GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דני דנון: לא, סליחה, סליחה, חברת הכנסת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היום אנחנו נמצאים במצב שהם יכולים לראות.
דני דנון: השאלה איפה הייתה הפגיעה ואיך היא הגיעה אליכם.
אברהם מיכאלי: טוב, אי אפשר להסתיר את זה, נו.
ליה שמטוב: מה, צריך לבחור את הילדים – בבית הזה כן, בבית הזה לא?
קריאה: אבל למה אנחנו צריכים להסתתר, אדוני יושב הראש?
רבקה כספי: הקמפיין אומר שאדם לא יכול להישאר יהודי מחוץ לגבולות המדינה.
רבקה כספי: אני לא אומרת שהוא לא יכול להישאר ישראלי ---
אברהם מיכאלי: אנחנו לא אומרים, יש עובדות בשטח לצערנו.
רבקה כספי: ואני עומדת על זה שיש הבדל, אמנם אני עולה, אבל אני למדתי שגם אני יכולה להרים את הקול, זה לא העדיפות שלי, אבל אני יכולה.
דני דנון: את לא צריכה, בבקשה, תסיימי רבקה.
רבקה כספי: אני אומרת שקודם כל השרה לנדבר, בוודאי שאת צודקת שיש בעיה מאד גדולה של התבוללות ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך אתם מתמודדים עם זה.
רבקה כספי: שאם אנחנו נשלב ידיים ונעמוד ----
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אתם עושים שם ומתמודדים עם זה?
רבקה כספי: אני חושבת שיש למדינת ישראל אחריות גם על החיים היהודים שם, ולבוא ולשלול את זה בקמפיין ציבורי זה באיזה שהוא מקום הפקר של האחריות.
רבקה כספי: אני הייתי רוצה, כמו בשותפות שיש בינינו לבין המדינה בתכניות חשובות מאד כמו תגלית, כמו מסע, שהתכניות האלו מיועדות כדי לחזק את הזהות היהודית ---
אברהם מיכאלי: את הכל הכסף קובע בסוף.
רבקה כספי: זה לא עניין של כסף, זה עניין של ---
אברהם מיכאלי: כסף קובע.
אברהם מיכאלי: הזהות היהודית לא נמכרת בכסף.
אברהם מיכאלי: אנחנו לא בשביל זה הגענו לארץ.
רבקה כספי: אנחנו רואים שיש משהו ... של בוגרי מסע שעולים ארצה.
רבקה כספי: פה אנחנו עובדים יד ביד.
דני דנון: תודה רבה גברת כספי.
דני דנון: צ'רלי לוין, בעלים של משרד פרסום ויחסי ציבור לונג סטאר, בבקשה.
צ'רלס לוין: אני לא מבין מדוע כולם כאן כנראה מתנצלים על משהו.
ליה שמטוב: מתנצלים?
אברהם מיכאלי: לא מתנצלים בכלל.
דני דנון: שנייה, בואו ניתן לו לדבר בבקשה.
צ'רלס לוין: כן, שמעתי לפני כמה דקות לא להפריע לי, אז אני מבקש את הזכות בבקשה.
צ'רלס לוין: בואו נדבר לפחות בחדר הזה פומבית ישר ובאמת.
צ'רלס לוין: זה לא עניין של המבצע הזה, של הפרסומת, כלום.
צ'רלס לוין: זה עניין שכל פעם, שאף ישראלי יעלה את הנושא או אפילו את המושג או המילה שעלייה מארצות הברית, באופן רשמי יהיו בעיות.
צ'רלס לוין: בעיות של רגישות וזה אמת, כי יש כמה סיבות שלא צריכים להיכנס לזה כרגע.
צ'רלס לוין: אבל אני לא מדבר על הפרטים של המבצע הזה או המבצע ההוא.
צ'רלס לוין: כמה ראשי ממשלה של ישראל דיברו לפני קבוצה של עולים פוטנציאלים באמריקה, כדי לעודד אותם לבוא ארצה ולעלות?
צ'רלס לוין: אני זוכר בחיים שלי אחד, 1979.
צ'רלס לוין: לפני כן ואחרי זה אני לא זוכר לפחות אף אחד שעשה את זה.
קריאה: אריק שרון עשה את זה גם.
צ'רלס לוין: 100% אז שניים.
צ'רלס לוין: זה שניים מתוך...
צ'רלס לוין: הבעיה כאן שפשוט התוכן והייחוד של הפרסומים האלה הם מצוינים לפי דעתי, כאיש מקצוע שעסקתי 30 שנה ביחסי ציבור בינלאומי וגם באמריקה.
צ'רלס לוין: אני אומר כל הכבוד לשרה וגם למשרד הקליטה.
צ'רלס לוין: פשוט כאשר אנחנו נגיע למסקנה, הרי יש לישראל, אם ישראל רוצה לתפקד כמו מוביל ציוני בעולם, יש ברירה.
צ'רלס לוין: או להיות פופולארי או להיות צודק וזה כל העניין כאן.
צ'רלס לוין: אני בעד הצעד שאנחנו נהיה צודקים, בלי לפגוע באף אחד, זה ברור.
צ'רלס לוין: אני לא אומר בואו ניתן למישהו עם פטיש על הראש, אוקי?
צ'רלס לוין: אבל לעשות את המסרים האלה זו אחריות של מדינת ישראל, אני אומר כל הכבוד.
דני דנון: תודה רבה מר צ'רלי לוין.
דני דנון: דניאל סימן, אתה נציג משרד ההסברה והתפוצות.
דני דנון: שתי שאלות.
דני דנון: אחת, אם ידעתם, הייתם חלק בתהליך ההתייעצות, בגיבוש.
דני דנון: ושנית, היה קמפיין שלכם שגם זכה לביקורות, 'קמפיין הגמל' נקרא לו, לצורך העניין.
דני דנון: והשאלה היא אם גם ב'קמפיין הגמל' אם היה סבב בין משרדי הממשלה, אם הייתה התייעצות עם הקהילות היהודיות בחו"ל, או שכל משרד יושב, יש לו תקציב, חושב, מוציא קמפיין, ואחרי זה כולם תוקפים.
דני דנון: השאלה קודם כל מה היה ב'קמפיין הגמל' מבחינת הדברים האלה, ושנית איפה אתם לגבי מה שקרה בקמפיין הזה.
דניאל בן-סימון: אני מדגיש שאני מדבר בשמו של שר ההסברה והתפוצות יולי אדלשטיין, שהנחה אותי מה לומר פה.
דניאל בן-סימון: לא ציפינו לשאלה על הגמל, אז לכן אני חורג כרגע ומדבר בשמי.
דניאל בן-סימון: לגבי הביקורת שהייתה על ה'קמפיין של הגמל, אז לא הייתי בצוות של משרד ההסברה, אבל הביקורת היחידה שהושמעה באה מגורמים אינטרסנטים.
דניאל בן-סימון: הציבור, בסקרים שערכנו, בצורה גורפת, הציבור בצורה מוחלטת תמך בקמפיין הזה, הבין את המטרה של הקמפיין, רוצה להיות שותף למאמצי הדיפלומטיה הציבורית, וזו הכוונה שלנו.
דניאל בן-סימון: מה שהיום מבחינה גם מקצועית, ה-People to People Public Diplomacy, זו הייתה המטרה שלנו, זה הדבר שרצינו ליצור, את ההבנה של הציבור ואת הגיוס של הציבור, וכאן כמו בקמפיין הנוכחי.
דניאל בן-סימון: מבחינה מקצועית, בלי להיכנס לכל הדברים האחרים, מבחינה מקצועית לפ"מ עשו את מה שהוטל עליהם ועשו את זה בצורה מצוינת.
דניאל בן-סימון: אני חושב שכל אדם מקצועי שמבין בתחום הפרסום-יחסי ציבור, יכול רק להתברך בכאלה הישגים.
דני דנון: לא, אבל לפ"מ כלפ"מ הוא מבחינתי קבלן ביצוע.
דני דנון: הוא מקבל תקציב והוא מבצע.
דניאל בן-סימון: נכון.
דני דנון: השאלה אם המשרד היה שותף ברמת ההתייעצות, החשיבה, הוא משרד התפוצות וההסברה בכל זאת.
דני דנון: הקמפיין עוסק גם בהסברה וגם בתפוצות, למרות שהוא מיועד לישראלים.
דני דנון: האם הייתם שותפים בהליך החשיבה או בניתוח הנתונים של הקמפיין הזה?
דניאל בן-סימון: אוקי, עכשיו לגבי הקמפיין הזה, ושוב, בשמו של שר ההסברה והתפוצות.
דניאל בן-סימון: למשרד ההסברה והתפוצות יש את האחריות האדמיניסטרטיבית על לפ"מ.
דניאל בן-סימון: אני לא חושב שמישהו פה היה רוצה ששר כלשהו יעמוד ויפקח על הקמפיינים של משרדים אחרים.
דניאל בן-סימון: כממשלה, הממשלה עובדת על פי החלטות ממשלתיות.
דניאל בן-סימון: כמו שהשרה לנדבר ציינה יש החלטה ממשלתית.
דניאל בן-סימון: לא מתערבים, המשרד לא מתערב ב ---
נחמן שי: אתה לא עונה על השאלה.
דני דנון: אבל דני, אני שאלתי בצורה ברורה לגבי התוכן של הקמפיין, עזוב את לפ"מ בחוץ.
נחמן שי: כן, בדיוק, זה לא שייך.
סופה לנדבר: אנחנו לא צריכים לקבל את האישורים.
נחמן שי: לא, לא, זה לא אישור טכני, זה אישור מהותי.
סופה לנדבר: אני לא שמעתי במשך שלוש השנים שאני שרה בממשלה, שאנחנו היינו צריכים לפנות כדי לקבל אישורים על קמפיין זה או אחר למשרד התפוצות או למשרד החוץ.
נחמן שי: לא, זה לא אותו דבר, כל קמפיין הוא אחר.
דימטרי אפרצ'ב: משרד התיירות מפרסם, גם משרד התמ"ת מפרסם.
דימטרי אפרצ'ב: גם מפרסם הדתות מפרסם.
דימטרי אפרצ'ב: האם צריך להכניס כל ---
דני דנון: אז לפי דעתי יש פה כשל וחייב להיות תיאום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אתם רוצים, לעשות ועדות נוספות במדינת ישראל?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ועדה נוספת לקמפיין, מה?
דני דנון: אדוני המנכ"ל, סליחה, יש מערך הסברה במשרד ראש הממשלה, לא נמצא פה ירדן ותיקאי, אני לא רואה אותו באולם, יש מערך הסברה שמקיים את פעילות ההסברה בנושאים רבים.
דני דנון: גם לדברים שקורים מחוץ לישראל צריך שיהיה תיאום.
דני דנון: אני לא אומר שיחליטו לכם, אבל ---
סופה לנדבר: אם יהיו תקנות חדשות ובתקנה יהיה כתוב שמשרד זה או אחר צריך לעשות תיאום עם משרד ראש הממשלה, אנחנו נעשה להבא.
סופה לנדבר: אני חושבת שמה שצריכים ---
נחמן שי: גברת השרה, אבל זה משרד התפוצות, זה האחריות שלו.
דני דנון: סליחה, מה עמדתכם לגבי הקמפיין הזה, בלי קשר ללפ"מ?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה זה קליטה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תסביר לי, מה זה עליה וקליטה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה הם צריכים לעשות?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לחלק סלי קליטה בלבד?
דני דנון: יוליה, תודה.
דני דנון: התייחסות שלכם לגבי הקמפיין, בלי קשר ללפ"מ.
דניאל בן-סימון: יעדי המשרדים שונים בתכלית ואני לא אכנס עכשיו לעניינים ממשלתיים, זה לא התפקיד שלי, אבל היעדים של המשרדים הם שונים.
דניאל בן-סימון: יש את היעד הכללי של הממשלה שאנחנו שותפים, שבעניין הזה למשל לנו יש קמפיין שאנחנו הולכים לצאת בקרוב.
דניאל בן-סימון: אנחנו מחפשים איך להכליל את יהדות התפוצות.
דניאל בן-סימון: אחד הדברים שעשינו בסוכות האחרון, היה קמפיין בעיר נתניה, שבו לנסות להכיר לציבור בישראל את התפוצות היהודיות בעולם.
דניאל בן-סימון: אנחנו מאמינים, השר מאמין שככל שיש יותר הכרה בין הישראלים לבין התפוצות זה מחזק את הקשר בין שני הצדדים, כולל התפוצה הישראלית.
דניאל בן-סימון: אנחנו בכוונה משתמשים במונח "התפוצה הישראלית".
דניאל בן-סימון: יהיו אשר יהיו ההגדרות של ראשי ממשלה כאלה או אחרים כנגד ה ---
נחמן שי: ישראל היא Diaspora אצלכם?
דניאל בן-סימון: כן, התפוצה הישראלית, לא ה-Diaspora, אלא התפוצה הישראלית בחו"ל.
דניאל בן-סימון: חבר הכנסת שי, אתה צריך להסכים איתי שהילדים של ישראלים בחוץ לארץ לא אשמים בהחלטות של ההורים שלהם, אבל הם עובדה.
נחמן שי: אבל אתה לא יכול לקרוא לישראל Diaspora.
דניאל בן-סימון: אנחנו רואים בהם תפוצה ישראלית שאנחנו במסגרת משרד ההסברה בתפוצות רוצה לטפל בהם, ליצור פעילויות שיחזקו את הקשר בינם לבין הקהילות היהודיות, שלא תמיד יש, הקשר הזה כמעט ולא קיים בחוץ לארץ.
דניאל בן-סימון: אנחנו יוצאים השנה בקמפיינים לחיזוק הקשר בין הקהילה היהודית והקהילות הישראליות בחו"ל, לחזק גם את הזיקה לישראל.
דניאל בן-סימון: אבל היעדים שלנו ---
נחמן שי: הקמפיין הזה לא משרת אתכם בקשר בין הקהילה הישראלית לקהילה היהודית, הרגע הסבירו לנו שמדברים בנפרד לקהילה הישראלית ובנפרד לקהילה היהודית.
דניאל בן-סימון: שוב, אנחנו משרדים שונים והיעדים שלנו שונים.
דניאל בן-סימון: היעד שלנו במשרד התפוצות הוא שונה.
דניאל בן-סימון: אין לנו ביקורת על הקמפיין שלהם כקמפיין שמיועד למשרד וליעדים שלהם.
דניאל בן-סימון: אם יש משהו, כמו כולם פה, גם אנחנו, אין כוונה לפגוע, וודאי לו למשרד שלנו, אין כוונה לפגוע ברגישויות של יהדות התפוצה.
דניאל בן-סימון: אם יותר לי רק הערה אחת, אישית.
דניאל בן-סימון: אני חייתי את הדברים האלה בפרסומות האלה.
דניאל בן-סימון: אני יליד ארצות הברית, אני בן לישראלית שגרה בארצות הברית, עליתי לארץ.
דניאל בן-סימון: אני יכול להגיד שיש לי אחים בארצות הברית, אני הבנתי את הקמפיין הזה, אני מסכים עם הקמפיין הזה.
דניאל בן-סימון: אחי מרגיש לא נוח עם הקמפיין הזה, אשתו האמריקאית נעלבה מזה.
דניאל בן-סימון: אני חושב שזה מעיד על כל ה ---
אברהם מיכאלי: את האמת לא אוהבים, מה לעשות?
אברהם מיכאלי: האמת היא כואבת ולא אוהבים.
אברהם מיכאלי: זהו.
נחמן שי: אמרת את כל הסיפור.
דני דנון: אם אתה היית היום צריך להחליט אם אתה תומך או לא תומך, ומבחינה אישית כרגע, היית תומך בקמפיין?
דניאל בן-סימון: אישית לא קשור פה.
דניאל בן-סימון: מקצועית, זה לא מקומי להתערב בזה, אני חושב שבעקבות האירועים שהתרחשו עכשיו, אני חושב שאנחנו נהיה מספיק רגישים לתאם את הדברים, גם ככה אני מבין שהשרים יש להם קשר מאד טוב.
דניאל בן-סימון: הרי המטרה שלהם לא הייתה לפגוע באף אחד.
דניאל בן-סימון: למדנו מזה, נפיק לקחים.
ליה שמטוב: אני באמת לא מבינה מה קרה פה.
ליה שמטוב: עכשיו דצמבר.
ליה שמטוב: בדצמבר זה באמת חג חנוכה ו ---
אברהם מיכאלי: אגב, זה חל באותם תאריכים ממש.
ליה שמטוב: ובסוף השנה מתחילים החגים הנוצריים, הדתיים וכו'.
ליה שמטוב: מי שחי מחוץ לישראל, אז עכשיו בימים האלה, כשיוצאים החוצה, אז רואים את השלג, רואים את עץ האשוח, רואים את היופי מסביב, את כל החנויות ואת כל זה, והילדים רואים את זה.
ליה שמטוב: ילדים חיים שם.
ליה שמטוב: ילדים רואים את זה שזה חג המולד, שזה שנה חדשה.
ליה שמטוב: רואים את זה, אבל מה כן, למה אתם לא מדברים על המדינה שלנו?
ליה שמטוב: יש לנו ערים בארץ ישראל, עיר שאני גרה בה, היום תשאלו שם איזה חג עוד מעט ואתם תראו, כמעט בכל בית – עץ אשוח, כמעט בכל בית יש את האורות ואת זה.
נחמן שי: תחזירי אותם קודם.
ליה שמטוב: אני רוצה שתשאלו אותם.
ליה שמטוב: אולי גם פה בישראל ילדים התבלבלו איזה חג היום.
ליה שמטוב: אני חושבת שאני לא ראיתי את הפרסום הזה, אבל ראיתי את הנתונים של משרד הקליטה, שאם 40,000 איש חזרו הביתה, אני חושבת שאחרי הישיבה הזו ואחרי הפרסום הזה ואחרי זה שנכנסים לאתר – יעלו בלי פרסום, יעלו עוד 10,000.
נחמן שי: דני, אפשר לקבל נתונים על חזרה על ישראלים מחוץ לארץ בחמש השנים האחרונות לפי חודש, או אמצע שנה.
נחמן שי: אז זה אולי יעזור כדי לפענח.
סופה לנדבר: אנחנו נציג.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: טוב מכובדי, אני ראשית רוצה לומר, אמרתי את זה לא פעם גם לשרה עצמה ופעם אפילו היה לנו ויכוח איתך באחת הישיבות של ועדת הקליטה, שאני חושבת שהטריגר הכי טוב להביא עלייה למדינת ישראל זה לכבד ולתת בית חם קודם כל לעולים שאנחנו הבאנו כבר לארץ, וצריך לעשות הכל כדי שהם לא יעזבו את ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל, עם זאת, אני רוצה להגיד שלא רק נחמן שי מקצועי בתחום יושב בכנסת, גם אני באה מתחום התקשורת ועשיתי ---
דני דנון: לא כל מי שבא מהתקשורת הוא מקצועי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עשיתי הרבה קמפיינים בחיים שלי, ראיתי הרבה קמפיינים.
דני דנון: גם לא לך.
דנה גורדון: עכשיו הסתבכת עם כל התקשורת.
דני דנון: יש פה איזה 10 חברי כנסת שהם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד רגע שנייה, דקה, משהו מקצועי ולומר שאני חושבת שהקמפיין הזה מבחינה מקצועית הוא קמפיין טוב, ממוקד, ונעשה לא רע בכלל, ואני חושבת שמגיע ללפ"מ באמת שאפו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לומר חברים יקרים, אין סוד שהעלייה מחבר המדיניות, מיליון העולים שהגיעו לארץ הצילו את מדינת ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היום עם כל המצב הגיאופוליטי במדינת ישראל, הדבר היחיד שיכול להיעשות ולהביא תועלת ולהציל את המדינה הזאת, זה להביא לכאן מאות אלפים של יהודים הביתה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: באיזו דרך זה נעשה, אותי אישית זה ממש לא מעניין.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אותי מעניין שכשאני אסתובב בחיפה, אני רוצה לשמוע שם עברית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה, כשאני מסתובבת ביפו, לשמוע שם עברית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיע למקומות שאני מרגישה שאני חיה במדינה יהודית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני נמצאת באופוזיציה, ואני באופן כללי בגלל שאני באופוזיציה, חייבת להתנגד לכל מה שהקואליציה תעשה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אני לא מתנגדת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שזה קמפיין נכון, ואני חושבת, אני שמעתי אותך גברתי, אני באמת לא מומחית וזה לזכותו של נחמן יאמר, הוא מומחה בתחום יהדות התפוצות בעיקר בארצות הברית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מסתובבת כל חודשיים בארצות הברית ואין לי קשר, למעט אולי הקהילה הבורית שחיה שם, אין לי קשר עם יהדות ארצות הברית, אבל אני חושבת שגם כשאת באה ואת אומרת כשאתם עושים הכל כדי להביא לכאן עולים מאתיופיה, אני חושבת שזה קצת, את יודעת זה טוב, תודה רבה לך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל תעשי הכל כדי להביא לפה עולים מארצות הברית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שזו קודם כל צריכה להיות המטרה שלכם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואתיופיה, אנחנו נסתדר גם בארץ, למרות שאני לא מזלזלת חס וחלילה במה שאת עושה, אני רק רוצה להגיד שיש 5 מיליון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם לפחות 20% מאותם ---
רבקה כספי: שישה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 6 אפילו, שירבו, אמן, אמן ושלא יתבוללו, ושאם יהיה לפחות 20%, 20% מהעולים האלה יחליטו לעלות לישראל, אז אני חושבת שמדינת ישראל תהיה במקום דמוגרפי לחלוטין שונה, וזה לא רק עלייה מאתיופיה, כי את יודעת בדיוק מה ההבדל בין עלייה מארצות הברית לבין עלייה מאתיופיה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את יודעת בדיוק ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, שנייה רגע, יש לי עוד נקודה אחת.
דני דנון: משפט סיום בבקשה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: משפט סיכום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שאם עכשיו משרד הקליטה היה יוצא בקמפיין ליהודי ארצות הברית ואומר להם תבואו לארץ, זה היה פוגע בממשל ארצות הברית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהדרך שלכם הייתה גאונית ונכונה, כי מה שצריך לעשות זה בעצם לבוא, כמו שאומרים לפעמים, כשאני רוצה להגיד משהו אני לא יכולה להגיד את זה ישירות, אז אני אגיד הצידה, כדי שהוא ישמע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהקמפיין הזה הוא יכול להיות טריגר יוצא מן כלל לאותם יהודים מתבוללים, איך אמר פעם שרנסקי?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שיש פה נציג הסוכנות – 500 איש ביום מתבוללים בארצות הברית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שזה יופי של קמפיין.
נחמן שי: 50, לא 500, 50.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 50, אה, סליחה, קצת, רק 50, נכון.
נחמן שי: למה את לועגת להם?
נחמן שי: מה קרה לך?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אני דואגת?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני דואגת למדינת ישראל.
נחמן שי: את לועגת, את לועגת ליהודי התפוצות, את לא שמה לב, את לועגת.
נחמן שי: את לועגת לקהילה הכי חשובה בעולם היהודי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא לועגת למדינה הזו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי שמע אותי לועגת למדינה הזאת?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי שמע?
דני דנון: אתם חורגים, חברת הכנסת יוליה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רק רוצה להגיד נקודה אחת אחרונה ברשותך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שאתם צריכים להמשיך לשדר את הסרט הזה, לא להוריד אותו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שצריך לעשות קמפיין אולי דרך האינטרנט, כדי שכל יהודי העולם בארצות הברית, בצרפת, בכל מקום, ברוסיה, יבינו את ההבדל בין קריסמס לבין חנוכה, ואני רוצה לברך אתכם על מה שעשיתם.
דני דנון: דוקטור אורבך, ישראלי חוזר, מאיפה חזרת אלינו דוקטור אורבך?
פיני אורבך: מבוסטון, ארצות הברית.
דני דנון: מתי חזרת?
פיני אורבך: ב-2007.
דני דנון: אז זה לא בזכות הקמפיין חזרת אלינו.
פיני אורבך: לא בזכות הקמפיין, אבל חזרתי אחרי 16 שנה, עם שלושה ילדים.
פיני אורבך: עזבתי בשנת 92.
פיני אורבך: היה לי העונג האמת, כשראיתי, חוויתי כמה קמפיינים של משרד הקליטה במהלך השנים שלי בארצות הברית.
פיני אורבך: אני חייב לא להסכים, בצורה מכובדת, שאני חושב שזה הקמפיין הראשון שדווקא אני חושב שהוא כן פגע.
פיני אורבך: אני אסביר גם למה.
דני דנון: כרגע אפשר לסכם את זה מצוין, הקמפיין פגע, פגע באוכלוסיית המטרה ופגע באוכלוסיות ייעודיות.
פיני אורבך: הוא פגע בול כי הוא למעשה הראה את שיחות הסלון שקורות אצל ישראלים.
פיני אורבך: השיחה השבועית שיש לישראלים בסופי שבוע זה מתי הילדים יהיו גדולים מספיק כדי להחזיר אותם ארצה, לפני שהם נהפכים למשהו אחר.
פיני אורבך: אז אני חושב שמהבחינה הזאת זה פגע.
פיני אורבך: אין כוונה, אני חושב שהקהילה האמריקאית, ואני מכבד אותה, אני חייתי בתוכה 16 שנה, לא תמיד שותפה לשיחות האלה ואולי בגלל זה זה גם פגע, כי זאת פעם ראשונה שרואים מה קורה בשיחות של ישראלים ולא רק ישראלים אמריקאים.
פיני אורבך: אז ברמה הזאת, חוויתי קמפיינים שדיברו על כמה חפיסות שוקולד מותר לך להביא ואיזה גודל מכולה והכל, וזה דווקא, אני מצאתי לא אפקטיבי, וגם קצת מעליב, דרך אגב, כי הישראלים לא חוזרים לפה בגלל שיש להם זכויות כאלה או אחרות.
פיני אורבך: הישראלים חוזרים לפה בגלל שהם רוצים שהילדים שלהם יהיו ישראלים, שתהיה להם משפחה והם יגורו במדינת ישראל.
ליה שמטוב: אז למה הם עזבו?
פיני אורבך: עזבו מסיבות שונות.
פיני אורבך: אני עזבתי מסיבה אקדמאית.
פיני אורבך: יש כל מיני סיבות, אבל בלי להיכנס לסיבות, הסיבה לדעתי העקרונית החזקה ביותר שבגללה חוזרים, זה בגלל הילדים, זה בגלל שהם לא רוצים שהם יחשבו ש- שHalloween זה פורים, ויחשבו, ואני זוכר את זה גם דרך אגב.
פיני אורבך: נסיעה דרך נידם, והילדים שלי היו עושים – הבית הזה יהודי, הבית הזה לא יהודי, לפי המנורות של קריסמס, כי העליתם פה את קריסמס ואחרי זה היה מצב שהם כבר התבלבלו, כי היה גם בתים יהודים וגם חברים שלנו עם אורות של קריסמס, כי הילדים לא רצו להיות שונים.
פיני אורבך: אז אלה השיחות שיש בסלון, ואני חושב שהקמפיין באמת פגע, לא התכוון לפגוע, אבל הוא פגע במטרה, והוא למעשה עורר איזו שהיא שיחה אצל ישראלים שחיים שם הרבה זמן וכל אחד יש לו את הזמן שלו.
פיני אורבך: לפעמים זה גיל 14, לפעמים זה 15, לפעמים זה אחרי, כל אחד יש לו את התכניות שלו.
פיני אורבך: אבל למעשה הסיבה העיקרית, לא מיסוי, לא כסף, לפעמים אפילו לא עבודה, אלא הילדים.
אברהם מיכאלי: טוב, אדוני יושב הראש, האמת מרגיזה.
אברהם מיכאלי: להגיד למישהו תסתכל במראה ולדרוך לו על היבלת הכי רגישה שיש היום ליהדות ארצות הברית בנושא של התבוללות ולצערנו הישראלים היורדים מצטרפים לגל הזה של התבוללות, אנחנו פשוט מאד לא צריכים כבר להתבייש.
אברהם מיכאלי: אם זה הרגיז מישהו – שיעשה חשבון נפש לעצמו למה זה הרגיז אותו.
אברהם מיכאלי: למה הוא הגיע למצב שהוא מתרגז.
אברהם מיכאלי: כי אני חושב שאנחנו כמדינה יהודית שדואגים לכלל יהדות העולם, ושלא יגידו לנו אנחנו לא אחראים לאחים שלנו שיושבים בארצות הברית, כי האחים האלה צריכים מתי שהוא גם להגיע לארץ.
אברהם מיכאלי: ואם בסוף דואגים לזהות היהודית, ואנחנו נעשה את זה כיפי נפש, שאנחנו לא נעורר אותם לצד של זהות יהודית, אנחנו בסוף לא נמצא יהודים, לא יהיה לנו את מי להעלות, כי ההתבוללות הזאת גורמת בסוף למצב של, הזכירו פה כמויות ואחוזים שהם כבר בלתי נסבלים.
אברהם מיכאלי: הם פשוט מאד בלתי נסבלים במובן, בתפיסה היהודית.
אברהם מיכאלי: בסוף הילדים בוודאי בוודאי לא יהיה להם קשר לארץ ישראל, לכן אני משבח את השרה, משבח את מי שמעיז.
אברהם מיכאלי: אתם יודעים שהיום, כשדיברתם על גיור של יהודי ברית המועצות, מי שעצר אותנו בסוגיה הזאת זה יהדות ארצות הברית, כי הם לא נוח להם שאנחנו נתעסק בגיור שלהם בצורה ההלכתית.
אברהם מיכאלי: מה לעשות, אנחנו מצאנו כבר פתרון במחלוקת שהייתה בין ישראל ביתנו לבין ש"ס אפילו, אבל בסוף יהדות ארצות הברית עצרה את זה.
אברהם מיכאלי: ואני לא מסכים עם ראש הממשלה שנכנע ללחץ הזה לצערי.
אברהם מיכאלי: בסוף לא הכל כסף ולא הכל לקוח של הכסף או השכנוע של כל מיני גורמים בארצות הברית.
אברהם מיכאלי: הזהות היהודית גוברת על הכל.
דני דנון: מנכ"ל משרד הקליטה, דימה, בבקשה.
דימטרי אפרצ'ב: קצר, תודה אדוני יושב הראש.
דימטרי אפרצ'ב: אני חושב שעל הקמפיין נאמר כבר הכל, אנחנו רואים בו הצלחה אדירה והתוצאות מדברות בעד עצמן, זו נקודה אחת.
דימטרי אפרצ'ב: אני חושב ששתי הצלחות בסך הכל הקמפיין הזה משיג.
דימטרי אפרצ'ב: אחת, אנחנו הצלחנו שלא בכוונה, אני אומר את זה בפירוש, הצלחנו שלא בכוונה להעלות על השיח הציבורי בתוך הארץ ובתוך יהדות של העולם, את הנושא של עלייה לארץ ישראל.
דימטרי אפרצ'ב: בכדי לא להיכנס עכשיו לסוגיות של התבוללות בצורה כזו או אחרת, רבותי, רוב אנשי הפאנל המכובד הזה שעלו לארץ, עלו לארץ בגלל סיבה מרכזית אחת, לא בגלל סל קליטה ולא בגלל מכולה בגודל זה או אחר, אלא מתוך דאגה לצאצאים שרצו להשאיר אותם כיהודים, וזאת הסיבה שהם כאן.
דימטרי אפרצ'ב: זו נקודה שנייה.
דימטרי אפרצ'ב: והנקודה המרכזית היא, שהיא ברורה וחבל, כאילו אפשר להתווכח על זה כמה שרוצים, אבל להתבוללות יש פתרון אחד – וזה עלייה לארץ ישראל.
דימטרי אפרצ'ב: וזאת סוגיה שיש מסביב לה הרבה ויכוח, ומה לעשות, למזלנו העולם היהודי הוא לרוב עולם דמוקרטי שדן בנושא, אבל עובדות מדברות בעד עצמן, ולצערי הרב אני לא יודע, אני לא רוצה להיכנס לזה כסוג של ביקורת, אבל לצערי הרב עיקר ההתעסקות נכון להיום של יהדות ארצות הברית מסביב לנושאים האלה, הוא מדבר על תהליכים פנים אמריקאים.
דימטרי אפרצ'ב: ולצערי הרב, צוין שהרבה כסף מושקע לפעולות של שותפים שלנו בתוך ארצות הברית, וכל תקציבי עידוד העלייה ירדו לטמיון.
דימטרי אפרצ'ב: עד כדי כך שהסוכנות היהודית נאנסה לבטל אגף של עידוד עלייה, אין מחלקה כזאת.
דימטרי אפרצ'ב: רוב הפעילות נעשית ---
קריאה: זה לא מדויק, זה ממש לא מדויק.
סופה לנדבר: מה זה לא מדויק?
דימטרי אפרצ'ב: רוב הפעילות נעשית, ואני לא רוצה לדון פה ---
קריאה: יש יחידה שלמה לעלייה וקליטה.
דימטרי אפרצ'ב: שהיא נטולת תקציבים ולא מופעלת ואנחנו רוצים לעזור.
סופה לנדבר: אנחנו לא יוצאים נגד הסוכנות, אנחנו רוצים להגיד שאנחנו דואגים לעתיד של העבודה של הסוכנות, ואתם בדיוק יודעים שזה הנושא הבא כנראה, אדוני יושב הראש, ואני ממליצה לך וגם ליהדות אמריקה.
סופה לנדבר: אני רוצה לפנות בהזדמנות ולהגיד – אנחנו רוצים להמשיך את הטיולים של יהודים למדינת ישראל, אבל בסופו של דבר אנחנו רוצים ושואפים לכך שיהודים יגיעו וימצאו את העתיד המשותף שלנו - כאן במדינת ישראל, נקודה.
סופה לנדבר: אני לא רוצה להיכנס עכשיו לויכוח.
סופה לנדבר: אני חושבת שאמרתי די.
סופה לנדבר: אני מצטערת על הפגיעה, אבל אני גאה, כשרה לקליטת עלייה, שאנחנו מחזירים את היהודים ארצה.
דני דנון: אני רוצה ברשותכם לסכם את הדיון החשוב.
דני דנון: וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות רואה חשיבות רבה בעידוד חזרתם של ישראלים לישראל.
דני דנון: הוועדה רואה חשיבות בפעילות ההסברה ועידוד העלייה בקרב הישראלים בחו"ל.
דני דנון: הוועדה התרשמה שלא בוצע תיאום מספק בין משרדי הממשלה השונים, לרבות משרד ראש הממשלה, החוץ, ההסברה ומשרד הקליטה.
דני דנון: הוועדה ממליצה להתחשב בקהילות היהודיות בפעילות הסברה בחו"ל בעתיד.
דני דנון: הוועדה קוראת להקמת צוות ממשלתי ב ראש הממשלה, שיאשר תכניות ופעילות הסברה שתיערך בחו"ל בעתיד.
דני דנון: אני חושב שהנושא הזה הוא לא קשור רק למשרד שלך, גברתי השרה.
דני דנון: כל משרד היום פועל בחו"ל באופן עצמאי, וזה שאין שולחן עגול שמאחד את כולם ומגבש ומתאם, אני חושב שיש בזה פגיעה.
אברהם מיכאלי: דני, יש בשביל זה ישיבת ממשלה והם עושים את זה שם.
אברהם מיכאלי: לא צריך להקים עוד ועדות.
דני דנון: אנחנו שמחים מאד להיות פה היום.
דני דנון: אנחנו ועדת עליה קליטה ותפוצות של הכנסת מקפידה גם לצאת מהכנסת.
דני דנון: חברי הטוב אריה, אתה מגיע הרבה לכנסת לקדם נושאים חשובים של טירת הכרמל ובאמת אנחנו שומעים רבות על הפעילות בתחום הילדים, החינוך, אבל חשוב לנו כועדה גם, ולי באופן אישי, להגיע לשטח ולשמוע את הגורמים שפועלים, את הדברים הטובים, הבעייתיים.
דני דנון: זה דבר שאני מאמין בו ולכן אנחנו היום מתחילים את הסיור שלנו בישיבה של הועדה פה בטירת הכרמל.
דני דנון: אני מכיר את היישוב שנים רבות, והשנה אנחנו מציינים עכשיו את השנה לאסון, ועליתם לכותרות במובן הזה, למרות שביום יום, כמי שמלווה את הפעילות, הייתי גם יושב ראש הועדה לזכויות הילד, וגם שמה נחשפנו לפעילות, אנחנו רואים את הפעילות הרבה בפן החינוכי.
דני דנון: אנחנו רוצים לשמוע באמת, אריה, גם על הדברים הטובים שאתם עושים, אבל גם על הצרכים, על הבעיות, שנוכל להציף אותם מול משרדי הממשלה.
אריה אלדד: טוב, תודה רבה לדני דנון.
אריה אלדד: אנחנו מכירים הרבה מאד שנים.
אריה אלדד: אחד היתרונות שיש, נאמר לתנועה שלנו גם, שיש לנו בחורים גם צעירים, גם נמרצים, ועם הרבה ניסיון, ואחד מהם זה דני בתפקידים השונים שהוא טיפל מהעבר כיושב ראש ועדת הילד.
אריה אלדד: אתה עוד ממשיך להיות בתפקיד?
דני דנון: אני חבר.
אריה אלדד: לא משנה, כחבר, התעניין בכל מה שנעשה אצלנו.
אריה אלדד: היה מעודכן אחד לאחד בכל הפעילות של הגיל הרך, והצגנו את זה בפורומים שונים, וקיבלתי במה בפורומים האלה והעלינו את הנושאים.
אריה אלדד: גם סייע ומסייע בקידום נושאים שונים שמגיעים אליו.
אריה אלדד: מצד שני, בתפקיד הזה כיושב ראש ועדת הקליטה, אני מברך על זה שאתה מגיע לשטח, למרות שאתה כבר ביקרת מספיק בטירת הכרמל, הרבה מאד, לא מספיק, אבל הרבה מאד בטירת כרמל, גם בתקופה של השריפה, וגם אחרי, בנושאים שהעלינו בתחום הזה.
אריה אלדד: מבצע את הסיורים שלו בשטח עם ועדת הקליטה, וזה חשוב לעשות וביישובים במיוחד כמו שלנו.
אריה אלדד: ומיד אני אתייחס על טירת כרמל, על מה שקורה והצרכים.
אריה אלדד: יש בהרבה מאד תחומים, כפי שאתם יודעים, טירת כרמל משקיעה, אני אקח תמיד את החינוך, כי מהיום שנבחרתי זה היה הדגל שלי ובחזון שלי לקדם את החינוך בטירת כרמל.
אריה אלדד: אנחנו במקום הראשון בארץ בהשקעה פר תלמיד, וברגע שאני מציין את זה, אף פעם אתה לא מצליח לבצע את מה שאתה מבצע לבד, אז לידי יושב פה הסגן שלי, מוריס בנימין.
אריה אלדד: חברת מועצת העיר נטליה יליסון.
אריה אלדד: נמצאים פה מנהלי מחלקות שלי, מנהל מחלקת הרווחה אצלנו, ליאורה נמצאת כאן, מנהלת הלשכה שלי יושבת איתנו כאן, אירמה.
אריה אלדד: יש לנו מעבר לכך, ממרכז הון אנושי אצלנו, פרוייקט גדול מאד שעוסק גם באוכלוסייה של הצעירים בעיר מבחינת הקידום, אבל גם מחובר לעמותות שונות שפועלות.
אריה אלדד: זה אחד הפרוייקטים בטירת כרמל.