GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רחל אבידן: הם גם די הודו שהם עושים את זה לפעמים כי ההגדרה של דר רחוב היא לא על-פי הכתובת שהוא רשום בתעודת הזיהוי אלא על-פי הבלטה שעליה הוא נמצא.
רחל אבידן: בסופו של עניין, כשזה מגיע אלי ואני צריכה להחליט איזו רשות, אם אין מנוס ואין רשות שמוכנה לקחת אחריות, אני שואלת על איזו בלטה הוא נמצא כולל מאיפה מד"א פינתה אותו.
רחל אבידן: אין לי ברירה וזאת תהיה ההחלטה.
רחל אבידן: בתל-אביב הרשות מאוד קואופרטיבית ובאמת יש שיתוף פעולה בין הגורמים השונים.
רחל אבידן: יש סינכרוניזציה טובה, יש תקציבים, יש עמותת "לשובע" שפעילה שם מאוד.
רחל אבידן: הם באמת עושים את כל המאמצים.
רחל אבידן: בחיפה אנחנו כבר שנה שנייה מנסים לשמר חלק מהתקציב ולהקים שם מחסה לפחות או בניין רב תכליתי ואנחנו לא מצליחים.
ריקי צימר: בתל-אביב, בלוינסקי, היוזמה להקמת המקום היתה מתוך התלונות של הדיירים.
רחל אבידן: יש פה אנשים שנאספו בפרויקט לוינסקי, יש פה אנשים שנאספו על-ידי הניידת שמפעילה המרפאה בלוינסקי.
דני דנון: מה המצב בירושלים?
רחל אבידן: בירושלים יש את רצף השירותים הכי מלא.
רחל אבידן: יש הרבה בעיות.
רחל אבידן: הגורם המפנה זה מיקור חוץ של עמותת שקל שעובדת מאוד יפה.
רחל אבידן: כרגע יש להם בעיות תקציביות עם הרשות המקומיות והם לא חותמים על הסכמים אבל מבחינת הרצף הטיפול יש שם את הרצף הכי מלה, ממחסה, מרכז לטיפול יום, מרכז לטיפול עם לינה, תעסוקה, דירות לוויין בקהילה ודיור עצמאי.
רחל אבידן: באף רשות מקומית אין את הרצף הזה כמו שם.
אבי שמילוביץ: בשנה שעברה הם פנו אלי שאקח את הפרויקט.
דני דנון: בערים עם ריכוזי עולים כמו נצרת עילית ואשדוד, יש בעיה יותר גדולה?
רחל אבידן: בנצרת עילית מצאו פיתרון מאוד יפה.
רחל אבידן: היו שם דירות "עמידר" עד לפני ש"עמידר" מכרו אותם לכל המרבה במחיר.
רחל אבידן: לדעתי יש שם 15 דירות לדרי רחוב.
רחל אבידן: שם יש מערך אחר של טיפול יום עם מדריך שעובר בסבב בין כל הבתים.
רחל אבידן: באשדוד יש למעלה מ-100 דרי רחוב שזה הרבה.
רחל אבידן: יש שם שלטר פעיל מאוד.
רחל אבידן: באשקלון היה שלטר והוא נסגר ויש הרבה בעיות עם הרשות להקים שלטר חלופי.
רחל אבידן: אלה שני שלטרים שמופעלים על-ידי עמותה של יוצאי רוסיה.
רחל אבידן: זה הגיע לוועדת הקליטה בקדנציה הקודמת.
דנה גורדון: זה היה לוועדה לפניות הציבור בראשות סופה לנדבר.
רחל אבידן: נכון, את צודקת.
רחל אבידן: ככל שאחוז העלייה גבוה יותר זה די ביחס ישר לאחוז דרי הרחוב.
דני דנון: מישהו רוצה להוסיף לפני שנצא לסיור?
אבי שמילוביץ: לגבי הדירות של משרד השיכון.
אבי שמילוביץ: לפני כמה שנים חשבנו על הצורך להקים דירות לוויין באותו הקשר של רצף טיפולי.
אבי שמילוביץ: מושקע הרבה מאוד כסף בשיקום של מטופלים.
אבי שמילוביץ: אלה שמצליחים להשתקם עוברים להוסטל השיקומי.
אבי שמילוביץ: הם עושים את הדרך בצורה יפה מאוד.
אבי שמילוביץ: אנחנו מאפשרים להם לעבוד, הם מרוויחים שם כסף וחוסכים.
אבי שמילוביץ: פחות או יותר הם יוצאים מאורגנים לחיים אבל יש איזו הרגשה שחסר משהו.
אבי שמילוביץ: המשהו הזה זה אותן דירות לוויין.
אבי שמילוביץ: כמו הדירות בנצרת, רצינו לעשות את זה ברמה הארצית.
אבי שמילוביץ: להקים מערך דיור לווייני שימשיך את ההוסטל כדי שנוכל להמשיך לפקח על המטופלים למשל זמן של עוד שנתיים, עוד שלוש שנים.
אבי שמילוביץ: אותם מטופלים יוכלו להיות בקשר עם ההוסטל, יוכלו להיות בליווי של הדרכה כזאת או אחרת.
אבי שמילוביץ: היום אנחנו מאבדים חלק מהם.
אבי שמילוביץ: אחרי כל ההשקעה המטורפת שנעשית בהם, אנחנו מצליחים לראות אותם עושים סיבוב חזרה.
אבי שמילוביץ: הם נופלים, מתפרקים, מתרסקים, שוב סמים ושוב אלכוהול, שוב דיירות רחוב.
אבי שמילוביץ: יכול להיות שהשלמה של הרצף הטיפולי הזה בהיבט של דירות לוויין יוכל לעזור.
אבי שמילוביץ: לא בטוח שזאת תהיה החוליה האחרונה כי כל פעם שאנחנו מייצרים משהו אנחנו רואים שזה לא מספיק.
אבי שמילוביץ: אבל, בנקודת הזמן הזאת, אם אפשר היה לחבר את משרד השיכון לסיפור הזה, אפילו ברמה של עמותה אחרת שתצטרף ותקים מערך דיור.
אבי שמילוביץ: זאת לא בעיה לעשות את כל הקישורים האלה.
אבי שמילוביץ: זה קצת קשה לעשות את זה מול המדינה וזה חבל.
אבי שמילוביץ: אני לא מבין למה זה קשה כי בסופו של יום זה עולה לכולנו יותר כסף כי אותם מטופלים חוזרים לעוד סיבוב ולעוד סיבוב וזה הכול תקציבים.
אבי שמילוביץ: אפרופו דרי רחוב.
אבי שמילוביץ: שאלת איך זה התחיל.
אבי שמילוביץ: זה התחיל פה בחצר כל הסיפור של דיירי הרחוב.
אבי שמילוביץ: בשנות התשעים דיירי הרחוב היו ישראלים ולא עולים מרוסיה וזאת היתה תופעה.
אבי שמילוביץ: מתו מספר דיירי רחוב בחוף הים בתל אביב.
אבי שמילוביץ: אני לא זוכר איך זה הגיע אלי.
אבי שמילוביץ: יצרתי קשר עם עיריית תל-אביב ונסענו לראות.
אבי שמילוביץ: היו שם כמה הומלסים והבאנו אותם לצר.
אבי שמילוביץ: היה פה צריך קטן בחצר שהיה מכבסה.
אבי שמילוביץ: שיפצתי אותו קצת ושמנו אותם שם.
אבי שמילוביץ: השלושה נהיו ארבעה, אח"כ חמישה, 10 וכו'.
אבי שמילוביץ: ראיתי שזה מתחיל לעלות כסף וזה מתחיל להיות סיפור.
אבי שמילוביץ: אז התחיל גם ה"בום" של העלייה.
אבי שמילוביץ: מאז זה כבר היסטוריה.
אבי שמילוביץ: אנחנו שייכים למועצה אזורית חוף השרון.
אבי שמילוביץ: לגבי שאלת על הריחוק.
אבי שמילוביץ: תנסה להקים מערך טיפול כזה בתוך מסגרת עירונית, אף אחד לא ייתן לך.
אבי שמילוביץ: אתה מכיר את כל יפי הנפש.
אבי שמילוביץ: אתה לא יכול להקים הוסטל וזה קשה מאוד.
אבי שמילוביץ: אחד היתרונות במיקום אל מול החסרונות הוא שאנחנו יכולים להחזיק באוכלוסיות שאף אחד לא רוצה ומעוניין.
אבי שמילוביץ: אנחנו מתמודדים עם כל שאר הבעיות הלוגיסטיות בכבוד.
דני דנון: אנחנו נצא לסיור וגם לקבל משובים על-פי המלצתכם.
דני דנון: יישר כוח גדול לכל מי שעושה במלאכה החשובה.
דני דנון: בוקר טוב, אני שמח לפתוח ישיבה של הכנסת בעיר בית שמש, ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות מקיימת את ישיבתה היום בעיר בית שמש.
דני דנון: אנחנו מודים לראש העיר, לחברי מועצת העיר, לתושבי העיר, שמארחים אותנו.
דני דנון: נמצא אותנו חבר הכנסת מיכאלי, יצטרף אלינו עוד מספר דקות חבר הכנסת דניאל בן-סימון, שהלך לישון מאוחר בהמשך לפריימריז במפלגת העבודה.
דני דנון: אנחנו היום רוצים בעיר בית שמש להיכנס לשתי סוגיות עיקריות: סוגייה אחת היא, כמובן, נושא העלייה – לראות את כל הנושא של קליטת העלייה בדברים הטובים, הבעייתיים, האתגרים; העיר בית שמש ידועה כעיר שקלטה בעבר גלי עליות גדולים, ולאחרונה גם גלים גדולים של עלייה מצפון אמריקה וקהל אנגלוסקסי רב, וכמובן, אי-אפשר יהיה להתעלם מנושא הדיור, שמעסיק את כל מדינת ישראל וגם את העיר בית שמש, לגבי נושא מצוקת הדיור, הבנייה לעולים חדשים, וגם להיכנס לסוגייה הקשה של הבנייה למגזרים – לחרדים, דתיים-לאומיים, חילוניים, שבתוכם גם העולים נכנסים – לשלושת המגזרים, אגב; יש עולים חרדיים, דתיים-לאומיים וחילוניים.
דני דנון: אבקש מראש העיר, מר משה אבוטבול, לפתוח ולהציג את הדברים מבחינת העירייה, ואחר כך נשמע את שאר הנוכחים, ונראה איך אנחנו מצליחים לשנות ולסייע למפעל הציוני.
משה אבוטבול: ראשית, ברכות לחבר הכנסת היקר דני דנון לרגל בואך לעיר יחד עם חבר ועדת הקליטה, עו"ד מיכאלי.
משה אבוטבול: אני חושב שהיוזמה הזו, לבקר בתוך העיר, לרדת לשטח, זה דבר מבורך מאוד, נצרך מאוד, זה לרדת לראות את הקשיים וגם את הדברים היפים.
משה אבוטבול: מבחינתנו, עיריית בית שמש, נמצאים פה הצוות המקצועי של אגף הקליטה, אגף החינוך, האנשים שעושים את העבודה הטובה – משטרת בית שמש, המפקד היקר קובי, חברי מועצת העיר שנמצאים פה, מר שלום לרנר, מר מוטי כהן.
דני דנון: נגיד מזל טוב למר לרנר.
משה אבוטבול: כן, וגם לתמי.
משה אבוטבול: מנהל אגף הקליטה נמצא פה, האנשים הטובים שעושים את העבודה היום-יומית.
משה אבוטבול: לעצם העניין, בעיר בית שמש נעשית עבודה נהדרת בכל מה שקשור לקליטת עלייה.
משה אבוטבול: נמצא פה גם נחמיה, מנהל המחוז, שיודע בדיוק את העבודה, ואנחנו נפגשים לא פעם אחת.
משה אבוטבול: בעיר בית שמש יש עולים מכל העולם – גם עולים מהמגזר של ברית המועצות לשעבר, חבר העמים, וגם עולים מהמגזר של עולי אתיופיה וגם מיהדות אמריקה, צרפת, דרום אפריקה; מכל המגזרים מגיעים לכאן עולים חדשים, 55 מדינות, ואני שמח שכולם מקבלים מבחינתנו יחס שווה ומועדף כדי שיוכלו, בעזרת השם, להיקלט כאן.
משה אבוטבול: מוסדות החינוך במקום ערוכים לתת חינוך טוב לכולם.
משה אבוטבול: יש פה בתי ספר מיוחדים ומוצלחים, שעושים עבודה נהדרת כמו "אהבת ישראל", כמו "מגן אבות", כמו "ברנקו וייס" ושאר בתי הספר, שערוכים בצורה נהדרת לקליטת אותם עולים – זה מבחינת מערכת החינוך.
משה אבוטבול: יש להם, כמובן, גם האולפן לעולים.
משה אבוטבול: אדוני קיבל חוברת, ובה יש הפירוט המלא יותר – אני מדבר באופן כללי.
משה אבוטבול: מבחינתנו, הנושא של קליטת עלייה הוא דבר חשוב מאוד.
משה אבוטבול: היתה פה השרה לפני מספר חודשים, עשינו סיור, והיא יצאה מאוד מתפעמת מכל מה שעיניה ראו.
משה אבוטבול: לקחנו אותה לכל מקומות הקליטה, וחבל שאין היום לאדוני זמן לעשות גם את הסיור, אבל אשמח שבנפרד תבוא לראות כל דבר ודבר.
משה אבוטבול: הפרויקטים שנעשים פה, נעשים פה בצורה מיטבית, עם המון תקציבים, שגם הרשות משקיעה וגם משרד הקליטה ושאר משרדי הממשלה עושים עבודה נהדרת.
משה אבוטבול: זה פרויקטים ארציים כמו התוכנית הלאומית, עיר ללא אלימות וכל מיני תוכניות ארציות, שמוטמעות כאן, בעיר בית שמש.
משה אבוטבול: הדבר האחרון שהתעסקנו בו בנושא הקליטה היה נקודה חשובה, שפנתה אליי השרה, שהיא רוצה שנארגן לה מקבץ של מקומות כדי לבנות שם מגורים לעולים חדשים, ואכן במרס העברתי אליה – גם אעביר אליך עותק – שלושה מקומות אפשריים – פה 15 דונם, פה עוד 3 דונם ופה 7 דונם, שהם יכולים להקים כאן מקבצים של בניינים לעולים חדשים, וזה מאוד שימח אותה, כי יש לה קשיים בהרבה ערים בארץ, וכאן מייד אמרתי לה: יש לך פה מקומות – תפעלי, אני אשמח שתוכלי לעשות שימוש בנושא הזה, ולהביא לכאן עוד עולים חדשים באותם מקומות.
משה אבוטבול: ברשותך, אני מעביר אליך את מכתבו של מתכנן העיר לגבי המקומות, עם מפה מצורפת, לגבי אותן תב"עות.
משה אבוטבול: אני בטוח שאם אתם תעשו חשיבה, וכן יש על מה לדבר, אז יש לנו גם חברה כלכלית בבית שמש, שהיא תשמח להיות הזרוע המבצעת של אותם מקבצי דיור.
משה אבוטבול: לדעתי, אפשר להקים כאן, לפי הכמות הזו, כ-500 עד 700 יחידות דיור לעולים חדשים.
אברהם מיכאלי: מי אמור לתקצב את זה?
משה אבוטבול: זה כבר עניין שהשרה אומרת שיש בעיות במשרד ראש הממשלה, שהם בעצמם עוד לא בטוחים, איך יפעל הנושא הזה.
משה אבוטבול: ממני נדרשתי להביא שטחים – קיבלו שטחים לפני חמישה חודשים בפגישה אתה ועם מנכ"ל המשרד וגם עם הממונה, שהיא כבר שולחת את התנצלותה, הגברת סטלה ולטר, שבעלה חולה, והיא ביקשה ממני להעביר את התנצלותה; היא מחזיקת תיק הקליטה, ובעלה בבית חולים.
משה אבוטבול: אלה שטחים חומים.
משה אבוטבול: השטחים שהם ביקשו, מבחינתם היה אפילו, כך היא אמרה – היא מוכנה אפילו שטחים חומים, כי הם ישנו את הייעוד, אבל אני נתתי להם גם שטחים שמתאימים לבינוי, שהם יכולים לעשות בזה שימוש לבינוי.
משה אבוטבול: המנכ"ל, אם ירצה, ירחיב בנושא הזה.
משה אבוטבול: אז מבחינתנו, הרמנו את הכפפה לפני ארבעה חודשים, ונשמח מאוד אם אדוני יעזור, וייתן כתף לנושא הזה.
משה אבוטבול: אין ספק, נעשה מאמץ בכל הכוח לאפשר קליטה מיטבית, ואנחנו ערוכים לזה.
משה אבוטבול: גם החומר שהעברתי לאדוני כאן מדבר בעד עצמו.
משה אבוטבול: אם תרצה באופן פרטני מאותם אנשים, שנמצאים כאן.
דני דנון: חבר הכנסת בן-סימון, ברוך הבא.
משה אבוטבול: לסיכום, אני באמת שמח שמגיעים חברי כנסת חשובים, ממגוון רחב של מפלגות הבית, ובאמת מעניינת אותם טובת העיר, ומבחינתנו, הצגנו שלוש חלופות של שטחים לעולים חדשים במיידית.
משה אבוטבול: נושא קליטת העלייה אצלנו מקבל טיפול הוגן על-ידי כל אגף הקליטה, וגם הממונה, שעושה עבודה נהדרת, מנהלת הרווחה, איריס צור, אגף החינוך, גברת רונית רענן, יש גם מנהל אגף הקליטה יבגני, שנמצא פה, וכמובן, כל האנשים שמסביב, שעושים עבודה נהדרת.
דני דנון: אני רוצה לפנות לנחמיה חתוכה.
דני דנון: מבחינת נתוני עולים, מה המגמות של בית שמש, מבחינה מספרית?
נחמיה חתוכה: בית שמש היא עיר שמגיעים אליה גלי עלייה יחסית גדולים.
נחמיה חתוכה: מינואר 2011 עד ספטמבר 2011 הגיעו, לדעתי, כ-400 עולים, שזה כמות מאוד מכובדת.
נחמיה חתוכה: זו עיר שיש בה היקף עלייה גדול, בעיקר היום מצפון אמריקה.
נחמיה חתוכה: יש טיפה ירידה בעולים מצרפת.
דני דנון: אם אני לוקח חמש שנים אחורה, מה סדר הגודל של כמות שנתית של עולים?
נחמיה חתוכה: קרוב לאלף איש בשנה בעשר השנים האחרונות, ואין ירידה, כמו שאתה רואה בישובים אחרים.
נחמיה חתוכה: בית שמש ממשיכה להיות אטרקטיבית וקולטת עלייה, בין היתר כי יש פה מוכנות בלתי רגילה של הרשות.
נחמיה חתוכה: אומרים תמיד: תביאו עולים.
נחמיה חתוכה: שכחת להזכיר את התימנים- - -
משה אבוטבול: יש לנו גם תימנים.
נחמיה חתוכה: אנחנו מזהים את העיר הזאת, וכל המשאבים שאנחנו יודעים לתת לערים קולטות עלייה – אנחנו נותנים.
נחמיה חתוכה: בית שמש, למשל, ב-2011, בלי מוקד הקליטה, ויש פה מוקד קליטה מאתיופיה, למרות שאין עלייה מאתיופיה לבית שמש, אבל יש פה אלפי עולים מבית שמש, שמקבלים עדיין שירות דרך המוקד העירוני בכל התחומים – פתרונות תעסוקה, רווחה, חינוך וכדומה; יש פה מוקד שאנחנו מחזיקים, שנמצא בקרוב ל-600 אלף שקל בשנה.
נחמיה חתוכה: אנחנו משקיעים בפעילויות חברתיות, החל מתוכניות חינוך, פעילויות שוטפות – משהו קרוב למיליון וחצי שקל, כולל התקציב שאנחנו נותנים בתוכנית הלאומית לנוער בסיכון, שעובדת פה נפלא.
משה אבוטבול: כן, גברת כרמלה פילו עושה עבודה נהדרת.
נחמיה חתוכה: אנחנו רואים פה עשייה וברכה בעשייה.
דני דנון: הנתונים שאני קיבלתי אותם שונים, והם מראים מגמה – יכול להיות שהיא ארצית – של ירידה; מ-2006, שהיו פה אלף עולים, ב-2007 – 700, ב-2008 – 500 – אלה לא מספרים מדויקים – ב-2009 היתה עלייה ל-600, ב-2010 – 500, ונכון להיום רשום לי 100.
נחמיה חתוכה: 400 איש מ-1 בינואר עד 1 בספטמבר.
יבגני נבוטובסקי: וצריך לקחת בחשבון, שיש גם ירידה בארץ.
אברהם מיכאלי: מר חתוכה, אתם במסגרת הכנות של "נפש בנפש", אתם ממליצים על בית שמש כעיר קולטת?
נחמיה חתוכה: המלצנו.
נחמיה חתוכה: באחת הפגישות הקודמות הזכרנו, שתוכניות עידוד עלייה – כל עולי צפון אמריקה לא נכנסו לתוכניות הייחודיות של עידוד עלייה, כי הם קיבלו את הסיוע דרך "נפש בנפש".
נחמיה חתוכה: השנה יש שינוי, וגם אוכלוסיית צפון אמריקה נכנסת לתוך תוכניות עידוד העלייה שיש לנו.
נחמיה חתוכה: כמובן, שהמספר מוגבל, והתחרות היא לא קטנה על העניין הזה, אבל הם חלק מהעולים האלה, ולבית שמש יש מה לומר גם פה.
משה אבוטבול: לפני כשבוע וחצי, כמעט שבועיים, אני בעצמי קיבלתי בחגיגיות בשעה 06:00 את העולים של "נפש בנפש" – כ-20 משפחות שמגיעות לבית שמש מדרום אפריקה, משדה התעופה, יחד עם השרה לנדבר.
משה אבוטבול: זאת לא פעם ראשונה; מספר פעמים שאני מגיע כל שנה לקבל אותם, אני בעצמי הייתי בדרום אפריקה, לעודד עלייה, גם צפון אמריקה, הייתי גם בארצות הברית, בכל מיני מקומות, לשכנע עולים לבוא לגור אצלנו בעיר, וזה לא מובן מאליו, כי ראש עיר עסוק בעוד הרבה דברים, אבל מבחינתנו, זה דבר חשוב ביותר להביא אותם, כי יש להם פה תשתית טובה גם של חינוך וגם של פרויקטים שיכולים לדבר אליהם.
דני דנון: נציג משרד השיכון, נושא השיכון בבית שמש הוא נושא חם מאוד, ואחת הטענות שעולות בגלל מצוקת הדיור – קשה להביא לפה עולים, לזוגות צעירים קשה לקנות דירה, גם לאנשים שנולדו בבית שמש.
דני דנון: מה אופק התוכניות של בית שמש?
אמנון כהן: ראשית, משה מתנצל שלא יכול היה להגיע.
אמנון כהן: משרד השיכון מתכנן כרגע, ובשלבי שימור שונים של כ-22 אלף יחידות דיור בשילוב ממ"י, בתמהילים שונים ובאזורים שונים, והמסה הגדולה המתוכננת היא ברובע ד' וברובע ה', ששם זה כ-10,000 יחידות דיור; ברובע ה' – כ-7,000 יחידות דיור על-ידי ממ"י.
אמנון כהן: בכל האזורים המגמה העיקרית היא לבנות בצורה - - - למשתכן שתעודד זוגות צעירים ולאפשר להם- - -
דני דנון: כמה אחוז יהיה "דיור למשתכן" מה-22 אלף?
אמנון כהן: השאיפה שלנו היא להביא את זה לפחות ל-25 אחוז, 30 אחוז של הבתים, אם לא יותר; אנחנו מקווים שנצליח יותר.
אמנון כהן: יש גם שכונות ותכנונים מסוימים לעולים חדשים ספציפיים, למשל במ' 3 יש לנו תוכנית של 350 יחידות דיור- - -
משה אבוטבול: בלוד – כ-700 יחידות דיור.
אמנון כהן: איפה שאזור התעסוקה?
משה אבוטבול: בדיוק – 650 יחידות דיור לעולים חדשים.
דני דנון: אמנון, קודם כל, אנחנו מברכים; 22 אלף יחידות דיור זה משמעותי ומבורך.
דני דנון: אמרת "תמהיל", וזו מילה משמעותית.
דני דנון: אתה יכול להסביר לנו, מה זה "תמהיל", ואיך מוודאים שלא יהיה 100 אחוז חרדים או 100 דתיים-לאומיים או 100 אחוז חילוניים?
דני דנון: איך אתם עושים את זה?
אמנון כהן: התמהיל כולל בתוכו כמה סוגים – קודם כל, סוגי בנייה שונים:
אמנון כהן: גם צמודי קרקע, גם רוויה, גם במסלול של מחיר למשתכן – בכל השלבים ובכל האפשרויות, וזה כולל בתוכו למגזרים השונים – כיפות סרוגות, כיפות שחורות וכו', ללא דתיים, והכול בתיאום מלא עם העירייה.
קריאה: שומעים פה סיפורים- - -
דני דנון: אתן לכל מי שרוצה, לדבר.
דני דנון: אמנון, תסביר לי את העניין של התמהיל.
דני דנון: יש טענות קשות, שהדברים תפורים לחצרות או לזרמים מסוימים, ובעצם החשש הגדול הוא שלא יהיה תמהיל, אלא שיהיה הומוגני לחלוטין.
דני דנון: הבנייה – אני חושב שכולנו מברכים עליה.
דני דנון: השאלה, אתה אומר "בתיאום עם העירייה".
דני דנון: יושב פה ראש העיר.
משה אבוטבול: תכף המנכ"ל יגיב.
אמנון כהן: אני בנושא השיווק פחות מעורה.
אמנון כהן: חוץ ממה שאנחנו משווקים בצורה שוויונית לגמרי לכל המגזרים, יש גם כוחות שוק.
אמנון כהן: אם יוצאים למכרז, וכוחות השוק היו חזקים יותר למגזר זה או אחר, אנחנו לא מתערבים בזה.
אמנון כהן: זה לא התפקיד שלנו כמשרד השיכון.
אמנון כהן: אנחנו מאפשרים, שלכל המגזרים תהיה אפשרות.
דני דנון: מה לוחות הזמנים של ה-22 אלף יחידות דיור?
אמנון כהן: חלקם ממש מיידיים, חלקם בשלבי תכנון, ואני מקווה שבשנתיים-שלוש הקרובות.
דני דנון: אדוני ראש העיר, אני מבקש שאתה או המנכ"ל תתייחסו לעניין התמהיל.
משה אבוטבול: המנכ"ל יתייחס לכל הנושא – עו"ד מתי חותה, מנכ"ל העירייה, לשעבר הממונה על המחוז ויושב-ראש הוועדה המחוזית ירושלים.
מתי חותה: אני אומר כמה דברים, ואני מתאר לעצמי שכמה אנשים לא יאהבו לשמוע אותם, אבל האמת היא אמת.
מתי חותה: בית שמש לא תוכננה עבור הציבור החרדי, אבל אנחנו חיים במדינת ישראל, ובמדינת ישראל יש שוק חופשי, וכל אחד קונה איפה שהוא רוצה.
מתי חותה: המדינה יכולה לנסות באמצעים תכנוניים, לנווט אוכלוסיות מסוימות, אבל השוק הוא הקובע בסופו של דבר.
מתי חותה: מדינת ישראל ניסתה באמצעים שונים למנוע את כניסת הציבור החרדי לבית שמש, כשהם ראו שהציבור החרדי קונה בבית שמש, בין על-ידי הכנסת תנאים בחוזים עם הקבלנים, שהיו לא חוקיים, ונפסלו מייד.
מתי חותה: אני יכול לספר לכם על מהלך שהייתי מעורב בו כיושב-ראש הוועדה המחוזית – שכונת ג', המכונה ג' 1, היתה בנייה רוויה, ואז משרד השיכון אמר:
מתי חותה: אנחנו רוצים לגוון את האוכלוסייה בבית שמש, ושהשכונה לא תהיה חרדית, איך נעשה את זה – נהפוך את הבנייה הרוויה לבנייה צמודת קרקע, שהיא בנייה יקרה יותר, ואז לא יבואו חרדים, משהו בסגנון מכבים ורעות, לפני שהקימו את מודיעין, נשווק את זה בנפרד מהעיר בית שמש, ואז היה פרויקט שיווק יקר, שקראו לו "השחר", זה התפרסם בעיתונות הארצית וברדיו, ושיווקו 200 מגרשים צמודי קרקע, וגם אותם קנו חרדים, ואז מדינת ישראל ביטלה את המכרז.
מתי חותה: כמובן, הלכו לבג"ץ, ובג"ץ אמר שאי-אפשר לבטל את המכרז, וזה חזר.
מתי חותה: אני הייתי עם ראש העיר הקודם.
מתי חותה: חלק מהמדיניות היתה להפסיק את השיווק של מגרשים בעיר בית שמש, כי אי-אפשר לנווט את האוכלוסיות השונות, וכך היה.
מתי חותה: משרד השיכון ביקש, לחץ, שנשווק את המגרשים, ולא הסכמנו.
מתי חותה: ההנהגה החדשה של העיר – היו הסכמות פנימיות כאן של שליש לחילוניים, שליש לדתיים-הלאומיים ושליש לציבור החרדי.
מתי חותה: אני כבר אז אמרתי: זה בלתי ניתן לשליטה, אבל אני לא פוליטיקאי, והשטחים שווקו לשוק החופשי.
מתי חותה: גם הם לא תוכננו עבור הציבור החרדי, מבחינה תכנונית, והקונים הם קונים.
מתי חותה: אף אחד לא יכול לשלוט בזה.
מתי חותה: שכונת חפציבה כוללת כ-1,400 יחידות דיור.
מתי חותה: כשאני הייתי מעורב בתכנון של המחצית השנייה שלה, כ-700 יחידות דיור, שיותר קרובות לבית שמש הוותיקה, אישרנו שם דירות גדולות כדי לעודד אוכלוסייה חזקה, שתבוא לשם.
מתי חותה: אני אישית, מאחר ש-700 יחידות הדיור האלה הוחזקו על-ידי יזם פרטי, ניסיתי לתווך בין הציבור הדתי-הלאומי, שמשווק יחידות דיור באפרת, במקומות אחרים- - -
משה אבוטבול: יש פה דוגמה טובה, שתשליך על מה שאתה שואל.
מתי חותה: ניסיתי להביא לכאן ציבור דתי-לאומי.
מתי חותה: לא באו, והם לא קנו את זה.
מתי חותה: אפשר לשלוט – על-ידי זה שישווקו 100 יחידות כל פעם, ואז מי שיקנה, יקנה, אבל אם מדינת ישראל חייבת להוציא לשוק יחידות דיור, השוק החופשי הוא הקובע, ואפשר לעשות מה שהם רוצים, אבל הציבור החרדי סימן את בית שמש כיעד, והוא רוכש באמצעים הדמוקרטיים ובאמצעים שעומדים לרשותו על-פי חוק את הדירות.
מתי חותה: האם מישהו אחר יכול לא לרכוש?
מתי חותה: לא.
דני דנון: מה הצפי שלך ל-22 אלף יחידות דיור האלה, מבחינה מקצועית?
דניאל בן-סימון: האם זה סומל להיות בני ברק בעוד עשרים שנה – זה מה שהוא שואל.
מתי חותה: העיר בית שמש, גם תחת הנהגתו של ראש העיר, מר משה אבוטבול, מעוניינת באוכלוסייה מגוונת; היא לא מעוניינת באוכלוסייה חד-גונית, סוציו אקונומית נמוך; זה טוב לעיר, זה טוב לכולם.
מתי חותה: העובדה היא שכבר בתחילת דרכו ראש העיר אמר שהאוכלוסייה האתיופית היא אוכלוסייה שאנחנו מעודדים את הגעתה לעיר בית שמש, ויש לנו כמעט 4,000 תושבים יוצאי אתיופיה.
מתי חותה: זה לא קל.
מתי חותה: העלייה מחבר העמים היתה אז עלייה מאוד מבורכת, והגענו לכמעט 8,000, והעלייה האנגלוסקסית – כל זה, אגב, בשלטון הקודם.
מתי חותה: העלייה בסך הכול ירדה, אבל כולם מצהירים: אנחנו רוצים אוכלוסיות מגוונות, אבל אנחנו לא יכולים להכריח את האנשים.
מתי חותה: החרדים הם אוכלוסיות מאוד מגוונות.
מתי חותה: גם בתוך-תוכם לא כל אחד רוצה לגור ליד השני, אבל כלפי חוץ הם יותר מאוחדים.
מתי חותה: אני משער שהאוכלוסיות של הקנאים, שהן האוכלוסיות שקשה מאוד לגור לידן, לא ילכו לשם; הן מתרכזות ברמת בית שמש ב'.
משה אבוטבול: גם הרציונל שם, היות שהם לא מקבלים תקציבים מהמדינה, הם בונים בכוחות עצמם את המוסדות שלהם, אז הם לא מוכנים לעשות עוד תשתית מוסדית גם בג', כשיש להם פה ברמה ב' את כל המוסדות.
משה אבוטבול: עוד בתי ספר זה הרבה כסף שהם יצטרכו לתת, לכן הם לא רוצים להגיע לשם.
מתי חותה: הם גם אוהבים להיות בצורה מאוד סגורה, ואני מתאר לעצמי שרמת בית שמש ב' יותר ויותר תקבל אפיון כזה, כי גם ברמת בית שמש א' גרו בהתחלה יותר חילוניים ויותר דתיים-לאומיים.
מתי חותה: יש סוג של הגירה גם משם, ודאי של החילוניים.
מתי חותה: האם יהיו דתיים-לאומיים ברמה ב' וג' – יהיו – בסגנון אלעד או דברים כאלה.
מתי חותה: לחילוניים יש אלטרנטיבות יותר פשוטות.
דניאל בן-סימון: שהן מה?
מתי חותה: אני לא מדבר על תושבי בית שמש.
מתי חותה: 20 אלף יחידות דיור זה משרד השיכון; יש עוד יזמים פרטיים, כלומר אנחנו מדברים על כמעט 30 רזרבות מתוכננות של 30 אלף יחידות דיור חדשות, מאושרות, בשלבים שונים של תכנון, מאושרות ברמה של תוכנית מתאר כללית, ותוכניות מפורטות עכשיו נמצאות בשלבים שונים.
מתי חותה: אנחנו מדברים על אוכלוסייה שתגיע מבחוץ, ולא הצמיחה של בית שמש; בית שמש היא צעירה.
מתי חותה: כלומר תושבי בית שמש הוותיקים, שזועקים את הזעקה כאן, אין להם כוח כניעה לכזה דבר.
מתי חותה: אני מבין אותם – הם מרגישים שהעיר נשדדה מהם.
קריאה: יש פה אלף צעירים שצריכים- - -
מתי חותה: אז תיקנו אלף דירות, בסדר.
מתי חותה: אני חושב שצריך לעודד.
מתי חותה: עדיין אני מדבר באופן שלא כל אחד מוכן לגור שם; גם אם יקנה שם דירה במחיר למשתכן, אני מסופק אם יגור שם, אם הוא לא מסורתי, לכל הפחות.
מנשה: אז מה אתה מציע – לגרש אותנו?
מתי חותה: חלילה.
דניאל בן-סימון: בעוד עשרים שנה, תן לנו תמונה – איך תיראה בית שמש?
דניאל בן-סימון: האם אדם כמוני יכול בשבת לנסוע בה, או זה יהיה כמו בני ברק?
קריאה: למה עוד עשרים שנה?
קריאה: בוא עכשיו.
מנשה: הם הכול יעשו באלימות, יוציאו אותנו מפה.
מנשה: אני מציע לעצור את הבנייה.
מנשה: זה הפתרון היחיד.
מנשה: לעצור כל בנייה.
מנשה: או חלוקה של שכונות חילוניות.
מתי חותה: ראשית, אנחנו מעודדים בנייה בחלק הוותיק יותר של בית שמש.
קריאה: הכול מריחה.
דני דנון: באילו היקפים?
מתי חותה: זה אפשרי בכמה אפשרויות: אפשרות אחת היא של פינוי-בינוי – בוא נהיה הוגנים: הליך ארוך- - -
מנשה: אני רוצה להגיב להם.
דני דנון: אתה תגיב.
דני דנון: בבקשה, מתי.
מתי חותה: פינוי-בינוי – אנחנו עכשיו ביחד עם משרד השיכון מנסים לקדם שכונה אחת.
מתי חותה: זה הליך ארוך, לא של שנתיים-שלוש.
דני דנון: כמה יחידות?
מתי חותה: מ-150 ל-1,300, אבל צריך לפנות, להרוס – הליך ארוך, וזו שכונה אחת.
דני דנון: במרכז העיר?
מתי חותה: בשכונת ביאליק.
מתי חותה: יש פוטנציאל גדול לזה בבית שמש בסך הכול, כי העיר בנויה בתפזורת, והעיר באמת בבתים בצפיפות נמוכה.
מתי חותה: יש עוד כמה מגרשים כמו המגרש בשערי העיר – 300 יחידות דיור, של הקאנטרי קלאב – עוד כ-400-300 יחידות דיור, מגרש שאנחנו מתכננים כאן עכשיו בגפן, של 200 יחידות דיור, אבל כעיקרון, זה יכול להספיק.
דני דנון: אני מעריך את העמדה המקצועית שהצגת, אבל אנחנו כמקבלי החלטות היינו רוצים לשנות את החזית הזאת שהצגת, מבחינת 22 אלף יחידות הדיור שנבנות.
דני דנון: מה אנחנו כמחוקקים צריכים לעשות כדי לשנות את המצב שתיארת?
דני דנון: יש לך ניסיון מתפקיד קודם.
דניאל בן-סימון: דבר חופשי פה.
מנשה: קשה לו, הוא מתפטר.
מתי חותה: מה יהיה עוד 25 שנה, כששואלים אותי אנשים, אני אומר – ורוב עובדי העירייה הם עדיין מהמגזר הישן – אני אומר: תקנו, כי המחירים לא יירדו; כמה שתקנו, התהליך הזוחל של התחרדות העיר בעיר הוותיקה, יואט.
מתי חותה: בהנחה שיהיה היצע גדול בעיר החדשה, התהליך של התחרדות העיר הוותיקה יהיה אטי.
מתי חותה: עדיין בשכונות צמודות דופן יהיה תהליך אטי של רכישה, וזה שוק חופשי.
מתי חותה: 30-25 שנה – זה בהחלט יכול להיות.
מתי חותה: לגבי מה אפשר לעשות – רצינו לעודד את הבנייה בנגב, ואמרנו שיש דרך אחת לעשות את זה: כבישים, כמובן, צמצום הבנייה במרכז ויותר היצע בנגב.
מתי חותה: כתוצאה מכך עלו מחירי הדירות מאוד במרכז, כולם הזדעקו, ועכשיו רוצים לבנות מהר במרכז.
מתי חותה: במקום לומר: עכשיו ההזדמנות הגדולה לבנות בנגב, אומרים: נבנה במרכז דירות חדשות.
מתי חותה: יש דרך אחת – עשה אותה השלטון הקודם, וזה לעצור את הבנייה.
מתי חותה: האם מישהו מסוגל להגיד את זה?
מתי חותה: האם זה נכון?
מתי חותה: האם זה צודק?
מנשה: כן.
מנשה: היו"ר דני דנון: חבר מועצת העיר, מר שלום לרנר, בבקשה.
שלום לרנר: אני בקדנציה הקודמת הייתי סגן ראש העיר, ואז הייתי צריך למכור את משרד התיווך שהיה לי 17 שנה, עסקתי בדירות, באוכלוסיות, ליוויתי הרבה מהעולים החדשים שבאו ממדינות הרווחה – הם באו דרכי, אז אני חושב שיש לי הסמכות וגם הידע, שלצערי, למשרד השיכון אין הידע; יש לו הרבה היתממות ותמימות.
שלום לרנר: לגבי עוד עשרים שנה, אם אנחנו דואגים שיבואו אוכלוסיות אחרות ב-22 אלף יחידות האלה – זה הפתרון.
שלום לרנר: ראש העיר לא רוצה.
מתי חותה: לא אמרתי.
מתי חותה: אני אמרתי שיש כוח קנייה בשוק.
משה אבוטבול: אתה מתווך, אתה יודע.
שלום לרנר: באתי לקבלן, הוא רצה למכור פה לחרדים.
שלום לרנר: אמרתי לו: לחרדים יש כוח קנייה יותר גדול מלנו?
שלום לרנר: אמר: לא.
שלום לרנר: אז שאלתי אותו למה, והוא ענה:
שלום לרנר: כשמתי והאדון הנכבד הזה אומר לאוכלוסיות הלא חרדיות: אתם תקנו במיליון וחצי – להם נמכור ב-600, אז ברור שלהם יש כוח קנייה יותר גדול.
שלום לרנר: גם עכשיו הוא אמר: יש לי 350 דירות גדולות- - -
דני דנון: אבל למה הקבלן לא רוצה להרוויח יותר?
שלום לרנר: זאת הבעיה.
שלום לרנר: הוא רוצה להרוויח יותר, אז הוא בא לשוק, ומבקש מיליון ו-200, ולא רוצים לקנות, אז באים החרדים ואומרים: בוא נקנה מכם ב-700, ב-800.
שלום לרנר: אז אני אומר לו: אם אתה היית מוכר ב-800 שם, גם היו קונים אצלך, ועובדה היא שיש פה קבלן שעשה את זה – לפני חודש, לא לפני שנה; 100 דירות הוא מכר ישר, וכמובן, ישר הקפיץ את זה, אז נעצר לו.
דני דנון: מה אתה מציע לעשות?