GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם מיכאלי: אני חושב לבקר בבני ברק ולשמוע שמבחינת קליטת עליה הכל בסדר כמעט, כך אנחנו מתרשמים פה.
אברהם מיכאלי: א' – זה משמח.
אברהם מיכאלי: ב' – באמת יש הרבה מאד קשיים, כפי שראש העיר הציג, בצד הפיזי הגשמי, אבל בצד הרוחני פה העירייה הכי עשירה בארץ אני חושב, ולכן אני גם לא מתפלא שעיריית בני ברק מתייחסת לעולים בצורה שהיא מתייחסת, ולכן הקליטה ממה מפתיעה אותי, שהם כמעט לא ביקשו פה מאיתנו שום דבר היום.
אברהם מיכאלי: אני רק מקווה שמשרדי ממשלה לא תסיקו מזה שהכל פה שפיר ולא צריך לתגבר בתקציבים.
אברהם מיכאלי: לדעתי, הקבוצה הזאת של העולים שנמצאת פה, ואני שומע פה מגוון של אוכלוסיות נמצאים פה.
אברהם מיכאלי: נמצאת פה אוכלוסייה שהיא פחות דתית, אולי, ופחות חרדית בוודאי.
אברהם מיכאלי: אבל מצד שני יש גם אוכלוסיות חדשות, שאני לפני שבועיים קיבלנו קבוצה של 350 משפחות שהגיעו מארצות הברית וקנדה, מצרפת.
אברהם מיכאלי: קיבלנו אותם בחגיגיות בירושלים.
אברהם מיכאלי: האוכלוסיות האלה גם מבקשות טיפול מיוחד בתחומים שהם מגיעים לארץ.
אברהם מיכאלי: אני לא שמעתי פה רק את העניין של הדיור, איך הם מסתדרים למשל, אוכלוסייה חרדית שמגיעה לבני ברק, איך הם מסתדרים בדיור?
אברהם מיכאלי: מי דואג?
קריאה: שוכרים דירה.
אברהם מיכאלי: שוכרים אבל זה אני מתאר לעצמי זה לא קל לשכור פה בבני ברק דיור, אתם נותנים מספיק סיוע בתחום הזה שהם יוכלו לשכור דירות באזורים האלה, שהם לא אזורים קלים להשגה, כך אני מבין.
אברהם מיכאלי: גם אני מבין בפרדס כץ היום כבר קשה להשיג דיור.
אברהם מיכאלי: השתנה משהו בשנים האחרונות, אני מבין.
אברהם מיכאלי: כלומר, לא צריך לחשוב שאותה אוכלוסייה שנמצאת שם צריך לדאוג להם לדיור סביר, כי אחרת שוב אנחנו נגיע למשהו שהיה אולי בעבר, ואני לא יודע מה יהיה, כי זה קליטה ישירה.
אברהם מיכאלי: אנחנו לא יכולים למנוע ממישהו לבוא ולהתארגן ולקנות.
אברהם מיכאלי: חוץ מהאוכלוסייה האתיופית.
אברהם מיכאלי: אני מדבר כאן על האוכלוסיות האחרות, הן מחבר העמים, והן ממדינות אחרות.
אברהם מיכאלי: צריך פשוט מאד לחשוב על זה איך אנחנו, כמשרדי ממשלה, דואגים לזה שהם בסוף, עם כל הרצון הטוב שלנו יהיה להם אמצעים לעשות בעניין הזה.
דני דנון: אנחנו לקראת סיום.
דני דנון: יש למישהו עוד הערות?
דני דנון: אם ככה אנחנו נסכם את הדיון שועדת עליה, קליטה ותפוצות קיימה את הישיבה בעיר בני ברק שלכל הדעות היא עיר מיוחדת, בעלת מאפיינים ייחודיים הן מבחינת צפיפות האוכלוסייה, הרכב האוכלוסייה, וגם הרכב העולים.
דני דנון: הועדה מברכת את ראש העיר, ממלא מקומו, סגניו וכל הצוות שעושה רבות למען קליטת העולים.
דני דנון: אנחנו רק נאמר במאמר מוסגר שהיינו רוצים לראות יותר עולים, ואנחנו פונים לכל העושים בדבר לפעול להגדיל את מספר העולים שמגיעים לעיר בני ברק.
דני דנון: אנחנו רוצים להודות לכולם שפועלים ונותנים יחס אישי לעולים שאכן מגיעים.
דני דנון: אני פותח ישיבה של ועדת עלייה, קליטה ותפוצות, כשהנושא על סדר יומנו – פעילות ארגון "נפש בנפש".
דני דנון: אתמול כולנו שמחנו, אני רציתי להיות בשדה התעופה ולקבל את העולים החדשים, אני לא יכולתי להיות, אבל עם ישראל צפה גם באינטרנט וגם ראה את הסיקור התקשורתי המכובד, של העולים החדשים שהגיעו רק אתמול.
דני דנון: אז קודם כל אנחנו מברכים את העולות החדשות שנמצאות איתנו, שהן התוצר של הפעילות המבורכת של "נפש בנפש".
דני דנון: נמצא איתנו מר טוני גילברט, יו"ר "נפש בנפש", ארז כלפון, הרב יהושע פס, דניאל אוברמן ועוד רבים וטובים שעושים במלאכה.
דני דנון: אני רוצה לומר מספר מילים באופן אישי לגבי "נפש בנפש".
דני דנון: אני לפני הרבה שנים טוני, אנחנו כבר לא צעירים, אתה אולי נמרץ, אבל אנחנו גם מתבגרים, ושאל אותי יהודי מקנדה, זכרונו לברכה, מר איזי אספר, שנגשו אליו, אמרו לו זה הרעיון.
דני דנון: הוא היה יהודי ציוני אמיתי.
דני דנון: הוא אמר לי: תגיד לי, מה אתה חושב על הרעיון הזה?
דני דנון: זה עוד לא בא לידי מימוש טוני, אני אמרתי לו תשמע: אם זה יביא עוד עולה אחד למדינת ישראל, זה מצווה חשובה ביותר.
דני דנון: באמת אנחנו רואים שלאורך השנים הפעילות של "נפש בנפש" גדלה, מבורכת, אבל אנחנו רוצים היום בוועדה לשים את הדברים על השולחן.
דני דנון: קודם כל יש הערכה רבה לפעילות של "נפש בנפש" בחברה הישראלית, ואנחנו רואים את העולים האיכותיים שמגיעים ואת הקליטה הטובה.
דני דנון: ועדת עליה וקליטה ברשותי, ונמצאת פה חברת הכנסת ליה שמטוב, שהיא הייתה יושבת ראש של הוועדה לפני, ואנחנו מסיירים הרבה מאד בשטח.
דני דנון: סיירנו כבר, דנה, מנהלת הוועדה, אני לא ספרתי בכמה רשויות מקומיות, אבל אני חושב שלמעלה מ-40 יישובים במדינת ישראל, ואנחנו יכולים לראות בדיוק את ההצלחות ואת הכשלים ורק לפני כ-10 ימים ביקרנו בעיר מודיעין ושם נקודתית ראינו משפחות שעלו דרך ארגון "נפש בנפש".
דני דנון: ראינו את ההצלחות, את הקשיים, אנחנו גם רוצים לראות את העתיד קדימה, מה החזון של הארגון מבחינת לצאת מה- אני אקרא לזה מהמעגל של צפון אמריקה לשאר היבשות, מבחינת שיתוף פעולה עם הסוכנות היהודית.
דני דנון: יש פה נציגים של הסוכנות היהודים, משרד הקליטה, משרדי ממשלה שנמצאים פה, לחשוב קצת גם על השלב הנוסף, ולא רק להגיד – טוב לנו איפה שאנחנו.
דני דנון: לפני שאני אבקש מטוני לומר מספר מילים, אני רוצה לבקש ממר יהודה תמר, כלכלן מרכז המחקר והמידע של הכנסת, שערך לנו סיכום נתונים, לתת לנו סקירה קצרה לגבי פעילות "נפש בנפש" מבחינת מבטכם.
דני דנון: כמובן שאנחנו גם, דניאל ואחרים, ניתן לכם להציג את הנתונים שלכם, ואני מאמין שהנתונים, הם צריכים להיות דומים.
דני דנון: לא זהים, אבל דומים.
דני דנון: בבקשה, יהודה.
יהודה תמר: טוב, תודה רבה.
יהודה תמר: קודם כל אנחנו מדברים על ארגון שפועל בקרב, כרגע, בקרב יהודי קנדה וארצות הברית וקצת בקרב בריטניה.
יהודה תמר: קצת פרטים על הרקע.
יהודה תמר: אנחנו מדברים על יהדות ארצות הברית, שמונה כרגע, לפי ההערכה של הלמ"ס, 5.3 מיליון יהודים, מה שאומר שלפי ההערכה מדובר פחות או יותר בשלושת רבעי מיהדות התפוצות.
יהודה תמר: זה כרגע מאגר העלייה הגדול, הרלבנטי שעומד בפני מדינת ישראל.
יהודה תמר: עם השנים, לאורך השנים, הייתה עלייה מארצות הברית.
יהודה תמר: העלייה לא הייתה בהיקפים גדולים.
יהודה תמר: אנחנו מדברים על עלייה של כ-95,000 יהודים עד שנת 2009.
יהודה תמר: עוד 10,500 מקנדה.
יהודה תמר: בגדול אנחנו מדברים פחות או יותר על 105,000 יהודים שעלו עד היום מצפון אמריקה.
יהודה תמר: הממשלה הציבה בשנת 2005 יעד להגדיל את שיעור העלייה מארצות הברית, ולהעמיד אותו על 10,000 יהודים בשנה.
יהודה תמר: זו הייתה החלטת ממשלה שהתקבלה בשנת 2005, ועל הרקע הזה, זה פחות או יותר הנתונים המספריים שאנחנו מדברים עליהם.
יהודה תמר: בשנת 2002 אנחנו מדברים על הקמת ארגון "נפש בנפש", שהארגון בא ביזמה פרטית, ובא לקדם את העלייה מארצות הברית, בא לסייע גם בקליטה שלה כאן ובעצם להיות כתובת אחת, שבאה לסייע לעולה משלב ההתעניינות בארצות הברית, דרך השלב של העלייה עצמה ואחר כך ליווי של העולה בשנים הראשונות שלו בארץ.
יהודה תמר: ביחס לעולים ממדינות אחרות, הפעילויות האלה מתבצעות על ידי גורמים אחרים.
יהודה תמר: אם אנחנו מדברים למשל על דרום אמריקה ולא על צפון אמריקה, אז הפעילות בחו"ל התבצעה עד השנים האחרונות על ידי הסוכנות, כל הנושא של עידוד העלייה.
יהודה תמר: אחר כך, בשלב העלייה עצמו - מהרגע שהבן אדם מגיע לארץ – הפעילות מתבצעת על ידי משרד הקליטה בעיקר.
יהודה תמר: כאן אנחנו מדברים על מודל אחר, שמדבר על כתובת אחת שמלווה את העולה לאורך כל השלבים – מחו"ל – ועד לארץ.
יהודה תמר: הארגון מקבל תמיכה מהממשלה, אולי לא מספיק, אולי פחות מדי – יש טענות כאלה – אבל מקבל תמיכה מהממשלה בתקציב שלו, בשביל לעודד את הפעילות הזאת.
יהודה תמר: הוא גם מאפשר, התמיכה הזאת מאפשרת, או גם הפעילות, האג'נדה שלו מאפשרת לתמוך בנוסף, ספציפית, בכל עולה, בנוסף לסל הקליטה.
יהודה תמר: זאת אומרת הארגון נותן עוד סל שבעצם "נפש בנפש" נותן.
יהודה תמר: כתוצאה מהתמיכה הזאת יש גם בעצם מצב שבו עולים מקבלים תמיכות שונות, כתוצאה מזה שהארגון פועל בקרב יהדות ---
דני דנון: אתה יכול לפרוט לי את זה לשקלים?
יהודה תמר: כן.
דני דנון: מה ההבדל בין עולה שעלה דרך "נפש בנפש" לעולה שלא עלה דרך "נפש בנפש".
יהודה תמר: כן, אני יכול לפרוט את זה לשקלים.
יהודה תמר: זה מופיע בטבלה 8, בעמוד 15.
יהודה תמר: יש כל מיני תוכניות שאפשר לקבל בהן סיוע מ"נפש בנפש".
יהודה תמר: הוא אפילו לפעמים סיוע מוגבל ביחס לסיוע ראשוני, אבל אנחנו רואים פה שלפי הטבלה, המענק הנוסף יכול להגיע ל-14,000 במקרה של רווק שמחליט לעלות לצפון הארץ.
יהודה תמר: יכול להגיע ל-28,000 למקרה של זוג שעולה לצפון הארץ.
דני דנון: בשקלים אנחנו מדברים?
יהודה תמר: כן, כן, הכל בשקלים.
יהודה תמר: בשקלים, נתוני 2010.
יהודה תמר: וזה דברים שהם שונים ביחס לעולים אחרים שלא מקבלים את זה.
דניאל אילון: סליחה, עולים מאתיופיה לדוגמא.
דני דנון: דני, תן לבחור לסיים.
יהודה תמר: עכשיו, זה נכון שיש תוכניות שמיועדות לעולים אחרים.
יהודה תמר: לפעמים זה מיועד לעולים לפי קבוצות מוצא.
יהודה תמר: אתה הזכרת את אתיופיה, זה נכון גם לגבי צפון קווקז.
יהודה תמר: לפעמים יש תמיכה מוגדלת בעולים האלה, וזה נכון שגם עולים לפי חתך רוחב, בלי קשר לזה שהם באו דווקא ממדינה מסוימת, יכולים להשתלב בתוכנית של עלייה קהילתית או משהו כזה ויש גם תמיכה ספציפית בהם.
יהודה תמר: אבל ככלל אפשר להגיד שאם אנחנו מדברים על הכלל, הכלל הוא שאנשים לא מקבלים עוד, חוץ מסל הקליטה, וכאן הכלל הוא שאנשים מקבלים עוד.
יהודה תמר: יש תוכניות ספציפיות שמוגבלות בזמן, מוגבלות בתקציב, שאנשים ספציפיים יכולים להיכנס אליהן.
יהודה תמר: לפעמים פותחים תוכנית ל-75 משפחות שנותנים להם סיוע מוגדל – אם הם ילכו לירוחם – בסדר - אבל זה לא הנורמה, זה החריגים.
יהודה תמר: כאן אנחנו מדברים על נורמה שהיא אחרת.
יהודה תמר: זה בגדול.
דני דנון: תודה רבה, אני מודה ליהודה תמר, שעשה סקירה כלכלית מעניינת.
דני דנון: אני ממליץ לאנשים לקרוא את הנייר, הוא מעניין לכל מי שעוסק וחשוב לו הנושא.
דני דנון: אני מבקש מידידי, טוני גלברט, אני לא יכול להגיד שאתה בוקה רטון, טוני, כי אתה יותר בירושלים מאשר בבוקר רטון ---
טוני גלברט: נכון, נכון.
דני דנון: אז בעבר מבוקה רטון, שמבקר שם מדי פעם, שעושה רבות ואפשר לומר אחד היוזמים הגדולים של הפרויקט החשוב הזה, בבקשה טוני גלברט, יושב ראש "נפש בנפש".
טוני גלברט: טוב, תודה.
טוני גלברט: באנגלית זה בסדר?
דני דנון: למרות שהעברית שלך מצוינת, טוני.
טוני גלברט: אבל העברית שלי זה לא כל כך טובה.
טוני גלברט: (תרגום מאנגלית) הקמנו את הארגון לפני 10 שנים וזה התחיל רק מתוך אהבה לישראל וציונות, זה הכל.
טוני גלברט: התחלנו בגלל שראינו שיש אפשרות שאנשים מאמריקה רוצים לעשות עלייה, אבל שיעור הכישלון ושיעור החוזרים משנים קודמות, היו 50%-60% אחוזים אפילו בשנה הראשונה.
טוני גלברט: אז החלטנו לראות מה אנחנו יכולים לעשות בעניין הזה.
טוני גלברט: היה איש עסקים אחד ואמרנו – בוא נעשה מחקר שוק תחילה, בואו נחליט מה הם הנושאים ואז נתקדם.
טוני גלברט: כעבור שישה חודשים שערכנו מחקר שוק וערכנו חיפוש מידע על הסיבות שאנשים, בוא נגיד, בעיקר מצפון אמריקה - לא מצליחים בישראל - היו כמה סיבות, ואלה הן הסיבות שהקמנו את הארגון "נפש בנפש", לפני 10 שנים.
טוני גלברט: אז בשנה הראשונה שלנו, אני אתן לכם דוגמא, בשנה הראשונה הבאנו וסייענו בערך למשהו כמו 500 אנשים, והשנה אנחנו מקווים לסייע למשהו כמו 5,000 איש.
טוני גלברט: אם נסכם, זה בוודאי 27,000 עד היום ואולי עד סוף השנה כמעט 30,000 איש.
טוני גלברט: הנקודה החשובה ביותר שכולם צריכים לדעת היא, שאני מאמין שמשהו כמו 98% מהאנשים שבאו ... עד היום, עדיין כאן.
טוני גלברט: כך ששיעור ההישארות הוא שיעור נפלא, וזה לא רק שהם מתרכזים בלעבור לירושלים או למודיעין, או בית שמש, אלא הם הולכים גם לאילת, הם הולכים לגולן, לגליל, לנגב, ולכל מקום אחר שהם רשאים לטייל בו.
טוני גלברט: יש הרבה סיבות בהתחלה, אני יודע שכאיש עסקים אתה לוקח צ'אנסים, אתה לוקח סיכונים כדי להתחיל משהו, כדי לבנות משהו, ואתה לא מצפה שאף אחד יעזור לך.
טוני גלברט: בשנה הראשונה לא ציפינו לכל עזרה וגם לא קיבלנו כל עזרה.
טוני גלברט: בשנה השנייה היו לנו תקוות גבוהות לקבל קצת עזרה, אבל גם לא קיבלנו כל כך הרבה וגם לא בשנה השלישית, הרביעית או החמישית.
טוני גלברט: אבל כעת, אני יכול לומר תודה לאל שיש לנו שותפות טובה עם הממשלה.
טוני גלברט: כמו שבאדון אמר, אנחנו מקבלים סכום כסף מסוים מהממשלה.
טוני גלברט: אפשר להתווכח על המספרים, אבל זו לא הנקודה.
טוני גלברט: הנקודה היא שיש לנו עולים כאן, והם גרים כאן ומאושרים, והם מעבירים את המסר לא רק לעולים אחרים, אלא גם לשאר העולם – שישראל היא המקום ליהודים – לבוא הביתה לגור וישראל היא מקום שיהודים תמיד באים לגור בו, ואף אחד לא יכול לעצור בעדם.
טוני גלברט: אף אחד בעולם.
טוני גלברט: אני אספר לך סיפור קטן על כסף, בגלל שכסף נוגע תמיד ללב של כולם.
טוני גלברט: החזר ההשקעה הוא עסק טוב.
טוני גלברט: אם אתה רק בוחן את הסיבות הכלכליות הטהורות לעזור לעולים מצפון אמריקה וקנדה, תבחן גם את החזר ההשקעה.
טוני גלברט: עד כה, נערך מחקר על ידי דילויט, כאן בישראל, ובתקופה של שש שנים, אני לא זוכר בדיוק באיזה שנים, אנחנו יכולים למסור לכם את כל הפרטים, אבל בתקופה של שש שנים – הנטו, מעבר למה שהמדינה נתנה, הנטו שחזר למדינת ישראל הוא מעל מיליארד שקלים, וזה רק בתקופה של שש שנים, וזה ערך נטו עכשווי.
טוני גלברט: אז אנחנו לא מדברים רק על מה שיקרה בשנה הבאה כשהם ישלמו מיסים או יקנו חלב, או יקנו גבינת קוטג', או יקנו קפה או כל מוצר יקר אחר.
טוני גלברט: אם הם ימשיכו לעשות את אותם הדברים, זה יוסיף ערך למדינה, שלא להזכיר את הערך הכלכלי, הערך הדמוגרפי, יש גם את הילדים שהולכים לצבא, ויש עוד ערכים רבים נוספים בכל מקום.
טוני גלברט: השותפות שיצרנו כאן בין משרד הקליטה, כמובן הממשלה, הסוכנות - היום אנחנו עובדים הייתי אומר בדרך מאד מאד טובה, ואני מקווה שנמשיך לזכות להצלחה כזאת.
טוני גלברט: וכאשר יהיה לנו את הכוח להתקדם לעוד 10 שנים ולהביא כמעט 30,000 איש, בעזרתו של דני ושל הקבוצות כאן, נמשיך להתחזק הרבה יותר ואני יכול להבטיח לכם שאם הכסף יהיה זמין עבורנו – נוכל להכפיל ולשלש ולרבע בכל שנה - יותר עולים לישראל.
טוני גלברט: תודה.
דני דנון: תודה רבה טוני.
דני דנון: יהודה, אתה לא התייחסת מבחינת תמיכות ממשלתיות.
דני דנון: כמה כסף מדינת ישראל מעבירה מדי שנה?
דני דנון: יש הסכמה על זה או שזה-
יהודה תמר: יש לנו את זה בטבלה 5, את הנתונים.
דני דנון: באיזה עמוד?
יהודה תמר: טבלה 5, עמוד 13.
דני דנון: אתה רוצה לפרט בבקשה?
יהודה תמר: אז אנחנו רואים כאן שהתקציב, קודם כל אנחנו רואים שיש גידול בעלייה.
יהודה תמר: הגידול הזה לאורך השנים, התחלנו, אפשר להגיד שגם לפני כן רואים את הגידול הזה.
יהודה תמר: התחלנו ב-1600, אנחנו מגיעים ל-3,000 ול-3,700 בשנת 2010.
יהודה תמר: יש מגמה של גידול בעלייה.
יהודה תמר: במקביל, התמיכה של הממשלה מגיעה מ-11 מיליון פחות או יותר, 11.3 מיליון בשנת 2008, אנחנו מגיעים בשנת 2010 ל-20.4 מיליון.
יהודה תמר: אוקי?
יהודה תמר: יש גם גידול בתקציב פר עולה, ממצב של 3,700 אנחנו עולים ל-5,500.
דני דנון: הנתונים האלה דניאל, הם מקובלים עליך?
דניאל אילון: בהחלט הסכומים בשקלים הם נכונים.
דניאל אילון: מבחינת מספר העולים, יש דיון תמידי בנושא של המספרים של הלמ"ס, מול המספרים של משרד הקליטה מול המספרים שלנו, שלפעמים כוללים אנשים עם אזרחות ישראלית, כלומר שנולדו להורים ישראלים, מהם שילדו בגיל צעיר והם תושבים חוזרים, או לחילופין – אנשים שמשנים סטאטוס בארץ, שזה בערך קרוב ל-800 עד 900 איש בשנה.
דניאל אילון: כך שהמספרים שעולים בהחלט ---
דני דנון: הם נספרים פה ב-3,700 או לא?
יהודה תמר: לא.
דניאל אילון: המספרים שלנו של שנת 2010, הם כ-4,800 נפשות שעזרנו להשבה, אבל זה אנשים שנכנסו למשרד שלנו ואנחנו מכירים ומסרו תעודות זהות.
דניאל אילון: איך שהממשלה מגדירה עולה, האם זה מישהו ששינה מעמד בארץ ולא עלה בפועל מטוס; או מישהו שנולד להורים ישראליים בחוץ לארץ, אתה מבין?
דניאל אילון: אז זה כבר דיון אחר.
דני דנון: אני רוצה לבקש ---
יהודה תמר: כל המספרים כאן הם מספרים של הלמ"ס.
יהודה תמר: המספרים של העולים שאנחנו הלכנו עליהם, זה מספרים של הלמ"ס.
יהודה תמר: יש הסבר במסמך למה יש הבדל - בגלל עיקוב בתאריך של ההכרזה על העלייה.
יהודה תמר: לפעמים אנשים מגיעים באשרת תייר ואחר כך הם מודיעים שהם בעצם עלו.
יהודה תמר: יש בעיה בקשר לילדים שאבא שלהם הוא ישראלי, ואז הם מקבלים אזרחות מכוח האבא בעצם, ולא מכוח העלייה ואז המדינה לא רואה בהם עולים, היא רואה בהם תושבים חוזרים, גם כאלה שלא היו פה אף פעם.
דוריס קריאף: לא, לא, לא, סליחה.
דוריס קריאף: אני חייבת לתקן.
דוריס קריאף: אני ממשרד הקליטה.
דוריס קריאף: שמי דוריס קריאף, אני מנהלת מחלקת זכאות במשרד הקליטה.
דוריס קריאף: יש אזרחים ישראליים שאנחנו מכירים בהם, שדינם כדין עולה.
דוריס קריאף: זאת אומרת – נולדו לאחד מהורים ישראלים בחוץ לארץ, מעולם לא היו פה, או שהיו רק בביקורים, ודינם כדין עולה.
דוריס קריאף: יש עוד אוכלוסייה שדינם כדין עולה במשרד הקליטה, שהם קטינים חוזרים שהורדו מהארץ בגיל קטן, וחוזרים.
יהודה תמר: דינם כדין עולה בשבילכם, השאלה בלמ"ס איך הם סופרים אותם.
קריאה: זה הפער.
דוריס קריאף: כן, זה הפער.
דני דנון: אוקי, הבהרנו את הנקודה.
דני דנון: אני רוצה לבקש, לפני שידבר סגן יושב הראש, מר ארז חלפון, יש פה כמה עולות שאני רוצה לשלב אותן בדיון.
דני דנון: מעיין דה-גרנדיס.
דני דנון: את מדברת עברית, אנגלית?
מעיין דה-גרנדיס: אני מבינה עברית, אבל העברית שלי לא כל כך טובה, אז אנגלית זה בסדר.
דני דנון: העברית שלך מצוינת.
דני דנון: קודם כל ברוכה הבאה לישראל.
מעיין דה-גרנדיס: תודה.
דני דנון: ורציתי שתספרי לנו בקצרה על התהליך שלך, זאת אומרת איך התחלת עם זה, איך הגעת ל"נפש בנפש", בקצרה על התהליך שלך, עד שהביאו אותך אתמול למטוס שנחת בבן גוריון בשבע בבוקר.
מעיין דה-גרנדיס: ראשית, זה היה פשוט מדהים.
דני דנון: מאיפה את מארצות הברית?
דני דנון: מעיין דה-גרנדיס(תרגום מאנגלית) דטרויט, מישיגן.
דני דנון: בשבילי עלייה זה חלום של 5 שנים כבר, וזה מדהים בסופו של דבר להיות פה ולהבין שהימים הקרובים יהיו עבורי כהכנה לקראת המשך חיי בישראל, בדרך מאד קונקרטית וממשית.
דני דנון: "נפש בנפש" עזר לי בצורה נפלאה, ווידא שכל מה שאנחנו צריכים כעולים חדשים – יסופק לנו, ואני יודעת שזה בעזרת התמיכה והיחסים שיש להם עם ממשלת ישראל ומדינת ישראל.
דני דנון: אני חושבת שלראות את כל העולים החדשים אתמול - כולם יחד - לראות את הילדים, לראות את המבוגרים, לראות את הצעירים, כמונו באים הנה, זו הייתה חוויה סוריאליסטית וזה משהו שאני תמיד אזכור, ואני מקווה שאזכה לספר על כך לילדיי ולנכדיי, ואני באמת מתרגשת להיות כאן כרגע כעולה חדשה ואני מקווה שהשותפות תימשך.
דני דנון: אני באמת מקווה שמדינת ישראל תמשיך לתמוך בעולים, כמוני.
דני דנון: מעיין, אני מתרגש יחד איתך, ואני רוצה דווקא שתספרי לי על החוויה האישית שלך.
דני דנון: איך הגעת ל"נפש בנפש", מה היה תהליך העלייה שלך, ומה את הולכת לעשות בארץ, אחרי שתירגעי מהחוויה המרגשת.
מעיין דה-גרנדיס: כן, סליחה, זה ממש מרגש.
מעיין דה-גרנדיס: בהגיעי לפה אני מתכוונת ללמוד באולפן עציון בירושלים ואני אמשיך לשפר את העברית שלי, ואני מקווה שאעבוד ביחסי ציבור, תקשורת.
מעיין דה-גרנדיס: יש לי ניסיון בחברת פולקסווגן אמריקה בארצות הברית ואני מקווה להמשיך לעסוק במשהו שנוגע ליחסי ציבור כשאני כאן, עבור חברה בינלאומית.
מעיין דה-גרנדיס: אני אשמח לגור בירושלים.
מעיין דה-גרנדיס: אני יודעת שזה שיש קושי למצוא עבודה בתאגידים גדולים כאן בירושלים, אבל אני מקווה שזה יתממש עבורי.
דני דנון: וכשרצית לעלות, את גלשת באינטרנט?
דני דנון: הלכת למשרד של הסוכנות?
דני דנון: איך התחלת את תהליך העלייה שלך?
מעיין דה-גרנדיס: אז, היו הרבה שליחים שבאו לקהילה שלי בדטרויט, מישיגן, ודרך השליחים שהסוכנות שלחה יכולתי ללמוד יותר על האפשרות לעשות עלייה.
מעיין דה-גרנדיס: פניתי לשליח שלי בדרויט, וגם כשהייתי בוושינגטון הבירה, הם היו אלה שעזרו עם התהליך, וזה היה ישיר וקל במובן שהייתה לי המון תמיכה מהסוכנות.
מעיין דה-גרנדיס: הם קישרו אותי עם האנשים ב"נפש בנפש" וזו הייתה שותפות טובה מאד בין שניהם וכל שאלה שהייתה לי עברה דרכם.
מעיין דה-גרנדיס: אבל בעיקר, בתהליך העלייה נעזרתי רבות בשליחים שהסוכנות שלחה במובן שהם עצמם, מאחר שביקרו בכל כל הרבה מדינות שונות, ידעו על הדברים שאתמודד איתם בבואי כעולה חדשה לישראל, ולכן הייתה לי תמיכה רבה מהם.
מעיין דה-גרנדיס: הם אלה שגם נמצאים כאן עכשיו, עוזרים לי לכל אורך הדרך בה אני מתחילה.
דני דנון: תודה רבה מעיין.
דני דנון: אנחנו מאחלים לך הרבה מאד הצלחה ואין לנו ספק שתצליחי.
דני דנון: את יודעת, הגעת גם יום אחרי הנחיתה לכנסת, אני מבין את המעמד, אבל אפשר לשתות מים ואם יש לך דברים בהמשך הדיון, שאת רוצה להשתתף, תרגישי חופשי.
דני דנון: אני מבקש מארז חלפון, סגן יושב ראש נפש בנפש, בבקשה ארז.
ארז חלפון: אוקי, אז קודם כל בוקר טוב.
ארז חלפון: ברשותך, יושב ראש הוועדה, אני רוצה לפתוח את המילים שלי, זאת הזדמנות מבחינתי, הזדמנות ראשונה, להגיד תודה לאיש היקר שיושב לצדך – טוני גלברט.
ארז חלפון: טוני גלברט, מי שלא מכיר, הוא יהודי ציוני, גר בפלורידה, בבוקה רטון.
ארז חלפון: הייתי שם פעם אחת, אני רוצה להגיד לכם – מקום מדהים.
ארז חלפון: הבעיות היחידות שיש שם זה לפעמים איזו מודעה בעיתון על כלב שהלך לאיבוד.
ארז חלפון: וטוני קם בבוקר אחד ב-2001, והחליט שהוא רוצה לעשות מעשה ציוני מהלב, ומרגע זה הוא החליט לסייע לאלפי יהודים לעשות עלייה, מארצות הברית למדינת ישראל.
ארז חלפון: פשוט לבוא, לעזוב ולהזניח עסקים פרטיים שיש ליהודי כמותו, ולתת 90% מזמנו לארגון "נפש בנפש" שהוא הקים במו ידיו, ביחד עם הרב יהושע פס, כדי לעזור לאלפי יהודים לעלות למדינת ישראל.
ארז חלפון: אני רוצה להגיד לכם, כשאני הכרתי אותו, עוד בתקופתי כמנכ"ל משרד הקליטה, אני חשבתי שהוא משוגע.
ארז חלפון: זאת אומרת – לתת את כולו לצורך הדבר הזה, שהוא דבר כמובן יקר, ציוני, שלפי דעתי אין לו מספיק הערכה במדינת ישראל, אבל לבוא ולתת את כל זמנו להעלאת יהודים ארצה.
ארז חלפון: הוא פשוט לקחת את הפרויקט הזה, הוציא הרבה מאד כסף, שאם יהיה לנו זמן נדבר על זה בסוף, למרות שטוני לא אוהב לדבר על כסף.
ארז חלפון: הוא הוציא הרבה מאד כסף מכיסו, כדי לסייע לאותם עולים, ואנחנו נמצאים היום כמעט 10 שנים משהוא התחיל את הפרויקט הזה.
ארז חלפון: אני חושבת שמדינת ישראל צריכה להצדיע לו.
ארז חלפון: אני באופן אישי ביקשתי ממנו כמה פעמים להסכים שאנחנו נגיש אותו לפרס ישראל, כמובן שטוני סירב.
דני דנון: הוא עוד צעיר אבל.
ארז חלפון: טוני צעיר, הוא סירב, אבל אני רוצה להגיד לכם – מה שהוא עושה, לפחות, אני מדבר על 27,000 עולים שכבר עלו למדינת ישראל, המשפחות שלהם בארצות הברית בטוח יודעות להכיר ולהגיד תודה.
ארז חלפון: ארגון "נפש בנפש" בכמה מילים.
ארז חלפון: תקציב לפני שנה סביב 80 מיליון ₪, ירד השנה בגלל, עוד פעם קיצוצים, לכיוון 65 מיליון ₪.
ארז חלפון: מדינת ישראל מבחינת מדינה, זה הארגון הכי רווחי בשבילה.
ארז חלפון: ולמה?
ארז חלפון: כי אנחנו יודעים היום, אני הייתי מנכ"ל, יושבת פה חנה קורן, היא מכירה, ורותי ממשרד הקליטה.
ארז חלפון: לא ראיתי פה עוד עובדי ממשלה, אבל יודעים.
ארז חלפון: רוב הארגונים במדינת ישראל מקבלים תמיכה ממשלתית על פעילות.
ארז חלפון: זאת אומרת באים, מציגים למשרד הממשלתי תוכנית, המשרד מתקצב את הפעילות וקדימה, יוצאים לדרך.
ארז חלפון: לפעמים עושים מחקרי ההערכה, לפעמים לא עושים מחקרי הערכה.
ארז חלפון: התמיכה שנבנתה בארגונים מעודדי עלייה, שכאן המקום להגיד שאני מאד מצטער שלא קמו עוד אנשים כמו טוני ונרתמו לנושא הזה של עידוד עלייה, אין יותר.
ארז חלפון: יש את 'תגלית' ו'מסע', שהכל טוב ויפה, שהן תוכניות חשובות, אבל זו לא עלייה.
ארז חלפון: זה להביא בני נוער למדינת ישראל וכמובן הם חוזרים.
ארז חלפון: אז לא נרתמו.
ארז חלפון: הגיע ובא ונתן, זאת אומרת הארגון מתוקצב על פי תמיכה רק על פי מדד התוצאה.
ארז חלפון: זאת אומרת, המדינה תומכת רק על בסיס מדד התוצאה - זאת אומרת - כשהעולה הגיע למדינת ישראל.
ארז חלפון: לצורך העניין, יכולה להיות חס וחלילה שנה שבה יש מיתון כלכלי, מלחמה במדינת ישראל, אני לא יודע מה, הארגון יוציא את כספו, כמובן מה שטוני והתורמים בארצות הברית נותנים, ויכול להיות מצב שבסופה של שנה יגיעו, כמובן נקווה שלא יקרה, יגיעו למדינת ישראל 10 עולים\
ארז חלפון: יגיעו 0 עולים, הארגון כמובן ישקיע את כל כספו בפעילויות לעידוד עלייה מעבר לים, ומדינת ישראל לא תתקצב אותו?
ארז חלפון: וזה חשוב מאד להגיד, כדי שאנשים יבינו את השיטה.
ארז חלפון: זו לא שיטת תקצוב על פי כל הפעילויות שעושים לעידוד עלייה וכל מה שעושים בחו"ל, אלא זה רק על בסיס מדד התוצאה.
ארז חלפון: זאת אומרת, שהעולה הגיע למדינת ישראל, תעודת זהות, רק אז הארגון מתוקצב בכספי המדינה.
ארז חלפון: זה המקום להגיד שגם בשונה מארגונים אחרים, ואני מדבר בשם טוני כי טוני לא אוהב לקטר ולא אוהב לדבר על כסף, שגם בנושא של התקציב של המדינה, שמשרד הקליטה באמת עשה ככל שביכולתו להילחם ולנסות להגדיל ולהגדיל, אבל גם היום, כשאנחנו יודעים שארגון בה ונותן matching, אומר לי יש פרויקט, כמובן פרויקט שהמדינה רוצה אותו – אני בא, נותן 50%, מדינת ישראל אוטומטית שמה 50% על הפרויקט.
ארז חלפון: בשונה גם מארגון "נפש בנפש", עד לפני שנה, עד לפני שנתיים, הבסיס היה כ-75% ארגון "נפש בנפש", מדינת ישראל 25% ---
דני דנון: היום ה-65 מיליון שציינת, מתוכם 20 מיליון מגיעים מהממשלה ---
דני דנון: שאר הכסף מגיע מהסוכנות?
דני דנון: מהתורמים?
ארז חלפון: תורמים, סוכנות.
ארז חלפון: סביב, הסוכנות 3.5 מיליון, נכון יהושע?
ארז חלפון: עם הטיסות, הסוכנות היהודים בהסכם שלה עם הממשלה, היא משלמת את ה-, בהסכם בין הסוכנות לממשלה ---
דני דנון: מיליון שקל.
ארז חלפון: מה מיליון שקל?
דני דנון: הסוכנות היהודית, אתה אומר כמעט ארבעה?
ארז חלפון: לא, הסוכנות היהודית, כולל טיסות.
ארז חלפון: יש לסוכנות היהודית הסכם עם טיסות והסכם עם "נפש בנפש".
ארז חלפון: שהוא פר על עולה והסכם הטיסות שהיא משלמת על כל עולה שמגיע ארצה.
ארז חלפון: סך הכל, כל השלמת התקציב באה מהתורמים ומהסוכנות היהודית.
דני דנון: לא, השאלה שלי, בין התורמים לסוכנות היהודית – מה החלוקה?
ארז חלפון: מה הסכום שהסוכנות מתקצבת ומה התורמים?
ארז חלפון: סביב, הסוכנות היהודית כולל טיסות זה ---
יהושע פס: זה 50% מכל התקציב.
ארז חלפון: בערך 4 מיליון דולר.
ארז חלפון: לא, תוציא ממשלה, רק סוכנות יהודית.
יהושע פס: 4 מיליון דולר, כולל הטיסות.
ארז חלפון: כ-4 מיליון דולר, שזה כולל הטיסות, כל שאר הכסף זה התורמים.
ארז חלפון: ולכן חשוב לי להבהיר, זאת אומרת גם השיטה שבה הארגון, שהוא בא והוא, זאת אומרת בא לעשות את העבודה הציונית, הוא מתוקצב - הכסף ממדינת ישראל – על פי תוצאה.
ארז חלפון: וזה אני אומר לך דני, אתה יכול לבדוק אותי, 70% מהארגונים שפועלים במדינת ישראל, מתוקצבים על פי פעילות ופה מודדים על פי תוצאה.
ארז חלפון: לגבי מה שאמר יהודה התחקירן וההשוואות שפה נעשו לגבי עולי "נפש בנפש" לעומת עולים ממדינות אחרות.
ארז חלפון: אני אומר לך יהודה, מניסיון, גם כהיותי מנכ"ל משרד הקליטה, עולי "נפש בנפש" מקבלים הכי פחות משאר כל העולים.
ארז חלפון: היות ואני יודע מה מקבל עולה, לצורך העניין, שמגיע מאתיופיה ---
דני דנון: לא, את תיקח את אתיופיה כדוגמא.
דני דנון: בוא תיקח מדינה במערב, של אנגלוסקסים.
דני דנון: דרום אפריקה או אוסטרליה.
ארז חלפון: בוא ניקח מדינה מהמערב, בוא ניקח מדינה שנייה.
ארז חלפון: בוא ניכנס קודם כל, ניקח קודם כל מחבר העמים, שהם עולים מבורכים מאד.
ארז חלפון: יש תוכנית מיוחדת שאני באופן אישי ---
דני דנון: לא, אבל הביקורת שאני שמעתי היא דווקא מעולים מהמערב, ממדינות שהיו רוצות ש"נפש בנפש" תפעל גם אצלן, והיא לא פועלת, כי יש לה תקציב מוגבל, ואומרים רגע, למה אני לא מקבל את הסל הזה.
דני דנון: בוא תיקח מדינה מערבית ש"נפש בנפש" לא פועלת בה.
ארז חלפון: יושבת פה הגברת חנה קורן, מנהלת אגף בכיר במשרד הקליטה, והיא יכולה להגיד לך שעולים מהמערב שלא באים דרך "נפש בנפש", לצורך העניין אני אכנס איתך רק לתוכנית אחת, לא ניכנס לקליטה בקהילה, כי אריה לא יושב פה.