GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבשלום אברמוב: לבקש עזרה כל הזמן זה מראה על מסכנות ואנחנו לדעתי לא במקום הזה.
אבשלום אברמוב: שוב, אשמח, אם בתוך זמן קצר,עם ועדת היגוי של משרד הקליטה שגם משרד החינוך שיצטרפו לועדה הזו, אנחנו כאנשי נסיון מן השטח -ואני מסכים עם הדברים שנאמרו פה, אנחנו באים מן השטח, אנחנו מבינים ואנחנו יכולים לעזור ולקדם את התהליכים בדרך קצרה יותר.
בוריס חנוכאייב: קודם כל אני רוצה להודות ליושב ראש הועדה שמצא לנכון לקיים ישיבה של הוקרה לעולי קווקז.
בוריס חנוכאייב: אני נציג של הקהילה ואני גאה בקהילה שלנו עם כל היכולות שלה והפוטנציאל שלנו להיות אחד האוונגרדים בחברה הישראלית.
בוריס חנוכאייב: אעדכן מספר פרטים בקשר לתפקידי ולספר על למספר פרוייקטים שעשינו.
בוריס חנוכאייב: התקבלתי לעבודה במשרד הקליטה ב 1998 והופתעתי לשמוע שהמעסיק שלי יהיה הג'וינט, אמנם הגעתי למשרד הקליטה אבל אמרו לי שאהיה מועסק על ידי הג'וינט.
בוריס חנוכאייב: על פי החוזה שבין משרד הקליטה לג'וינט נקראתי רכז תעסוקה ארצי לקליטת עולים.
בוריס חנוכאייב: אחד ההישגים הגדולים שלי כרכז תעסוקה ארצי לקליטת עולי קווקז הוא שילוב של שבעה נציגים של הקהילה בלשכות תעסוקה בשבע ערים בארץ.
בוריס חנוכאייב: עד היום האנשים האלה עובדים ואני בעקשנות -על המשמעות החיובית שלה, עמדתי על כך שכולם ישולבו ויהיו עובדי מדינה.
בוריס חנוכאייב: וזאת כשאני, כמועסק בג'וינט ישראל לא הייתי עובד מדינה.
בוריס חנוכאייב: ב- 2003 הועברתי מתפקיד רכז תעסוקה ארצי לתפקיד ניהול של היחידה לקליטת עולי קווקז ובחוזה שלי עם המשרד לקליטת עליה וג'וינט ישראל היה כתוב מנהל יחידה לקליטת עולי קווקז.
קריאה: ואתה עדיין עובד של הג'וינט?
בוריס חנוכאייב: לא.
בוריס חנוכאייב: ב 2008 העבירו אותי לתקן של משרד הקליטה.
בוריס חנוכאייב: נאמר לי שלפי הסיכומים עם נציבות שירות המדינה אני אמשיך להיות בתפקיד שלי אבל אקרא רכז בכיר.
בוריס חנוכאייב: אחרי זמן מה קיבלתי קידום בדרגה ואני נקרא יועץ.
בוריס חנוכאייב: נקראתי יועץ ארצי לקליטת עולי קווקז.
בוריס חנוכאייב: העובדה שבנציבות הדבר לא נרשם בפירמידה של המשרד היא רק ענין טכני ולעומת זאת, המשמעות של העשייה שהיתה, היא הטיפול בעולי קווקז וכל אחד שיושב פה יודע שטיפלתי בנושא.
בוריס חנוכאייב: בקליטה בקהילה עשינו המון פרוייקטים כמו "פלא", למשל וכמו מנהיגות, ובתוך המנהיגות, היתה יוזמה שלי, יצאה פרק שנקרא "יישום יוזמות של פעילים בישובים", לפי זה אנחנו עשינו -עם חנוך, שלא נמצא כאן, מועדון לנשים במרכז של עולי קווקז בבאר שבע.
בוריס חנוכאייב: עד כה תיפקד מועדון ספורט לנוער.
בוריס חנוכאייב: באשדוד, עם אלינה, נתנו סיוע לגן ילדים וכל מיני דברים שיזמנו - - -
דני דנון: מהי ההגדרה שלך היום, בוריס?
בוריס חנוכאייב: ההגדרה שלי עכשיו היא יועץ בלשכה.
דני דנון: האם יש לך נגיעה - - -
בוריס חנוכאייב: בכלל לא.
בוריס חנוכאייב: אני הועברתי מן המטה ללשכה.
אריה קורת: אני חושב שזה לא הוגן.
אריה קורת: אני ציינתי שאני מבקש לא לדון בהיבט האישי של עובד כזה או אחר.
אריה קורת: אני ביקשתי ואני חושב שזה לגיטימי לבקש.
אריה קורת: אני לא חושב שזה הפורום לדון בנושא הזה אבל לא יעלה על הדעת שנותנים רק לצד אחד לדבר מבלי שמישהו מגיב על הדברים האלה.
דובר: כל מי שירצה לדבר ידבר.
אריה קורת: אבל צריך, - - -
חוה ורניק: על מה הישיבה?
חוה ורניק: האם היא על העברת תפקידים?
חוה ורניק: אני חייבת להגיד, חבר'ה, אתם מכירים אותי ומכירים אותי לא מהיום, מי כמוכם יודע מה ולמה וכמה משאבים וכמה כח יש למשרד הקליטה כדי להקים ולהרים.
חוה ורניק: וסגרנו את הפרוייקט רק בגלל שישבנו כולנו אצל שרת הקליטה ולפי הבקשה שלכם עשינו את השינויים.
חוה ורניק: כל דבר, כדי לעשות אותו טוב, צריך איזשהו פרק זמן וסבלנות.
חוה ורניק: ולקוות.
חוה ורניק: זו לא ישיבה על בוריס חנוכאייב.
חוה ורניק: ואנחנו לא חייבים להיות פה בהגנה!
דני דנון: הישיבה היא על נושאים רבים וחלקם הוא הנושא של מי שטיפל עד היום בנושאי העדה.
אלי זרחין: זו דוגמה של משרד הקליטה, שבמקום להגיב הם קמים והולכים.
אלי זרחין: כך הם מתייחסים גם לדברים אחרים.
יונתן מישייב: לפני כשבועיים חזרתי ממקום שגם אתה היית בו.
יונתן מישייב: הייתי בבקור והיית בברבנט וביקרנו שם בבית כנסת של יוצאי קווקז, בית כנסת חדש שהקימו בתמיכה של המדינה בתוך פחות משנה.
יונתן מישייב: קצת יותר מחצי שנה.
יונתן מישייב: בדרבן גם ביקרתי בבית כנסת חדש שהקימו בכשמונה חודשים ואלה בתי כנסת בני שתי קומות ומעלה כל אחד.
יונתן מישייב: ביקרתי גם במרכז היהודי ואני מזכיר את כל אלה כי ראיתי שעם תמיכת המדינה דברים נעשו מהר וטוב אבל, לא המדינה עשתה את העבודה.
יונתן מישייב: המדינה נתנה תמיכה, נתנה משאבים ובני הקהילה - הם שעשו את העבודה ועושים את העבודה.
יונתן מישייב: רוב האנשים שיושבים כאן פעילים בקהילה כבר הרבה שנים, חלקם עברו כל מיני קורסים שדיברו עליהם, גם אני עברתי קורס מנהיגות -הראשון שהיה, ודבר אחד בטוח שכולם מסכימים עליו והוא שלמדנו שבכל פרויקט שמובל ונעשה בשיתוף עם בני הקהילה, היתה הצלחה.
יונתן מישייב: בכל פרוייקט שעבד בלי אנשי קהילה ואחר כך עם אנשי קהילה - גם אנשי משרדים שונים היו מסכימים על כך, שהיתה באמת הצלחה מרובה.
יונתן מישייב: למשל, דיברו פה על העתון וכולם יודעים שאני מפיק עתון כבר עשר שנים כמעט בלי עזרה ובלי כלום וזה עוזר גם לקהילה.
יונתן מישייב: אילו היתה עזרה אז זה היה מצליח יותר ואני מזכיר את זה כי בשנה שעברה, למשל, התחלנו לעבוד בשיתוף פעולה עם משרד הקליטה ומי שבעצם עשה את זה היה בוריס.
יונתן מישייב: הוא הביא לכך שהתחלנו לשתף פעולה עם המשרד.
יונתן מישייב: מצד אחד אריה אולי צודק בכך שזה לא המקום לדון בנושא של בוריס אבל מה שחשוב הוא שגם אם לא בצורה רשמית היתה הסכמה של כל השרים -ואני מכיר את כל השרים שהיו בשנים האלו, היה ברור שבמשרד הקליטה יש יחידה שנקראתי יחידה לטיפול בעולי קווקז.
יונתן מישייב: גם כשיולי אדלשטיין הקים את זה, גם זאב בוים, אדרי ואחרים.
דני דנון: מה שם היחידה?
יונתן מישייב: יחידה לקליטת עולים.
יונתן מישייב: אדלשטיין הקים.
בוריס חנוכאייב: יש לי חוזה עם הג'וינט לפיו אני מוגדר כמנהל יחידה לקליטת עלייה.
יונתן מישייב: כולנו אנשים עם בעיות משלנו, יש כאן כנראה גם אישהו מטען אישי ויכל להיות שזה לא המקום לדון בכך וחבל שאריה כבר לא נמצא.
יונתן מישייב: אחרת הייתי מבקש בצורה חברית לבדוק את האפשרויות כי חשוב שבמקום הזה יהיה בן הקהילה.
חווה נחשונוב: אבל הוא לא חייב להיות בתפקיד שמוגדר כתפקיד לקהילה.
חווה נחשונוב: אנחנו מספיק זמן בארץ וצריכים לבקש - - -
יונתן מישייב: הישיבה הזו נקראה הוקרה.
יונתן מישייב: לצערנו לא כל כך יצאה הוקרה ליוצאי קווקז כי אנחנו שוב מדברים על הבעיות שלנו אבל אפשר שנדבר גם על איזושהי בגרות של הקילה כי לבוא ולומר כמה אנחנו יפים לא מקדם.
יונתן מישייב: טוב שאנחנו מעלים את הבעיות שלנו, אין ספק שבחלק מן הדברים אנחנו בעצמנו אשמים ויכול להיות שזה בהרבה יותר ממה שנראה לנו אבל אנחנו בתוך עצמנו, בטוח נמצא את הדרכים לטפל בזה ואני מקווה שלגבי מה שהתחלנו עכשיו יושב הראש יישאר עם יד על הדופק כדי לנסות לקדם דברים ואולי גם איכשהו לפשר בדבר שהוא חשוב כי יש דברים שלא עושים מעל גלי האתר, יכול להיות שיש צורך לדבר בחדרים ולא כך.
מרק איפראימוב: אקצר ככל שאוכל.
מרק איפראימוב: קודם כל, אציג משהו מנקודת מבט אחרת.
מרק איפראימוב: יתכן שארגיז.
מרק איפראימוב: דבר ראשון, בקהילה שלנו 35% מן האנשים הם בעלי השכלה על תיכונית.
מרק איפראימוב: אין הבדל בין נשים לגברים.
מרק איפראימוב: דבר שני, הקהילה שלנו היא אחת הקהילות הבודדות שיכולה להתגאות בזה שנשים היו חברות פרלמנט בחוץ לארץ.
מרק איפראימוב: שוב, אנחנו מצטיירים שמישהו עם בעיות ענקיות אבל זה לא נכון לקהילה, הקהילה היא מאד הטרוגנית, היא מאד שונה וזה לא מה שמייצג את הקהילה.
מרק איפראימוב: כל הזמן אני שומע שמתחתנים מוקדם, למשל, אבל לפי המחקרים, לכל היותר מתחתנות קרוב ל 10% או 15%.
מרק איפראימוב: וזה ממש לא שונה במיוחד מן החברה הישראלית.
מרק איפראימוב: נכון להיום הבעיה היא אחת והיא מאד עמוקה, אני כעובד משרד לבטחון פנים וכמרכז נושא חבר העמים אני יכול לומר רק דבר אחד, היום הסטריאוטיפים והדעות הקדומות -בגלל חוסר ידע על הקהילה השתרשו, גם בקרב אנשי המקצוע וגם בקרב נציגי הקהילה עד כדי כך שנכון להיום אנחנו מטפלים בסימפטומים ולא בבעיה.
מרק איפראימוב: אחד הדברים -ואנחנו הגענו לכאן גם עם הצעות, הוא שיש צורך ויש כבר תכנית מתוקצבת ומוכנה כדי להעמיק מחקר גם בשביל אנשי מקצוע וגם כדי להכיר את הקהילה.
מרק איפראימוב: כי אותם אנשי קהילה נשארו בחברה קווקזית חדשה, קווקזית ישראלית חדשה שלא כל כך תואמת למה שהיה שם ולקהילה.
מרק איפראימוב: דבר שני, כל הדברים האלה מובילים לעבודה לא נכונה עם הקהילה.
מרק איפראימוב: הסטריאוטיפים והדעות הקדומות.
מרק איפראימוב: כתוצאה מכך אנשי הקהילה הקווקזית -לא בגלל שהם לא אנשי מקצוע, הם לא מצליחים להגיע לתפקידים.
מרק איפראימוב: לא מתוקף זה שיש עובדתית בעיות אלא נוצרו סטריאוטיפים שמונעים מהם להתקדם.
מרק איפראימוב: במערכות החינוך ילד הופך להיות "קווקזי" במיוחד מכיתות ו', ז', עד שהוא מגיע לשם הוא לא מרגיש שונה אלא ישראלי יוצא קווקז, עד שהוא מגיע לקו מסוים במערכת החינוך.
מרק איפראימוב: צריך קצת לרדת מזה.
מרק איפראימוב: אני לא רוצה להיות כמו הדוגמה של הקהילה האתיופית.
מרק איפראימוב: זו לא המטרה.
מרק איפראימוב: יתרה מכך, לא המשרד של קליטת עליה -וזו כהודעה שלי אישית, הם צריכים לטפל בנו, אנחנו דיברנו עכשיו על התערות בחברה הישראלית ואנחנו נמצאים כאן, ועד שלא יפסיקו להגדיר אותנו כעולים נהיה עולים ונהיה שונים.
מרק איפראימוב: משרד החינוך, משרד הרווחה, צריך להתייחס אלינו כמו אל כל אוכלוסיה אחרת ואשווה את זה עם העלייה מצרפת למשל, או אנגלו סכסים ואמריקאים ושם אפשר לראות שהם עולים רק לצורך זכויות וכשמתייחסים לקהילה הם אל עולים אלא ישראלים אז כאן שוב אנחנו צריכים לשנות את הסמנטיקה ואת ההתייחסות.
מרק איפראימוב: יש - ודיברו כאן הרבה - יש כוחות בקהילה ויש עשייה בקהילה.
מרק איפראימוב: לא צריך להמציא גלגל וכל מה שצריך זה לפעמים תמיכה אבל שוב, לא מלמעלה אלא משותפות.
מרק איפראימוב: ואני מסכים עם אבשלום כי אנחנו בסך הכל צריכים רק שיתוף פעולה.
שלום בוחבוט: שלום לכולם, שלום ליושב הראש.
שלום בוחבוט: המשרד לאזרחים ותיקים פועל במגוון תחומי עשייה.
שלום בוחבוט: תוך כדי עשייה אנחנו ראינו שישנן פעילויות שלא משתלבות ועל כן המשרד יזם מבחר תכניות לאוכלוסיות שהוגדרו -מבירור שלנו במשרד הקליטה, כבעלות מאפיינים מיוחדים ולכן אנחנו יזמנו מספר מיזמים עם יוצאי אתיופיה ולאחרונה -ממש לאחרונה, אנחנו בתהליך של חתימת חוזים עם קונגרס ליהודי בוכרה בענין הקמת מיזם העשרה בעשרה ישובים ואני רוצה לומר לכם שבמסגרת ועדות המכרזים שלנו, כשהצגתי בפניהן את התכנית, הן שאלו אותי מדוע רק יהודי בוכרה?
שלום בוחבוט: מה עם יהודי קווקז?
שלום בוחבוט: המדיניות של המשרד היא שאנחנו הולכים לקראת 2012 ליזום מיזם משותף עם אחד הארגונים הגדולים שלכם שיכול לבוא אתנו בשותפות הקמת מועדונים להעשרה לאוכלוסיה הקשישה, הבוגרת.
שלום בוחבוט: שימו לב שמכל השיח שהיה כאן בדיון, גם משרד הקליטה רואה לנגד עיניו רק את האוכלוסיה הצעירה, באופן טבעי, האוכלוסיה המבוגרת ואנחנו שמים לב לזה לאורך זמן - - -
דני דנון: אתה אומר:
דני דנון: תגישו בקשות ו- - -
שלום בוחבוט: אפשר לעבוד עם אחד הארגונים הגדולים ואני אשמח מאד.
שלום בוחבוט: אסיים בדבר נוסף, בלי קשר למיזם, הקשיים וקשיי הקליטה קיימים אבל כל שכן שהקשיים של האוכלוסיה המבוגרת הם גדולים יותר.
שלום בוחבוט: דבר אחרון, במסגרת מיזם אחר לגמרי, בעשרה ישובים, עם 200,000 ₪ לשנה לכל מועדון.
שלום בוחבוט: בנוסף, אנחנו עושים פעילות נוספת שנקראת כנסים בנושא מורשת קהילות ישראל לכלל הקהילות בישראל וביניהן גם ליהודי קווקז.
שלום בוחבוט: עשינו אחת במרץ בשדרות ובספטמבר תהיה עוד אחת.
שלום בוחבוט: חשוב לנו לחזק את הקשר בין הדור הצעיר למורשת של אותה קהילה ואנחנו רואים בכך חשיבות רבה.
גדעון שלום: שלושה משפטים קצרים.
גדעון שלום: האחד, משרד הרווחה עושה פעולות לטובת האוכלוסיה.
גדעון שלום: גם בתכנית לילדים בסיכון נותנים עדיפות לעולים לחדשים חרדים וערבים, פרויקט של 155 מליון שקל בשנה.
גדעון שלום: זה מחולק גם לפי חלוקה סוציו אקונומית.
גדעון שלום: אנחנו עושים תכנית לאומית שבה משולבים הרבה מאד אנשים על פי קריטריונים אוניברסאליים.
גדעון שלום: דבר שני, השירות לעבודה קהילתית אצלנו במשרד נכון לסייע לכל קבוצה של פעילים בכל צורה של התאגדות ברמה המקומית ואפשר לבנות -יחד עם המחלקות השירותים החברתיים, ככל שיש התארגנות מקומית שנוכל לעזור ונשמח לעשות את זה.
גדעון שלום: הדבר השלישי הוא פרוייקט בנושא חילוץ משפחות, משפחות שנקראות במרכאות "משפחות מצוקה", שילוב שלהן במעגל תעסוקה, גם פרוייקט חדש שהמשרד עושה בעלות של 6 מליון שקל.
גדעון שלום: על פי הקריטריונים יש אפשרות גם לשילוב של אנשים שאתם חושבים שמוכנים להשתלב.
רוברט אילטוב: לגבי משרד הרווחה, נפגשתי עם מר מצליח ופנינו אל השר והוא הבטיח שככל שנזהה צורך של שילוב עובדות סוציאליות בנות הקהילה בערים השונות הוא יממן את הפעילות הזו ועל כך אנחנו מודים לשר.
חוה נחשונוב: אוסיף לדברים שדיברו כאן.
חוה נחשונוב: אנחנו צריכים לשאוף לתפקידים שלא קשורים לקהילה אבל אין נציג אחד במשרדי הממשלה שהוא לא בתפקיד שמיועד לעולים או מיועד לעולי קווקז.
חוה נחשונוב: אולי מארק הוא האחרון שנשאר במשרדי הממשלה.
חוה נחשונוב: עלינו לחשוב איך מקדמים סטודנטים שמסיימים תואר, איך משלבים אותם במשרדי הממשלה -לאו דוקא בתפקידים שקשורים לקהילה הקווקזית ואיך לעשות העדפה מתקנת.
דני דנון: ועדת העליה, הקליטה והתפוצות קיימה ישיבה מיוחדת בנושא עולי קווקז.
דני דנון: הועדה מוקירה ומברכת את פעילות הארגונים והפעילים שעושים רבות לשימור המסורת המפוארת של יהדות קווקז ומסייעים ליוצאי העדה הגרים בישראל.
דני דנון: קשיי הקליטה של יוצאי קווקז לא תמו ויש להגביר את פעילות כל המשרדים בנושא זה.
דני דנון: הועדה ממליצה להקים ועדה בינמשרדית בראשות משרד העלייה והקליטה לקידום עולי יוצאי קווקז תוך התמקדות בנושא עידוד השכלה גבוהה, טיפול בנוער בסיכון, הכנה לצה"ל ועוד.
דני דנון: הועדה קוראת לשיפור הקשר בין מנהיגי הקהילה למשרד הקליטה על מנת להצליח בקידום הפרוייקטים.
דני דנון: הועדה רשמה לפניה את כוונת המשרד להרחיב את פרוייקט הרכזים המקומים לשבע ערים נוספות.
דני דנון: הועדה קוראת למשרד הקליטה לחדש את פעילות היחידה לקליטת עולי קווקז על מנת לסייע לטיפול בעולים.
דני דנון: העודה תקיים ישיבת מעקב בנושא בדצמבר 2011.
דני דנון: אני מודה לכל מי שהגיע.
דני דנון: נמשיך בדצמבר.
דני דנון: בוקר טוב, אני פותח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות במסגרת סיור באולפן עברית לנגמלים עולים ב"מרכז צעדים" שבבני ציון.
דני דנון: לפני חצי שנה היינו בסיור באולפן בנתניה ואז נודע לי שיש אולפן לדרי רחוב.
דני דנון: הופתעתי וביקשתי לבוא ולראות במו עיניי.
דני דנון: אני יודע שבמקום הזה נעשים עוד הרבה דברים ונשמח לשמוע.
דני דנון: מה שעניין בעיקר את הוועדה אלה דרי הרחוב ואולפן לעברית שבעיניי זה דבר ייחודי.
דני דנון: באנו לפה לסייר, לבקר, לשמוע מהצוות והאנשים שנהנים מהפעילויות במקום.
דני דנון: אני מודה לכל הנציגים והנציגות שהגיעו איתנו היום ממשרד החינוך, העלייה, הרווחה וביטחון פנים.
דני דנון: אבי שמילוביץ, מנהל בית החולים "קרית שלמה", בבקשה.
אבי שמילוביץ: אני מציע שבתחילה נערוך סיבוב היכרות.
רחל אבידן: אני עובדת סוציאלית במשרד הרווחה ומפקחת ארצית בנושא של דרי רחוב.
אווי זיו: אני עובדת סוציאלית מנהלת מקצועית של מסגרות הטיפול במתחם צעדים בבית חולים קרית שלמה.
מריה פודגייצקי: אני מנהלת "מרכז צעדים".
רחל קור: אני מפקחת ארצית, משרד הרווחה.
ריקי צימר: אני מהרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול.
גיל פנחסי: אני מלווה את תכנית "סיכויים" של עמותת ידידים.
גיל פנחסי: אני מלווה את התכנית בהתנדבות.
תומר כהן: אני הדובר של חבר הכנסת דנון.
דנה גורדון: אני מנהלת הוועדה.
יוסי בר-נוי בוכריץ: אני מפקח מחוז תל-אביב והמרכז באגף לחינוך מבוגרים ואני הממונה על האולפן שנמצא כאן.
עירית שר: אני מנהלת האולפן בנתניה.
עירית שר: אני אחראית על הכיתה כאן.
נטלי קפילינסקי: אני עובדת סוציאלית מחוזית של משרד הרווחה.
מרינה שוורץ: אני סגנית מנהלת מרחב של משרד הקליטה באזור נתניה והשרון.
אבי שמילוביץ: אני שמח שיש לנו אולפן ולכן הצלחנו להביא אתכם לפה.
אבי שמילוביץ: אני שמח שהוועדה יוצאת החוצה ורואה דברים.
אבי שמילוביץ: בתחום העבודה הסוציאלית קורים בארץ דברים מאוד יפים ואנחנו צריכים להיות חלק מהם.
אבי שמילוביץ: בבית חולים "קרית שלמה" אנחנו מנסים לטפל באוכלוסיות שלאורך השנים זיהינו שלא היה להם טיפול.
אבי שמילוביץ: מדובר באוכלוסיות של מכורים ודרי רחוב עם תחלואות גופניות ונפשיות והשילוב שביניהם.
אבי שמילוביץ: מדובר באוכלוסיות שלא מצליחים לאבחן אותן מפאת המחלות או אוכלוסיות שלא מתקבלות במשרד הבריאות ונופלות לפתחם של העובדים הסוציאליים במשרד הרווחה.
אבי שמילוביץ: לצורך העניין הזה אני רוצה לשבח את משרד הרווחה שבעצם מטפל היום בהרבה אוכלוסיות שמשרד הבריאות לא מוכן לקחת על עצמו וזה חבל.
אבי שמילוביץ: אני חושב שצריך להקדיש מחשבה שנייה לנושא של הרחבת הקריטריונים הטיפוליים של משרד' הבריאות בתחום הטיפול שנופלות בין הכיסאות.
אבי שמילוביץ: בגלל השילוב של בית חולים גריאטרי ליד מערכת סוציאלית אנחנו מצליחים לאבחן מטופלים ולהדביק להם אבחנות מתאימות ולהפוך אותם לכאלה שיהיו זכאים.
אבי שמילוביץ: אלה איתרע מזלם – מצליח לנו.
אבי שמילוביץ: אלה שלא – מן הסתם יצאו וייכנסו, כל אחד לפי מזלו איפה הוא ייפול בדרך.
אבי שמילוביץ: המערכת שלנו מטפלת באוכלוסיות של דרי הרחוב.
אבי שמילוביץ: מדובר במערכת ארצית.
דני דנון: יש עוד מקומות כאלה בארץ?
אבי שמילוביץ: אני מניח שיש מקומות בקהילות אבל לא ברמה האקוטית הארצית.
רחל אבידן: אני מבקשת להוסיף שיש 4 מסגרות של דרי רחוב.
רחל אבידן: כמסגרות ארציות הן בלעדיות ויש עוד 17 מסגרות מקומיות בתפזורת.
רחל אבידן: מבחינת מסגרות ארציות, כאלה שיצאו למכרז - - -
דני דנון: מדובר במרכזים לטיפול יום?
רחל אבידן: חלקן הן מסגרות רק אמבולטוריות של טיפול יום.
רחל אבידן: זאת אומרת, יש עובד סוציאלי שנמצא ומאבחן ואז לפעמים הוא שולח למסגרת ארצית.
רחל אבידן: לחלק מהמסגרות יש שלטרים ומסגרות טיפוליות אבל זה מיעוטן.
אבי שמילוביץ: הרעיון הוא לא להחליף את הקהילות ולא להחליף את המערכות שרחל דיברה עליהן.
אבי שמילוביץ: הרעיון הוא לתת שירותים לאוכלוסיות שבעצם לא היו יכולים לקבל טיפול במסגרות הקהילתיות בשל מגוון של תחלואות נפשיות ואחרות.
אבי שמילוביץ: אנחנו קולטים אותם לכאן, לא תמיד תחת אבחון, לפעמים בלי שם ובלי תעודת זהות ולפעמים בלי קהילה שיודעת מה לעשות אותם.
אבי שמילוביץ: למערכת יש שיטות איך להעביר אותם ואיך לטפל בהם.
אבי שמילוביץ: אנחנו קולטים ללא תנאי כל אדם שהמערכת מפנה, לא חשוב מאיפה הוא בא, באיזו שעה ובאיזה יום.
אבי שמילוביץ: אנחנו קולטים גם באמצע הלילה.
דני דנון: מי מפנה אותם?
אבי שמילוביץ: הרווחה הארצית.
רחל אבידן: לנו יש מכסות ארצות לקליטות חירום כדי לתת גיבוי לשטח.
רחל אבידן: זה יכול להיות גם בשעות לילה, חגים וכדומה.
רחל אבידן: ברגע שאני מקבלת טלפון ואני מאשרת קליטת חירום אנחנו מפעילים פה את המערך.
אבי שמילוביץ: כמו שאמרתי, אנחנו קולטים אנשים ללא תנאי בכל שעה משעות היממה.
אבי שמילוביץ: הרעיון הוא הצלת חיים.
אבי שמילוביץ: לצורך העניין אנחנו נעשה קודם כל קליטה רפואית ולא סוציאלית על-מנת לאבחן את מצבו של המטופל.
אבי שמילוביץ: ברוב המקרים אנחנו קולטים אותם ישירות לתוך בית החולים שלנו.
אבי שמילוביץ: הם יעברו אבחון ראשוני, יטופלו, יירחצו, יוחלפו בגדיהם, יראו אותם רופא ואחות, ייבדקו כל מיני פרמטרים.
אבי שמילוביץ: בהמשך תהיה התערבות של המערכת הסוציאלית על-מנת לראות מה עושים איתם.
אבי שמילוביץ: כמובן שכל ההתערבות הזאת מלווה בעבודה משותפת מול הקהילה.
דני דנון: ההגעה לפה היא רק מרצון?
דני דנון: אם מישהו לא רוצה להגיע לפה?
אבי שמילוביץ: רק מרצון.
רחל אבידן: ישנם שני אופנים להגעה.
רחל אבידן: אחד, האדם אומר שהוא רוצה, בין אם זה מתוך קשר שיש לו עם עובד סוציאלי שכבר חיזר אחריו לא מעט זמן, אם זה ברחוב או במשרד.
רחל אבידן: יש מצבים שיש אפשרות להוציא צו של פסיכיאטר מחוזי, כאשר האדם מסכן את עצמו ואת הסביבה.
רחל אבידן: יש אפשרות נוספת והיא באמצעות חוק החוסים, שהוא לאנשים שאינם חולי נפש אבל הם במצב שמסכן אותן.
רחל אבידן: גם אז צריך אישור רפואי וצו של בית משפט.
רחל אבידן: זאת פרוצדורה מסובכת אבל יש לנו גם כאלה.
רחל אבידן: בכל מקרה, מדובר במסגרת פתוחה ולא נעולה.
רחל אבידן: האדם מגיע לשער ואפשר לנסות לשכנע אותו וכו' אבל אם הוא יתעקש לצאת בסופו של דבר הוא ייצא.
דני דנון: כמה זמן אפשר להישאר פה?
רחל אבידן: ישנן כמה מסגרות, אני מניחה שירחיבו עליהן את הדיבור בהמשך.
רחל אבידן: יש מסגרות שהן מעל שנה ויש מסגרת שהיא בית לחיים עד הגעה לגיל זקנה.
אבי שמילוביץ: אחר-כך תקבל יותר פירוט על המסגרות השונות.
אבי שמילוביץ: בסך-הכול, אין הגבלה מטעם המדינה והמדינה היא בעד הטיפול.
דני דנון: בוודאי יש תקנים של מיטות?
אבי שמילוביץ: בוודאי.
אווי זיו: אולי אני אפרט בכמה מילים מה אנחנו עושים פה.
אבי שמילוביץ: עוד רגע.
אבי שמילוביץ: חשוב לי להעביר את הנושאים לא ברמה של מה המדינה עושה ומה לא אלא ברמת היזמות עצמה.
אבי שמילוביץ: בעצם הרעיון הוא לקחת את הנישה הזאת של המקרים בהם המדינה כמדינה לא מסתדרת איתם.
אבי שמילוביץ: קיימות מערכות טיפול לתפארת לכל המטופלים שהם ברי שיקום.
אבי שמילוביץ: ברגע שנכנסים למקרים שהם אינם ברי שיקום אז יש בעיה ולא כל-כך יודעים מה לעשות איתם.
אבי שמילוביץ: כמו שאמרתי, בהתחלה הדגשים הם רפואיים, אחר-כך סוציאליים ולאחר מכן ייערך אבחון מול גורמים בקהילה על-מנת להחליט מה עושים איתם הלאה.
אבי שמילוביץ: ההחלטה מה לעשות איתם זה תהליך מתגלגל.
אבי שמילוביץ: מי שהוא בר שיקום מראש לא יגיע לכאן כי אין לו מה לחפש פה.
אבי שמילוביץ: הוא יגיע לקהילות, לכל מיני מרכזי שיקום אמבולטוריים ואחרים שיודעים יפה מאוד מה לעשות ואין שום בעיה.
אבי שמילוביץ: הרעיון הוא בעצם לקחת ולאבחן את האוכלוסיות הללו שמגיעות לחדרי מיון ואחרי שעה אתה מוצא אותם ברחוב.
אבי שמילוביץ: לקחת ולפתח מסגרות טיפול לאוכלוסיות שאף אחד לא יודע מה לעשות איתם.
אבי שמילוביץ: בתוצאה הסופית של הסיפור הזה אנחנו רואים שכמעט רוב רובם של המטופלים הללו מידרדרים ברמה כזאת או אחרת, למעט בודדים שכן משתקמים ואנחנו מצליחים להעביר אותם למסגרות מתאימות בתיאום עם משרד העבודה והרווחה.
אבי שמילוביץ: כרגע אני משתתף במכרז של ההוסטלים לניצולי השואה.
אבי שמילוביץ: טיילתי בכמה הוסטלים ומצאתי שם כמה מטופלים שלנו שהם משוקמים שם.
אבי שמילוביץ: מאוד שמחתי לראות שיש גם שיקום כזה לאנשים.
אבי שמילוביץ: חלקם חולי נפש לא פעילים.
אבי שמילוביץ: הסברתי פה למישהו מה ההבדל בין חולה נפש פעיל לבין חולה נפש לא פעיל.
אבי שמילוביץ: יכולות להיות אבחנות רפואיות נפשיות מרובות אבל ברגע שהאבחנה של האדם לא פעילה, אז לצורך העניין הוא כמוני וכמוך והוא יטופל בהיבט הסוציאלי והגופני שלו.
אבי שמילוביץ: אם חלילה וחס תתפרץ לו מחלה נפשית אנחנו נפנה אותו לבית חולים לחולי נפש ושם הוא יטופל.
אבי שמילוביץ: אני משאיר את ההסברים על הטיפולים לעובדים הסוציאליים שנמצאים פה.
אבי שמילוביץ: מבחינתנו הנושא מרתק.
אבי שמילוביץ: אנחנו שמחים שאנחנו עוסקים בו ואפילו קצת מובילים אותו.
אבי שמילוביץ: אני מקווה שזה יוכל להמשיך הלאה בעתיד.
אבי שמילוביץ: השותפות קיימת וצריך להגדיל אותה ולהרחיב אותה גם לכיוונים אחרים.
דני דנון: כמה מטופלים יש במערכת?
אבי שמילוביץ: בסביבות 300 מטופלים בכל המסגרות.
דני דנון: כמה מיטות יש פה?
אבי שמילוביץ: סביב המספר הזה, במסגרות שונות ובפיקוחים שונים, כולל בית החולים הגריאטרי.
אבי שמילוביץ: האוכלוסייה הגריאטרית היא אוכלוסייה מעניינת בפני עצמה.
אבי שמילוביץ: בכל התהליך הגריאטרי פניתי למשרד הבריאות וביקשתי לקלוט אוכלוסיות צעירות.
אבי שמילוביץ: בעצם אני מוצא טעם לפגם בזה שמכניסים מטופלים צעירים.
אבי שמילוביץ: אתה יודע, הרפואה בעולם מתקדמת ותוחלת החיים עולה.
אבי שמילוביץ: מכורים לסמים, דרי רחוב ואלכוהוליסטים מתו הרבה יותר צעירים בשנים עברו.
אבי שמילוביץ: בעקבות הרפואה שמשתפרת והטיפול שמשתפר יש יותר ויותר מטופלים שמצליחים.
אבי שמילוביץ: בתוך בתי האבות בארץ יש מכורים לסמים ואלכוהוליסטים שהגיעו לגיל 60 ו-70.
אבי שמילוביץ: היום יש לנו תופעות של אלימות בתוך בתי אבות.
אבי שמילוביץ: בעצם, מבחינת הפרמטרים הטיפוליים הם אנשים תשושים לכל דבר ועניין והם הגיעו לגיל זקנה, אבל הדפוסים שלהם מנהלים אותם.
אבי שמילוביץ: אנחנו מדברים על תיקים שנגנבים, על אלימות בבתי אבות.
אבי שמילוביץ: אנחנו מדברים על תופעות מעניינות.
אבי שמילוביץ: היתה פניה אלי מהשירות לזקן לתת מיטות לטובת מיני בית אבות למכורים על-מנת שלא יצטרכו להכניס מכורים לשעבר לתוך בתי אבות.
אבי שמילוביץ: זה גורם נזק בבתי האבות, זה גורם לבריחה של מטופלים מבתי האבות כי הם נתקלים בתופעות של אלימות עקב תוחלת החיים שעולה.
אבי שמילוביץ: אנחנו נחשפים פה לבעיות מאוד מעניינות.
אבי שמילוביץ: אנחנו שמחים להיות יזמים שמפתחים שירותים אחרים.
אבי שמילוביץ: יש המון שיתוף פעולה עם המדינה.
אבי שמילוביץ: יש הרבה מה לעשות.
אבי שמילוביץ: האולפן זה תוצר לוואי של כל הסיפור.
אבי שמילוביץ: היה קשה מאוד לשכנע את משרד הבריאות אגף הגריאטריה שירשה לנו לקלוט מטופלים שמגיעים ברמות חולי מזעזעות.
אבי שמילוביץ: לפעמים רמות החולי שלהם הן פי עשרה יותר קשה מרמות החולי של החולים שמשרד הבריאות עצמו מפנה אלינו.
אבי שמילוביץ: זה מדהים, אבל אנחנו קולטים אותם מהרחוב.
אבי שמילוביץ: אחרי מספר שנים של מאבקים הצלחנו לקבל הסכמה מאגף הגריאטריה, שהיא די בשתיקה, שמרשה לנו לקלוט את המטופלים הלו לתקופה של חודש חודשיים עד הזיהוי המוחלט שלהם.
אבי שמילוביץ: במידה ויתברר שהם באמת מתאימים לפרמטרים של משרד הבריאות אגף הגריאטריה, אנחנו נמלא ניירת עבורם.
אבי שמילוביץ: הפיקוח עוזר לנו לקבל הכרה יותר מהירה והם יהפכו להיות חולים שלנו.
אבי שמילוביץ: אנחנו מדברים פה על ניצול יעיל יותר של תקציבים כי זה אבסורד שמשרד הרווחה ימשיך לטפל בחולים גריאטריים.
אבי שמילוביץ: אנחנו מדברים על זה שבמשך כל השנים שאני עוסק בתחום הזה אני יכול לזהות עשרות רבות של מטופלים שהגיעו כדיירי רחוב ונרקומנים שהצלחנו למצות עבורם את הזכויות ברמה המקסימאלית, דהיינו, לזהות אותם ברמת החולי האמיתי שלהם.
אבי שמילוביץ: היום הם מקבלים את השירותים המתאימים להם.
אבי שמילוביץ: כתוצאה מזה היתה הקרבה טוטאלית שלי מצד בית החולים.
אבי שמילוביץ: הפסקתי לקבל אנשים זקנים כי אני לא יכול להכניס אנשים זקנים.
אבי שמילוביץ: אם אני לא מסכים שיכניסו אנשים צעירים לבתי אבות אני לא יכול לעשות את זה אצלי.
אבי שמילוביץ: בעצם אני בכוונת מכוון קולט היו אוכלוסיות צעירות בגילאים 20 פלוס שמגוון המחלות שלהם הוא מפה עד הודעה חדשה.
אבי שמילוביץ: אנחנו רואים שכמות התמותה היא שולית.
אבי שמילוביץ: בבתי חולים סיעודיים רגילים התמותה היא מדהימה, היא יכולה להגיע ל-30%-40% בשנה.
אבי שמילוביץ: אצלנו היא שואפת לאפס כי הגילאים צעירים.
אבי שמילוביץ: כנראה שנצטרך לבנות עוד מיטות לטובת הנושא הזה.
אבי שמילוביץ: כמובן שישנו כל כוח האדם שעוסק בעניין הזה, ההכשרה שלו, הלימוד שלו.
אבי שמילוביץ: כל זה תחת הפיקוח של משרד הרווחה ומשרד הבריאות.
דני דנון: אווי זיו, בבקשה.
אווי זיו: אנחנו באמת עוסקים באנשים שהם בלתי נראים ופה הם הופכים להיות נראים ולכן זאת עבודה מרתקת.
אווי זיו: אני רק אתאר את המסגרות הטיפוליות הקיימות פה ואחר-כך נעבור ברזולוציה דקה יותר למריה שתתרכז ב"מרכז צעדים".
אווי זיו: בכל הקומפלקס הזה יש תת מסגרות טיפוליות כאשר כל מסגרת מטפלת באוכלוסיית יעד אחרת שנמצאת על הרצף השיקומי.
אווי זיו: זאת אומרת, כאשר אנחנו לוקחים אדם ואת היכולות השיקומיות שלו, החל ממטופלים שהם ברי שיקום ואחר-כך אמורים לצאת לקהילה ולהיות אזרחים לכל דבר, עד למטופלים שהם תשושי נפש והמדינה לקחה עליהם חסות.
אווי זיו: ברצף הזה יש לנו מסגרות טיפול מודולאריות.
אווי זיו: בכל תת יחידה שכזאת פיתחנו סוג של ידע, כמובן יחד עם המשרד כי אנחנו רואים את המשרד כחלק בלתי נפרד מכל העשייה הטיפולית.
אווי זיו: זאת עשייה משותפת ופיתוח ידע.
אווי זיו: אנחנו מאוד מקווים שההתלהבות שלנו עוברת הלאה למטופלים והם מפנימים את זה.