GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניסים גוזלן: אנחנו מכירים הרבה מאד שנים, ובאמת, עצם זה שהועדה מגיעה פה לשטח, זו בשורה גדולה, ובדרך כלל זה לא קורה.
ניסים גוזלן: כמעט שום ועדה לא מגיעה לשטח.
ניסים גוזלן: זאת הבעיה, לדעתי, הנתק בין השלטון המקומי לשלטון המרכזי, שהוא בעצם, בסופו של דבר, אמור גם לנסות לפתור את הבעיות, אז ברוכים הבאים.
ניסים גוזלן: [סבב שמות המשתתפים]
ניסים גוזלן: אחרי שהצגנו את כולם, אני רוצה לתת איזה סקירה קטנה, מהרגע שלפחות אני מכיר את כל הנושא מקרוב.
ניסים גוזלן: אני התחלתי, נבחרתי בנובמבר 2003.
ניסים גוזלן: הבנתי שיישוב של 6,000 נפש, שהקהילה של העדה האתיופית מונה 15 אחוז מהאוכלוסייה, יותר מ – 15 אחוז מהאוכלוסייה, אז זה לא היה 1,550, כל הקהילות של כל העולים.
ניסים גוזלן: מתוך זה אני מאמין שהעדה האתיופית היא לפחות 1,200 נפשות, או 1,300 מתוך 1,550.
ניסים גוזלן: לא, אני אומר 1,550 זה שניהם, גם יוצאי ברית המועצות, וגם יוצאי העדה האתיופית.
ניסים גוזלן: זאת אומרת, למעלה מ – 15 אחוז מיישוב קטן, יישוב שרוצה להתפתח, יישוב שזה, זה ברור לכולם שזו משימה לא קלה ולא קטנה.
ניסים גוזלן: הבנו שאנחנו יוצאים לפיתוח מואץ.
ניסים גוזלן: באר יעקב בונה 7,000 יחידות דיור.
ניסים גוזלן: שלבים ראשונים שווקו כ – 2,500 בתי אב בשתי שכונות גדולות: חלומות תלמי מנשה ופארק המושבה.
ניסים גוזלן: עכשיו מעלים עוד 4,000 יחידות דיור באזור ... וז'בוטינסקי, ומעבר לזה יש לנו את העתודה שצירפנו בימים אלה, זה מדובר במחנה צריפין שלבאר יעקב יהיו 11 אלף יחידות דיור מתוך ה – 17 שייבנו במחנה, עם כל תכנית הוו"דלים, ועם כל המעבר לנגב.
ניסים גוזלן: אז זה יישוב עם עתיד מטורף של כמעט 20 אלף יחידות דיור.
ניסים גוזלן: לצורך המחשה, כל מודיעין היא 15 אלף יחידות דיור, אז תבינו, יישוב שיש לו עוד עתודות של 20 אלף יחידות דיור זה משהו שהוא לא מציאותי במדינת ישראל של היום שמנסים לאתר 200, 300 יחידות בכל עיר היום, בגלל המצוקה של החבר'ה הצעירים.
ניסים גוזלן: אז זה העתיד.
ניסים גוזלן: התחלנו באמת עם נקודת מוצא מאד מאד קשה, וזה אומר שכמות הילדים, למשל, ב – 2004 של יוצאי העדה האתיופית זה לא 15 אחוז, זה היה משהו כמו 50 אחוז, ובגיל הרך – שזה גם 70 אחוז.
ניסים גוזלן: כי היישוב היה חצי מנמנם, חצי מבוגר, חצי כזה, וזאת נקודת המוצא שהיתה לנו.
ניסים גוזלן: והבנו מהר מאד שאנחנו צריכים לבנות לחבר'ה צעירים.
ניסים גוזלן: יצאנו לבניה מטורפת, ואתם מכירים, מי שגר פה ביישוב רואה, 2,500 בתי אז שווקו, נכון להיום, שזה משהו כמו 10 אלפים אנשים חדשים.
ניסים גוזלן: עד סוף שנה אנחנו אמורים לקלוט מהמהלך של כל הבינוי, קלטנו ... 8,000, השנה יש לנו איכלוס של 950 בתי אב, ואפילו לא לעיריית תל אביב יש דבר כזה, זה 4,000 נפש בשנה אחת, ינחתו פה עד סוף השנה.
ניסים גוזלן: אתגרים מאד מאד קשים, אבל יש לזה יתרון.
ניסים גוזלן: זה משנה את התמהיל, את החתכים ביישוב, ולכן יותר קל לנו להתמודד עם הרבה מאד בעיות.
ניסים גוזלן: אם היינו נשארים עם אותו יישוב שאנחנו היינו ב – 2004, כל האנשים שעובדים פה, שמטפלים בקהילה האתיופית לא היה להם הצדקה כלכלית, ואף אחד פה לא היה מממן אותם, כי מדינת ישראל, לצורך המחשה, אם יש לי 7, 8 אנשים שאני מממן, לא הייתה נותנת לי אפילו שכר של אדם אחד מבחינת הקליטה.
ניסים גוזלן: אני אז עם ציפי לבני, שהיתה שרת הקליטה, אישרנו אותו חריג שבחריגים, העבירו את כל התקציבים שלו דרכנו.
ניסים גוזלן: העבירו, ואנחנו נתנו גיבוי במסגרת מרכז קליטה ללוד, אנחנו העסקנו פה יותר אנשים, אבל השארנו לנו את הקבוצה פה שתטפל, יש את תמיר, יש את אושרת, יש את העובדים הסוציאליים שאתה מכיר.
ניסים גוזלן: ויש לנו את בוגלה שמטפל.
ניסים גוזלן: יש לנו הרבה מאד פעולות שהחבר'ה פה, חשוב לי שהשטח יציג לך אותם, בהרבה מאד - - - זה ברור לכולם כשנקודת המוצא, בית ספר "רשב"י" למשל, לצורך המחשה, וזה עלה בדיון, בית ספר "רשב"י" זה בית ספר שקיים בערך 40 שנה.
ניסים גוזלן: אבל עם השנים כמעט שלא היו ילדים עם כיפות סרוגות ומה שקרה זה שמשנת 93', שיש לנו את שכונת הרצל, שהיא שכונה יחסית חלשה ביישוב, וכל החבר'ה ששיפרו דיור בעקבות הבינוי של באר יעקב, עברו לבתים החדשים, ושכונת הרצל, מי שנכנס וקנה את הדירות, זה חבר'ה מהעדה האתיופית קנו, וזה קנייה חופשית, ולא היתה פה שום יד מכוונת, אלא כל אדם שמכר, מכר למי שבעצם שילם לו את המחיר הכי טוב לאותה עת.
ניסים גוזלן: אז מן הסתם השכונה הפכה להיות שכונה קולטת עליה בעיקר, ולכן המספרים הגיעו למימדים כאלה, נכון להיום.
ניסים גוזלן: אבל אני יכול להגיד לך שמ – 2006, 2005 השכונה הזאת היא סטטית.
ניסים גוזלן: היא סטטית כי כל מי שמכר אז הוא כבר מכר לתושבי השכונה.
ניסים גוזלן: היום יש, כמעט שאין מעברים לבאר יעקב חדשים.
ניסים גוזלן: כי אין שכונות כאלה.
ניסים גוזלן: יש שכונה אחת.
ניסים גוזלן: אז זה מבחינת בינוי, ומבחינת.
דני דנון: בית הספר הוא כמה אחוז?
ניסים גוזלן: בית הספר, משנת 1993, עם השנים, יותר ויותר ילדי אתיופים, כי לא היתה לי בניה, לא היתה קליטה של חבר'ה עם כיפות סרוגות.
ניסים גוזלן: אין לנו פה בניה של משה"ב, או בניה ייחודית.
ניסים גוזלן: פה היום בבאר יעקב מוכרים דירה, מיליון 400, מיליון 500 למי שידו משגת.
ניסים גוזלן: מי שידו לא משגת, זה לא משנה מה, לא משנה מאיפה הוא מגיע, אם הוא חובש כיפה, לא חובש כיפה.
ניסים גוזלן: היום מוכרים למרבה במחיר.
ניסים גוזלן: אין פה פרוייקטים ייעודיים שאתה מכיר, של כיפות סרוגות, לכן בית הספר "רשב"י" שהוא יותר היה ממלכתי דתי, ממ"ד, עם הזמן הוא קרס.
ניסים גוזלן: עכשיו הקירבה של השכונה לבית ספר "רשב"י" היא גרמה לכך שהילדים רצו את הבית ספר.
ניסים גוזלן: תוסיף לזה גם את הגיור, שמדינת ישראל הכריחה לבצע את הגיור, ואת הילדים כן ללמוד במוסד של ממ"ד.
דני דנון: זו הסיבה העיקרית.
ניסים גוזלן: זו הסיבה העיקרית.
ניסים גוזלן: אז מן הסתם נקלטו בעיקרון כל ילדי העדה בבית הספר.
ניסים גוזלן: עכשיו, עם השנים, כמות הילדים שהם לא של העדה האתיופית וילדי השכונה שואפת לאפס, כי השכונה היא שכונה מבוגרת בעיקרה.
ניסים גוזלן: אז לכן המספרים הם לא פרופורציונליים.
ניסים גוזלן: לכן הבית ספר הזה, עד 90 אחוז ילדי עולים, 10 אחוז לא ילדי עולים.
קריאה: 97.
ניסים גוזלן: מה שאנחנו עשינו, מה שלמשל עשינו השנה, ואנחנו מבינים את הבעיה.
ניסים גוזלן: זה לא קל לבוא ולהגיד.
ניסים גוזלן: צריך ללמוד ממה זה נבע?
ניסים גוזלן: ממה זה הגיע?
ניסים גוזלן: ואיך הגענו למספר הזה?
ניסים גוזלן: היום, השנה למשל, מה שעשינו, היו לנו שתי כיתות גן ילדים: גן "התאנה" וגן "הגפן", ולקחתי החלטה גורפת ששני הגנים השנה, בשנת הלימודים הקרובה אני מפרק אותם.
ניסים גוזלן: בשכונה החדשה ממול יש 10 גני ילדים חדשים לשנה הזאת נפתחים.
ניסים גוזלן: עשינו אינטגרציה.
ניסים גוזלן: לקחנו את כל הכמות של 20 ומשהו ילדים של העדה האתיופית, פיזרתי בכל 10 גני ילדים.
דני דנון: ב – א' הם יעלו גם?
ניסים גוזלן: מ – א' הם יעלו לבית ספר היסודי.
ניסים גוזלן: תהיה אינטגרציה מטרום, טרום, טרום חובה, לטרום חובה, לגני חובה.
ניסים גוזלן: אנחנו השנה עושים את זה בגני ילדים, כי אני מאמין שזה צריך להתחיל בגני הילדים.
ניסים גוזלן: אחרי זה, זה כבר, ילד שהוא כבר לומד בטרום, ולומד בטרום, טרום חובה, ולומד בגן חובה, המסלול הזה מוביל אותו לאותו בית ספר עם כולם.
ניסים גוזלן: יש אינטגרציה.
ניסים גוזלן: כל הילדים שלא רצו, אחרי שסיימו את הגיור ורצו לעבור, אני אראה לך בתי ספר אצלנו למשל, אין לנו חסימה, לא בית ספר "הדרים", ולא בית ספר "רמון", כל הילדים, יש להו כמעט 25 ילדים, 25 אחוז ילדים אתיופים בתוך בתי הספר הממלכתיים.
ניסים גוזלן: אז לכן הפן הדתי, ואני אומר, את מה שאנחנו מתחילים כרגע עם גני הילדים, אני לוקח בחשבון ש – 3 שנים מהיום זה יתרסק.
ניסים גוזלן: זאת אומרת, בית הספר הממלכתי דתי הזה לא יתפקד במתכונת הקיימת.
ניסים גוזלן: האבסורד הגדול ביותר שאנחנו השנה, אנחנו, לצורך המחשה, בשנת 2004 היינו 6 גני ילדים.
ניסים גוזלן: השנה אנחנו נהיה 36 גני ילדים.
ניסים גוזלן: זאת אומרת, זה דבר מטורף.
ניסים גוזלן: השנה רק 10 גנים חדשים אנחנו מוסיפים רק השנה הזאת.
ניסים גוזלן: שלחתי מכתבים: מי רוצה להיות בממלכתי דתי?
ניסים גוזלן: בממ"ד.
ניסים גוזלן: אף אחד.
ניסים גוזלן: חזרו לי אולי 9 ילדים.
ניסים גוזלן: גם השנה, מתוך 10 גני ילדים, כולם רוצים ממלכתי רגיל.
ניסים גוזלן: אפילו חברי המועצה שלי, שיש 6 חובשי כיפות, ואני, אתה יודע, אמרו לי: תשמע, לא יכול להיות שאין גן דתי מתוך 10.
ניסים גוזלן: בממ"ד, הרגיל.
ניסים גוזלן: שלחנו מכתב לכולם.
ניסים גוזלן: ראינו שבאמת באים לפה יאפים צעירים וזה.
ניסים גוזלן: עכשיו, הם באים לבתי הכנסת כי הם מסורתיים, הם באים לזה, אבל בקטע של החינוך הדתי יש זה.
דני דנון: בית הספר בעצם בעוד 6 שנים- - -
ניסים גוזלן: בית הספר בעוד 3, 4, שנים, מבחינתי הוא מחוסל.
ניסים גוזלן: כמו שחיסלתי בגני הילדים, אני הולך לחסל.
ניסים גוזלן: אני לא הולך לחסל כי אני הולך לחסל.
דני דנון: אני בא הפוך - - -
ניסים גוזלן: יש לנו מספר רעיונות.
ניסים גוזלן: אנחנו עובדים כרגע על פרוגרמה חינוכית אחת.
ניסים גוזלן: זה לבוא היום ולאתר את הכיתה הממלכתית דתית שלי.
ניסים גוזלן: אנחנו רוצים שיהיה לי כיתת גן ממלכתית דתית, שהיא שנה הבאה תהיה בית ספר צומח.
ניסים גוזלן: הממלכתי הדתי הרגיל שיש לי היום במרכז היישוב, אנחנו רוצים שזה יהיה כיתה א' בבית ספר "רשב"י", כממלכתי דתי.
ניסים גוזלן: ושנה אחרי זה הוא יהיה כיתה ב', ושנה אחרי זה הוא יהיה כיתה ג', וכל כיתות גן עתידיים שיהיו לנו, הם בעצם גיבוי למה שנקרא: בית ספר ממלכתי רגיל.
ניסים גוזלן: זה לגופו של הנקודה והסוגיה.
ניסים גוזלן: אנחנו בגני ילדים מחסלים, כי יש לנו את האופציה.
ניסים גוזלן: כשיש לך 6 גני ילדים, אתה לא יכול לחסל 2 מתוך ה – 6 ולהטמיע אותם, כשהם רוצים ממלכתי דתי.
ניסים גוזלן: אבל כשיש 36 גנים, יש לנו יותר אופציות לעשות אינטגרציה, כנ"ל בבתי הספר.
ניסים גוזלן: השנה אנחנו פותחים בית ספר חדש, 22 כיתות.
ניסים גוזלן: יש לנו חטיבה, רוצים גם חטיבה בוגרת.
ניסים גוזלן: מה שלא היה לנו עד היום.
ניסים גוזלן: זה ז', ח,' ט'.
ניסים גוזלן: בתי ספר תיכוניים, מחוץ ליישוב.
ניסים גוזלן: יש לנו מהפכה גדולה כי יש פה אלפי ילדים שנקלטים איתנו, וזה יוצר לנו אופציות רבות לעשות אינטגרציה יותר טובה מאשר כמות ילדים של 40, 50 אחוז ילדי עולים ביישוב מנמנם ורדום כמו שהיה ב – 2004.
ניסים גוזלן: אז לכן אנחנו מבינים את העניין.
ניסים גוזלן: אתם יכולים לראות גם את החוברת, ואתם יכולים עוד מעט, וחשוב לי גם שתשמעו את האנשים, אבל בשורה התחתונה, אני משקיע בחינוך, בתרבות, בספורט, במתנ"סים, בקליטה, בכל הפעילויות.
ניסים גוזלן: זה עולה לנו משהו למעלה מ – 10 מיליון שקל.
ניסים גוזלן: אני אגיד לך את האמת.
ניסים גוזלן: מדינת ישראל, לצערי, לא תוציא 10 אחוז מזה.
ניסים גוזלן: אם אני אכמת את כל הפעילות שאני מקבל, אני מתייבש להגיד את זה, אבל זה המצב.
ניסים גוזלן: זאת אומרת, אני לא, אני מאמין שרשויות כמו לוד, שלהם המדינה נותנת פי כמה יותר, היא צריכה לתת, אני אומר, אני דווקא בעד, כי אני חושב שאם לא ימומנו זה אוי ואבוי לנו מה יקרה במדינה הזאת.
ניסים גוזלן: יש יישובים כמו קריית עקרון, יישובים כמו גדרה, שאם הם לא יודעים כל כך להתמודד נכון עם הבעיה של העדה האתיופית, מדינת ישראל, לצערי אני אומר, לא מכניסה את היד לכיס, ולא נותנת משאבים כדי להתמודד עם הבעיה הזאת, כי זאת בעיה שהיא פצצת אטום חברתית לכולנו.
ניסים גוזלן: זה ברור שזו בעיה לאומית.
ניסים גוזלן: זה לא בעיה לא מקומית שלי, ולא של אף אחד אחר.
ניסים גוזלן: זו בעיה לאומית שאם תיקח כמה כסף זה עולה לי, וכמה אני מקבל, זה ביזיון.
ניסים גוזלן: אני אומר את זה.
ניסים גוזלן: זה בסדר לשבת ולקבל נתונים ולהגיד למה ולמה ולמה?
ניסים גוזלן: אבל המלחמה היא מלחמה יום יומית נגד ... ונגד הסמים, ונערות במצוקה, ונערים במצוקה.
ניסים גוזלן: ולעשות להם אבחונים מהגיל הרך, ולעשות אינטגרציה, לתת להם את החוגים, לתת להם קייטנה ב – 200 שקלים שלי ולכל אדם פה ביישוב היא עולה 1,000 שקל, אני מממן אותה ב – 200 שקלים.
ניסים גוזלן: ונותנים להם לגשת לבריכה ב – 100, 200 שקל כדי שלא יסתובבו ברחובות.
ניסים גוזלן: מנוי שנתי אני מדבר אתכם.
ניסים גוזלן: כדורגל עולה להם 300 ש"ח.
ניסים גוזלן: כל אחד כמו דוגמן עם מדריכים הכי טובים, שגם בודקים את ההישגים בלימודים.
ניסים גוזלן: את כל נושא הבית החם, והנערה, וכל הנושא של הרווחה, שכולנו פה עם צוות מטורף ומוגבר.
ניסים גוזלן: בכל הפרמטרים אנחנו עושים את המכסימום, כי אנחנו באמת מאמינים שכשבונים יישוב חדש, אם אתה תזניח את החלשים, אנחנו נתרסק.
ניסים גוזלן: ההצלחה של כולנו תהיה אם אנחנו נרים את היישוב מלמטה, ולא נרים מהשיער של מישהו.
ניסים גוזלן: זה מה שעושים במדינת ישראל, שמרימים מהשיער ועוזבים את הגוף בתוך המים.
ניסים גוזלן: אז אני באמת מאמין בזה.
ניסים גוזלן: אני באמת חושב שכל האנשים פה מגיע להם צל"ש על מה שהם עושים ביום יום, אבל זה לא, לא בעיה קלה.
ניסים גוזלן: אני חושב שהמדינה, וזה פה אתה תוביל את כל הנתונים.
ניסים גוזלן: המדינה צריכה להיות יותר דינמית.
ניסים גוזלן: המדינה צריכה להשקיע יותר.
ניסים גוזלן: המדינה צריכה להבין שסדרי עדיפויות צריכים להשתנות בכיוון הזה.
דני דנון: תודה רבה לניסים גוזלן, ראש המועצה.
דני דנון: מאיר, מאיר יחיאלי, משרד הקליטה.
דני דנון: קודם כל בכסף, כמה - - -
מאיר יחיאלי: אז התחלתי התייחסות כללית מבחינת משרד הקליטה.
מאיר יחיאלי: אני אתייחס לנושא, התייחסת, גוזלן התייחסת לנושא של תיקצוב.
מאיר יחיאלי: התיקצוב של משרד הקליטה הוא מגיע עד ל – 200 אלף ש"ח לנושא של באר יעקב.
דני דנון: בעלות או משכורות?
מאיר יחיאלי: בפעילויות.
מאיר יחיאלי: פעילויות ומשכורות.
מאיר יחיאלי: אני אתייחס להכל ביחד, לכן התייחסתי.
קריאה: זה לא המימון לקייטנה של הילדים - - -
מאיר יחיאלי: אני אמקד את זה.
מאיר יחיאלי: אני אתחיל מהמקרו, ולכן המקרו מתייחס לתיקצוב שהוא כולל בתוכו גם הנושא של המדיניות של משרד הקליטה, כמו להשקיע בנושא של כוח אדם, סיוע לרשות.
מאיר יחיאלי: נושא של כוח אדם זה מה שנקרא: המוקד.
מאיר יחיאלי: תמיר, מנהל המוקד נמצא פה.
מאיר יחיאלי: זאת אומרת, אחד מהדברים שאפשר להתייחס לנושא פעילויות, מימון של המשרד התייחס לתת סיוע בנושא של כוח אדם.
מאיר יחיאלי: כאן אנחנו מתייחסים לנושא של מוקד ליוצאי הקהילה, שזה מנהל המוקד, רכז תעסוקה, רכזת הנוער.
מאיר יחיאלי: זה ההתייחסות לנושא של הסיוע.
מאיר יחיאלי: אני מעריך שפה בבאר יעקב יש לכם צוות, צוות שאפשר לומר, לא בכל מקום צוות שצמוד אליכם מההיכרות שלי הקצרה.
יעקב ליצמן: זה נכון שאתה משלם, שאנחנו משלמים עליו - - -
ניסים גוזלן: אני משלם 5 ואתה משלם לי 1.
ניסים גוזלן: זאת אומרת, אם הייתי צריך להחזיק לפי התקנים של המודל, אושרת נמצאת פה, ולא תמיר, ולא שני אנשים לא היו צריכים להיות, אולי רכז, אולי איזה מישהו שהיה מרכז רק את הבעיות ולא פותר אותם.
ניסים גוזלן: אבל זה לא סתם המחשה, שתבין כשאתה מדבר על כוח אדם, אתה מדבר גם על פעילויות.
יעקב ליצמן: כשאני משלם 200 אלף שקל זה לעג לרש.
יעקב ליצמן: זה בושה וחרפה.
יעקב ליצמן: של – 1,550 נפשות יש להם מגוון בעיות וצרכים, 200 אלף שקל.
יעקב ליצמן: אם אני אשלח להם את הדו"ח פעילויות שאני משלם, הדו"ח כספי שהוצאת בפועל, זה הזוי.
יעקב ליצמן: זה מיליונים של מיליונים.
יעקב ליצמן: אתה מבין?
יעקב ליצמן: וזה אבסורד.
יעקב ליצמן: אפשר להגיד לו: תשמע, סוגרים, לא צריך, בוא נשים שלטים.
יעקב ליצמן: אז קל לעשות את זה, אבל אני אומר:
יעקב ליצמן: צריך מהפכה - - -
מאיר יחיאלי: אז התיקצוב מדובר לשני אנשים, וכאן זה התיכלול של הרשות שהיא מוסיפה, אחרי זה המועצה מוסיפה את כוח האדם, וזה מצויין, ואני מברך על הנושא הזה.
מאיר יחיאלי: בוודאי שהלוואי וזה היה מספק.
מאיר יחיאלי: כשאנחנו לוקחים את המוקד, בנוסף לנושא של כוח אדם יש נושא של תיקצוב של פעילות, מתוך נושא של מוקד.
מאיר יחיאלי: נושא של קליטה בקהילה, סיוע שהוא גם אחוז לכל אוכלוסיית העולים בבאר יעקב.
מאיר יחיאלי: אנחנו מתייחסים לאוכלוסיית עולים בהגדרות של משרד הקליטה משנת 89'.
מאיר יחיאלי: תאריך עליה משנת 89', מבחינתנו, מבחינה הוליסטית קהילתית זה, אנחנו מתייחסים לעולים, ובהתאם לזה גם מתמחרים אותם.
חיים סקה: מ – 89'?
מאיר יחיאלי: תאריך עליה מ – 89'.
מאיר יחיאלי: זה מבחינת הסיוע.
מאיר יחיאלי: ולכן אפשר לפרט נושא של התכנית, כמו: תכנית מרכז העשרה חברתי למבוגרים וקשישים.
מאיר יחיאלי: זה התיקצוב.
מאיר יחיאלי: זה אחד התיקצובים, קייטנות קיץ - היתה התייחסות בנושא הזה.
מאיר יחיאלי: וזה נכון, 200 ש"ח לילד.
מאיר יחיאלי: מתייחסים פה לנושא של הסיוע, החלק של הסיוע ממשרד הקליטה.
מאיר יחיאלי: חינוך בלתי פורמלי.
מאיר יחיאלי: נושא של תכנית פלד, תגבור לימודי, והתוספת של השנה הזאת – נושא של 20 שנה למבצע שלמה – תקצוב של 42 אלף ש"ח מבחינת משרד הקליטה.
דני דנון: במבצע שלמה זה היה 1,000 עולים?
מאיר יחיאלי: המינימום זה 300 נפש.
דני דנון: שעלו במבצע?
מאיר יחיאלי: כן.
יעקב ליצמן: שאני אגיד לך מילה - - -
מאיר יחיאלי: הקריטריון מתייחס.
יעקב ליצמן: זה לעג לרש, אין מה לעשות עם 42 אלף שקל בתחום הזה, שעושים רק לזה.
יעקב ליצמן: אם אין לכם מה לעשות עם הכסף, אז יש לנו המון מה לעשות - - -
דני דנון: תודה מאיר.
דני דנון: מחלקת רווחה.
דני דנון: תתנו לי נתונים בבקשה כמה תיקים יש, וכמה מתוכם הם של יוצאי אתיופיה היום.
חנה אורן: כמה סך הכל?
חנה אורן: סך הכל במחלקה שלנו כ – 20 משפחות בטיפול.
חנה אורן: 150 משפחות עולי אתיופיה.
חנה אורן: אבל כשמסתכלים בגדול, סך הכל השירותים שאנחנו נותנים לאוכלוסייה, יש לנו מסגרות בקהילה לילדים.
דני דנון: 700 תיקים יש.
דני דנון: 700 תיקים.
חנה אורן: כן.
דני דנון: ותיק זה משפחה, לצורך העניין.
חנה אורן: תיק זה משפחה.
דני דנון: מתוכם 150.
חנה אורן: תוריד מתוכם 180, נניח, קשישים.
חנה אורן: מה שנשאר - - -
ניסים גוזלן: אם אתה מוריד את הקשישים, זה בערך 40 אחוז זה משפחות של הקהילה.
ניסים גוזלן: כל אחד יכול להגיע עם בעיה אחרת.
חנה אורן: בוא נגיד, תעשה חשבון באחוזים.
חנה אורן: 25 אחוז בערך בטיפול באוכלוסייה, אז כשאני מסתכלת במשאבים שאנחנו נותנים, אנחנו 80 אחוז מהזמן מתעסקים עם האוכלוסייה, אני חייבת לציין, מה שמאד מקשה.
ניסים גוזלן: בכל התחומים.
חנה אורן: זה מאד מקשה.
דני דנון: למרות שהנתון יחסית הוא לא טוב, אבל במקומות אחרים רואים מקומות, אדוני ראש המועצה, שיש לך 80 או 90 אחוז ...
דני דנון: רווחה זה בקרב עולים.
דני דנון: ופה.
חנה אורן: לא, בוא נגיד שליש, נכון?
ניסים גוזלן: אני אגיד לך מה קרה.
ניסים גוזלן: היישוב כשהוא היה ותיק ...
ניסים גוזלן: מתוך 1,600 בתי אב, אנשים גרו בשכונות, בשתי שכונות בעייתיות, משהו כמו 700, 800 משפחות.
ניסים גוזלן: זאת אומרת, היישוב היה בערך 600, 700 בתי קרקע, והיה בערך עוד 2 שכונות גדולות של עוד איזה 800 יחידות דיור עם משפחות, מי שגר בצמוד קרקע אז הבית היה שווה 120 אלף דולר.
ניסים גוזלן: היום הבית פתאום נהיה 2.5 מיליון שקל, אבל זה לא אומר שההכנסה שלו, זה שעשינו תואר שני בעקבות מחירי הנדל"ן, זה לא אומר עדיין שההכנסה לנפש, או הכנסה שהוא יכול לממש אותה ביום יום היא גדלה.
ניסים גוזלן: אז לכן אתה תראה אנשים שגרים בצמודי קרקע, אבל הם עדיין שייכים למחלקת הרווחה.
ניסים גוזלן: זה לא, זאת אומרת, זה קצת מצב אבסורדי, אבל זה המצב.
חיים סקה: סתם לדוגמא, אם אני לוקח את הקשישים למשל, סתם תסתכל על קשישים.
חיים סקה: ראינו אותם סתם מסתובבים ברחוב, ובקשת, אמרנו: נכניס אותם.
חיים סקה: לך תדרוש מקשיש 50 שקל לחודש.
חיים סקה: אתה מדבר עם מזכיר המועצה.
חיים סקה: תכניסו אותם.
חיים סקה: אני מממן.
דני דנון: אתה מדבר על סך הכל קשישים, או קשישים עולים?
חיים סקה: אני מדבר קשישים עולים.
חיים סקה: אז הם הפכו להיות הרוב.
חיים סקה: הרוב מתוך 36 יש לי 24 במועדון גיל הזהב.
חיים סקה: כנ"ל בכל המסגרות.
חיים סקה: בבית חם לנערה, נערות במצוקה שראינו, לא היתה ברירה בזמנו, הקמנו את הבית.
ניסים גוזלן: כמה יש שם?
קריאה: 30 בנות - - -
חיים סקה: רשום אצלך, בית חם לנערה.
חיים סקה: 24.
יעקב ליצמן: 24.
יעקב ליצמן: יש לך יותר.
יעקב ליצמן: יש לך אלה שבגרו.
יעקב ליצמן: 30 בנות בשתי נגלות.
דני דנון: בית חם הוא כולן נערות מאתיופיה?
חיים סקה: פרט לאחת.
חיים סקה: נערות במצוקה.
ניסים גוזלן: עוזרים להם לגמור את הבגרות, יושבים להם על - - -
קריאה: נותנים להם לאכול, נותנים להם ארוחה.
ניסים גוזלן: לכוון אותם, הכל, תחשוב שאלה נערות שמחר בבוקר אתה יכול למצוא אותם במקומות אחרים.
ניסים גוזלן: זאת אומרת, 30 כאלה, שתבין, ביישוב כמו שלנו, זה מטורף.
ניסים גוזלן: עכשיו, פרוייקט כזה חצי מיליון, 700 אלף שקל, אל תתבלבלו לרגע, שתבינו, זה הפרוייקט.
ניסים גוזלן: אם אתה עושה אתה שואל את עצמך: האם אני משלם 700 אלף שקל כי המדינה מחר ... לרחובות, או שאני צריך שכל הבני דודים באזור פה יבואו, יעוטו ויחפשו אותם כטרף, ואנחנו מבינים באיזה מדינה אנחנו חיים.
ניסים גוזלן: זאת השאלה.
ניסים גוזלן: עכשיו, אתה שואל את עצמך אם אתה נותן להם עתיד, או לא נותן עתיד?
חיים סקה: בשנת 2005 הקמנו, כמובן בזמנו דרך אס"א ...
חיים סקה: סמים ואלכוהול, במשרד החינוך, הקמנו את צופי הים.
חיים סקה: 18 חבר'ה יוצאים כל יום שישי מכאן לים, לומדים את תורת הים.
קריאה: כמה זה עולה לרשות?
חיים סקה: עלה המון, המון כסף.
חיים סקה: שנה שעברה, ובאמת משרד הרווחה בעניין הזה נותן, בשנה הזו לצערי, אנחנו לא הפעלנו אותה.
חיים סקה: יש לנו קבלה, קיבלנו עכשיו באמת תיקצוב קטן, ואני צריך למצוא את הדרך גם מול המשרד שלי כדי להביא.
חיים סקה: פנינו עכשיו למשרד הרווחה.
דני דנון: מדובר על נערים, נכון?
חיים סקה: בסופו של דבר אני מקבל 200 אלף שקל, 200 אלף שקל, עם שלושת רבעי תקן של עובדת סוציאלית צמודה למט"ל, משהו חדש.
חיים סקה: אילת קיבל את זה, מטה יהודה, ואנחנו בלחץ קיבלנו.
חנה אורן: פיילוט.
דני דנון: מה זה?
חיים סקה: פיילוט.
חיים סקה: זה מרכז טיפולי לימודי לבני נוער.
חיים סקה: אנחנו קיבלנו אתמול, זאת אומרת, בשבוע שעבר, הבוקר קיבלתי הודעה שאני מקבל שלושת רבעי משרה לעובדת, ומדריך בחצי משרה.
חיים סקה: כל זה אני אולי 95 מבני הנוער יהיו מבני העדה, כי אנחנו עושים את זה בשכונת הרצל, באותה שכונה שאנחנו מבקשים הרבה שנים כדי להיכנס לשם.
חנה אורן: אני רוצה להשלים רק על מט"ל הזה.
חנה אורן: נניח המט"ל, אם אנחנו מקבלים מהמשרד 100 אלף שקל, אז מה זה 100 אלף שקל?
חנה אורן: שכירות לא משלמים.
חנה אורן: את ההצטיידות לא משלמים.
חיים סקה: למועצה.
חנה אורן: 100 אלף שקל זה כלום.
חנה אורן: זה פרוייקט שיעלה 400 אלף.
חיים סקה: לא, זה 200 לשנה.
ניסים גוזלן: זה קל לבוא ולהוציא מסקנות ולהגיד: חבר'ה, זה לא בסדר.
ניסים גוזלן: זה לא בסדר אם אתם עוזרים לנו לשנות סדרי עדיפויות.
ניסים גוזלן: גם לשנות, גם לשנות את הנתיב בלב ים של ספינה זה גם לוקח זמן, זה גם לא רואים ... וגם עושים את זה בנחישות ועם הרבה משאבים.
ניסים גוזלן: כי לבוא ולשנות כיוון, להגיד למה לא, ולמה כן, ולמה מספרים כאלה, אז זה בסדר להגיד את זה, אבל באמת יש פה עבודה, ואני אומר לך, אנשים פה קורעים את הנשמה.
ניסים גוזלן: יש פה אנשים עם לב ונשמה, וגם רואים את גם כשליחות, לא רק פרנסה שלהם.
ניסים גוזלן: אני אומר לך שבלי לראות את זה ככה אי אפשר להגיע לתוצאות.
יעקב ליצמן: במקרה היתה לנו לפני מספר ימים ישיבה, לא קשורה לפגישה הזאת, ישיבה שישבנו במשרד הקליטה והרווחה, שישבנו על כל הנושא הזה, ומה שאמר פה ניסים בהתחלה זה ברור לך, ואתה בטח מכיר, וכולם מכירים, שכל מה שאנחנו וכולם מקבלים זה כמעט בטל בשישים.
יעקב ליצמן: ואני רוצה להגיד לך דבר אחד: איפה אתה, או מה אתה, או הגוף שאתה מייצג יכול לעשות.
יעקב ליצמן: אני משער שהרבה, אבל יש לי כמה כיוונים ...
יעקב ליצמן: אנחנו מקבלים תמיד ציונים לשבח, במירכאות, על זה שאנחנו נותנים, ומהעולה, ונותנים, ונותנים, ונותנים.
יעקב ליצמן: אני גם הצעתי בזמנו, כדי שלנתינה הזאת יהיו תוצאות לאורך זמן צריכים לאגם משאבים.
יעקב ליצמן: זאת אומרת, לא בלקחת לאחרים, אבל אם אתה לוקח את המעט שיש לך ומפזר בהרבה מאד מקומות, אין לך ערך מוסף לעשייה הזאת.
יעקב ליצמן: הכסף הזה נמחק ומתבזבז, והוא לא הופך להיות למסה קריטית.
יעקב ליצמן: תחשבו להפוך את הכספים האלה, במקומות ששמים הרבה כסף, שמים הרבה לב, הרבה נשמה, והרבה איכפתיות.
יעקב ליצמן: אני אומר עוד הפעם, גם אם תיקחו את זה מאיתנו ותגיעו למסקנה שזה מגיע למישהו אחר, אני לא רוצה להתווכח בכלל על זה.
יעקב ליצמן: אבל תגיעו למסקנה הזאת.
יעקב ליצמן: תתנו שתוצאות תהיינה משמעותיות ולאורך זמן.
יעקב ליצמן: זאת ההרגשה שלנו.
יעקב ליצמן: תמיד מציינים אותנו, ואנחנו משקיעים, והכל, אבל מה שצריכים לדבר פה, קצת לסבר את האוזן.
יעקב ליצמן: דיברנו על בית חם לנערה.
יעקב ליצמן: יש לנו היום שני בתים חמים לנערה, וגם פתחנו בית חם לנער.
יעקב ליצמן: זאת אומרת, אותה בעיה שאיתרנו עם בנות, יש גם עם בנים, תבין את המשמעות של זה, אז עוד הפעם, נאמר פה, 200 אלף, 300, תבין את המשמעות.
יעקב ליצמן: אתה צריך למצוא להם מקום.
יעקב ליצמן: אתה צריך למצוא מקום, וזה תמיד בשכר דירה.
יעקב ליצמן: אין לך מקום אחר שהוא לא רחוק מידי, לא בולט מידי, אבל לא מוסתר, ולא בסוף העולם.
יעקב ליצמן: ואתה צריך להסיע לפעמים.
יעקב ליצמן: ואתה נותן אוכל, ואתה נותן לעובדת סוציאלית, ואתה נותן אם בית, ואתה נותן עוזרת, ואתה נותן כסף ליציאה, ואתה נותן חיבורי אינטרנט, ואתה נותן שיעורי עזר, ומזון, והכל, והכל, ואתה מגיע, כשאתה עושה את המכפלות האלה אתה מגיע למספרים מטורפים.
יעקב ליצמן: וכולם עושים את זה מאהבה.
יעקב ליצמן: ואני אומר את זה באמת לאלה שעושים, כולל מתנדבים שיש לנו לאורך זמן אתה, עם כל הרצון שלנו, אנחנו לא נעמוד בזה.
יעקב ליצמן: דברים נוספים – מדברים פה על דברים של עשייה.
יעקב ליצמן: מוקד – גם המוקד, ואני לא מעביר ביקורת.
יעקב ליצמן: המוקד זה מעט שבמעט שבמעט.
יעקב ליצמן: כי עם המועצה, אם הרשות לא היתה נותנת כסף, המוקד הזה הוא לא היה יכול לעמוד בפני עצמו עם מה שאנחנו מקבלים.
יעקב ליצמן: אז צריכים להחליט: או שכן, או שלא.
יעקב ליצמן: אם לא – בוא נסגור, אבל אם כן, בוא ...
יעקב ליצמן: בוא ניתן - - - דבר נוסף שדיברנו עליו זה ההתמודדות עם, אני אפילו לא אומר סמים.
יעקב ליצמן: וזה ברמה- - -
דני דנון: נשמע תיכף את נציג המשרד לביטחון פנים.
יעקב ליצמן: אני לא מדבר על סמים בכלל.
יעקב ליצמן: הבעיה של העדה האתיופית מתחילה כנראה מאד מאד באלכוהול, זה אני שומע, ואני מכיר, ואני מסתובב, והכל.
יעקב ליצמן: תעשו פעולה.
יעקב ליצמן: אנחנו סיכמנו עם משרד הקליטה שאנחנו נקים גוף, לא יודע את מי נערב פה, תתחילו בחינוך נגד האלכוהול.
יעקב ליצמן: זה א', ב', כי משם מגיעים לכל הדברים הרעים, וזה ילדים בני 6, בני 8, בני 10, בני 12, ואלכוהול.
יעקב ליצמן: שזה מתחיל אצל ההורים שלהם.
חיים סקה: לפני שהמשטרה תדבר, אני רק רוצה להוסיף את העניין של האלימות במשפחה.
חיים סקה: שזאת ממש בעיה כאובה גם לנו.
חיים סקה: יש לנו מרכז אלימות במשפחה ברמלה.
חיים סקה: באים, מגיעים, נניח, אדם תוקף את אשתו, מגיעים למשטרת רמלה, הם שולחים אותם למרכז.
חיים סקה: הם מגיעים רק למחרת, ואחר כך הם מגיעים אלינו, כי אין באותו מרכז עובדת סוציאלית שדוברת אמהרית, זה חוזר לפתחנו, ואנחנו אז צריכים להעסיק את פקידות הסעד לסדרי דין כדי לטפל באותן משפחות, שגם לא דוברות את השפה.
חיים סקה: המשרד לא יכול לעזור לנו בעניין הזה.
חיים סקה: כמובן שהמשטרה, נניח, עשתה את שלה והיא העבירה אלינו, ואחר כך המשפחה מגיעה לכאן והיא לא מטופלת.
חיים סקה: ואז יש לנו בעיה עם זה.
דני דנון: אני רוצה לשמוע את נציג המשרד לביטחון פנים, בייחוד בקשר לאלכוהול וסמים קלים.
דני דנון: יש תופעות בקרב העולים?
שלומי שגיא: בוא, אני אגיד לך.
דני דנון: אין תחנה פה, נכון?
ניסים גוזלן: לא.
שלומי שגיא: אני אסביר.
קריאה: מגייסים את השוטרים האלה, אנחנו מחכים.
קריאה: 5 שנים מחכים - - -
שלומי שגיא: משטרת רמלה מונה 126 שוטרים בתקינה.
שלומי שגיא: העלינו את הצורך בתיקנון של תחנה בבאר יעקב בטח בגלל ההתפתחות, אנחנו מטפלים בין השאר בבאר יעקב.
שלומי שגיא: יש לנו גם את כל יישובי גזר.
שלומי שגיא: אני יכול להגיד שבזכות הפעילות העניפה של המועצה בעדה האתיופית, אנחנו נתקלים בפשיעה מאד, מאד נמוכה בקרב העדה.
שלומי שגיא: מה הכוונה?
שלומי שגיא: אם אני אתייחס רק בחודש בערך נכנסים כ – 700 תיקי חקירה בתחנה.
שלומי שגיא: מתוכם ביקשתי לבדוק כמה אירועים היו בבאר יעקב בעדה האתיופית, היו בסך הכל 2 או 5.