GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלומי שגיא: 2 תיקי חקירה.
שלומי שגיא: אחד מהם זה אירוע דקירה עם שלושה עצורים, ואחד מהם לקיחה של משקה אלכוהולי ללא תשלום.
שלומי שגיא: והוא נעצר, הודה, נחקר, שוחרר.
שלומי שגיא: בנושא של שפיכת אלכוהול – אנחנו כן מבצעים שפיכת אלכוהול בפארקים, כי אנחנו יודעים שאם לא נבצע את השפיכת אלכוהול, כמה שעות לאחר מכן יהיה קטטות, בעיקר בשתייה של בירות.
דני דנון: זה חוק חשוב שאנחנו הובלנו אותו.
דני דנון: מאפשר לשוטרים לשפוך את האלכוהול - - -
שלומי שגיא: בדיוק.
שלומי שגיא: אני אתן דוגמא: נערים ששותים בפארק והבקבוק פתוח, מגיע השוטר, שופך את האלכוהול, זורק את המשקה לפח, גם אם הוא נקנה במאות שקלים.
שלומי שגיא: זה.
קריאה: אם הבקבוק סגור, אז הוא לא?
ניסים גוזלן: אפשר להעביר את זה גם לנוהל נרגילה?
קריאה: מה עושים עם בקבוק סגור?
קריאה: משאירים להם?
ניסים גוזלן: דרך אגב, הנרגילה זה גם מכת מדינה.
שלומי שגיא: ברמלה נשרפו מספר פארקים בגלל הנרגילה.
דני דנון: רגע, מה לגבי בקבוק סגור שנשאל פה?
שלומי שגיא: על בקבוק סוגר לא.
שלומי שגיא: לא יכולים לשפוך אותו.
שלומי שגיא: משקה אלכוהולי פתוח.
שלומי שגיא: עם הזמן הם למדו אותנו.
שלומי שגיא: אז אנחנו עורכים תצפית של בלש, רואים את הפתיחה של הבקבוק ונופלים עליהם.
שלומי שגיא: אז גם אם הבקבוק מוחבא בשיחים אנחנו יודעים איפה הוא, שופכים.
שלומי שגיא: אני אומר לך, זה מוריד פלאים את הפשיעה בלילות.
שלומי שגיא: כי הפשיעה בלילות מתאפיינת בעיקר בכמות רעש, ובקטטות נערים.
דני דנון: מה לגבי סגירה של פיצוציות שמוכרות אלכוהול?
שלומי שגיא: סגירה של פיצוציות – בסוף השבוע נתפסה פיצוציה בבאר יעקב.
שלומי שגיא: זה פעם ראשונה, ולפני שאנחנו סוגרים ל – 30 יום ואנחנו מסירים את כל האלכוהול מהמדפים.
שלומי שגיא: זה איזה שהוא תהליך.
שלומי שגיא: בכל מקרה.
דני דנון: היו לכם אבל צעדים במרחב?
שלומי שגיא: סגירה?
שלומי שגיא: בטח.
שלומי שגיא: אני סוגר ל – 30 יום.
שלומי שגיא: פעם ראשונה – אזהרה.
שלומי שגיא: אני יכול להגיד שברמלה עכשיו סגרנו פיצוציה ל – 30 יום.
שלומי שגיא: הם כבר יודעים, בעלי העסקים, בשעה 11 ודקה, אם הוא מוכר, הוא יודע שהפקחנים מתצפתים עליו, פקחני הנוער והבלשים, ואנחנו סוגרים.
דני דנון: גם העברנו נוהל שמאפשר לקטינים לרכוש אלכוהול, ובאים לרכישה, קטינים.
שלומי שגיא: יש לנו נוהל שנכון, מתנדב משמר אזרחי קטין.
דני דנון: לא מהאזור.
שלומי שגיא: לא מהאזור, בסך הכל אנחנו מטפלים בכל האירועים.
שלומי שגיא: אני יכול להגיד.
ניסים גוזלן: התקן הוא 10 שוטרים לבאר יעקב.
ניסים גוזלן: בפועל יש לנו מש"ק אחד ותיגבור של עוד מש"ק או שניים.
ניסים גוזלן: אנחנו הולכים להקים ניידת משולבת עם שלומי ביחד.
ניסים גוזלן: גם המועצה מבינה שהיא צריכה להוסיף תקנים נוספים של פיקוח, תלוי במשרד הפנים, אני מקווה שיאשרו לי את התקנים כדי שאני אחזק את עצמנו בעוד 2, 3 יוצאי יחידות קרביות, אנשים רציניים שאנחנו יכולים להוסיף אותם לפיקוח, מעבר מעבר לאנשים אחרים שיש לנו.
ניסים גוזלן: פה בגדול, רוב הבעיות שלנו, ואני אומר את זה פה, שהמשטרה פה עושה עבודה מדהימה, אין לי מה להגיד, באמת, שיתוף פעולה, למרות ששוב, הבעיה והמצוקה של מפקד התחנה יותר העיר הסמוכה, רמלה, וכל הזה, מאשר אנחנו.
ניסים גוזלן: אני אומר את זה, ולכן אני אומר לו: תתמקד שם יותר, ואלינו כשצריך הם באמת, הם יודעים לעשות את העבודה, הם עושים את זה מצויין, ואנחנו מבינים שגם הוא בבעיה של תקנים, וזה דברים שקשורים לתקנים של תחנה, ואמצעים, והכל.
ניסים גוזלן: אז אנחנו סובלניים, ואנחנו עושים את המכסימום שאפשר לעשות יחד כדי למנוע.
שלומי שגיא: עוד שני דברים ממש בקצרה: קודם כל, גיוסים – אנחנו פנינו למינהל התקשורת לעדה האתיופית לברנו טגניה, וכו', הקצתי מספר תקנים לגיוס שוטרים מהעדה.
שלומי שגיא: כבר עכשיו יש לי 7, 8 שוטרים.
שלומי שגיא: אני רוצה עוד.
דני דנון: יש חוקרים דוברי אמהרית?
שלומי שגיא: יש לי חוקרים, יש לי 4 חוקרים.
שלומי שגיא: אין לי בעיה בתחנה.
שלומי שגיא: אנחנו בסך הכל מסודרים בקטע הזה.
שלומי שגיא: יש שני פרוייקטים מאד יפים, בגלל זה נטע פה איתי.
שלומי שגיא: שני פרוייקטים מכובדים ביותר, שנטע היא מובילה אותם.
שלומי שגיא: אחד זה סיירת הורים, ואחד זה - - -
דני דנון: סיירת הורים יש יוצאי אתיופיה גם בסיירת?
נטע שרון: אני אפרט שני דברים: דבר ראשון בנושא הנוער – כשאני הגעתי לתפקיד לפני חצי שנה, השתתפתי פה באיזה שהוא פורום, והבנתי שיש איזה שהיא בעייתיות למעשה בני הנוער מהעדה האתיופית.
נטע שרון: ביחד עם השוטרת הקהילתית שנמצאת פה ביישוב החלטנו בעצם ללכת ולראות מה הצרכים של הילדים האלה?
נטע שרון: למה בעצם, מאיפה נובע הונדליזם, הנזק, האלכוהול, העבירות, העבירות שהם מבצעים בשכונה.
נטע שרון: בכלל ...
נטע שרון: בכלל, והתחלנו בעצם ללכת ברגל ולנסות לאתר את הצרכים של בני הנוער.
נטע שרון: נפגשנו איתם כשאנחנו על אזרחי, לא במדים, ושאלנו אותם: מה הם רוצים?
נטע שרון: מה חסר להם?
נטע שרון: אז הם אמרו שחסר פעילות אחרי הצהרים.
נטע שרון: כי הם מסיימים בית ספר, מגיעים לשכונה, ומה שיש להם זה המגרש, הברזלים, הספסלים, וזה, אין להם בעצם שום עניין.
נטע שרון: והשעמום בעצם מוביל אותם לכל הקטטות, לאלכוהול, לונדליזם.
נטע שרון: הצענו להם פעילות ספורט.
נטע שרון: אני בעברי מד"סית בצבא.
נטע שרון: יש לי תואר מוינגייט.
נטע שרון: הצענו להם פעילות ספורט, שזה בעצם מדבר אל כולם: כדורגל, הכושר, מדבר בעצם לכולם.
נטע שרון: אמרנו שנגיע בהתנדבות אחת לשבוע ונעשה להם פעילות ספורטיבית במגרש שלהם.
נטע שרון: יש להם מגרש אצלם שם.
נטע שרון: והם קנו את הרעיון.
נטע שרון: ומאז התחלנו להיפגש איתם אחרי הצהרים למשך שעה, שעה וחצי של פעילות כושר ופעילות של כדורגל.
נטע שרון: מגיעים בסביבות 40 בני נוער כל פעילות.
נטע שרון: עשינו גם יום סביב פסח, סוף החופש, שהם ביקשו להגדיל את הפעילות כי משעמם להם.
נטע שרון: אז העמדנו שם כיבוד, ובלונים, והרבה מוסיקה והרבה מאד ספורט היתולי עשינו להם באותו יום, ובעצם קידמנו את אותה פעילות.
נטע שרון: אנחנו משלבות בעצם בפעילות הזו גם ערכים, שזה לא לדחוף, לא לקלל, לדבר בכבוד אחד לשני, לחכות בתור, שהם בהתחלה זה היה ערימת ילדים, עכשיו הם כבר עומדים מסודר בתור.
נטע שרון: מנקים את המגרש.
נטע שרון: אין דבר כזה לזרוק זבל על הרצפה.
נטע שרון: אין דבר כזה לקלל, לעשן, לשתות כשאנחנו שם.
נטע שרון: ואפשר גם לראות, בדקנו את זה שמבחינת אלימות, מבחינת ונדליזם בשכונה, מאז שנכנסנו לשם לא שרפו ... לא עשו ונדליזם, שומרים שם על המגרש.
דני דנון: יוני כמה בני נוער בפנימיות היום תושבי באר יעקב יש?
דני דנון: בערך.
יוני צ'יקול: 120.
דני דנון: תיכוניסטים?
דני דנון: 160 אני רואה פה.
תמיר אטגייב: רובם בפנימיות.
תמיר אטגייב: בפנימיות יש 114.
תמיר אטגייב: מתוך 279.
דני דנון: זה לא מה שרשום לי פה.
תמיר אטגייב: לא.
תמיר אטגייב: יש את ...
תמיר אטגייב: של מערכת החינוך - - - במוקד.
תמיר אטגייב: 3, 4.
דני דנון: אני אסתכל על זה.
אושרת אטינגר: בסך הכל יש לנו מכיתה ז' עד י"ב – 279 בני נוער.
אושרת אטינגר: מתוכם 114 בפנימייה.
אושרת אטינגר: כל השאר שלומדים תחת מוקד קליטה שבעצם אני מטפלת בהם.
אושרת אטינגר: דרך אגב, כולנו, גם תיכוניים וגם ...
אושרת אטינגר: שלומדים כאן אנחנו נפגשים יחד עם יחידת נוער במתנ"ס.
אושרת אטינגר: לומדים איתם, יש להם פרוייקט מועדון נוער שאנחנו מקיימים.
דני דנון: אם היית צריכה היום להגיד לי בהכללה מבחינת איכות הנוער, נוער שעוזב לפנימייה, או נוער שנשאר ביישוב, איזה נוער יוצא יותר איכותי?
דני דנון: אני יודע שזה הכללה גסה.
דני דנון: אבל סך הכל יש פה, כבר צריכים לדעת, בסופו של יום.
חיים סקה: מהניסיון של לפני כמה ימים היה לנו כאן
חיים סקה: דיון בתוך המחלקה לגבי אנשים שיצאו בתקופה האחרונה לפנימיות.
חיים סקה: לצערי, לא פנימיות שלנו, אני מדבר על פנימיות של עליית הנוער.
חיים סקה: בחור שהיה בסדנת הראפ שלי, והילד הכי מינורי בקבוצה, חזר לי עם שלושה תיקים.
חיים סקה: נכון דיברנו על זה?
חיים סקה: אמרתי: ריבונו של עולם, הכי טוב אצלי.
חיים סקה: הוא עשה דיסק בקיץ שעבר, עשה דיסק בסדנת הראפ.
חיים סקה: הוא בא אלי אומר לי: תשמע, קשה לי בתוך הבית, שולחים אותי לפנימייה, אני הולך לפנימייה.
חיים סקה: אני, בשבוע שעבר בא המגשר עם כתב האישום שלו, אני כמעט בכיתי.
חיים סקה: כי לא יכולנו להחזיק אותו בתוך הקהילה.
חיים סקה: אתה מבין?
חיים סקה: עליית הנוער אומרת: עם הפנים לפנימייה, ואנחנו, משרדה הרווחה, בדעה שעם הפנים לקהילה.
דני דנון: יגאל, יש, ועדה לביטחון פנים, נתונים כלל ארציים על פתיחת תיקים של נוער בפנימיות מול נוער שנמצא בהוסטלים.
קריאה: אתה תראה את ההבדל.
דני דנון: אני מציע, אני הייתי בפנימיות, הזדעזעתי.
דני דנון: אז השאלה היא - - -
חיים סקה: חמישה בני נוער שלי השנה יצאו בגלל ונדליזם בתוך אותם מסגרות או פתיחת תיקים.
חיים סקה: חמישה.
ניסים גוזלן: יש לנו ילדים, יש לנו 200 ומשהו ילדים במגרשי הכדורגל, את רואה את כולם עם התיקים וזה, הבעיה היא שהם מגיעים לכיתה ח', כל אחד כוכב, כולם מלוכדים, מקבלים את המכסימום, כשהם בכיתה ח', ההורים בכיתה ט' שולחים אותם לפנימיות, פה מתחילה ההידרדרות.
ניסים גוזלן: פה מתחילה ההתפרקות.
ניסים גוזלן: הם מגיעים ל – י', מגיעים ל – י"א, וכנראה שם בחברותא, או במסגרות שאחד משפיע על השני, אנחנו מכירים את הגיל הזה, לכולנו יש ילדים בגיל הזה, ואנחנו יודעים שזה גיל לא פשוט, כנראה שפה התוצאות אם אתה תשווה מה היה עד כיתה ח', ומכיתה ח' עד כיתה י"ב, לדעתי הפערים הם - - -
חיים סקה: בגלל שגם אין לנו את בתי הספר - - -
דני דנון: יוני, בקצרה.
יוני צ'יקול: קודם כל מה שאתה אומר זה נכון ... בגיל הזה זה שונה, אבל יש כמה סיבות.
יוני צ'יקול: אני עובד עם המשפחות, בעיקר אני עובד עם המשפחות.
יוני צ'יקול: יש כמה סיבות שבאמת לא יכולים להמשיך ללמוד אחת הסיבות באמת בגלל שאין להם ...
יוני צ'יקול: ברמה היישובית תיכון.
יוני צ'יקול: לכן הם צריכים לצאת.
דני דנון: רגע, מי שנשאר פה איפה הוא הולך ללמוד?
דני דנון: אני רוצה להבין, אני אבא, מה זה אומר מבחינתי לשלוח את הילד לפנימייה מבחינת הוצאה, לעומת להשאיר אותו ביישוב?
יוני צ'יקול: תראה, השאלה הזאת היא כל כך.
דני דנון: לא, כמה כסף זה עולה לי להשאיר אותו ביישוב?
יוני צ'יקול: כמה זה עולה לך?
יוני צ'יקול: די הרבה.
יוני צ'יקול: ביחס למשפחה זה הרבה.
קריאה: ילד בבית זה אוכל, זה - - -
יוני צ'יקול: זה הסעות מפה, בפנימייה אתה שולח אותו, מכסימום אתה יכול לתת לו נסיעה.
יוני צ'יקול: להחזיק אותו זה המון.
יוני צ'יקול: לכן ההורה מעדיף, גם הנערים שרואים את ההורים ...
יוני צ'יקול: הנערים יש להם מן מסורת, האחים האלה גם, בעקבות האחים - - -
דני דנון: מי מעודד?
דני דנון: מי הגורם שדוחף ליציאה לפנימייה?
תמיר אטגייב: רק לגבי הפנימיות צריך להוסיף משהו.
תמיר אטגייב: יש איזה שהוא תהליך בכל יישוב שהעולים בהתחלה רוב הילדים הלכו לפנימייה.
תמיר אטגייב: עם השנים אחוז הילדים בפנימיות יורד.
תמיר אטגייב: אבל אנחנו רואים ביישוב רוב הילדים שהולכים לפנימיות זה מ"רשב"י".
תמיר אטגייב: מ"הדרים" ו"רמון" בקושי הולכים.
דני דנון: אז זה התשובה.
תמיר אטגייב: כן.
תמיר אטגייב: אז עם השנים המספר יורד, וגם איכות התלמידים.
תמיר אטגייב: התלמידים החלשים יותר יוצאים החוצה, והחזקים נשארים ברשות.
חיים סקה: עד כדי כך שלפני שנתיים רמת הלימודים שלהם בכיתה ח' היתה ברמה של ג', ד' שעליית הנוער תכננה, תכננה מקומות כדי לגייס אותם.
חיים סקה: באמת.
חיים סקה: הם עשו הכל.
תמיר אטגייב: בקליטה יש את הנושא של הפעילים.
תמיר אטגייב: יש פה ועד מאד מאורגן של 25 פעילים גברים, ו – 15 נשים, שהכל עובר דרכם.
דני דנון: בוגרים?
תמיר אטגייב: הם בוגרים.
ניסים גוזלן: הקמתי להם עמותה.
תמיר אטגייב: יש עמותה.
ניסים גוזלן: אני נותן להם 100 אלף שקלים בשנה, עמותה לקידום העדה האתיופית.
ניסים גוזלן: הם שם מטפחים מנהיגות.
ניסים גוזלן: הם אחת ל, יוצאים לבית מלון, כנס מנהיגות.
ניסים גוזלן: עושים להם שם את כל הנושא של העצמה.
ניסים גוזלן: את כל הסדנאות, הם שם מנהלים את הקהילה.
ניסים גוזלן: עושים להם השתלמויות.
ניסים גוזלן: עושים להם קורסים בעבודה.
תמיר אטגייב: רק תוספת אחת בנושא של היישוב.
תמיר אטגייב: בערים אחרות יש פרוייקטים אחרים.
תמיר אטגייב: צפת – יש של הג'ויינט תכנית חומש, וכו', וכו', וכו'.
תמיר אטגייב: פה יש רק מוקד.
תמיר אטגייב: אין שיקום שכונות, אין כלום.
תמיר אטגייב: התפקיד של המוקד והרשות.
תמיר אטגייב: אז יש פרופורציות.
תמיר אטגייב: צריך לקחת את זה בחשבון.
תמיר אטגייב: בהמשך לזה צריך לשקול להכניס תכנית חומש לבאר יעקב.
תמיר אטגייב: עד היום אנחנו לא מבינים למה הפרוייקט לא נכנס.
דני דנון: אני אספר לך מה זה שיקום שכונות במשרד השיכון.
תמיר אטגייב: לא, כי בתכנית חומש בשיקום שכונות משפצים.
יעקב ליצמן: ...
יעקב ליצמן: רשת המתנ"סים זכתה במכרז של משרד הקליטה לפי 52 שקל היום הם באים ואומרים: אדוני, אנחנו לא יכולים להפעיל את זה.
יעקב ליצמן: אתה רוצה שנפעיל?
יעקב ליצמן: יעלה לך עוד כ – 220 אלף שקל, משהו כזה.
יעקב ליצמן: זה כסף שמתבזבז, פשוט חבל.
ניסים גוזלן: לדעתי, ואני אומר את זה פה לסיום, ברור לכולם ששתי השכונות עצמן צריכות לעבור התחדשות עירונית, כרגע אנחנו מתחילים להוביל את המהלך.
ניסים גוזלן: ברור לכולם שבראייה של 5, 10 שנים קדימה, השכונות עצמן צריכות להיהרס.
ניסים גוזלן: צריכים צריך לתכנן שכונות חדשות.
ניסים גוזלן: צריך לבוא ולתת לאותם אנשים שחיים בסבל בדירות של שנות ה – 70' שהכל דולף.
ניסים גוזלן: שיקום שכונות נותן 200 אלף שקל לשלושת השכונות יחדיו, שזה שערורייה, זה המרכז המסחרי שכונת רמב"ם והרצל.
ניסים גוזלן: עכשיו, בראייה של יישוב מתפתח שיש לו עתודות של מחנה צריפין, יש לו עתודות נוספות, והיום הוא בשיווק, צריך לדעת שאת המוקדים האלה צריך לחסל.
ניסים גוזלן: כי הם לא עומדים בתמא 38, כי הכל זה טרומיים.
ניסים גוזלן: אם חלילה רעידת אדמה, או חלילה מלחמה, רק מהרעש והפיצוצים הכל יתרסק והכל ייפול, חלילה.
ניסים גוזלן: אז לכן בפן הלאומי צריך ללכת ולקדם תכניות ארוכות טווח, לבוא ולהקים שכונות חדשות כמו שקיימות היום, ולדאוג לכל החבר'ה האלה שכל אחד מהם יקבל דירה גדולה יותר, דירה חדשה מודל 2015, 2020.
ניסים גוזלן: זה הצפי.
ניסים גוזלן: זאת החשיבה בטווח של הבינוי, וגם זה ישנה את המרקם החברתי.
ניסים גוזלן: ברור לכולם שזה, זה עבודה שלי, כראש רשות, בראייה איך צריך לראות את הדברים מבחינת הבינוי בשכונה.
ניסים גוזלן: עד אז כולנו פה צריכים להילחם בנושא החינוך, בנושא התרבות, בנושא הנוער, בנושא המשטרה, בנושא הביטחון האישי של כל אחד.
ניסים גוזלן: לכן בעיה של בית ספר כזה או אחר זה בסדר לחשוב על זה , אבל לא רק זה, מחשבה כלל מערכתית.
ניסים גוזלן: ואני מודה לך על זה שקשרת את כל הקצוות ולא התמקדת רק בנתון כזה של בית ספר, כמו שעשו קודמך עד היום במשך 20 שנה.
ניסים גוזלן: הרחבת את היריעה, לקחת את כל מי שכרוך בכך, ולדעתי הפתרון הוא שיכון.
ניסים גוזלן: הפתרון הוא ביטחון אישי.
ניסים גוזלן: הפתרון הוא בראש ובראשונה חינוך ותרבות, ונוער.
ניסים גוזלן: איך אומרים אדוני?
ניסים גוזלן: בני עירי קודמים, ולכן לנו חשוב הקהילה שאנחנו חיים בה.
ניסים גוזלן: ואני באמת גאה שתמיר ואושרת ויוני, שהם יוצאים, יוצאים מהעדה, וגם שכחתי.
ניסים גוזלן: 80 אחוז מהרשויות, אני אומר את דעתי, עושים מזה פוליטיקה זולה.
ניסים גוזלן: מסמנים כל מיני כאלה שלא מתאימים לכלום.
ניסים גוזלן: אתה רואה את תמיר, אתה רואה את אושרת, אתה רואה את יוני, אתה מבין שאנחנו רוצים אנשי מקצוע שהם יעמדו מול הקהילה, והם אלה שיטפלו.
דני דנון: יוני, משפט אחרון.
יוני צ'יקול: משפט אחרון, על נושא של אלימות במשפחה, מדובר ברמה ארצית.
יוני צ'יקול: אני מדבר על נושא טיפול בבעלים.
יוני צ'יקול: הנושא הזה, לדעתי, הוא הרבה ... זאת אומרת, תלונת שווא יכול להיות אמיתית או זה, הגבר הוא ...
יוני צ'יקול: באמת מסתובב בין החברים ללא קורת גג, וחוזר - - -
דני דנון: יש עיקרון שהוא עדיין לא מיושם.
דני דנון: אבל של דירות קלט לגברים.
דני דנון: אנחנו באחת הישיבות נודע לנו שכבר יש תקציב לזה, ... הדירות, אבל זה יתחיל לזוז אני מקווה בקרוב.
דני דנון: כבר קיבלנו תשובות על כך.
כוכבי: אבל בינתיים יש להם אפשרות לקבל סיוע בשכר דירה לתקופה המורחקת.
דני דנון: אבל אם זה בצו, כן.
כוכבי: אם זה בצו, לכל התקופה המורחקת.
חיים סקה: אני רק הייתי רוצה להוסיף שאנחנו הכנסנו, בגלל העניין הזה הכנסנו תכנית "אבות" משהו, חבל, דניאל לא נמצא.
חיים סקה: עכשיו הוא עובד, לצערי עדיין ברחוב, עד שיתפנה איזה חדר בשכונת הרצל כדי שיוכל לקבל את אותם אבות, לא בדיוק קבוצה של הורים.
חיים סקה: עכשיו עם 15 אבות הוא עובד איתם.
חיים סקה: משרד הרווחה מממן את זה.
דני דנון: כם אני אקריא את החלטת הסיכום: ועדת העליה, הקליטה והתפוצות קיימת את ישיבתה בבאר יעקב.
דני דנון: הועדה מצדיעה לראש הרשות, מר ניסים גוזלן, וממלא מקומו מר עמרם נעים, חברי מועצת העיר וצוות הרשות, על פעילותם לקליטת עלייה.
דני דנון: ההשקעות בעיר לקליטת עליה ראויות לציון.
דני דנון: תכנית העירייה לפיזור בית הספר הרב שנתי הינה מבורכת.
דני דנון: אין סיבה שילדים יוצאי אתיופיה ילמדו בנפרד.
דני דנון: אנחנו קוראים לרשות ולמשרד החינוך להאיץ את יישום התכנית המבורכת.
דני דנון: הועדה פונה לשר לביטחון פנים, השר אהרונוביץ, לזרז אתה הקמת של התחנה ביישוב לאור ההתפתחות ביישוב.
דני דנון: הועדה פונה למשרד הקליטה להגדיל את התיקצוב.
דני דנון: הועדה מבקשת לקבל מהמשרד לביטחון פנים פירוט של פתיחת תיקים של בני נוער יוצאי אתיופיה בפנימיות, לעומת בני נוער שנשארו ביישובם בשנת 2010.
דני דנון: הועדה רואה בפעילות בבאר יעקב מודל לחיקוי לרשויות נוספות.
דני דנון: אני רוצה להודות לכל המארחים, לאנשים על העבודה שאתם עושים.
דני דנון: ולגבי בית הספר אנחנו נגיע לפה, אני באמת מאמין שבתשובות שקיבלנו - - -
ניסים גוזלן: גני הילדים כבר חוסלו, כי גם הילדים - - -
ניסים גוזלן: עשינו אינטגרציה אמיתית, ואין לנו שום גן ילדים היום שלומדים בו רק ילדים מהעדה האתיופית.
ניסים גוזלן: משהו שהוא היה בעצם סמוך לבית הספר.
ניסים גוזלן: אז את זה הצלחנו לחסל.
דני דנון: זה התחלת המהלך.
ניסים גוזלן: זה תחילת המהלך שבעצם בעוד שנתיים שלוש, יקרין לבית הספר.
דני דנון: תודה רבה אריק.
דני דנון: אני חייב לומר, אריק, אני מכיר אותך הרבה שנים, לא השתנית.
דני דנון: אתה פותח את הישיבה, מנהל ומסכם אותה כבר.
דני דנון: אז יישר כוח גדול לאריק חדד, חברי הטוב, ראש המועצה המקומית קריית עקרון.
דני דנון: אנחנו, הוועדה, אוהבים לבוא לשטח לשמוע את הדברים, את הצרכים, את הבעיות.
דני דנון: קודם כל אני חייב לומר על האירוח, אנחנו באנו מהעיר חולון, שהיא קצת יותר גדולה מקריית עקרון, אבל לא התקבלנו ככה באירוח כזה לבבי.
דני דנון: אני רוצה להודות על הקבלת פנים החמה.
דני דנון: אני רוצה להודות לממלא מקום ראש העיר, חברי הטוב אשר עוקבי, חברי הטוב אילן ירימי.
דני דנון: חברים נוספים שנמצאים איתנו פה.
דני דנון: אנחנו פה, אריק, אנחנו באמת עבדנו ביחד להביא עולים לארץ מהכובעים השונים שלנו בתנועה הציונית, אבל בעיקר לראות את ההתמודדות עם העלייה האתיופית.
דני דנון: אני חושב שזה יהיה הדגש שלנו בדיון אחרי הפתיחה המרשימה של ראש הרשות, לבוא ולדעת מה קורה כרגע בקהילה האתיופית.
דני דנון: לפי דעתי, גם משרד הקליטה, גם משרדי ממשלה אחרים שנמצאים פה, אם נוכל לסייע במשהו, זה יהיה בקידום דברים לאוכלוסייה הזאת שנמצאת פה בקריית עקרון.
דני דנון: אז הייתי רוצה, בפתח הדברים, לבקש ממשרד הקליטה התייחסות לנושא, התקציב, אנה, שהוא מצחיק.
דני דנון: יש פה אבל אוכלוסייה אתיופית, ואני גם רואה את זה במקומות אחרים שיישובים קטנים, שאין שמה מסות, אז המשרד יש לו, נגיד, עובדים נגיד עכשיו אנחנו מציינים 20 שנה למבצע שלמה.
אנה ליטרובניק: גם כאן זה קיים.
דני דנון: כי פה זה מעל 1,000.
אנה ליטרובניק: לא, לא.
אריק חדד: כן, קיבלנו 28 אלף.
דני דנון: זאת אומרת, יש מקומות שבהם בגלל שהיישוב קטן, לא נכנס להרבה מקומות תקצוב של המשרד.
דני דנון: ודווקא פה היישוב קטן, ויש אוכלוסייה שצריכה סיוע.
דני דנון: איך אתם מתמודדים עם זה?
אנה ליטרובניק: קודם כל, כפי שידוע, משרד הקליטה בונה את התקציב על פי פרמטרים מאד ברורים.
אנה ליטרובניק: אנחנו ... נתונים של משרד הפנים בעצם על העולים מ – 1 בספטמבר 89' ועד היום.
אנה ליטרובניק: זה בעצם נותן לנו את האפשרות בכלל לתקצב את היישובים היותר קטנים, כי כפי שגם צויין קודם, רוב האוכלוסייה זה האוכלוסייה הותיקה של עולים הותיקים, ומשרד הקליטה תומך באוכלוסיות חדשות של העולים החדשים.
אנה ליטרובניק: אשר לזכאויות של העולים החדשים, הזכאות בתחום תעסוקה ודיור בסיסי זה עד 10 שנים בארץ.
אנה ליטרובניק: כשאני מדברת על זכאות משנת 89' ועד היום, אני מדברת על תקציבים לתחום חינוך ותרבות, חינוך בלתי פורמלי, בתחום של קליטה בקהילה, ועל כן אנחנו מקבלים את התקציבים המעטים, אבל מקבלים, ונותנים גם את התוספות, כפי שציין קודם ראש העיר.
דני דנון: מה המספרים שיש לכם?
דני דנון: מבחינת תקציב, מה המספרים שלכם?
אנה ליטרובניק: אנחנו נותנים תקציב בסיסי שוטף הוא עד 15 אלף שקל.
אנה ליטרובניק: והתקציבים הנוספים שזה לפעמים עולה על התקציב השוטף, במיוחד תקציב לקייטנות לעולי אתיופיה, ולא מזמן אני התבשרתי שלצערי הרב הוא לא ינוצל כאן בקהילת עקרון, כי לפי מה שנמסר לי, נשארו מעט מאד ילדים.
אנה ליטרובניק: אנחנו תיכננו לתקצב 100 תלמידים עולים מאתיופיה, ב – 20 אלף שקל, ולפי מה שאני הבנתי נרשמים בסך הכל 7 ילדים, שזה נתון מאד נמוך.
אנה ליטרובניק: זה אומר שלא תקבל את התקציב, אלא לפי הילדים, למרות שהקצבנו 20 אלף שקל.
אנה ליטרובניק: בנוסף את התקציב ל – 20 שנה למבצע שלמה – אז כאן באו בחשבון נתונים לגבי עולים שבאו במבצע שלמה, כי התקציב נחשב לפי מספר העולים שהגיעו.
אנה ליטרובניק: יש לנו גם הוסטל שיש פה קשישים בודדים שמתגוררים בקריית עקרון.
אנה ליטרובניק: אגב, ההוסטל נראה יפה מאד.
אנה ליטרובניק: הלכתי לבקר שם, ובאמת נראה נורא, ועדיין יש לנו אנשים שרוצים, וממתינים.
אנה ליטרובניק: כפי שציינתי גם בחולון, גם כאן עדיין ההמתנה שלנו היא משנת 91' אנשים קשישים, אני מדברת שממתינים לדיור ציבורי.
אנה ליטרובניק: אבל אני רוצה לציין שכל צורך שבא מהשטח, וזה לא ...
אנה ליטרובניק: קריית עקרון, או כל יישוב אחר.
אנה ליטרובניק: כל צורך שבא מהשטח אנחנו מכבדים, ומנסים לקדם.
אנה ליטרובניק: כלומר, אם יבוא אלי צורך בתחום חינוך, בתחום תכניות לימודיות, עם המספר המסויים של ילדים שזקוקים לזה, אני אישית אקדם את זה.
אנה ליטרובניק: אני בטוחה שאני גם.
דני דנון: מה לגבי גודל היישוב?
דני דנון: כי בעצם יישובים קטנים לא מקבלים הרבה מאד מהתקציבים שלכם, ואז התקציבים האלה מוסטים ליישובים הגדולים.
דני דנון: היום תחברי את עקרון, ואת, לא יודע, מזכרת בתיה.
אנה ליטרובניק: גדרה.
דני דנון: לא, גדרה זה כבר יש לו את הגודל בפני עצמו.
דני דנון: תחברי את הקטנים, יש קהל שלא מקבל שירות.
דני דנון: השאלה אם אין אפשרות לתקצוב לפי.
אנה ליטרובניק: הם מקבלים שירות.
אנה ליטרובניק: הם מקבלים גם מענה פרטני אצלנו בסניף.
דני דנון: לא, זה כן.
דני דנון: אבל אני מדבר, עכשיו יש תקציב של המשרד, אני השר היום, אני אומר: תחלקו מיליון שקל למבצע שלמה.
דני דנון: אתם הולכים, לוקחים, או.
דני דנון: איפה יש ריכוזי עולים.
אנה ליטרובניק: נכון.
דני דנון: מחלקים.
דני דנון: יש לי אבל עוד קהל גדול מאד שהוא לא נופל בריכוזים.
דני דנון: ופה, לפי דעתי, קריית עקרון זה אחד היישובים האלה, שהם לא נופלים בקטגוריה.
אנה ליטרובניק: קריית עקרון כן נופלת בקטגוריה הזאת.
אנה ליטרובניק: אבל למשל, העיר השכנה, מזכרת בתיה, היא יישוב לא נפל בקטגוריה הזאת.
אנה ליטרובניק: אבל קריית עקרון דווקא כן.
אנה ליטרובניק: אבל בפרופורציה לגודל התושבים.
אנה ליטרובניק: הפרופורציה לעולים זה פה מגיע למשהו כמו, סדר גודל של 6 אחוז מכלל התושבים בקריית עקרון.
אנה ליטרובניק: לכם הסכומים הם - - -
יוסי רידי: ...
יוסי רידי: כי אתם מתייחסים, סליחה רגע שאני מתפרץ, אני מתנצל.
יוסי רידי: פשוט זה משהו שכואב לי כבר די הרבה זמן.
יוסי רידי: יוסי, יוסי רידי, אני חבר מועצה.
יוסי רידי: המשרד הגדיר קריטריונים מאד, מאד ברורים משנת 89'.
יוסי רידי: יחד עם זאת, היום, אם אנחנו נלך ונבדוק את האוכלוסייה הזאת שמדוברת, גם העולים מאתיופיה, גם העולים מרוסיה, מבחינתי הם עדיין מוגדרים כעולים חדשים, עם קשיי שפה, עם קשיי תרבות, עם קשיי קליטה.
יוסי רידי: בני נוער אצלנו, משום מה, כל בני הנוער האתיופי יושבים ברמה של נוער מנותק.
יוסי רידי: ברמה שהוא לא נמצא בכלל בתוך המסגרות המסודרות, ולמשרד הקליטה אין שום מענה לדבר הזה.
יוסי רידי: אנחנו כיישוב סובלים כתוצאה מכך.
אנה ליטרובניק: קודם כל עלי לציין שהעולים החדשים הם תושבי מקום לכל דבר.
אנה ליטרובניק: הם ממש נחשבים גם לתושבים של המקום, וכמו שמתייחסים לבחור ישראלי כמה דורות, אותו דבר גם יתייחסו אליהם.
אנה ליטרובניק: משרד הקליטה תומך ומקדם, וגם מזמין משרדים אחרים לשוחח על זה.
אנה ליטרובניק: אנחנו יכולים לשבת עם משרד החינוך ולראות מה משרד החינוך נותן לנושאים האלה.
אנה ליטרובניק: אני יודעת שהתלמידים של קריית עקרון משולבים בפרוייקט "אופק" לבגרות.
יוסי רידי: נכון.
אנה ליטרובניק: בנוסף להכל, שהם תושבי קריית עקרון, אבל לומדים בבתי ספר.
קריאה: אבל אנחנו צריכים לשלם את זה.
אנה ליטרובניק: ברחובות הם מקבלים ...
אנה ליטרובניק: כמו כל התושבים האחרים, דווקא מהחשיבה הזאת שהיישוב הוא יותר קטן, אז אין שום סיבה, אלא כן לצרף אותו ליישוב יותר גדול, שהוא גם מקבל תקציבים יותר גדולים מקריית עקרון.
ניסן גז: כבוד חבר הכנסת, שמי ניסן, אני מנהל המתנ"ס.
דני דנון: אנחנו אצלך באכסניה כרגע.
ניסן גז: נכון.
ניסן גז: ברוכים הבאים.
ניסן גז: אני רוצה באמת לגעת בנקודה שציינת, וקצת להגיב על מה שאנה, קודם כל שיתוף הפעולה הוא מדהים עם משרד הקליטה, באמת הם נכונים לעזור, אבל הידיים שלהם מאד, מאד כבולות.
ניסן גז: אני רוצה להגיד לך שלדעתי יש איזה שהוא נתק של המשרד מול השטח.
ניסן גז: היום תראה לי קייטנה בארץ שעולה 200 שקל, או עולה 180 שקל.
ניסן גז: המשרד אומר:
ניסן גז: אנחנו ניתן לכם 200 שקל לילד בתנאי שתגבו 180 שקלים.
דני דנון: מה קורה לילדים האלה של יוצאי אתיופיה בקייטנה, מה קרה איתם עכשיו בשבועיים האחרונים?
ניסן גז: הם או שהם משולבים בקייטנות הרבה יותר זולות של חב"ד, או כאלה דברים, או שהם נמצאים משולבים בקייטנות הגנים שלנו שהשנה, בשונה משנים קודמות, המשרד החליט לא להכיל את ילדי הגנים במסגרת הסבסוד.
ניסן גז: אז מה עושים ילדים קטנים להורים שאין להם כסף?
ניסן גז: אנחנו היינו צריכים לסבסד אותם.
ניסן גז: יש פה משהו שהוא, לדעתי, בעייתי מהשורש.
ניסן גז: אני גם, אני 10 שנים בתחום החינוך הבלתי פורמלי, ראיתי דברים.
ניסן גז: זה משהו שעולה כל שנה מחדש, ואף אחד לא נותן על זה את הדעת עד הסוף.
ניסן גז: בנוסף לזה, כמו שראש המועצה ציין, אנחנו מתוקצבים 34 אלף שקלים ב – 4 פרוייקטים.
ניסן גז: אנחנו, אחד הדברים היותר חזקים של המועצה הזאת זה שאנחנו יודעים לעשות אחד ועוד אחד אצלנו זה לא 2, זה 4.
ניסן גז: ואם תסתכל בטבלה, אנחנו ידענו מ – 34 אלף שקלים האלה לעשות 113 אלף שקלים.
ניסן גז: וכל שקל שאנחנו מצליחים לגייס בנוסף למשרד הקליטה, אנחנו יודעים לבוא ולגייס עוד כספים.
ניסן גז: אם זה מהרשות המקומית שבאמת תומכת.
ניסן גז: אם זה מהחברה למתנ"סים, אם זה ממקורות אחרים.
ניסן גז: וכאן, שוב, המועצה הזאת היא מועצה קטנה.
ניסן גז: המשאבים שלנו הם מאד מאד מוגבלים, לעומת ערים אחרות, שיש להם יכולת לתעל תקציבים בצורה כזו או אחרת, ולנו בצורה אובייקטיבית קשה לנו לעשות את זה, כי אין לנו.
ניסן גז: וכן אולי צריך, מעבר לקריטריונים הקשיחים של משרד הקליטה, אולי כן לשנות פעם אחת ולתמיד את ההתייחסות למקומות קטנים שהרשות עצמה לא מסוגלת להכיל את, אנחנו לא, אי אפשר לשים אותנו באותה שורה עם ערים גדולות כמו חולון, כמו לא יודע מי.
דני דנון: אני רוצה נציגי המשרד לביטחון פנים, תציגו את עצמכם.
דני דנון: יש לכם נתונים לגבי הנוער העולה, מעורבות כזו או אחרת בעבירות?
דני דנון: אם יש לכם איזה מדדים.
איציק מועלם: תראה, המקום כמועצה אין לנו בעיות ספציפיות עם האתיופים.
איציק מועלם: אני לא יכול להצביע על תופעה שאתיופים מייצרים קטטות, או מייצרים פה עבירות או משהו אחר.
איציק מועלם: היינו רוצים לראות אותם יותר משולבים במשמר האזרחי, כדי להירתם יותר לקהילה וככה גם להיות - - -
דני דנון: מבחינת אלכוהול ובני נוער, אתם סוגרים פיצוציות?
דני דנון: כל הדברים שהחוק מקנה לכם היום?