לי את זה.
אמיר רוגובסקי: יש לי רק כמה קצינים יש.
דני דנון: נוכל לקבל את זה?
דני דנון: זה חשוב לנו.
דוד יאסו: כן, כי יש באמת התמרמרות מאד.
דני דנון: אני מכיר סגן אלוף אחד.
דוד יאסו: ציון ... שהוא סגן אלוף פעיל, ... שהוא במילואים.
פלורה קוך דוידוביץ: שני סגני אלופים.
דני דנון: כמה רבי סרנים יש בערך?
דוד יאסו: יש הרבה.
דני דנון: אין לי מושג.
דוד יאסו: יש הרבה רבי סרנים.
דוד יאסו: אני אומר לך מידיעה, יש הרבה.
דוד יאסו: סרנים ורבי סרנים יש הרבה.
אמיר רוגובסקי: דיברנו קודם.
אמיר רוגובסקי: סגן אלוף צריך 15 שנים להיות סגן אלוף בערך.
אמיר רוגובסקי: אז לא צריך להתרגש מהעניין, כי באופן טבעי אנחנו מדברים על קבוצה שעוד צריכה להתפתח.
אמיר רוגובסקי: זה לא הפרמטר.
יוסי מנגסטו: לא, אבל אני חושב, סליחה שאני זה, אבל זה גם מקרין לדור הצעיר, כי אתה מתייחס לזה כאילו,
אמיר רוגובסקי: אין ספק.
אמיר רוגובסקי: זה מקרין.
יוסי מנגסטו: חבר'ה שכמעט התגייסו איתי הם היום רק רב סרן ...
יוסי מנגסטו: 20 שנה אתה אומר זה חלק מהטבע?
יוסי מנגסטו: זה נשמע לי קצת - - -
דוד יאסו: אני רוצה להגיד מבחינת מה שעלה פה, אנחנו גם כמשרד עושים מאמצים רבים וגם כפי שצויין, סיוע והכנתם של המלש"בים וגם אנחנו כרגע באמת הולכים להיכנס, אנחנו גם מגבשים חיזוק בין המוקדים בכל הדברים האלה שרכזי נוער כן יעודדו את הנושא של המלש"בים שיהיה ליווי גם בנושא של הגעתם ללשכת גיוס וכן הלאה.
דוד יאסו: זה דברים שאנחנו כרגע סוגרים אותם מבחינתנו.
דני דנון: אייל אלדר בבקשה לקצר.
דני דנון: קודם כל אייל, תגיד לי מה מספרים במכינות היום?
אייל אלדר: קודם כל אני ראש המכינה הקדם צבאית של ימין אורד משנת 2000 בעידודו של שטרן, שהיה קצין חינוך ראשי.
אייל אלדר: ד"ר חיים פרי, שרוב היושבים פה מכירים אותו.
אייל אלדר: גם שני סגני האלופים יצאו ממנו.
אייל אלדר: ביקשו ממני להקים יחידה קדם צבאית לנוער עולה, בעיקר לנוער עולה מאתיופיה וחבר העמים.
אייל אלדר: יש לנו, עכשיו זה מחזור י"ב.
אייל אלדר: יש לנו מעל 400 בוגרים, ומעל 320 יוצאי אתיופיה.
אייל אלדר: תסתכלו בעמוד האחרון מופיע שמה למטה הנתונים.
יוסי מנגסטו: רגע, לא הבנתי.
יוסי מנגסטו: סליחה שאני קוטע אותך.
אייל אלדר: כן?
יוסי מנגסטו: אתה קדם צבאי של ימין אורד, או בכלל?
אייל אלדר: של ימין אורד.
אייל אלדר: תיכף אני אסביר.
דני דנון: כמה היום יוצאי אתיופיה יש בימין אורד?
אייל אלדר: המכינה יושבת בחצור הגלילית.
אייל אלדר: הנתונים אצלי – מעל 85 אחוז מגיעים לקרבי.
דני דנון: לא, אבל כמה יש?
דני דנון: כמה יש?
אייל אלדר: שנייה.
דני דנון: כמה היום?
דני דנון: אני אבוא עכשיו לחצור הגלילית.
דני דנון: כמה יש היום?
אייל אלדר: השנה יש אצלי יוצאי אתיופיה – 55 חניכים.
אייל אלדר: הכפר מונה 65 חניכים.
אייל אלדר: כל השאר חבר העמים.
יוסי מנגסטו: כמה בנים וכמה בנות?
אייל אלדר: כולם בנים.
אייל אלדר: הנתונים אצלנו – מעל 85 מגיעים לקרבי.
אייל אלדר: מעל 25 מגיעים לפיקוד זוטר.
אייל אלדר: 7 אחוז מגיעים לקצינים, פה הם כתבו 3.5 אחוז.
אייל אלדר: למה?
אייל אלדר: כי בשנים האחרונות 25 מגיעים לסיירות.
אייל אלדר: אם אתם רוצים תוצאות מיידיות, אנא תעזרו לנו להקים עוד מסגרות.
אייל אלדר: עוד מסגרת כזאת, השנה התדפקו עלי, רצו להתקבל 200 חבר'ה, קיבלתי רק 85 בידיעה שבסופו של דבר נתחיל בסביבות 70.
אייל אלדר: יכולתי השנה להקים עוד מסגרת כזאת, היתה מוציאה עוד 50 חבר'ה נהדרים.
אייל אלדר: זה קודם כל לגבי הנתונים.
דני דנון: כמה סך הכל במכינות קדם צבאיות יש?
אייל אלדר: בסביבות ה – 90.
אייל אלדר: זה רשום פה.
אייל אלדר: חבר'ה, מי שמכיר את החינוך, רוב החבר'ה יוצאי העדה האתיופית קשה להם להתמודד במכינה רגילה שרוב החבר'ה שמה מדריכי תנועות נוער, רשג"דים – ראשי גדודים - וכו'.
אייל אלדר: אנחנו מכירים את זה.
אייל אלדר: הם מקבלים אצלנו העצמה מאד מאד גדולה.
אייל אלדר: עכשיו, אני חושב שצה"ל עושה המון למען העדה האתיופית.
אייל אלדר: כשאני פתחתי את המכינה היה לי תנאי אחד לשטרן: שכל יוצאי המכינה קדם צבאית ימין אורד יוכל להגיע לפיקוד לפי המלצת מפקד בלי שום קשר למתא"ם קצונה שלו והקב"א שלו.
אייל אלדר: עד היום זה עומד.
אייל אלדר: אנחנו מסוגלים לדבר עם הצבא, יכולים לפתח דברים.
אייל אלדר: עכשיו, למה יש נפילה אחרי 6 חודשים?
אייל אלדר: שתבינו, אני 3 חודשים מסתובב בבתי הספר מאשקלון צפונה, מדבר עם חניכים.
אייל אלדר: גם היום במכינה, אחרי 3 חודשים שבמכינה, כשאני אעביר שיעור ואני אשאל אותם: המפקד לא ייתן לך לצאת לאירוע, אירוע זה חתונה, שאתה רוצה לצאת, מה אתה עושה?
אייל אלדר: 60 אחוז יגידו: אני בורח.
אייל אלדר: בסוף המכינה זה ישתנה.
אייל אלדר: אני הייתי בקורס אלון, היה לי הזכות לדבר בקורס אלון, מה שהוא דיבר, אתה לא היית פה, קורס אלון.
אייל אלדר: בקורס אלון עכשיו האחרון.
אייל אלדר: דיברתי ביום האחרון.
אייל אלדר: העליתי את הבעיה הזאת, יותר מ – 70 אחוז הצביעו: אנחנו בורחים.
אייל אלדר: אנחנו בורחים.
אייל אלדר: עכשיו, מה קורה אחרי 6 חודשים?
אייל אלדר: למה אז מתחיל פתאום ירידה בכניסה לכלא?
אייל אלדר: כי החייל שכבר קיבל את התשומת לב מהמ"כ ומהמ"מ ומהמ"פ והוא מרגיש קצת בתוך הבית, פתאום עולה לותיקות, צריך לתת עבודה, המ"כ כבר לא מכיר אותו, המ"מ כבר לא מכיר אותו, הוא לא מרגיש את החמימות, ואז יש פתאום את ההידרדרות ורגרסיה, שפתאום צצות כל הבעיות מהבית.
אייל אלדר: זה קורה גם אצלי במכינה.
אייל אלדר: רק אני במכינה יודע לזהות את האנשים כי יש לי אחראי בוגרים במשרה מלאה.
אייל אלדר: אני יודע לעבוד ולדבר, אני יודע להחזיר אותם למכינה ליום יומיים, שצה"ל משחרר לי אותם ולתת להם עוד פוש קדימה ולכן יש תוצאות.
אייל אלדר: זה יום לימודים ארוך.
אייל אלדר: אי אפשר לתת פה תשובה אחת, אבל צריך להבין שזה ציבור אחר שצריך לעבוד איתו בצורה אחרת.
אייל אלדר: אני מציע לצבא, אני חושב שאתם עושים המון.
אייל אלדר: כמו שאם חס וחלילה אתה חולה אתה הולך להתייעץ עם הרבה מומחים?
אייל אלדר: בואו תתייעצו.
אייל אלדר: בימין אורד יש היום מכון, דרך כפר, שמייעץ לכפרי נוער אחרים, לבתי ספר אחרים איך להתנהג עם נוער בסיכון ונוער אתיופי.
אייל אלדר: יש את המכינה.
אייל אלדר: שימו לב, כלא זה לא דבר מרתיע.
אייל אלדר: אני לא נותן לכם פתרון עכשיו, אבל כלא זה לא דבר מרתיע.
אייל אלדר: הבעיות הם 4: קודם כל הנוער מפחד להתמודד עם האחר, גם אם הוא לומד עם נוער אחר.
אייל אלדר: הוא מפחד.
אייל אלדר: הוא אומר לי את זה בפירוש.
אייל אלדר: לי אומרים את זה ב – 4 עיניים, ואומרים לי את זה בכיתות, ואמרו לי את זה בקורס אלון.
אייל אלדר: הוא נכנס לצבא עם ידיעה: אני כבר מתי אני יוצא לכל אירוע, או לכל בר מצווה, או לכל חתונה.
אייל אלדר: אף אחד לא יקבע לי מה.
אייל אלדר: שומרים בבטן.
אייל אלדר: מפקדים מתקשרים אלי ואומרים לי: אני לא ידעתי שהמצב שלו כזה, הוא לא מספר ...
אייל אלדר: הוא לא מספר כלום.
אייל אלדר: הוא לא נפתח והמודל לחיקוי בשכונה הוא לא הקצין.
אייל אלדר: הוא לא הקצין.
אייל אלדר: עכשיו, אפשר לדבר הרבה מאד, אבל כדי לשנות זה תהליך.
אייל אלדר: גם "אחרי" שזה פרוייקט אדיר, אני רואה מה קורה לחבר'ה של "אחרי", גם הם נופלים.
אייל אלדר: תסתכל על המכינה והמכינה: בין 7 ל- 10 אחוז עברו בכלא ועפו אחרי זה.
אייל אלדר: מתוך 400 בוגרים יש לי 3 שלא סיימו צבא, ולא דווקא האתיופים.
דני דנון: תודה, יוחנן, אני שואל אותך, למה המספרים כל כך נמוכים של יוצאי אתיופיה במכינות?
יוחנן בן יעקב: 98 חניכים השנה, כ – 4 אחוז יותר מכלל החברה הישראלית, לכן המספרים לא כל כך נמוכים.
יוחנן בן יעקב: זה שהיינו רוצים הרבה יותר זה נכון, אבל אם אתה משווה את זה לכלל החברה הישראלית, במקרה זה וזה הנתון שלהם, הם לא נמוכים.
יוחנן בן יעקב: העניין הוא שחניך יוצא אתיופיה שמגיע למכינה, ברוב המקרים מתקשה מאד לשלם את ה – 10,000 שקל שנדרש חניך ישראלי רגיל לשלם על שנת מכינה, וזה בנוסף למדינה שמשלמת 24,700 על החניך הזה בשנה.
יוחנן בן יעקב: הוא מתקשה לעמוד בדברים שחלק מהחברה הישראלית עומד בה בכבוד, צריך לומר שמראש המכינות באמת לסקטור, אלה שבסופו של דבר מכונים: העילית.
יוחנן בן יעקב: והתוצאה היא שזאת חברה שמסוגלת לשלם.
יוחנן בן יעקב: בציבור הדתי זה הנורמה שמשלמים עבור כל ילד שלך 10,000 בתיכון עבור כל שנה, עבור כל ילדה בתיכון, או בהסדר.
דני דנון: אותם חברים שנמצאים אצל אייל לא משלמים.
יוחנן בן יעקב: אייל נותן להם דמי כיס נוספים.
דני דנון: הם לא משלמים.
יוחנן בן יעקב: ודאי שהם לא משלמים, הם קבלים.
אייל אלדר: שניה, תן לי יוחנן.
אייל אלדר: הם מקבלים.
אייל אלדר: ממני הם מקבלים, מאיתנו.
אייל אלדר: הם מקבלים 400 שקל דמי כיס, כי אחרת הם לא היו באים.
אייל אלדר: דבר נוסף – חניך אצלנו במכינה עולה בין 50 ל – 55 אלף שקל בשנה.
אייל אלדר: כי הצרכים שלו הם צרכים הרבה יותר גדולים מבחור חובש כיתה שהגיע מעלית.
אייל אלדר: זה לא יעזור, זה משהו אחר לגמרי.
אייל אלדר: אתה צריך ללמד אותו הרבה, אתה צריך לחשוף אותו הרבה יותר.
אייל אלדר: אתה צריך לתת לו להתמודד עם הרבה יותר דברים.
יוחנן בן יעקב: התוצאה היא לגמרי ברורה.
יוחנן בן יעקב: כשיושב באמת ד"ר חיים פרי עם אייל, שזה תחום ההתמחות שלהם, ועושים את זה באופן הכי מוצלח שאפשר, כפי שהרב אלי סדן ויגאל לוינשטיין התמחו באוכלוסייה שהם מטפלים בה.
יוחנן בן יעקב: הצליחו לספק לצה"ל מאות מ"פאים כבר.
יוחנן בן יעקב: זאת אומרת, אתה צריך למצוא את האנשים שמסוגלים לתת גיבוי מלא, גם חינוכי, גם כלכלי.
יוחנן בן יעקב: כפר נוער ימין אורד הוא עורף מאד מאד חזק לשתול איזה מכינה שלא מכירים, זה בסך הכל מועד לכישלון מוחלט.
יוחנן בן יעקב: ו – ב' – זה עלויות גבוהות מאד.
יוחנן בן יעקב: עכשיו, זה מחייב היערכות לאומית.
יוחנן בן יעקב: המכינות גם היום, תקציב המכינות ל – 2011 עומד על כמעט 50 מיליון שקל תקציב כלל המכינות.
יוחנן בן יעקב: החוק מאפשר לנו לתת למכינת ימין אורד בדיוק כמו למכינת עלי, כמו לכל מכינה אחרת.
יוחנן בן יעקב: החוק בעניין הזה הוא מאד ברור.
יוחנן בן יעקב: הוא רשום אם במספר 24,743 ש"ח לחניך לשנה, למכינה עבור החניך.
יוחנן בן יעקב: ברור שפה צריכה איכות אחרת.
יוחנן בן יעקב: עכשיו, בזמנו היו לי כמה שיחות עם משרד הקליטה על רעיון שזרקנו אותו כשאני הייתי ממונה על הקליטה במשרד החינוך בכלל, בשנות ה – 90' הראשונות, כולל יוצאי אתיופיה.
יוחנן בן יעקב: למשל, שהחלק של ההורים יכוסה, מה שההורים משלמים בעלי 10,000 שקל לחניך יכוסה, היה דיון עם חנוך צמיר בזמנו, על ידי משרד הקליטה.
יוחנן בן יעקב: עכשיו, היתה יוזמה שמשרד הקליטה היה מוכן לזה, ובתנאי שזה לא יהיה מכינה כמו של אייל אלדר.
יוחנן בן יעקב: זאת אומרת, שלא יהיה מכינה ליוצאי אתיופיה, אלא שהם יהיו משולבים כבודדים במכינות אחרות.
יוחנן בן יעקב: יש לזה יתרונות, יש לזה מחירים כבדים מאד.
יוחנן בן יעקב: המחקרים החינוכיים מלמדים שהכיוון שאייל הולך בו הוא, עומדים אחריו גם אנשי מחקר באמת, עם ניסיון חינוכי עצום.
יוחנן בן יעקב: חיים פרי בעניין הזה הצליח.
יוחנן בן יעקב: זאת אומרת, המחשבה לשתול ילדים בודדים, יש, עובדה 98 ילדים העברנו פה פריסה.
יוחנן בן יעקב: אני רוצה הערה אחת רק לדף הזה ברשותך, בעמוד האחרון יש פה דברים חשובים על המכינות.
יוחנן בן יעקב: אין במכינות תחנה לאקדמיה.
יוחנן בן יעקב: אם זה טעות שלי אני מתנצל אם אני העברתי את זה, אני חושב שלא, כי אסור על פי החוק שבמכינה יעסקו באקדמיה.
יוחנן בן יעקב: כל השאר נכון וזה יעלה.
יוחנן בן יעקב: להערכתי גם בבסיס זה יעלה.
דני דנון: יעקב דנון בבקשה.
דני דנון: מנהל תחום צה"ל ותפקידים מיוחדים, משרד הקליטה.
יעקב דנון: קודם כך אני מברך על הדיון הזה.
יעקב דנון: אני חושב שהסקירה שנתן פה תת אלוף אמיר, מסבירה את המורכבות של הדברים, אבל בכל זאת אני רוצה לדגת בכמה דברים שמבחינתי, מהפעילות של המשרד אנחנו הולכים לדגשים מסויימים שחשוב להזכיר אותם כאן.
יעקב דנון: אני הייתי בסיור שקיימת בכלא 6.
יעקב דנון: אני יכול לומר שאחרי הסיור הזה שהתקיים, אנחנו גם קיימנו סיור בכלא 4.
יעקב דנון: אנחנו שמים עובד של המשרד בתוך בתי הכלא, בתיאום עם הצבא, על מנת לשוחח עם כלואים שהם חיילים עולים חדשים.
יעקב דנון: יש בתוכם גם יוצאי אתיופיה, יש בתוכם גם עולי חבר העמים, בלי עין הרע, זה מעל שיעורם בתוך הצבא.
יעקב דנון: מעבר לעניין הזה, אנחנו שמה אוזן קשבת בעיקר על מנת להבין מה קרה בדרך שהוא הגיע לשם.
יעקב דנון: מקשרים את הבעיות שיש לאותו חייל כלוא, מתמודדים איתם מחוץ לבתי הכלא באמצעות המוקדים ובאמצעות עובדי המשרד מחוץ לכלא, או גורמי רווחה אחרים.
יעקב דנון: זה פן אחד שהוא מלמד אותנו הרבה מאד גם את הצבא.
יעקב דנון: הדבר השני שהמשרד מקיים זה התשלומים שאנחנו נותנים ליוצאי אתיופיה עד 10 שנים בארץ.
יעקב דנון: לסבר את האוזן – אנחנו מדברים על 1,600 חיילים שמקבלים תמיכה מהמשרד מידי חודש בחודש מתקציבו בלי קשר האם הוא זכאי ת"ש או לא.
יעקב דנון: אבל מה גילינו?
יעקב דנון: גילינו שיש מצב בעייתי באשר להגדרת הזכאות תשמ"ש – תשלומי משפחה - בצבא.
יעקב דנון: היינו רוצים שכמו שציין אמיר, תת אלוף אמיר שחייל עולה יוצא אתיופיה, שהנושא הכלכלי, המורכבות של הרמה הסוציואקונומית שלו לא תבוא לכלל ביטוי בשירות ואז הוא לא יגיע לכל מיני מקומות שלא היינו רוצים שהוא יגיע.
יעקב דנון: לכן, היינו רוצים שביום הגיוס זכאותו תוגדר ואז הוא יקבל את התמיכה גם ממשרד הביטחון, מהצבא, וגם ממשרד הקליטה, והוא יהיה על מסלול ירוק לפנות את עצמו לשירות תקין ונורמטיבי.
יעקב דנון: המהלך האחרון שמתקיים בימים האחרונים ביוזמת המנהל הכללי והמשנה למנהל הכללי הוא שאנחנו הולכים לעשות עבודה, יחד עם מחלקת אכ"א פרט, לעבוד איתם במשותף על מנת להדביק, לצמצם את הפער, אני לא רוצה להגיד: להדביק את הפער, אבל לצמצם את הפער.
יעקב דנון: ואם היום הנתון הוא,
קריאה: איזה פער?
יעקב דנון: הפער שמספר החיילים יוצאי אתיופיה, בהיותם ביום הגיוס לא מוגדרים כזכאי תשמ"ש, אבל בהמשך השירות מספרם עולה.
זמנה אחיהון: התמונה הזאת היא לא חדשה.
זמנה אחיהון: היא לא חדשה.
זמנה אחיהון: מה התחלתם עכשיו?
זמנה אחיהון: לא חדשה.
יעקב דנון: אני מדבר על זה, זה חדש.
זמנה אחיהון: איזה חדש?
יעקב דנון: אל תגיד, אני יודע מה קורה אצלנו בבית.
יעקב דנון: אני חושב שהמאמץ הזה ישפר את התמונה בדיוק אתמול.
יעקב דנון: גם ע דודו קיימנו דיון ברמה של המנהל הכללי, דיון פנימי.
יעקב דנון: זה מאמץ שאנחנו הולכים לקיים אותו.
קריאה: לא, אבל אתה אומר: עד 10 שנים בארץ.
קריאה: רובם הם ילידי הארץ.
יעקב דנון: לא, לא, בטיפול שאני התייחסתי אליו זה יהיה באופן כללי לכלל יוצאי אתיופיה מתגייסים, והנושא של הסיוע של התשמ"ש שהוא דיבר זה עד 10 שנים.
קריאה: עד 10 שנים.
קריאה: אז יש הרבה שהם ילידי הארץ שהם לא נמצאים במסגרת הזאת שלכם.
קריאה: אז מה?
יעקב דנון: הסיוע שהמשרד נותן מתקציבו, בנוסף לסיועים שקיימים בצבא, זה עד 10 שנים.
יעקב דנון: הטיפול, כמו ששמעת עכשיו, יהיה לכל ...
יעקב דנון: בעדה.
יעקב דנון: אני רוצה דבר נוסף לציין, שבכל התכניות שמקיים הצבא, ואנחנו עובדים יחד עם חיל חינוך ואכ"א פרט.
יעקב דנון: אנחנו מממנים את הפעילות הזו.
יעקב דנון: אני רוצה לקוות שכמו שהצביע על כך תת אלוף אמיר שאנחנו נהיה במגמה של תיקון מתמשך במגמות ובתוצאות.
יעקב דנון: תודה רבה.
דני דנון: אמיר, שאלה נוספת אליך.
דני דנון: ציינת שיש 560 נגדים וקצינים מתוך כ – 5,000 יוצאי אתיופיה בצבא.
דני דנון: זה יוצא כ – 10 אחוז.
דני דנון: השאלה שלי אם מקרב אילו שאינם יוצאי אתיופיה, האם זה אותו יחס בין חיילים לקצינים ונגדים?
אמיר רוגובסקי: אם אני לוקח יחס של משרתי קבע מול משרתי חובה, אז בערך יש 20 אחוזים בקבע, לעומת 80 אחוזים בחובה.
דני דנון: אז יש פה פער.
אמיר רוגובסקי: מבחינת ההישארות בקבע?
אמיר רוגובסקי: עוד פעם, הפער מתחיל, מה שהצגתי קודם בפער שיש לנו במיצוי לתפקידי קצונה, כי הרי ברור שערוץ הכניסה לקבע הוא יכול להיות או דרך נגדים או דרך קצינים.
אמיר רוגובסקי: הבעיה שלנו היא לא בנגדים.
אמיר רוגובסקי: נגדים יש בשיעור מספק.
אמיר רוגובסקי: הבעיה בקצינים.
אמיר רוגובסקי: ברגע שמראש לא מוציאים אותם לקורס קצינים אז כמובן הם לא נשארים בקבע כקצינים.
דני דנון: אללי אדמסו, יועץ ראש הממשלה, בבקשה.
אדמסו אללי: קודם כל אני רוצה לברך על הדיון שזה מתקיים.
אדמסו אללי: זה מאד חשוב שגם בהבנה של הנתונים שגם את הביקור בכלא 6 ויחד עם זאת, לפי הנתונים מה שהוצג היום וגם לפני כן, זה מאד מטריד אותי, זה מאד מדאיג.
אדמסו אללי: הדבר הזה זה לא צריך לתת שינה לאנשים שעוסקים בדבר.
אדמסו אללי: לא יכול להיות שמצב של היום של בני העדה האתיופית לעומת 86' שהם מתגייסים מכלל צה"ל, לעומת 74 מכלל צה"ל.
אדמסו אללי: זה הנתונים, זאת אומרת, יש מוטיבציה גדולה מקרב הקהילה שלנו וגם מבחינה מספרית בכלל.
אדמסו אללי: לפני 10 שנים מספר החיילים היום שמשרתים בסדיר זה גדל לעומת שהיה לפני 10 שנים זה כ – 4,000, אם אני לא טועה, ולכן לפי הנתונים גם שציינת, תת אלוף, היום הכליאה, שהיא באמת, אני בעיני זה מאד חמוּר וזה צריך לטפל בו.
אדמסו אללי: יש, א', כמו שדיברו, יש לפני הכנה, לפני שמתגייסים ותוך כדי השירות ובכלל גם בדיון לא עלה, זה אחרי שמסיימים צבא.
אדמסו אללי: אלה שלושת המרכיבים שהם קשורים אחד לשני: הכנה לצה"ל, תוך כדי השירות והכנה גם לקראת השחרור.
אדמסו אללי: זה שלושת המרכיבים שהם משפיעים לגבי הנתונים שהוצגו, שהם מאד קשים.
אדמסו אללי: לכן באמת הדיון הוא פה מאד מבורך וגם במשרד ראש הממשלה, שהם רואים בחומרה מה שקורה.
אדמסו אללי: אני אישית נשלחתי על ידי ראש הממשלה.
אדמסו אללי: נפגשתי עם ראש אכ"א וצריך לטפל בנושא.
אדמסו אללי: יש את ההמלצות שאנחנו הגשנו לראש אכ"א ואני אבקש ליישם את ההמלצה של הועדה עם סגנית אלוף כרמית מנשה, ישבנו בנושא הזה.
אדמסו אללי: אדוני היושב ראש, אני רוצה להגיש שאחד מהפתרונות, לפני 10 שנים היה מדור עולים.
אדמסו אללי: מדור עולים בצבא שעמד בראשו רב סרן, וזה טיפל בכל הנושאים שכרגע דיברנו: נושא של הת"ש, נושא של הקצונה, וכל הנושאים שהיו וזה היה רב סרן.
אדמסו אללי: זה אז היה בסדיר כ – 4,000.
אדמסו אללי: היום אנחנו קרוב ל – 6,000 בני העדה שהם בסדיר.
אדמסו אללי: נוסיף על זה גם מילואים, אז זה המון.
אדמסו אללי: לכן, אני מבקש גם בהזדמנות להגיד באחת ההמלצות שלנו, להקים לא את המדור, אלא ענף, ענף קליטת עולי אתיופיה, שיעמוד בראש סגן אלוף ויטפל בכל המרכיבים: 1 – מצד הכנה לצה"ל.
אדמסו אללי: 2 – תוך כדי, כל הטיפולים שנאמרו, אני לא אחזור על זה.
אדמסו אללי: 3 – אחרי השחרור.
אדמסו אללי: יחד עם זאת, גם אדוני היושב ראש, צריכים להשתתף המשרדים הרלוונטיים, זה משרד הקליטה, משרד החינוך, משרד הביטחון, משרד התמ"ת, אלה שהם צריכים גם לגבות, בשיתוף פעולה עם צה"ל מבחינה תקציבית בנושאים.
דני דנון: תודה רבה אללי.
אברהם נגוסה: אני מצטרף לברכות על קיום הדיון.
אברהם נגוסה: אנחנו רואים פה מבחן תוצאות.
אברהם נגוסה: אנשים דיברו, אמרו שצה"ל עושה המון.
אברהם נגוסה: צה"ל עושה הרבה.
אברהם נגוסה: אני שואל שאלה: אם עושה המון והרבה, למה הגענו למבחן תוצאה שמדאיג?
אברהם נגוסה: אני חושב שגם זה נתונים של צה"ל בעצמו.
אברהם נגוסה: אם אנחנו היינו יכולים לעשות את הבדיקה בגוף נייטרלי, אני יש לי ספק, יכול להיות המצב הרבה יותר גרוע ממה שצה"ל הציג לנו היום.
אברהם נגוסה: לכן אני חושב שצה"ל נכשל בקליטת עולי אתיופיה במערבת שלו, כמו שמערכת החינוך נכשלה, גם המערכת הצבאית נכשלה.
אברהם נגוסה: צריכים להגיד את הדברים האלה על מנת לתקן אותם.
אברהם נגוסה: הצבא צריך לבדוק את עצמו למה אחרי החיילים הם התגייסו, למה במהלך, לפי התוצאות שלהם, לפי הממצאים שלהם, למה במהלך השירות המצב יורד?
אברהם נגוסה: ולכן חשוב מאד מה ההתנהגות של המפקדים כלפי החיילים.
אברהם נגוסה: מה חיילים אחרים ממוצא אחר, שהם מתנהגים כלפיהם?
אברהם נגוסה: כל הדברים האלה.
אברהם נגוסה: צריך לבדוק אפשרות אחרת לחנך במקום להכניס אותם לכלא ולפגוע במוטיבציה שלהם, עדיף למצוא תחליף אחר לחנך את החיילים.
אברהם נגוסה: לכן הצבא צריך לבדוק את עצמו למה נכשל?
אברהם נגוסה: וצריך לתקן וללכת קדימה לחנך.
דני דנון: תודה רבה הד"ר נגוסה.
דני דנון: זמנה אחיהון, פידל, בבקשה.
זמנה אחיהון: תודה רבה.
זמנה אחיהון: אני גם מצטרף לברכות, כמו חברי, ליושב ראש הועדה, חבר הכנסת דני דנון.
זמנה אחיהון: אני רוצה להסתכל במבט של איש שטח, לא רק כאיש מטה.
זמנה אחיהון: עד לפני שנתיים ניהלתי את היחידה של מרכז מידע לנוער יוצא אתיופיה בתחנה המרכזית, שזה בעצם התשקיף הכי נכון שייצג את הנתונים שמייצגים כרגע אנחנו עד לפני שנתיים התעסקנו איתם באמת הלכה למעשה.
זמנה אחיהון: אין ספק, מבחינתי, הצבא הוא ערך, זה לא רק מפעל חינוכי הכי משמעותי לקליטה שלנו.
זמנה אחיהון: אני רואה בצבא, להבדיל מחברי נגוסה, זה באמת אחד האושיות הכי משמעותיות, בכלל זה, אין ספק שבסוגיה של אי שילובם של יוצאי אתיופיה במערכת הצבאית כן צריכה להיעשות איזה שהיא בדיקה פנימית.
זמנה אחיהון: הנתונים בשבילי הם לא חדשים, כמי שבעצם טיפל גם במלש"בים, גם בחיילים וקיבלתי, כארגון חברתי שהפעיל את היחידה הזאת, שני חיילים בעצם שהכינו את המלש"בים לפני הגיוס.
זמנה אחיהון: לכן אני חושב שני דברים שלא עלו באמת אצלך, תת אלוף אמיר, קודם כל סוגית ההורים.
זמנה אחיהון: סוגית ההורים היא, גם בנתונים הקיימים, היא לא כל כך באה לידי ביטוי בקשר שלכם עם ההורים.
זמנה אחיהון: הרי חייל, ...
זמנה אחיהון: הייתי בקשרי עבודה איתה, עריק, או נפקד שבא לבית שיוצא אתיופיה, גם עם כל הקשיים האובייקטיביים שלו, איך יכולה, אמא אתיופית יכולה להתקשר ...
זמנה אחיהון: בצבא ולהגיד לו: אני רוצה שהבן שלי יחזור?