GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלמה מולה: ואני לא מתכוון שבאגף הקליטה יעשו מאמץ כדי שיהיה עוד פרק לימודי, זה לא מה שאני אומר אלא לקחת את הפרק של העלייה מאתיופיה כחלק מן הציונות וכמו שלומדים על העלייה הראשונה, השניה והשלישית ולא לחסוך בכסף.
שלמה מולה: ומכאן אני אומר: יש לנו הרבה ויכוחים, ואני לא רוצה להיכנס לבעיות של דת, ליחס של המימסד הדתי ליהודי אתיופיה כי את כל אלה נפתור אבל אני מבקש להעביר את חוק מורשת יהודי אתיופיה שהוא תקוע כאן בוועדה הזו, הוא תקוע בגלל עניינים פוליטיים וכל אחד רוצה בעלות.
שלמה מולה: קחו את הבעלות, אני רוצה שיהיה מוזיאון ענק, מרכז מורשת יהדות אתיופיה, מרכז סמינרים, יהיה כמו בית מורשת בגין, שבני נוער מגיעים לשם ולומדים את התפארת של בית"ר ולמרות שאני לא בית"ריסט אבל מרכז מורשת בגין זה מה שצריך להיות, כמו שאנחנו הולכים לבית התפוצות ורואים תיעוד על עליות והתיעוד הוא הדבר המרכזי שיישאר לכן צריך להקים את מרכז מורשת יהדות אתיופיה.
מאיה שריר: קודם כל מבקשת לברך את יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת שלמה מולה, יש לנו הודעה משמחת לעולים ולא כדאי להקל בזה ראש, יש לנו לקראת שנת הלימודים הבאה, תשע"ב יש לנו הרחבה של תיגבור משמעותי של שעות גם במשך הזמן שיינתן ו - --
דני דנון: האם אפשר לקבל נתונים ומספרים כבר עכשיו?
מאיה שריר: כן, כל עולה שמגיע מאתיופיה, ככל שהוא זכאי היום לקבל הקצאת שעות בבית הספר היסודי, ובשנה שעברה היתה עלייה אוטומטית מ 1 במרץ עכשיו הוא יהיה זכאי מ 1 ביולי 2006, זוהי הרחבה משמעותית גם במשך השעות.
דני דנון: עבור כמה תלמידים זה מרחיב את השעות?
מאיה שריר: זה מכסה שש שנים של בית ספר יסודי.
מאיה שריר: כמעט כל מי שילמד בבית ספר יסודי יקבל 1.75 שעות לילד.
מאיה שריר: בדרך כלל השעות מרוכזות כי אין מצב שיש ילד בודד מן הקהילה בבית ספר.
מאיה שריר: זו הרחבה מאד משמעותית של שעות.
מאיה שריר: לגבי ילידי הארץ, הם קודם כל תלמידים במערכת החינוך, כאשר כל המערכת הולכת לכיוון של מענה פרטני בהתאם לצורכי הילד, עם "אופק חדש", ולא אדבר כרגע על שעות אופק חדש שייכנס לכל המערכת, התלמידים מקבלים את המענה, כל אחד בהתאם לצרכים.
מאיה שריר: מעבר לכך, רק לבני הקהילה, שלא כמו עולים אחרים, ואנחנו מוצפים בבקשות גם מעליות אחרות לעשות את זה, יש לנו תכניות יחודיות, יש לנו תכנית החומש ליוצאי אתיופיה, משרד החינוך לבדו מקצה 20 מליון שקל בשנה כתוספת, לא על חשבון תקציב קיים והתוספת הזו היא מאד משמעותית.
מאיה שריר: יש את הפרוייקט הלאומי האתיופי, הרחבנו את תכנית "פקט", גם לגני ילדם וגם לבית הספר היסודי, המנכ"ל הוסיף 2 מליון לשנה וכמובן מרכז ההיגוי ליוצאי אתיופיה שפועל אתנו.
מאיה שריר: גם בתוצאות שקיבלתי בשבוע שעבר, של נתוני הבגרות, היו אמנם בעייתיים -כפי שאומר יושב הראש אבל, בבגרות אנחנו רואים שיש עלייה זאת אומרת יש קו אחד של רצף כלפי מעלה, יש שיפור בהישגים ובשנה האחרונה רואים את העלייה.
מאיה שריר: בתשובה לשאלת יושב הראש, לגבי בגרות, מעל 42%.
מאיה שריר: היו 39% והמספר עלה אל מעל ל 42%.
מאיה שריר: יש עליה ויש קו רציף של שיפור בהישגים.
מאיה שריר: לגבי נתוני "מיצב" קיימנו ישיבה שלמה על הנושא כי עדיין יש פער ויש לקחת חשבון שנקודת הפתיחה היא שונה, שאחד הגורמים שמאד משפיעים על הצלחה של ילדים בהישגים הוא בית הורי, שפת אם ברמה מאד גבוהה וכל הדברים האלה צריכים להילקח בחשבון.
מאיה שריר: גם נתוני המיצב, ברגע שלקחו בחשבון השוואה למצב סוציו-אקונומי ולא בהשוואה לכל המיגזר היהודי אז ראינו שהפער מאד הצטמצם.
מאיה שריר: דבר נוסף, ששר החינוך אמר אותו לא מזמן, וראוי שהוא ייאמר שוב, הוא שזו שגיאה להשוות בין נתונים של עולים לבין ילידי הארץ כי מראש הדבר הוא לא בר השוואה, זה כמו לקחת ציונים של ילד בכיתה ב' וילד בכיתה ח' ולתת להם את אותו מבחן בעברית ולהתפלא שיש פער.
מאיה שריר: ברור שהפער קיים.
מאיה שריר: מעבר לכך אנחנו באמת עושים כל דבר אפשרי והמערכת משקיעה הרבה מאד, גם השר רואה בזה דבר מאד חשוב, הוא מקצה תוספת מאד רצינית של שעות, גם השר וגם המנכ"ל רואים בכך דבר חשוב וראוי לקידום.
אללי אדמסו: זה הדיון על עשרים שנה ל"מבצע שלמה", וכמו שחבר הכנסת שלמה מולה אמר שאנחנו מאד מעריכים את אותם האנשים שעזרו, אני השתתפתי במבצע וזו היתה ממש סכנת חיים, אמרנו שבשביל המשפחות שלנו אנחנו צריכים להגיע בין המלחמות שבתוך אתיופיה, ואני בתוך עשרים וארבע שעות יצא לי לטוס פעמיים ובאחד המטוסים אירעה אחת הלידות מתוך התשע ובאמת, כל האנשים שעובדים ועושים למען הקהילה יבורכו.
אללי אדמסו: מודה כמובן ליושב הראש שעושה ופועל וגם מבקר בשטח וגם אתמול ראית ושמעת על הספירה של ארבע מאות סטודנטים שהם לומדים ב"אריאל" וזו גאווה לכולנו.
אללי אדמסו: יחד עם זאת, אחרי עשרים שנה, יש בעיות, אחת מהן היא קריטית והיא דיור לזוגות צעירים.
אללי אדמסו: יש תכנית חומש שתוקצבה ועדיין לא מומשה ויש את הבעיה שהאנשים בשטח, סובלים ממחסור בדיור והילדים והסטודנטים חוזרים הביתה אחרי סיום הלימודים עם שני ילדים או שלושה ילדים, גרים עם ההורים שלהם וזה מאד מקשה עליהם.
אללי אדמסו: אני הייתי מציע לקיים דיון בנושא הזה ולדון בשאלה למה לא מבוצעת תכנית החומש לדיור לזוגות צעירים ואני, בכיוון שלי, אפעל בממשלה ואני גם מציע לחברת הכנסת שלמה מולה, אם יוכל גם לסייע בקידום הענין הזה, כי זה יועיל לנו רבות.
אברהם נגוסה: תודה ליושב הראש.
אברהם נגוסה: עשרים שנה אחרי "מבצע שלמה" אנחנו רואים את המציאות של הקהילה בשטח; יש הישגים שכולנו במדינת ישראל יכולים להיות גאים בהם ויש גם מצבים שהם הפוכים, שהם הידרדרות ולכן, אני חושב העניין אינו ריבוי פרוייקטים אלא הפתרון.
אברהם נגוסה: לרכז את אותם משאבים ולשים אותם בצורה נכונה.
אברהם נגוסה: ככל שאנחנו מדברים על קידום הנוער והילדים, במערכת החינוך, ואם אנחנו שלושים שנה במדינת ישראל ועדיין רואים בתי הספר שהם רק לאתיופים אז פה הכשלון מתחיל.
אברהם נגוסה: לא נראה לי שאפשר לתת פתרון למציאות כל עוד אנחנו ממשיכים להחזיק מאה אחוז או תשעים אחוז מילדי העדה בבית ספר אחד.
שלמה מולה: צריך לפזר את כולם בכל הזרמים.
אברהם נגוסה: נכון.
אברהם נגוסה: הפתרון צריך להיות בכך שמשרד החינוך יקח את האחריות ואני אומר, אם אנחנו לא נפזר את ילדינו בבתי הספר אז יוצא שהם נבדלים בגלל צבע עורם.
אברהם נגוסה: ואני מבדיל בין למידה של ילדים שהם עולים חדשים לבין ותיקים כי עולים חדשים אפשר לרכז בבית ספר משלהם וללמד אותם לחוד, יש בזה הבנה כדי שהם יתפסו את השפה אבל לעומתם, אין סיבה לשים בבית ספר נפרד ילד שנולד פה בארץ.
אברהם נגוסה: מאיה מגיבה בתנועת יד שוללת אבל זו עובדה.
אברהם נגוסה: בית ספר ניר עציון, בית ספר רמב"ם, שני בתי הספר בנתניה, בבאר יעקב, לפחות על ארבעת בתי הספר הללו יכולה להיות הסכמה שהבידול מיותר.
מאיה שריר: מחר הדיון לגבי פתח תקוה.
דני דנון: מחר הדיון.
דני דנון: יש מילה יפה שהיא הסללה.
דני דנון: במקום לפרט נאמר הסללה, מחר נדון בענין הזה.
אברהם נגוסה: משפט סיום.
אברהם נגוסה: כולנו צריכים להתגייס ולהילחם בתופעה של בית ספר נפרד ליוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: זו תופעה מסוכנת שיכולה לסכן את עתיד הקהילה ואת האינטגרציה שלה בחברה הישראלית.
אברהם נגוסה: על זה יש להילחם.
זיוה מקונן: בקצרה.
זיוה מקונן: לגבי חגיגות "מבצע שלמה", בואו נתמקד בעשייה של הקליטה של יהודי אתיופיה, אנחנו חוגגים כבר מספר חודשים כל משרד ומשרד חוגג בצורה כזו או אחרת את הנושא הזה, וזה חבל.
זיוה מקונן: לשיטתי, חבל על התקציבים כי אפשר היה להעביר את התקציבים האלה אבל - - -
דוד יאסו: סליחה שאני מתפרץ, במשרד שאלו איך זה שמשרד הקליטה חגג לרוסים ולא לאתיופים.
דוד יאסו: החגיגה היא הציון.
קריאה: האם החגיגה הזו תעלה חמש מאות אלף שקל?
קריאה: תעביר את זה למקומות כמו חינוך.
קריאה: לא צריך לחגוג.
אריה קורז: זה היה בהתנדבות ולא עלה לכם אגורה אחת.
אריה קורז: אפילו שהיו גם אמנים.
זיוה מקונן: חבל על הכספים האלה שהושמו לשם.
זיוה מקונן: הדבר השני: אמש הייתי בדיון ביפו.
זיוה מקונן: סיפור קליטת יהודי אתיופיה, במיוחד עולי מבצע שלמה זה אותו הסיפור של הגיטאות, והעולים מאתיופיה עדיין מופנים אל השכונות המוחלשות וצריך למצוא לזה פתרון, לא ייתכן שעדיין תהיה אפליה והצללה ולא רק בבתי הספר אלא גם בהשמה ליישובים מוחלשים וזו נקודה שצריך לטפל בה.
זיוה מקונן: לגבי החינוך, נכון שמחר יש דיון בוועדה לגבי ההפרדה, ואני לא מסכימה עם דר' אברהם נגוסה כי זו עובדה, יש בתי ספר - - -
דני דנון: נשאיר את זה למחר.
זיוה מקונן: לגבי נתוני המיצב, והעלייה במספר הזכאים לבגרות – נכון, יש עליה אבל כשאנחנו מדברים על הממוצע של כניסה של אותם סטודנטים לאוניברסיטה - - -
מאיה שריר: גם שם יש עלייה.
זיוה מקונן: גם שם יש עלייה אבל עדיין יש פערים ואם אנחנו מדברים על שלש יחידות בגרות באנגלית ושלש יחידות בגרות במתמטיקה אז נכון שבסופו של דבר יש תעודת בגרות אבל היא לא מקנה כניסה לאוניברסיטה ויוצא שלא עשינו כלום.
דוד יאסו: בתשובה לדברים של זיוה לגבי תל אביב יפו, שמשרד הקליטה מפנה, כביכול, את העולים לישובים מוחלשים, אני אומר שאנחנו לא מפנים לדיור קבע, אנחנו כן קולטים במרכזי קליטה ויש ששה עשר כאלה מן הצפון ועד הדרום אבל, אחרי שנתיים שהם בארץ הם מקבלים מענקים, יש ויכוח לגבי המענקים ואנחנו ביקשנו גם מחבר הכנסת שלמה מולה והנציגים שיעזרו בכל הדברים האלה מול האוצר.
דוד יאסו: בתקציב שקיים רוכשים במקום שאפשר ונכון שמדובר בשכונות שגם אני לא רוצה לחיות בהן אבל לא משרד הקליטה הוא שמנתב אותם לכיוון הזה.
דוד יאסו: אנירוצה שזה יהיה ברור.
דוד יאסו: משרד הקליטה לא מחליט וזיוה, רגע, זיוה - - -
דני דנון: אין אפשרות להמשיך את הדיון.
דני דנון: נסכם.
דני דנון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות קיימה דיון בנושא עשרים שנה ל"מבצע שלמה", במסגרת הצעה לסדר יום.
דני דנון: הועדה מצדיעה לכל מי שפעל למען העלאתם של יהודי אתיופיה ב"מבצע שלמה" וביחוד לראש המשלה לשעבר יצחק שמיר, נציגי המוסד, הסוכנות ושאר הארגונים ובעיקר לעולים בעצמם.
דני דנון: הועדה קיימה בעבר ישיבת הצדעה ל"מבצע שלמה" בהשתתפות שרת הקליטה ונכבדי העדה.
דני דנון: ברור לכולנו שמלאכת הקליטה לא תמה ויש להתמודד עם הקשיים והאתגרים הרבים גם בקרב הדור השני.
דני דנון: הועדה קיבלה דיווח מנציגת משרד החינוך על הגדלת שעות הלימוד לילדי העולים ומברכת על כך.
דני דנון: הועדה תמשיך לעקוב אחר הקשיים והטיפול באתגרים.
שלמה מולה: מבקש לציין את הנושא של חינוך לנושא של מורשת יהדות אתיופיה לציונות ואת בעיית הדיור שאללי הצביע עליה.
שלמה מולה: גם את הטיפול בדור השני, לציין את הפעילות הסטודנטיאלית ואת השירות הצבאי.
דני דנון: נצרף את הדברים להצעת ההחלטה.
דני דנון: מודה לכולם.
דני דנון: ניפגש שוב.
דני דנון: אני מתכבד לפתוח ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא הוקרה ליוצאי קווקז בישראל.
דני דנון: הישיבה הזו היא המשך לסיור של הוועדה באור עקיבא, שם עלו נקודות שקשורות לעולים יוצאי קווקז והוקמה ועדה ספציפית לנושא העולים יוצאי קווקז, גם כדי לסקור את הפעילות וגם כדי לפתור נושאים ולראות איך הועדה יכולה לסייע בשיתוף עם משרדי הממשלה אחרים.
דני דנון: נשמע קודם כל את הצרכים ואת הבעיות ונראה מה אפשר לעשות.
דני דנון: ננסה למקד את הישיבה.
דני דנון: אנחנו מוקירים ומברכים את העליה המבורכת שמסייעת רבות, שמעשירה את התרבות אבל יש לראות מה אפשר לעשות מול מוסדות השלטון על מנת לסייע ולהקל על הקליטה.
דני דנון: תחושת הבטן שעלתה מן הסיורים היא שכיוון שעולי קווקז כבר לא נחשבים עולים חדשים על פי הקריטריונים שהרי הם נמצאים פה מעל עשר שנים אז באיזשהו מקום שמו אותם בצד והתפנו לעולים אחרים.
דני דנון: ברם, בפועל, אם מסתכלים על הריכוזים של עולי קווקז, בערים שונות במדינת ישראל, רואים שהם חיים בקהילה סגורה עם בעיות משלה ורואים שאנחנו, כחברה, צריכים להתייחס לנושאים האלה ולא לומר שבגלל שהם עלו לפני עשרות שנים אז כבר אין להם בעיות והמדינה יכולה לומר שסיימה את הטיפול.
דני דנון: מבקש מחברי, שמחה יוסיפוב, שבזכות הישיבה שערכנו אצלך באור עקיבא באנו לפה היום לפתוח את הדיון.
דני דנון: אחר כך נשמע את הנציגים השונים וביניהם סאשה מתתוב, יושב ראש ארגון יוצאי קווקז בארץ, מצליח עמנואל נמצא בדרך לישיבה ומתעכב בכניסה לכנסת.
דני דנון: בינתיים רוברט אברמוב מאור עקיבא מצטרף אלינו ואנחנו מברכים אותו.
שמחה יוסיפוב: קודם כל אני מעריך ומברך את יושב הראש על היוזמה הברוכה של הדיון בוועדת עליה וקליטה בכנסת.
שמחה יוסיפוב: אני גם מודה לך על שהגעת לאור עקיבא בהתראה מאד קצרה וקיימת דיון של הועדה שם.
שמחה יוסיפוב: הנושאים היו מאד חשובים.
שמחה יוסיפוב: אני גם מברך את חברי הכנסת שנמצאים כאן, גם את רוברט טיבייב, את חברת הכנסת מיכאלי אמרה שהיא רוצה להיות מעורבת ותתרום ככל שתוכל, אנשי משרד הקליטה ומשרד החינוך שנמצאים כאן, אנשי הארגון הקווקזי, פעילים מכל הארץ ואני מודה לכולם.
שמחה יוסיפוב: פעם הייתי פעיל "חזק" והייתי פעם יושב ראש בהתאחדות עולי קווקז משנת 91' עד שנת 99' ושמונה השנים הללו היו טובות וחשובות לעדה הקווקזית והשגנו הישגים טובים ביניהם והקמנו ועדה בינמשרדית כדי לדון בכל הנושאים שהיו.
שמחה יוסיפוב: רוב ההחלטות בוצעו אבל לצערי לא כולן.
שמחה יוסיפוב: הוראת שעה לסטודנטים, למשל, כן יצאה לפועל.
שמחה יוסיפוב: כשהתחלנו בשנת 97' לא היו סטודנטים בארץ מן העדה הקווקזית ואי אפשר להסביר את מה היה כאן.
שמחה יוסיפוב: הרגשנו עלובים והרגשנו שהמצב הזה לא יכול להיות.
שמחה יוסיפוב: הנה, יונתן ומר מצליח, הגיעו עכשיו, הם היו שותפים לתחושות.
שמחה יוסיפוב: בזמנו, היתה הוראת שעה והמצב השתפר מאד מאז.
שמחה יוסיפוב: משהו קרה בארץ עם העדה הקווקזית, הגיעו משפחות ברוכות ילדים וההורים - רובם לא משכיל, אנשי הצווארון הכחול והיה חשוב לכולם ללכת לעבוד במפעלים כדי לפרנס את המשפחה, משפחות עם שבעה, שמונה, עשרה ילדים ומה שקרה הוא שהיו צעירים של בני העדה שרצו ללמוד ולא היתה להם אפשרות.
שמחה יוסיפוב: הגב' שלומית קלאר, שהיתה מנכ"לית של משרד הקליטה ומנכ"לית של קרן רש"י השיגה לנו תרומה בת חצי מליון עבור הסטודנטים מן העדה הקווקזית.
שמחה יוסיפוב: היה זה בשנת 97'.
שמחה יוסיפוב: אחר כך, כשהיא נבחרה להיות מנכ"לית משרד הקליטה אז יחד עם נעמי בלומנטל שהיתה יושבת ראש ועדת הקליטה עזרה לנו להחליט על הוראת שעה עבור העדה הקווקזית ואז יצא הנושא כהחלטה והמצב השתפר.
שמחה יוסיפוב: לגבי מגשרים, זה נושא חשוב חשוב כי בעדה הקווקזית לא היה קשר בין הורים לבתי הספר, ההורים היו יודעים שילדיהם יוצאים לבית הספר, שם יקבלו חינוך וכאן מסתיים תפקידם.
שמחה יוסיפוב: אמרנו להם שזה לא נכון והיה עלינו לבנות את התפקיד של מגשר, בהרבה מקומות ויישובים בהם הריכוז הקווקזי גדול, כדי שיגשר בין הורים למורים.
שמחה יוסיפוב: עד היום התפקיד נמשך ואתם עושים עבודה טובה גם בנושא הזה.
שמחה יוסיפוב: יחד עם זאת יש לנו עדיין בעיות ולא הצלחנו לקדם את מעמד האישה הקווקזית, למשל, והיא עדיין במצב קשה מאד.
שמחה יוסיפוב: לא הצלחנו להביא את הנשים למצב שיתקדמו ואמנם יש כאלו בעלי השכלה, גם תיכונית וגם אקדמאית אבל הנשים לא הצליחו עדיין ללמוד ולהגשים את החלומות שלהן.
שמחה יוסיפוב: יש אחיות, למשל, שלמדו בחוץ לארץ וכאן לא הצליחו, לא הצליחו והתחתנו ולא הצליחו להמשיך, אף אחד לא עזר להן.
שמחה יוסיפוב: לאחיות, דרך אגב, שרוצות להתמחות, הוראת השעה לא נותנת להן כי היא לא כוללת אותן והן לא זכאיות להטבות של הוראת השעה לפי ההחלטה שנפלה.
שמחה יוסיפוב: כך הן נפלו בין הכסאות ולכן, מעמד האשה הוא אחד הנושאים שאנחנו צריכים לקדם בעדה הקווקזית וחייבים לעשות את זה כמה שיותר מהר.
שמחה יוסיפוב: לגבי נוער בסיכון, בעדה הקווקזית, כמו בכל הארץ, הנוער במצב קשה.
שמחה יוסיפוב: אנחנו באור עקיבא מטפלים בזה בזכות זה שיש לנו אפשרויות וכח אדם אבל בהרבה מקומות וישובים זה נופל בין הכסאות ואנחנו מרגישים את הנוער שלנו שהוא למעשה, מדי פעם, שומעים עליו דברים לא נעימים.
שמחה יוסיפוב: כאן היה צריך לטפל.
שמחה יוסיפוב: בזמנו נתנו תוספת שעות בבתי ספר דוברי רוסית אבל גם שם קיצצו שעות.
שמחה יוסיפוב: היו תוספות כמו אצל העדה האתיופית ולאט לאט קיצצו את זה והיום אין את זה.
שמחה יוסיפוב: עלינו למצוא את הדרך להוסיף שעות בבתי הספר כדי לעזור לאותם ילדים שעדיין מצבם קשה.
שמחה יוסיפוב: גם במשרדי ממשלה, לא היו לנו נציגים מן העדה הקווקזית ואדגים.
שמחה יוסיפוב: בוריס חנוכאייב היה נציג של העודה הקווקזית במשרד הקליטה וגם הוא פוטר.
שמחה יוסיפוב: היה לנו אחד וגם הוא פוטר.
שמחה יוסיפוב: באמת שאני לא יודע למה - - -
קריאה: הוא לא פוטר, הוא עבר לתפקיד אחר.
שמחה יוסיפוב: כן, עבר לתפקיד אחר ואני לא מחפש להאשים אף אחד אבל אני רק אומר, עד שיש אחד שהוא יכול לסייע ולעזור ומשרד הקליטה הוא משרד שיכול לסייע והיה בקשר טוב עם כל הארץ ואני חושב שהיה צריך להיפך, לקדם אותו אבל העבירו אותו ושמו במקומו מישהו שלא מבין מהי העדה הקווקזית.
שמחה יוסיפוב: על העדה צריך ללמוד כדי להבין אותה.
שמחה יוסיפוב: עשו עליה הרבה מחקרים וסקרים וכל המחקרים האלו לא בשימוש עד שלא הקמנו מנהיגות של העדה הקווקזית שלנו.
שמחה יוסיפוב: בזמנו, פיתחנו אותה, עשינו קורסים של מנהיגות צעירה לעדה, ואני חושב שאסור לעצור את זה, צריך להמשיך עם הקורסים האלה של מנהיגות צעירה לעדה הקווקזית אבל גם זה נעצר כי לאף אחד לא אכפת.
שמחה יוסיפוב: צריך למצוא את הדרך כדי לקדם את הקורסים למנהיגות צעירה בעדה הקווקזית בכל הארץ.
שמחה יוסיפוב: וצריך לעשות את זה ארצי כי היום היום, עם הזמן, לאט לאט, נושא המנהיגות של העדה הפך רופף ואין עם מי לדבר, אין מי שיטפל בזה.
שמחה יוסיפוב: אני חלילה לא פוגע בידידי מצליח אבל גם למצליח היום כמעט אין כח, גם לך פשוט אף אחד לא מקשיב ולא עוזר.
שמחה יוסיפוב: ולהיפך, אנשים מסביבו צריכים לעזור לו, שיהיו פעילים.
שמחה יוסיפוב: זה אחד הנושאים המאד חשובים.
שמחה יוסיפוב: יש תקציבים, בכל מקום, לכל המשרדים –וגם במשרד הקליטה, כך שמעתי, יש תקציבים עבור העדה הקווקזית אבל התקציבים האלו לא מגיעים אל העדה.
שמחה יוסיפוב: בזמנו אמרו שיש מוקדים של עזרה לעדה.
שמחה יוסיפוב: אמרו שבמקום בו יש ארבעת אלפים אז צריך לעזור להם.
שמחה יוסיפוב: באו לנתניה ובאו לתל אביב אבל שם כמעט ואין יוצאי העדה יחסית.
שמחה יוסיפוב: ברם, אם נקח מקומות כמו אור עקיבא, כמו קרית ים, באשר שבע, מגדל העמק, נצרת עלית ואחרים, לקחת אותם, לבדוק ולומר שלאלה צריכים לעזור וכאן אנחנו צריכים להחליט בנושא הזה, כי אלה מוקדים שצריכים לטפל בעדה הקווקזית.
שמחה יוסיפוב: טוב שיש לנו היום עתון וגם זה לא היה וטוב שיונתן מטפל בזה והוא גם עורך של העתון ופעם גם זה לא היה אבל גם כאן, אף אחד לא עוזר לו, זה מתקציבים שהוא משיג בעצמו ואני חושב שהעדה הקווקזית היא עדה עם הרבה תרבות ומורשת מאד מאד ותיקה ואני רוצה לומר לך שהעדה בקווקז שמרה בקנאה על היהדות שלה וההתבוללות של העדה היתה פחות מזו של עדות אחרות שהגיעו אל הארץ.
שמחה יוסיפוב: אנחנו שמרנו בקנאה על היהדות וכאן צריך לבוא ולתת את הדעת על כך שבארץ הזו, אנחנו נשמור, אם שמרנו שם אין שום סיבה שלא נשמור כאן ולא נוכל להגיע להישגים כאן ולא צריך לומר לך, כבוד יושב הראש, בקווקז היו אנשים משכילים מאד, היו בעלי מפעלים, היו מובילים בכל תחום ותחום בחברה הרוסית ואילו כאן אנחנו להיפך, כאילו אנחנו , לא יודע מה קורה אתנו, אולי בגלל שאין לנו עזרה ואין מי שיטפל בנו.
שמחה יוסיפוב: כאן אנחנו צריכים לתת את הדעת ואולי מכאן תצא תורה.
דני דנון: מר מצליח, אבקש ממך להתמקד בדברים הקונקרטיים שאתה רוצה לבקש כאן ממשרדי הממשלה.
דני דנון: אני שם את זה על השולחן, כולם מכירים בחשיבות ובצרכים אבל אני רוצה לצאת מן הישיבה הזו עם מספר דברים קונקרטיים.
דני דנון: אחר כך נשמע כמובן את התגובה של הנציגים של ממשרדי הממשלה.
דני דנון: התמקד, כאמור, בדברים ספציפיים שאתה חושב שצריך היום לשנות.
מצליח עמנואל: תודה רבה.
מצליח עמנואל: קודם כל תודה רבה לך על יום ההוקרה לקהילת יהודי קווקז.
מצליח עמנואל: שמחתי מאד לראות בהזמנה שהוזמנו גם נציגי משרדי ממשלה, הרלבנטים לקליטת עולים בכלל.
מצליח עמנואל: אני מברך את הישיבה היום, שמחה ידידי הוא יכול לדבר ולהגיד הרבה יותר טוב ממני, הוא גם קלט אותי בארץ, אחד האנשים הראשונים שהגיעו לשכונת הקראוונים, פגש אותי, יושבים כאן ושניים, ראש העיר ואין חכם כבעל נסיון.
מצליח עמנואל: רציתי בכל אופן לחזור טיפ טיפה, משך דקה קצרה על ההיסטוריה היהודית כי אם אין עבר לעם אז גם אין לו עתיד.
מצליח עמנואל: יהודים עבריים, יהודי קווקז, כך קראו לנו, אנחנו נמצאים יותר מאלפיים שנה ומצאתי נתונים לפיהם עוד בשנת ה-40 לפני הספירה, נקראנו עבריים מקומיים.
מצליח עמנואל: התחלנו לעלות לארץ בתחילת המאה ה-19, המשכנו במאה ה-20 ובמאה ה-21.
מצליח עמנואל: העלייה הופסקה, לצערנו ויש סימנים של עלייה שלילית.
מצליח עמנואל: ההישגים של העליות מן המאה ה-19 וה-20 הם התיישבות, הגנה על הארץ והארגון המחתרתי "בר גיורא" שמתוך שנים עשר איש שהיו בו שבעה היו יוצאי קווקז.
מצליח עמנואל: אחר כך הפך הארגון להיקרא "השומר" ואחר כך עברו אנשיו אל ארגוני המחתרות, עד שאלה התאחדו להיות צה"ל.
מצליח עמנואל: ארגון "בר גיורא" שהקווקזים היו ביסודו, היה הסבא רבא של צה"ל.
מצליח עמנואל: בעליית שנות ה-90 -ושמחה כבר דיבר אבל העליה הזו, שהיתה עלייה –לפי דעתי, אבל קליטה עדיין לא היתה.
מצליח עמנואל: בדרך כל מדברים על קליטה ולא על עלייה.
מצליח עמנואל: עליית שנות ה-90, משנת 89', ודע היום, היו עליות - - -
דני דנון: בוא נניח להיסטוריה, אנחנו מכירים, מעריכים, מצדיעים וכל זה כבר קיים.
דני דנון: בוא נדבר עכשיו על הבעיות שיש כרגע ליוצאי העדה כי לגביהן אנחנו רוצים את התשובות ממשרדי הממשלה.
מצליח עמנואל: ב- 24 ביוני ישבנו אצל שרת הקליטה, הגברת סופה לנדבר, שם דובר על הקליטה של העדה בארץ, קליטה שהיתה לא נכונה.
מצליח עמנואל: אני מדבר עכשיו על הדברים שנאמרו במשרד הקליטה ולא כמנהיג של קהילה קווקזית ואני שואל, האם אנחנו, בעוד שלושים שנה, נאמר שהקליטה עד עכשיו לא נכונה.
מצליח עמנואל: לגבי הקליטה, יש לדבר על הקליטה לפני שמדברים על עליה כי אם אין קליטה אין עליה.
מצליח עמנואל: יושב הראש יודע, כיושב ראש בית"ר העולמית, כאדם שעושה ימים כלילות על מנת להביא את הצעירים הציונים לארץ, ולהרחיב את הציונות, אתה יודע כמה שזה חשוב שהמדינה שלנו היא מדינה קולטת, קולטת, לא רק מזמינה.
מצליח עמנואל: ונאמר ישירות: לגבי פרוייקטים, הפרוייקטים שעד עכשיו היו מעורבים בתוכם נציגי קהילה של יהודי קווקז, בוגרי אוניברסיטאות בברית המועצות, ותודה לאל יש לנו אלפי בוגרים כאלה עם תואר ראשון ושני, ואפילו דוקטורנטים שהם בארץ, אין שום בעיה להפיק מכרזים ולהוציא מתוכם את הטובים וינהלו את הפרוייקטים ואפילו ינהלו את המחלקות, אותן מחלקות שעובדות עם הקהילה הקווקזית.
רוברט טיבייב: התמקד בבעיות.
דני דנון: איזה פרוייקטים לדוגמה היית רוצה לראות?
מצליח עמנואל: דוגמה, משרד הקליטה עבד מול איזושהי עמותה שריכזה את העבודה.
מצליח עמנואל: הפרוייקט היחיד שהוא "רץ" מתוך כל הפרוייקטים היה זה עם הסטודנטים, זה עם הצבא לא עבד ואחרים לא עבדו, הפרוייקט היחיד שעבד הוא זה עם הסטודנטים.
מצליח עמנואל: מי שריכז את הפרוייקט הוא אחד מן הנציגים שלנו בהתאחדות.
מצליח עמנואל: כשהתחילו להקשיב לדברים שהוא רצה לומר אז הגיע זמן כבר לפרוייקט הבא.
מצליח עמנואל: בפרוייקט הסטודנטים הושקעו מעל 150 מליון שקל ומאה וחמשים איש התקבלו.
מצליח עמנואל: אפשר היה להגיע למאתיים אבל צריך יותר.
מצליח עמנואל: אני מקווה מאד, שועדה ציבורית משותפת לנו ולמשרד הקליטה, שהיא תתחיל לעבוד.
מצליח עמנואל: כל הפרוייקטים האחרים לא צלחו.
מצליח עמנואל: יש פרוייקטים מול הצבא, יש פרוייקטים מול הצבא שקשורים במנהיגות, פרוייקט "פלא", אלה שמנוהלים היום על ידי אנשי מקצוע קווקזים, יושב פה הרכז שניהל את הפרויקט "פלא" במשרד הקליטה - - -
רוברט טיבייב: איך אתה מתייחס לפרויקט "תמיכה"?
מצליח עמנואל: "תנופה".
רוברט טיבייב: נעבור אחד אחד.
מצליח עמנואל: רוברט, כל הפרוייקטים שקיימים הם בתוך "תנופה".
רוברט טיבייב: האם כל אלה בתוך "תנופה"?
מצליח עמנואל: כולם "בתנופה".
רוברט טיבייב: האם גם "פלא" בתוך "תנופה"?
מצליח עמנואל: כן.
מצליח עמנואל: "פלא" לא במוקדים.
מצליח עמנואל: כל השאר ששאלת לגביהם, גם הם בתוך "תנופה".
מצליח עמנואל: ואותו האדם שעבד כבר פוטר.
מצליח עמנואל: יכול להיות שהוא עבד טוב.
מצליח עמנואל: יש מקום שבו מפורדים בני הקהילה, וזה לא רק אצלנו אלא בכל הקהילות.
מצליח עמנואל: עד אמצע שנות ה-90 קיבלו את קהילת יהודי קווקז כקהילת רוסים אבל אנחנו לא רוסים, לא אוקראינים, אנחנו יהודים עבריים שגר במזרח קווקז, ובמשך אלפי שנים התחנכנו שם והאופי שלנו אחר.
מצליח עמנואל: הטענות שלנו אחרות, אם פעם אחת פקיד ממשלתי לא אומר לי 'שלום' למרות שהוא רואה שאני עומד משך שעה או שעה וחצי, והוא לא מזמין אותי אפילו לשבת אז בפעם הבאה הקווקזי כבר לא ייכנס לשם, העשירי שזה יקרה לו גם יהפוך את השולחן.
מצליח עמנואל: צריך גישה אחרת.
מצליח עמנואל: לכל הקהילות.
מצליח עמנואל: צריך להביא אנשים, לחנך אנשים, ללמד אנשים לתת הכשרה מסויימת כדי שידעו איך לעבוד עם הקהילה.
רוברט טיבייב: מספר דברים.
רוברט טיבייב: בגאווה רבה אני בן הקהילה למרות כל הדברים שסיפר מצליח באהבה ובהתרגשות רבה, ודיבר עליהם גם שמחה.
רוברט טיבייב: מצד אחד אמרת שכל הפרוייקטים המנוהלים על יד בני הקהילה נכשלו והשאלה היא איפה הבעיה.
רוברט טיבייב: האם הבעיה היא בקהילה עצמה או במשרדים שמכינים בהם את הפרוייקטים?
רוברט טיבייב: צריך להגדיר.
רוברט טיבייב: עלינו לראות איפה שורש הבעיה.
רוברט טיבייב: היינו לאחרונה במפגש אצל שרת הקליטה וחבל שהיא לא נוכחת כאן.
רוברט טיבייב: חבל גם שהמנכ"ל גם לא כאן - - -
אריה קורת: הסמנכ"ל פה.
רוברט טיבייב: אני מאד מכבד את הסמנכ"ל ויש לי אתו מערכת ארוכת טווח עוד מאופקים - - -
אריה קורת: חיובית?
רוברט טיבייב: חד משמעית חיובית.
רוברט טיבייב: שוב, עלינו להבין איפה הבעיה.
רוברט טיבייב: אם הבעיה היא בקהילה אז אנחנו צריכים לרפא אתה ואם הבעיה היא במשרדים אז גם אנחנו אשמים -כי אנחנו לא יודעים להפעיל את המשרדים וללחוץ עליהם ולהערכתי יש לנו עכשיו את הכלי להפעיל את אותם המשרדים ובמקרה הזה, ככל שאני מתבייש להגיד, מדובר במשרד הקליטה.
רוברט טיבייב: זה המשרד שהיה צריך לתת את הרוח הגבית לכל הפרוייקטים.
רוברט טיבייב: נחזור רגע להיסטוריה.
רוברט טיבייב: פרוייקט חשוב כל כך ואני מכיר אותו אישית, פרוייקט "פלא" .
רוברט טיבייב: אני מבין שעכשיו הוא עומד תחת סימן שאלה.
רוברט טיבייב: היו סימני שאלה רבים.
רוברט טיבייב: אנשים שם מקבלים שכר שאינו גבוה ולא מקבלים קביעות והוא סיפור אחר והוא חשוב וצריך דיון בפני עצמו.
רוברט טיבייב: לגבי המגשרים, אני מכיר את הענין הזה מן הבית כי רעייתי מגשרת.
רוברט טיבייב: עד היום.
רוברט טיבייב: והעבודה קדושה.
רוברט טיבייב: ושוב, מקבלים משכורת מינימום, אין קביעות, בכל שנה הם בסכנת פיטורין.
מאיה שריר: צודק חבר הכנסת.
מאיה שריר: המכרז מתחדש בכל שנה.
רוברט טיבייב: יכול להיות שיש ראשי ערים שלקחו על עצמם - - -
קריאה: הוא עובד אצלי, לא יעזור כלום, matching, 25% של משרד החינוך.
רוברט טיבייב: כך משרד החינוך מתייחס -ולא רק בקדנציה הזו.
רוברט טיבייב: ואני מאשים פה את כל הממשלות: האם ככה מתייחסים לבעיה שרשית בחינוך של בני הקהילה?
רוברט טיבייב: יש מה לעשות, יש המון מה לעשות והשאלה היא איך.
רוברט טיבייב: כמובן שיש ראשי ערים שלקחו את זה על עצמם ואני מצדיע להם אבל יש ראשי ערים שמתייחסים לזה כאילו זו בעיה של משרד החינוך.
רוברט טיבייב: מבחינתם, אם יקבלו תקנים אז נקבל אותם אבל כך מתייחסים למגשרים.
רוברט טיבייב: הדוגמה הקלאסית היא שהיינו כאן עם בוריס בקורס מנהיגות.
רוברט טיבייב: אני זוכר באוניברסיטת תל אביב, היו כשמונים נציגים, בערך שנים עשר בני העדה זאת אומרת שיש לנו בעיה עמוקה אצלנו כי אנחנו, לצערי הרב, לא מעורבים בכל הפרוייקטים.
רוברט טיבייב: יש פרוייקטים אבל אנחנו לא נותנים את המענה ולפעמים לא דורשים אותו.
רוברט טיבייב: לא אפתח כאן את הדיון על הבעיות בתוך הקהילה וגם בהתאחדות, דרך אגב, יש עניינים שהרי היא היתה אמורה להרים את הדגל ולהילחם נגד משרד הקליטה -ואפשר להילחם אבל לצערי הרב אנחנו לא עושים את זה.
רוברט טיבייב: לגבי בוריס, אתייחס למספר דברים.
רוברט טיבייב: הלוא איך הפכתי לחבר כנסת, עברתי את אותו קורס הכשרה של מנהיגות יוצאי קווקז ואת כל הויכוחים ערכתי עם בוריס, והוא בא אלי לאופקים ויחד ארגנו את הקבוצה וממש קיבלתי את הכלים, גם כדי להיות בתוך הקהילה וגם מחוצה לה.
רוברט טיבייב: עד היום הכלים עוזרים לי.
רוברט טיבייב: לצערי, המדיניות של משרד הקליטה לחסוך כאן היא מצערת.