GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דניאל בן-סימון: אני עליתי לארץ סמוך לעלייה של גיאורגיה, שעשתה הרבה מאוד רעש בתחילת שנות ה-70', לכן באתי רק לומר שמעולה לעולה כוחנו עולה, ובמובן הזה תמשיכו לתרום ולעצב את החברה הישראלית, כי זה המאבק האמיתי, עוד לא סיימנו לעצב את פרצופנו.
דניאל בן-סימון: אנחנו בבנייה של דמותו של הישראלי, וכל עולה מוסיף נדבך לאותה דמות וככל שתתמידו במאבק הזה, כך המשקל התרבותי והערכי של עליית גיאורגיה יבוא לידי ביטוי בפרצופה האמיתי של החברה הישראלית.
קריאה: רק תציין כמה עולי מרוקו יש וכמה חברי כנסת.
דניאל בן-סימון: אתה שואל מישהו שבמפלגת העבודה לא לוקחים את המרוקאיות שלו כדבר מובן מאליו, אומרים שקצת ברחתי מהמקורות.
דניאל בן-סימון: אתה לא מדבר, נגיד, עם עמיר פרץ, שהמרוקאיות שלו גם ניכרת עליו וגם בצורה שבה הוא מדבר.
דניאל בן-סימון: אני, אומרים שקצת התחפשתי, ולכן אני בא לפה כדי להדגיש את השורשים שלי.
דניאל בן-סימון: אני בא לומר שהייתי ונשארתי ואני גם גאה במורשת שאני מביא איתי, וכל אחד, בניגוד למדינות אחרות, צריך לשמור על המורשת ולצרף אותה לנדבך של כל המורשות, כדי ליצור את המורשת הישראלית.
נינו אבסדזה: בנושא המטבח האמיתי, אל תתחרו איתנו.
נינו אבסדזה: תעשה לי טובה, עם הגיאורגים בנושא המטבח לא מתחרים.
דניאל בן-סימון: אז אני יכול להגיד שיצאתי בשלום מהכינוס?
דניאל בן-סימון: כי יש כאלה שדואגים בחוץ.
אברהם מיכאלי: אני מביא לך כמה ברי סמכא מהעדה שאמרו שהשורשים שלנו ושלכם מאותו מקום.
דניאל בן-סימון: אתם ספרדים או אשכנזים?
אברהם מיכאלי: אתה עוד לא בחוץ.
אברהם מיכאלי: אז אומר לי בר סמכא בעדה, בשם באבא סאלי, שהשורשים שלנו מאותה קהילה.
אברהם מיכאלי: אני לא יכול לחלוק על זה, אני אומר לכם מה שנאמר לי, זה נושא מעניין וחשוב ולכן נדון בזה בהמשך.
אברהם מיכאלי: תודה לחבר הכנסת דני בן סימון.
אברהם מיכאלי: חבר הכנסת רוברט טיבייב, בבקשה.
אברהם מיכאלי: מי שלא מכיר את רוברט, אני חייב להגיד, הוא שכן שלנו, לא בכנסת, הוא הגיע מקווקז.
רוברט טיבייב: באמת אנחנו שכנים, אני חושב שאנחנו שכנים טובים.
רוברט טיבייב: את היחסים בין יהדות קווקז ויהדות גרוזיה אני, באופן אישי, התחלתי מאז... אני רוצה לספר סיפור אישי שלי.
רוברט טיבייב: ב-92'-94' הייתי מנהל קרן התחייה, ארגון יהודי, שם בקווקז, ולמזלי הכרתי בן אדם מאוד מקסים, עכשיו אנחנו ממש חברים, חברים טובים, לב ברדני, הוא היה הנציג של הסוכנות בבאקו, ואיתו עשינו שם המון המון דברים.
רוברט טיבייב: מעבר לכך אני לא יכול להגיד על כל הפעילות שאנחנו עשינו שם, חלק מהדברים אני כן יכול להגיד, בעזרתו ממש לקחנו את היהודים מבתי יתומים שם מקווקז והבאנו אותם לפה לארץ ועזר לנו יהודי מגיאורגיה, לב ברדני, נציג של הסוכנות היהודית ובשם כל יהודי קווקז אנחנו אומרים, לב, תודה.
רוברט טיבייב: באמת תודה.
רוברט טיבייב: זה מה שמגיע לך.
רוברט טיבייב: כמה דברים על היהדות.
רוברט טיבייב: זה מה שאני אומר כל הזמן לחבר'ה יוצאי קווקז, אני אומר להם, חבר'ה, יש לנו במה להתגאות, היהדות שלנו כל כך עמוקה.
רוברט טיבייב: סיפור שלא כולם מכירים, גם ליהודי גיאורגיה יש במה להתגאות, השורשים העמוקים של היהדות באים מתוכנו, מי שרוצה או לא רוצה, זה שלנו, אף אחד לא יכול לקחת את זה מאיתנו והמקום הטבעי הברור זה ארץ ישראל.
רוברט טיבייב: אני מסכים עם נינו שאנחנו לא צריכים לשכוח ולנתק את היחסים עם גרוזיה, רוסיה, וכן הלאה, אבל זו ארצנו.
רוברט טיבייב: את הביטוי שמעתי מיהודי גיאורגיה 'זו ארצנו'.
רוברט טיבייב: אז אני רוצה להגיד לכם, לבי איתכם.
רוברט טיבייב: פגשתי פה נציג של יהודי גיאורגיה, חברי הטוב, אברהם מיכאלי, איתו ביחד אנחנו עושים המון דברים, כמו שאר חברי הכנסת מגיאורגיה.
רוברט טיבייב: את אברהם אני רוצה להדגיש במיוחד, הוא מייצג את הקהילה בצורה מכובדת ביותר.
רוברט טיבייב: אברהם, תודה לך.
אברהם מיכאלי: חברתי, חברת הכנסת ליה שמטוב.
ליה שמטוב: שלום לכולם, אני מברכת אתכם פה בכנסת ישראל.
ליה שמטוב: לפני שנה, כשהייתי יושבת ראש ועדת העלייה והקליטה, יזמתי אירוע ל-40 שנה לציון מסורבי עלייה.
ליה שמטוב: זה היה לי אישית חשוב מאוד, כי גם המשפחה שלי היתה ממסורבי עלייה ואנחנו חיכינו שמונה שנים עד שקיבלנו אישור לעלות לארץ.
ליה שמטוב: אני גדלתי במשפחה, הייתי ילדה קטנה עוד, ובשנות ה-60 אבא שלי כל הזמן האזין לרדיו קול ישראל וכל מה שהוא שמע שם, דיברו באידיש, הוא היה מספר לאמא ואני גם שמעתי, ואז פעם ראשונה שמעתי על המכתב של 18 המשפחות.
ליה שמטוב: אני ילידת 58', אז הייתי בת 8, הייתי כבר ילדה גדולה, ואז אבא שמח מאוד, זה שראש הממשלה דאז, גולדה מאיר, היא קראה את המכתב הזה מעל במת הכנסת והמכתב הזה נכתב לאו"ם וכל העולם היה מזועזע, איך לא נותנים לעולים מברית המועצות לעלות לישראל, ואז הוא אמר שזהו, הגיע הזמן וסוף סוף ייתנו לנו אישור וייתנו למשפחות אחרות לעלות לישראל.
ליה שמטוב: אני חושבת שהמכתב של ה-18 משפחות האלה נתן את הדרך ובאמת בשנות ה-70 התחילה העלייה הגדולה.
ליה שמטוב: אנחנו פה במליאת הכנסת ציינו יום ל-20 שנה לעלייה מאתיופיה, מבצע שלמה, וחבר הכנסת שלמה מולה בנאום שלו אמר, לפני שהגעתי לישראל חשבתי שכל היהודים הם שחורים, הוא לא ידע, כששמעתי את זה נזכרתי כשאבא שלי אז אמר, 'יהודים מגרוזיה כתבו את המכתב', אמרתי, 'מה? יש יהודים בגרוזיה?' אני גם לא ידעתי, אני לא ידעתי שבגרוזיה יש יהודים.
ליה שמטוב: אז באתי לפה להגיד לכם תודה, כי בזכותכם אנחנו פה, אני פה, המשפחה שלי פה, ומיליון יהודים שהגיעו בשנות ה-90 והעלייה שלנו שינתה את הארץ שלנו בכל התחומים וכל הכבוד ותודה רבה.
אברהם מיכאלי: תודה לך, חברת הכנסת שמטוב.
אברהם מיכאלי: נמצאים איתנו גם נציגים ממשרדי הממשלה השונים.
אברהם מיכאלי: נמצא כאן נציג משרד הרווחה, מר גדעון שלום, בבקשה.
גדעון שלום: אני רוצה להביא את ברכת שר הרווחה והשירותים החברתיים, משה כחלון, והמנהל הכללי נחום איצקוביץ, על הקליטה החברתית המוצלחת של העולים, הן ברמת הפרט, המשפחה והקהילה, וחברי הקהילה השתלבו בצורה טובה מאוד בחברה הישראלית, תורמים לשגשוגה ופיתוחה ואנחנו גאים בכם.
גדעון שלום: תודה.
אברהם מיכאלי: מי נמצא ממשרד הקליטה?
אברהם מיכאלי: יש פה נציג משרד הקליטה?
אברהם מיכאלי: האם יש פה מישהו ממשרד החינוך?
רומן שניידר: אני מאגף הקליטה של משרד החינוך.
רומן שניידר: כמובן באתי לברך את יוצאי גיאורגיה.
רומן שניידר: יש לנו נתונים שמצביעים על זה שילדים עולים מאתיופיה מצליחים בבחינות הבגרות, אין לנו מידע על דור שני, אבל אני מבין שבמערכת רוב הילדים נולדו כאן ולא עולים.
רומן שניידר: כמובן שאם אפשר לפנות לכבוד השגריר המבקש לעזור לאלה שנשארו שם בגיאורגיה להגיע לכאן, כי אנחנו מאוד אוהבים את היהדות הזאת, שמחים, במשרד החינוך בכל אופן, לקלוט את הילדים ובני העולים כמובן.
רומן שניידר: הערה או הצעה, מהנאומים שהיו כאן רשמתי שההיסטוריה של יהדות גיאורגיה היא מאוד עשירה, לי חבל באופן אישי שזה לא נלמד בבתי ספר ובמערכת הלימודים.
אברהם מיכאלי: לכן חיפשתי מי זה נציג משרד החינוך.
אברהם מיכאלי: אנחנו העלינו את זה בכנסת לא פעם ולא פעמיים.
אברהם מיכאלי: היתה לי התחייבות של נציגים שהופיעו בישיבות הקודמות, שחלקם של יהודי גיאורגיה, גם על הוותיקים, האבורג'ים, שחיו פה בארץ ישראל, והעלייה של אז, לפני בערך 150-160 שנה, שהגיעו לארץ וחיו פה, תרמו המון המון למדינת ישראל.
אברהם מיכאלי: חלקם אף פעם לא הוזכר, במיוחד העלייה החדשה, ואותו מכתב שהזכירו פה, 18 המשפחות, זה מכתב היסטורי, וביקשנו שמערכת החינוך, כלל מערכת החינוך, ילמדו על המכתב הזה ונאמר לי שזה יתבצע.
אברהם מיכאלי: אני עוקב כבר אחרי שלושה או ארבעה שרי חינוך שהתחלפו, לצערנו זה לא מתבצע.
אברהם מיכאלי: אני פשוט מאוד תובע את הדבר הזה, אני לא מבקש, אני תובע ממשרד החינוך כדי שהדבר הזה סוף סוף יסתיים, ואני מבקש דרכך להעביר חזרה למשרד החינוך, לשר, למי שצריך, שבוועדה הנושא הזה עלה מחדש ואנחנו מבקשים שהדבר הזה ייכנס סוף סוף לתכנית הלימודים.
אברהם מיכאלי: אני מבקש משגריר גיאורגיה בישראל, מר וחטנג ג'אושוילי, לברך אותנו בכמה מלים.
אברהם מיכאלי: (גיאורגית).
וחטנג ג'אושוילי: (גיאורגית).
אברהם מיכאלי: תתרגמו רק שייכנס לפרוטוקול.
אברהם מיכאלי: בבקשה, פרופ' אנוך.
אברהם מיכאלי: אתה פרופסור לפילולוגיה, מותר לך לתרגם, זה מוסמך.
פרופ' אנוך: (מתרגם): אני שמח, זאת הזדמנות נדירה לדבר כאן בכנסת ישראל ובשפה שלו וגם שלנו, של עולי גיאורגיה, בשפה הגיאורגית.
פרופ' אנוך: הוא גאה שיש לנו חברי כנסת שנולדו בגיאורגיה, למדו שם, גדלו ועכשיו הגיעו ל...
פרופ' אנוך: כבוד השגריר אומר שבגיאורגיה שמחים מאוד שיש לנו מומחים בכל התחומים שתורמים רבות למדינת ישראל וגדלו שם.
פרופ' אנוך: זה מעורר בכל גיאורגי, אפשר לומר, רגשות משני כיוונים.
פרופ' אנוך: מחד גיסא הם שמחים שאנחנו, יהודי גיאורגיה, עלינו סוף סוף למדינתנו, למולדת שלנו, והגענו הנה, אבל הם מתגעגעים אלינו ושום דבר לא יעזור, זה תמיד איתם.
פרופ' אנוך: יש מקרים רבים שמגיעים לגיאורגיה תיירים מהארץ ועוצרים אותם בדרך ומנשקים, מחבקים וגם מוסרים את הגעגועים שלהם ומוסרים ד"ש, כל אחד למי שהוא הכיר.
פרופ' אנוך: אני מברך אתכם ביום כה חשוב ורוצה לשכנע אתכם שגיאורגיה תמיד היתה ותהיה עמנו ביחד תמיד.
פרופ' אנוך: לחזק אותנו.
פרופ' אנוך: כבוד להיות.
אברהם מיכאלי: תודה רבה לשגריר גיאורגיה בישראל, ובאמת השגריר של גיאורגיה היום הוא כבר ותיק בארץ, הוא היה פה לפני עשר שנים, הוא היה בתפקיד בשגרירות, והוא חזר אלינו לפני---
וחטנג ג'אושוילי: (בעברית): בשנה הבאה אני תדבר בעברית.
אברהם מיכאלי: תודה רבה לשגריר ואני אבקש, לפני חבר הכנסת מולה, לפנות לשגריר לשעבר שלנו בטביליסי, מטעם מדינת ישראל, כמה מלים בבקשה.
אברהם מיכאלי: אתה מייצג פה את משרד החוץ, אני מבין.
שבתאי צור: שלום לכולם, כבוד חברי הכנסת, הרבנים, שגריר גיאורגיה בישראל, יש לי כבוד ועונג באמת לברך קודם כל את רחל בר לביא, ששמחתי מאוד כשנכנסת עם הבת.
שבתאי צור: חברות וחברים יקרים, בראשית דבריי אני רוצה לברך את יושב ראש ועדת העלייה והקליטה והתפוצות, את חבר הכנסת דני דנון, יחד עם אברהם מיכאלי, יחד עם כל חברי הכנסת, ועדת העלייה והקליטה, על יוזמתכם לציין היום יום הצדעה לעולי גיאורגיה בישראל.
שבתאי צור: יישר כוחכם על מעשיכם ועל פועלכם ואני אתייחס בקצרה, בגלל שכולכם ממהרים, חברי הכנסת צריכים להופיע במליאה, שכולנו באנו מגלי עלייה שונים וגם אנחנו הגענו מגיאורגיה.
שבתאי צור: אני רוצה להביא לכם דוגמה עליי, על תחילת הדרך שלי במדינת ישראל, זה רפי בר לביא ז"ל, ואני מאוד שמח שגב' בר לביא יושבת פה, כי אני גאה בזה שאני אישית הייתי, בעזרת המשפחה שקלטו אותי, קודם כל בבנק לאומי ואחר כך סגן ראש העיר, ממלא מקום ראש העיר, ראש העיר ושגריר מדינת ישראל, ולפני שבוע גם התמניתי יושב ראש דירקטוריון נמל אילת.
שבתאי צור: אני גאה בזה שכל מה שיש, הכל מהם.
שבתאי צור: לכן בפורום הזה, בכנסת ישראל, אנחנו מודים לך, גב' רחל.
שבתאי צור: רבותיי, אנחנו גאים בזה שבמשך 40 שנה כמעט יוצאי גיאורגיה נקלטו במדינת ישראל על הצד הטוב ביותר.
שבתאי צור: המעשים שלנו מדברים בעד עצמם, אם יש לנו שלושה חברי כנסת בכנסת ישראל ויש לנו רופאים, יש לנו מהנדסים, הרבנים הגדולים, יש לנו בכל התחומים שנקלטו על הצד הטוב ביותר, לכן המעשים מדברים בעד עצמם.
שבתאי צור: מצד שני אנחנו גאים בזה ש-18 הגיאורגים שפתחו את שערי הברזל מגיאורגיה, ותודה לנציג משרד החינוך, באמת, שציינת דבר שאנחנו כולנו אשמים, אני לא יודע למה, נודע לי במפתיע עכשיו שעדיין לא לומדים את ההיסטוריה של הגיאורגים.
שבתאי צור: אני אישית אפנה לשר גדעון סער, הוא חבר יקר שלי ואני אישית גם אבקש, בעזרתו של ראש ועדת העלייה והקליטה, כי הנושא הזה מאוד חשוב למדינת ישראל.
שבתאי צור: כל העלייה שהגיעה לפה, מדברים עכשיו בשנות ה-90 אם זה מיליון או יותר, אם לא היו 18 הגיאורגים שפתחו את שערי הברזל לא היו מגיעים למדינת ישראל ההמונים אחר כך.
שבתאי צור: לכן זה חייב להיכנס בהיסטוריה, חייבים שילמדו את זה בבית ספר ואני מברך את המפגש הזה, סוף סוף בכנסת ישראל עלה הנושא הזה.
שבתאי צור: אני רוצה לומר לכם, רבותיי, היחסים היום בין שתי המדינות, בין מדינת ישראל וגיאורגיה, הדוקים מאוד, אם זה מבחינה מדינית, אם זה מבחינה כלכלית, מבחינה תיירותית ומבחינה תרבותית.
שבתאי צור: היום, רבותיי, גרים שם אחים שלנו ונציג בית הכנסת של טביליסי, אני מברך אותך, זכית, באמת הוזמנת לכאן, תודה למי שהזמין אותך, שאתה נמצא פה היום ומשתתף כאן ומייצג את הקהילה בבית הכנסת.
שבתאי צור: היה לי כבוד ועונג ארבע שנים להיות בגיאורגיה בתור שגריר מדינת ישראל ויחד איתך לחזק את הקהילה וכשאתה תחזור, בעזרת ה', תמסור ד"ש מאיתנו ותחזק אותם עוד.
שבתאי צור: רבותיי, אנחנו חייבים, כמו שאומרים, ערבים זה לזה, לחזק כל אחד מאיתנו היושבים כאן, וימים כאלה, אני מקווה, שיהיו עוד הרבה.
אברהם מיכאלי: תודה לך, מר שבתאי צור, שגריר ישראל לשעבר בגיאורגיה ובהצלחה בתפקיד החדש.
אברהם מיכאלי: אני מבקש מחבר הכנסת מולה, שהוא חבר ותיק אצלנו בוועדת העלייה והקליטה, ואני לא מתבייש לומר, אני היום מלווה את קליטת יהודי אתיופיה, כמו שלמה, כי אנחנו אחים, אין מה לעשות.
אברהם מיכאלי: אני שמח שאתה פה איתנו, בוא בבקשה לחברינו שהגיעו.
שלמה מולה: תודה רבה, אדוני השגריר וכבוד האורחים, אדוני היושב ראש, אדוני השגריר לשעבר.
שלמה מולה: מדינת ישראל היא מדינה שהתברכה בעלייה, באמת הקבוצה שנולדה כאן מהיישוב הישן זו קבוצה מצומצמת של כ-600,000, כל היתר עולים, אנחנו היום מונים קצת יותר מ-6 מיליון אזרחי מדינת ישראל יהודים, כמעט 50% מהעם היהודי נמצא כאן.
שלמה מולה: אני חושב שהמספרים האלה מאז קום המדינה מראים כמה שהערבות ההדדית הזאת היא חשובה לנו.
שלמה מולה: כשחבר הכנסת מיכאלי מדבר על הנושא של עולי אתיופיה, אני באמת אומר לכם, אם יש מישהו מבין ה-120 חברי הכנסת, שאני יכול לסמוך עליו בעשר האצבעות שלי שהוא יהיה שגריר נאמן לאינטרסים של עולי אתיופיה זה חבר הכנסת מיכאלי.
אברהם מיכאלי: אני לא הולך להיות שגריר שם.
שלמה מולה: אין צורך.
שלמה מולה: אני ומיכאלי היינו באתיופיה לפני שנה, ראיתי את ההתרגשות שלו ובגלל הפעילות שלו, לא אני, אני באופוזיציה, בגלל שהוא חבר בקואליציה, בגלל החלטות שהתקבלו כתוצאה מהביקור שלנו, הדוח שלנו, בעזרת ה', יגיעו למדינת ישראל עוד 7,000 יהודים.
שלמה מולה: זאת אומרת שמדינת ישראל היא המדינה של העם היהודי, כל אחד מאיתנו יכול להיות גאה, ואני באמת מברך אתכם, האורחים, ואני אמרתי לחבר הכנסת מיכאלי, הוא יודע, כל מה שקשור לנושא של קליטת עולים וזכויות עולים, זהות של עולים, או החינוך לתרבויות שונות, לרב תרבותיות, כמו שהשגריר דיבר, אם יש מה לעשות, אני חושב שנוכל לעשות את זה ביחד ובכיף.
שלמה מולה: אני מודה לך ובאמת מכל הלב, אתה ידיד נפש שלנו וגיאורגיה הצמיחה מישהו רציני, זה מיכאלי.
שלמה מולה: אני צריך לעלות למליאה.
אברהם מיכאלי: אני יודע, לכן חברי כנסת נכנסים ויוצאים.
אברהם מיכאלי: חברי כנסת אצלנו רצים מוועדה לוועדה.
אברהם מיכאלי: שוטה, אתה מפריע פה, אתה לא מבין שאתה פה בוועדת כנסת.
אברהם מיכאלי: אתה יכול לחכות מחוץ לדלת ולדבר שם, אם ככה תמשיך.
אברהם מיכאלי: שוטה, אתה מפריע לי.
שוטה יעקובישוילי: אני רוצה לדבר.
אברהם מיכאלי: אתה מפריע לי.
אברהם מיכאלי: יש עוד חברים אחרים פה שרוצים לדבר ואתה מפריע.
שוטה יעקובישוילי: שידברו.
אברהם מיכאלי: רבותיי, מכיוון שחברי כנסת כל הזמן נכנסים ויוצאים, שלא תרגישו שזה חלילה משהו.
אברהם מיכאלי: .. זה מקובל פה, כי חברי כנסת באותה שעה נמצאים בכמה מקומות וגם מליאת הכנסת החלה למעלה את הדיון, אבל אני מבקש, מכיוון שיש פה הרבה חברים חשובים ולכל אחד יש זכות לדבר ואני לא יכול לתת לכולכם לדבר, אני מבקש באמת, על פי הבנה בינינו, שניים-שלושה חברים שרוצים לומר כמה מלים לכבוד המעמד הזה, שתדברו, כדי שנוכל להרגיש שהדיון היה פה דיון משותף של כולנו ואני חושב שהרבנים שנמצאים פה, נמצאים פה הרבנים גם מישראל וגם הגיע אלינו החזן של בית הכנסת בטיביליסי, אנחנו נפגשנו שם.
אברהם מיכאלי: הוא מדבר עברית.
אברהם מיכאלי: (מדבר בגיאורגית).
אברהם מיכאלי: הוא יכול לומר כמה מלים.
אברהם מיכאלי: הנה, יושב ראש הוועדה הגיע, חבר הכנסת דני דנון.
אברהם מיכאלי: הנציג שלנו בבית הכנסת בטביליסי, תגיד כמה מלים, בבקשה, אתה מביא את ברכת הקהילה, ואני אעביר את השרביט ליושב ראש הוועדה שלנו.
דוד אזיזוב: אני מאוד שמח שאני היום איתכם, תודה רבה על ההזמנה ואני כבר עובד בבית הכנסת מגיל 16, אני עובד עם הקהילה שלי, אני חכם של קהילה בטביליסי.
דוד אזיזוב: אני היום בגיל 28 וברוך ה' הקהילה שלנו מתקדמת, יש לנו בית ספר, מלמדים את התורה, מלמדים עברית, תודה לאל, יש לנו שני בתי ספר, יש בית ספר 'תפארת צבי' של הרב אריה לוי, יש עוד בית ספר של חב"ד, של הרב קוזלובסקי, יש לנו גם ילדים, יש ישיבה, יש כל יום תפילות, אף על פי שהיום לא נשארו כל כך הרבה היהודים, אבל כל יום ברוך ה' יש שלוש תפילות, גם בבוקר וגם בערב, מגיעים הרבה תיירים, נכנסים לבית הכנסת שלנו.
דוד אזיזוב: בית הכנסת שלנו זה באמת היסטוריה מאוד גדולה, יש לנו שני בתי כנסת מפוארים, שאנחנו גאים באמת, יש היסטוריה גדולה של בית הכנסת שלנו.
דוד אזיזוב: אני רוצה לברך אתכם ורוצה להגיד לכם שעם ישראל זה גוף אחד, לא משנה איזה יהודי, איפה הוא נמצא, כמו שאם לבן אדם כואב בגוף משהו, כל הגוף מצטער בגלל זה.
דוד אזיזוב: ככה העם היהודי, לא משנה איפה הוא נמצא, כשאנחנו שומעים משהו לא טוב, אנחנו כולנו מצטערים בגלל זה.
דוד אזיזוב: אני רוצה לאחל לכולם שבעזרת ה' נשמע רק בשורות טובות ושנזכה להרבה דברים טובים, תודה רבה.
דני דנון: ראשית אני רוצה לברך את כולם.
דני דנון: אני מתנצל שהגעתי באיחור ואני עושה את זה בפני כבוד השגריר, ידידי הטוב שבתאי, חבר הכנסת מיכאלי, חברים רבים שיש לי פה שהגיעו מכל הארץ.
דני דנון: השגריר של גיאורגיה, מברכים אותך בכנסת ישראל, אנחנו העברנו עכשיו חוק חשוב שנוגע לילדים של כולנו, זה חוק שנוגע לאלכוהול והחוק הזה שעכשיו העברנו, חבר הכנסת מיכאלי גם חתום על החוק, אבל אני נלחמתי שם והוא אירח אתכם פה.
דני דנון: החוק הזה מדבר על כך שלא יהיו פרסומות לאלכוהול בכלל בטלוויזיה, ברדיו, לא יהיו שחקני כדורגל ועל כל בקבוק משקה, וודקה או כל דבר, תהיה אזהרה.
דני דנון: זו בעיה אמיתית של כל עם ישראל, שתיית אלכוהול של ילדים ונוער.
דני דנון: היה קשה מאוד, כי היו שם לוביסטים של חברת טמפו ו-וודקה וכל החברות הגדולות ובסופו של דבר, אחרי מאבק ארוך של ארבע שעות הצלחנו להעביר את החוק הזה עכשיו.
דני דנון: אני רוצה כיושב ראש ועדת עלייה, קליטה ותפוצות לומר שהדיון הזה נולד כתוצאה מסיורים שלי בשטח.
דני דנון: אנחנו מקפידים לסייר, סיירנו באשקלון, סיירנו בחולון, סיירנו בתל אביב, בירושלים, בהרבה מאוד מקומות וראינו את החברים והגיעו יוצאי העדה שהעלו בקשות, רעיונות, ולכן רצינו לעשות את הדיון בכנסת בירושלים.
דני דנון: קודם כל להודות לכל הפעילים, לכל המתנדבים, למי שמשדר ברדיו ולמי שפועל ונוסע וחוזר ולכל השליחים שלנו, ויש לי פה חברים שפעילים ועוזרים, אני יודע ברמה האישית, ליוצאי העדה, וגם לראות איך אנחנו עוזרים יותר, מבחינת מלגות לסטודנטים, מבחינת קידום מרכזים שונים ואנחנו נרצה כמובן לשמוע, מעבר למה שנאמר, איך אנחנו, כוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, יכולים לקדם ולסייע, למרות שהעלייה היא כבר עלייה ותיקה, היא עלייה שורשית, אבל עדיין יש לה מאפיינים ויש לה צרכים ייחודיים שהיא שומרת עליהם וצריכה לשמור עליהם והמדינה צריכה לראות איך היא עוזרת.
דני דנון: יש גם עליות אחרות שמגיעות ממדינות שונות, שיודעים, ואני אומר את זה פה בצורה ברורה, לדאוג לאינטרסים של הקהל שלהם.
דני דנון: לכן אני חושב שאנחנו צריכים לראות איך המדינה עוזרת, בייחוד בנושא של סטודנטים, שזה הדבר החשוב ביותר.
דני דנון: לכולכם יש ילדים, כבר נכדים לחלק מכם, שרוצים לקדם אותם בהשכלה הגבוהה, אני חושב שצריך לבנות קרן מלגות שתעזור ליוצאי העדה שנמצאים בארץ.
דני דנון: אני כמובן אקבל את כל הדיווחים, אני גם בקשר שוטף עם החברים כל הזמן, אבל אני אשמח לשמוע עוד חברים שהגיעו.
דני דנון: אני מעריך את זה שבאתם, להגיע לירושלים באמצע השבוע מאשקלון, מבת ים, מהצפון, מכל קצוות הארץ.
דני דנון: מי הצפוני ביותר פה?
קריאה: נצרת עלית.
דני דנון: נצרת עלית, חיפה.
דני דנון: אנחנו באמת מעריכים את זה ויודעים שלהגיע לירושלים, להיכנס לכנסת, זה לא פשוט, אבל זה חשוב מאוד ואנחנו גם ניתן לזה ביטוי בתקשורת, על עצם כינוס הישיבה היום ומה שאנחנו העלינו בה.
דני דנון: אז אני באמת אשמח לשמוע נציגים נוספים שטרם דיברו.
שוטה יעקובישוילי: מדבר מהנדס, קצין ביטחון, מהנדס תעבורה וקצין תעבורה.
שוטה יעקובישוילי: חלק מהאנשים מכירים אותי.
שוטה יעקובישוילי: לפני כמעט 40 שנה, בן 8, אהרן יעקובישוילי, לקחתי... וככה הוצאתי את המשפחה שלנו.
שוטה יעקובישוילי: הם הגיעו לפה, זה היה 6 באוקטובר כשיצאנו מברסטה.
שוטה יעקובישוילי: אני יצאתי כמו עולה חדש בשנת 90', עוד לפני זה הייתי כמה פעמים בארץ.
שוטה יעקובישוילי: פעם ראשונה שבאתי לפה, אמרתי, הקדוש ברוך הוא, בעזרת ה' בכותל שבשנה הבאה בירושלים.
שוטה יעקובישוילי: כל שנה אני בירושלים, במשך חמש שנים כמו תייר, תושב ארעי, אחר כך כמו עולה חדש.
שוטה יעקובישוילי: ואני רואה איזה שיפור יש במדינה, זה מדינה שלנו, אין מדינה, לא גרוזיה, לא רוסיה, לא אמריקה, לא אירופה, זו המדינה שלנו.
שוטה יעקובישוילי: אני רוצה להגיד שהעלייה שבאה---
דני דנון: מה אנחנו יכולים לעשות יותר?
שוטה יעקובישוילי: כמו אתם עושים ליוצאי אתיופיה, אריתריאה, בחינם נותנים דירות, תעשו לנו.
שוטה יעקובישוילי: אנחנו במשכנתא משלמים כפול 3, אתם קיבלתם לפני 40 שנה חינם.
שוטה יעקובישוילי: אנחנו עובדים, אני עכשיו יצאתי מבית חולים, שבועיים אני בבית חולים.
שוטה יעקובישוילי: יש לנו בית חם, זה נקרא בית רפי, במשך 18 שנים נתנו לנו חינם, אבל לפני שנה אמרו, 'אנחנו גומרים', לוקחים אותו.
שוטה יעקובישוילי: שבתאי צור, שהיה נשיא---
אברהם מיכאלי: נשיא הוא עוד לא היה.
שוטה יעקובישוילי: ואני רואה שאין מקונגרס, למה?
שוטה יעקובישוילי: אחים, זה מדינה שלי, תעזרו.
שוטה יעקובישוילי: מגרוזיה באו הרבה הרבה אנשים.
שוטה יעקובישוילי: יושב פרופסור אחד, פרופסור שני, תגידו איזה כוח באו לפה.
שוטה יעקובישוילי: רק שנייה.
דני דנון: אני רוצה לשמוע עוד חברים.
שוטה יעקובישוילי: ש"ס עושה דברים טובים, במפלגות אחרות---
אברהם מיכאלי: שוטה, זה לא כנס של ש"ס, זו ועדת עלייה וקליטה.
דני דנון: משפט אחרון בבקשה.
שוטה יעקובישוילי: אנחנו סבלנו.
שוטה יעקובישוילי: אפשר, כמו שעון קיץ, לא באוקטובר, לעשות ככה.
שוטה יעקובישוילי: אני עשיתי לוח שנה, כל השפות שמדברים יהודים, בכל שפה אני יכול, אבל כסף בכנסת אין, משרד קליטה אין, מה יש לכם?
דני דנון: אני רוצה לשאול אם יש פה נציג של חב"ד שנמצא איתנו.
אברהם מיכאלי: כן, הרב שלום ידבר בשם חב"ד.
אברהם מיכאלי: הוא מהרבנים הראשונים של 1957.
דני דנון: אני מברך את יושב ראש הקואליציה, חבר הכנסת זאב אלקין, שבא לברך אותנו.
קריאה: מפלגת הליכוד.
דני דנון: אבל פה כולנו מפלגה אחת.
דני דנון: אנחנו כולנו בעד עלייה, בעד ציונות.
דני דנון: בבקשה, אדוני.
שלום מיכאלשוילי: לא התכוננתי לדבר, אבל מכיוון שנתנו לי את זכות הדיבור אומר כמה מלים.
שלום מיכאלשוילי: קצת מהנוסטלגיה, קצת מהבקשה, וגם אקטואליה קצת, שאנחנו היום בפרשת השבוע, פרשת לך לך.
שלום מיכאלשוילי: כמה סמלי הדבר שוועדת הקליטה מציינת את היום הזה דווקא ביום שלישי, שזה יום שהוכפל בו כי טוב בבריאת העולם ופרשת לך לך, שתחילת הפרשה של אברהם אבינו, לצאת ממולדתו ולהגיע לארץ ישראל.
שלום מיכאלשוילי: כמה סמלי הוא שהיום הזה צוין על הקליטה של יהדות גרוזיה בישראל.
שלום מיכאלשוילי: כשעליתי ארצה הייתי בן 14, זה היה ב-67', חודש אחרי מלחמת ששת הימים ובתור ילד אני זוכר, גדלנו על סודיות בדרך כלל בגרוזיה וגם ברוסיה, כל ילד יהודי ידע שהוא יהודי ושהוא צריך לשמור על יהדותו בסוד וגם בגלוי, ואת הסוד של העלייה אני אישית שמרתי שנתיים לפני שעלינו, מ-65', בתור ילד.
שלום מיכאלשוילי: הוריי, אבא שיחיה והדודים, הם היו המתחילים.
שלום מיכאלשוילי: וגם דבר סמלי הוא, ידידי אברהם, חבר הכנסת מיכאלי, שמחר זה היורצייט של חכם מישאל, והוא שנה וחצי לפני שעלינו ארצה בא לבית הכנסת הגדול בגולשי, זה היה מאוד עצוב, הוא היה בצום ביום ראש השנה, דבר נדיר מאוד, הוא אמר שהוא חלם חלום שיהדות מגרוזיה עוברת ואבי שיחיה הבין את הרמז, הוא ידע בתוך תוכו ולא סיפר דבר, אבל אחר כך ברוך ה' עלינו ונקלטנו פה בארץ.
שלום מיכאלשוילי: קצת קשיים, אבל כ מו כל אחד אחר ועברנו גם את זה.
שלום מיכאלשוילי: הוזכרו גם ה-18 משפחות.
שלום מיכאלשוילי: אני, הצעיר שבכם, שבמו ידיי כתבתי את הבקשות לסוכנות שהיינו צריכים למלא את הרשימות, להגיש, כדי לשלוח ויזות.
שלום מיכאלשוילי: אני הקטן כתבתי את השמות של כולם ושלחנו להם אז את הוויזות.
שלום מיכאלשוילי: זה קוריוז שאולי לא כל כך ידוע.
שלום מיכאלשוילי: אני לא מחפש פרסומת, אבל אני אומר להזכיר את הנקודה כדי לציין ציוני דרך בעלייה.
שלום מיכאלשוילי: וגם בקליטה ברוך ה' היינו הקולטים הבלתי לגאליים של העולים, אם זה מבחינת יהדות, אם זה מ בחינת להסתדר בגשמיות, בדיור, בעבודה, וברוך ה', לא היה קל, אבל עברנו גם את זה.
שלום מיכאלשוילי: בקשה אחת הייתי, אם אפשר, מבקש, קצת להכניס יהדות בבתי ספר שבהם נמצאים העולים מגרוזיה.
שלום מיכאלשוילי: הבת שלי, ברוך ה' היא כבר מורה בבית ספר חילוני בלוד, בחורה חרדית, ומשתוקקים ורוצים לשמוע, בני כל העדות, לא רק גרוזינים, קצת יהדות.
שלום מיכאלשוילי: ויהי רצון שנזכה לביאת משיח בקרוב ממש אמן, וכל היהודים יחזרו לארץ ישראל, ובבניית בית המקדש בקרוב.
דני דנון: תמסור דרישת שלום לכל החברים שלנו בכפר חב"ד.
דני דנון: אני מבקש מיושב ראש הקואליציה, חבר הכנסת אלקין, שיש לו הרבה תפקידים פה בכנסת, אבל הוא גם חבר ועדת העלייה והקליטה והוא מגיע לדיונים חשובים ואני מאוד שמח שהוא מכבד אותנו.
דני דנון: בבקשה, חבר הכנסת אלקין.
זאב אלקין: תודה רבה, אדוני, יושב ראש הוועדה ובאמת זה שבוע לא פשוט, זה שבוע ראשון שבו הכנסת התחילה לפעול וכמובן יש המון בעיות על הראש, לכן אני מתנצל על זה שנכנסתי רק לכמה דקות, אבל היה לי מאוד חשוב לעבור כאן ולא רק בגלל שאני חבר כנסת חבר בוועדת העלייה והקליטה ולא רק בגלל שאני בעצמי עולה, אלא בגלל העובדה שכמי שבא מברית המועצות לשעבר ומכיר קצת את ההיסטוריה של העלייה מברית המועצות, אני חושב שבמידה רבה העובדה שאני כאן והרבה כמוני כאן, אנחנו חייבים להגיד תודה על זה דווקא ליהדות גרוזיה.
זאב אלקין: מי שמכיר את ההיסטוריה של המאבק על היציאה מברית המועצות של יהודים והעלייה ארצה, יודע שדווקא לנחישות של יהודי גרוזיה והנכונות שלהם לשבור את כל הקירות ולפעול כנגד כל הכללים, כולל גם---
קריאה: הם הקריבו את עצמם.
זאב אלקין: ברור, הם הקריבו את עצמם והם גם פעלו כנגד כל ההמלצות שנתנו להם ובשבירה של הקיר הזה, בתקיפות הראשונות שהם נתנו למאבק בעד יציאת יהודי ברית המועצות והעלייה ארצה למעשה הם גם הביאו לא רק את היהודים בברית המועצות יותר ויותר להצטרף למאבק הזה, אלא גם הביאו את כל העולם להוציא את הנושא הזה מהמחשכים ולטפל בו באופן גלוי.
זאב אלקין: מי שמכיר את ההיסטוריה יודע שהם אלה ששברו את הקיר בפעם הראשונה והעירו את העולם לקחת את הנושא הזה ולשים אותו כדגל.
זאב אלקין: לכן בסופו של דבר המעשה הזה אז, במידה רבה בזכותו כל מיליון היהודים מברית המועצות, אפילו יותר, היום כאן במדינת ישראל.
זאב אלקין: לכן, דני ואברהם, מבחינתי זאת הסיבה אולי העיקרית שלמרות כל העומס של היום הזה היה לי חשוב מאוד לבוא לכאן ולהצטרף לאירוע הזה של ההוקרה ולהגיד לכם תודה רבה.
זאב אלקין: תודה, בשם קהילה ענקית של דוברי רוסית כאן שבזכותכם הגיעה לכאן והשתלבה כאן במדינה.
זאב אלקין: שלא לדבר כמובן על התרומה העצומה של יהודי גרוזיה לאחר עלייתם, כאן במדינת ישראל.
זאב אלקין: יושב כאן לידי שבתאי שהיא דמות מאוד מוכרת ותרם תרומה גדולה מאוד למדינת ישראל בכל מקום שהוא פעל, והרבה מאוד יוצאי קהילה אחרים.
זאב אלקין: קולה של הקהילה הזאת היום נשמע גם בכנסת.
זאב אלקין: אגב, בזכות קהילת יהודי גרוזיה אפילו יושב ראש סיעה של היהודים יוצאי עדות המזרח דובר רוסית, אז זו השתלטות טוטאלית של דוברי רוסית.
אברהם מיכאלי: ספר להם איך סיבכת אותי עם פוטין.
אברהם מיכאלי: פוטין לא רוצה להחזיר אותי למוסקבה.
זאב אלקין: לא בגללי.