GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב ז'ק רווח: אנחנו זומנו לדיון אחר לחלוטין, לכן אני פה זומנתי לדיון על דרום סודאן ועל רתימת הקהילות היהודיות בעולם, התפוצות, לסייע למדינת ישראל להחזרה לסודאן, לכן יש פה גם נציגת מחלקת התפוצות של משרד החוץ ואני מבין שאין פה אף נציג של ארגון כזה.
יעקב ז'ק רווח: לכן הדיון יהיה אחר לגמרי, שהוא מוצדק.
דני דנון: היו מוזמנים ולצערנו הודיעו הבוקר שלא יגיעו.
יעקב ז'ק רווח: ולכן עשינו דיון אחר?
דני דנון: לא, עשינו דיון חשוב מאוד.
יעקב ז'ק רווח: לא, הוא חשוב מאוד.
דני דנון: בהחלטות שלו, הוא מתייחס למהות, בפתח דבריי אמרתי, זה לראות איך אנחנו מעודדים את היציאה מרצון של הפליטים מדרום סודאן.
דני דנון: זו המהות.
יעקב ז'ק רווח: אנחנו מדברים על 150,000 שהרבה מהם גם לא מאפריקה.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אני מבין את ההערה הזאת כי הדיון באמת זומן על עידוד החזרה של יוצאי סודאן, חזרה לדרום סודאן ואני חושב שצריכים להיזכר מאיפה הגל הגדול הזה של המסתננים החל.
אברהם מיכאלי: הוא החל מזה שאנחנו כמדינה, באמת שדואגת לפליטים ולפליטים האמיתיים, התחלנו לקלוט פלילים מדרפור ופליטים מדרום סודאן ואז הטרמפ שתפשו המאות אלפים שהגיעו אחר-כך לצערנו, זה בגלל שהם ניצלו את טוב הלב שלנו ולא ידענו בהתחלה להבדיל בין פליט ל-לא פליט, אז התחילו להיכנס לפה מסתננים שהם אכן לא זכאים להיכנס למדינת ישראל וכל שהייתם בארץ וכל מה שתיארו פה החברים מדרום תל אביב, הרוב הגדול זה המסתננים האלה ולא פליטים.
אברהם מיכאלי: ולכן, מה שאתם תיארתם, באמת זאת בעיה שמשליכה באמת על ההחזרה של התושבים האלה לדרום סודאן.
אברהם מיכאלי: אנחנו לא יכולים להיות כל הזמן יפי נפש ולהגיד – אנחנו נקפיד ונקפיד ונקפיד, עד ששם המצב לא יתייצב.
אברהם מיכאלי: אולי 30 שנה המצב שם לא יתייצב ולא נוכל אז להחזיר את האנשים האלה אף פעם.
אברהם מיכאלי: אם אנחנו נצטרך פה כמדינה לתת את השירותים הסבירים גם להם, עם כל הכבוד, לנו אין, לתושבים שלנו, ואנשים מפגינים היום בתל-אביב ובכל מיני מקומות בארץ, כי אנשים דורשים מה שמגיע להם ולא נתנו להם במשך 30, 40 שנה.
אברהם מיכאלי: אז המטרה שלנו צריכה להיות לקחת איזה שהוא קו מדיני מסוים, שבאמת משרד החוץ הוא אמון על הדבר הזה, משרד החוץ יגדיר מתי המדינה שם יציבה ונתחיל לעודד את האנשים האלה, בכל אמצעי שניתן.
אברהם מיכאלי: אני לא חושב שאנחנו צריכים לחשוש ממה יגידו ומה יגידו.
אברהם מיכאלי: אם נצטרך לעזור למדינת דרום סודאן להתפתח ולהתייצב, תבוא עלינו ברכה, אבל במידת היכולת שלנו.
אברהם מיכאלי: לכן, כן צריך לעודד, כן צריך לעשות הכל, כדי שהפליטים האלה שהם נקראים פליטים יתחילו לחזור.
אברהם מיכאלי: אולי לאחר מכן גם נוכל להוציא את אלה שהם פה מסתננים והם מפריעים לתושבים, גם בדרום תל-אביב, גם באשדוד וגם בהרבה מאוד יישובים בארץ.
דני דנון: הגיע אלינו ביס שהוא נציג של ארגון SPLM והיום הוא מאגד ופעיל מאוד בקהילה של דרום סודאן שבארץ.
דני דנון: אתה מדבר עברית?
דני דנון: אתה מבין עברית?
דני דנון: So we are almost at the conclusion of the discussion, but we want to focus and hear your remarks regarding what we can do in order to help and support the people who want voluntarily to leave and go back to , in terms of incentives of other things that you think we should take into consideration.
דני דנון: שאלתי את הנציג שמיועד להיות שגריר, אפשר לומר מזל טוב, הוא עוד לא, אבל מיועד להיות שגריר, להגיד את הדברים שמבחינתנו אנחנו צריכים לעשות על-מנת לעודד את יציאתם של הפליטים.
ביס תיאנג: Thank you, Excellencies, for inviting me to attend this meeting on signing of volunteer of the 1,000 Sudanese who are living here.
ביס תיאנג: What can I say?
ביס תיאנג: Maybe I apologize first of all my delay, because I just come from a very far place and it's also the country that where I came delayed.
ביס תיאנג: It's a very good idea because you see now we have independent state.
ביס תיאנג: What can I suggest for those who are willing to … for helping them, maybe you can give them some causes for helping themselves when they go home.
ביס תיאנג: For example, if you train them for the cultural programs, training of car, trucks, business programs, and those who are having a good knowledge to help them with some causes, to go to help themselves, I think it could be good for helping those who are now ready to go home.
ביס תיאנג: Absolutely for going home, we can take example for the Jewish state.
ביס תיאנג: When the refugees are on the …, when they got their independence and come back home, the state of Jews now in … In the same, we can take this example.
ביס תיאנג: If we are not going home, my home country will not be built.
ביס תיאנג: It's our responsibility to … to build a new nation.
ביס תיאנג: But my request to you as a government is just helping them for … some causes and like what I said before, like cultural programs, because my land is a very rich land.
ביס תיאנג: Someone can go to help themselves.
ביס תיאנג: And I think if you did this for those who are living here now, it's important for building relationships between us and the Jewish state.
ביס תיאנג: This is what I can request and the state to … them without any knowledge and something to go to help themselves, they will be not able to build a nation.
ביס תיאנג: Building nation is not something easy.
ביס תיאנג: As you see, the country is a very free country but it's poor because nothing being built before.
ביס תיאנג: We start now in the grassroots … beginning without any … But when I have something to be a farmer in the country, I will help someone else.
ביס תיאנג: When I have knowledge to defend myself, I will help someone else.
דני דנון: Thank you, but we need to conclude אני רוצה משפט קצר.
דני דנון: הצעה פרקטית.
דני דנון: מר לב ארי, בבקשה.
דב לב ארי: שלום.
דב לב ארי: אני בסך-הכל יזם פרטי, לא שייך לממשל ולמינהל.
דב לב ארי: קודם כל, הבעיה באמת שמי שמסתובב בדרום תל אביב זה חתיכה של אפריקה, אם זה הצורה של החנויות, לא רק סוג החנויות, הצורה של הבארים וזה בעיה שהיא פצצת זמן.
דב לב ארי: ברמה הקונקרטית, אינני מאמין שהאנשים הללו מדרום סודאן שהגיעו לכאן כמסתננים, יחזרו מרצונם החופשי, אם לא ניתן להם איזה שהוא Incentive.
דב לב ארי: אני מאוד שמח פה שאני בדיוק מדבר אחרי ביט' ובהחלט יש כבר קשרים עם אנשי עסקים מאוד מאוד רציניים בארץ, לגבי פרויקטים חקלאיים, לבצע אותם בדרום סודאן, פרויקטים של תשתיות, פרויקטים של תקשורת, פרויקטים ברמה של המדינה עצמה.
דב לב ארי: זאת אומרת, יש קהילה של אנשי עסקים ישראלים, שמתכוונת להתחיל ביזמויות כאלה ואחרות.
דב לב ארי: אם במסגרת ארגונים יהודיים או במסגרת הממשלה, בכל מסגרת של המדינה, נוכל לקבל איזה שהוא Incentive באמת לתת להם שם, הרעיון הוא לא לתת את ה- Incentive פה בארץ, אלא שם.
דב לב ארי: למשל, לממן שלושה או שישה או תשעה חודשים שכר עבודה שיקבלו אותו שם, לפי השכר שם.
דב לב ארי: ואז, אם אני יכול להציע, רוב הסודאנים שיחזרו, זה באמת הסודאנים ברמה הכי הכי נמוכה.
דב לב ארי: כי כל אדם שהגיע לכאן והצליח והצליח אפילו רק לשרוד, אי-אפשר להשוות בכלל בין המדינות והוא לא יחזור מרצונו לעולם.
דב לב ארי: גם אלה שיחזרו לעולם לא יהיה להם את הכסף, ולו לממן את כרטיס הטיסה.
דב לב ארי: כל השטויות האלה שיש לנו כסף לכרטיס טיסה, אנחנו רוצים לחזור, אנחנו לא יכולים לחזור, זה שטויות.
דב לב ארי: יש טיסות לג'ובה כל יום, אין בעיה.
דני דנון: מר רווח, הערה קצרה?
יעקב ז'ק רווח: שני דברים, לגבי הערה על היציבות של המדינה.
יעקב ז'ק רווח: שוב, משרד החוץ לא מחכה ליציבות, משרד החוץ היה שותף למבצע עוד לפני העצמאות, אז בוודאי אחריה, וזה יימשך.
יעקב ז'ק רווח: לגבי האדון האחרון שדיבר, אכן נושא שיתוף הפעולה בתחומים של הסקטור הפרטי הוא בראש ובראשונה של העניין של שתי המדינות.
יעקב ז'ק רווח: אנחנו מוצפים בפניות.
דני דנון: זה משרד החוץ בלבד או גם התמ"ת מעורב בזה?
דני דנון: התמ"ת מעורב בזה?
יעקב ז'ק רווח: כולם יהיו מעורבים.
דב לב ארי: המכון לייצוא וכולם.
דב לב ארי: כרגע זה רק בהתחלה.
דב לב ארי: זה רק מתחיל.
יעקב ז'ק רווח: יש עניין רב ולא רק בישראל.
יעקב ז'ק רווח: יש משיכה, עניין כלכלי מכל העולם במדינה הזאת ובישראל הסקטור הפרטי לא מחכה להיות אחרון.
יעקב ז'ק רווח: יש עניין רב ואנחנו נעודד גם את הסקטור הפרטי והם מצפים לסקטור הפרטי.
דני דנון: אני רוצה להקריא את הודעת הסיכום.
דני דנון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, קיימה ישיבה בנושא חזרתם מרצון של הפליטים לדרום סודאן.
דני דנון: הוועדה מעודדת את חזרתם מרצון של הפליטים למדינתם החדשה.
דני דנון: הוועדה ממליצה להגדיל את גובה התמריץ מ- 500 דולר לפחות ל- 1,000 דולר.
דני דנון: הוועדה קוראת למשרד האוצר להגדיל את התקציבים עבור כוח אדם ואמצעים שונים שיעמדו לרשות מינהל האוכלוסין, לטיפול בנושא חשוב זה.
דני דנון: הוועדה קוראת להגדיל תקציבים לארגונים שונים מהארץ ובתפוצות, בכללם ארגון Blessing ואחרים, הפועלים בנושא זה.
דני דנון: הוועדה קוראת לשיתוף פעולה מלא עם ממשלת דרום סודאן והאו"ם ושאר הגופים הפועלים בנושא חשוב זה.
דני דנון: הוועדה מבקשת חוות-דעת ממשרד הפנים לגבי מעמדם של הפליטים מדרום סודאן תוך 60 יום.
דני דנון: הוועדה קוראת למשרדי הממשלה לשתף פעולה עם ארגונים וולונטאריים מהתפוצות, עם ארגונים מהמגזר הפרטי וכל אלו הרוצים לקדם נושא חשוב זה.
דני דנון: I want to thank everybody.
דני דנון: עצם הדיון וההחלטות האלו, זה מה שיעזור לשכונות.
דני דנון: הוועדה מודעת להשלכות.
שלמה מסלאווי: הוועדה קוראת לאכוף את גירוש אלה שנמצאים לא כחוק.
דני דנון: הוועדה מודעת להשלכות וההשפעות של הפליטים בשכונות.
קריאה: לו"ז יש לכזה דבר?
דני דנון: יש לו"ז כרגע למשרד הפנים לתת חוות-דעת משפטית בנושא, זה נושא מהותי ואנחנו נקיים ישיבת מעקב בתוך מספר חודשים לראות איך הנושא מתקדם.
דני דנון: אנחנו מקיימים ישיבת מעקב של הוועדה בנושא כפר הנופש אשקלון.
דני דנון: אנחנו סיירנו שם, חברת הכנסת סולודקין, אני לא זוכר מתי.
מרינה סולודקין: לפני חצי שנה.
קריאה: 14 לינואר 2011.
דני דנון: יפה, אנחנו מודים על הדיוק, ואנחנו רוצים לעשות ישיבת מעקב לראות מה קורה כרגע במקום.
דני דנון: נמצאים כאן נציגים של משרד הקליטה, כמובן, תושבים שהגיעו במיוחד לישיבה ואני רוצה קודם כל לתת את רשות הדיבור לאדוארד בלאו, שמלווה את הדיירים.
דני דנון: אדוארד, יש מכתב, אני לא רוצה שתקריא אותו עכשיו, אני קראתי את המכתב הזה, של חבר המועצה, ששלח אלינו יורי זמושיק.
אדוארד בלאו: קודם כל, אני מבקש בשם יורי זמושיק להתנצל בפני הוועדה, הוא רצה להשתתף ונבצר ממנו.
דני דנון: בתמצית, את הנקודות שאתם רוצים להעלות, לגבי מה שקורה היום בכפר.
אדוארד בלאו: אני הייתי רוצה לבקש מאדוני את הדברים שבאופן ריאלי אדוני יכול לקדם אם ימצא לנכון.
אדוארד בלאו: הנושא המרכזי הוא החזרת הזכות לדיירים להיכנס לרשימת ההמתנה לדיור קבע.
אדוארד בלאו: הם מבינים שלא מדובר במחר בבוקר וגם אם הזכות הזו לרשימת המתנה תינתן להם, זה לא אומר שאי-פעם בכלל יקבלו והזכות תמומש, אבל הם רואים בזה זכות שלהם וראוי שהיא תינתן להם.
אדוארד בלאו: היא נלקחה מהם בשנת 2005 וכל העניין נולד, כל הבעיות, אם קוראים לזה כך, בכפר הנופש, בגלל אותו הנושא של בקשת הדיירים שתינתן להם התקווה אי-פעם להגיע לדירה גדולה, ראויה.
אדוארד בלאו: זה הנושא האחד, שלדעתי הוועדה הזו יכולה לקדם, אם היא תמצא לנכון שזה ראוי.
אדוארד בלאו: זו נקודה ראשונה.
אדוארד בלאו: נקודה שנייה, אינני יודע אם הוועדה יכולה, גם בגלל שהנושא נמצא בחלקו לפחות, בדיון משפטי, אבל לפחות לנסות להגיע למצב שייווצר איזה שהוא סטאטוס קוו, שבו הדיירים בינם לבין עצמם ומול ההנהלה חיים בשקט, שאין מאבקים ואין התנכלויות.
דני דנון: אבל יש דיונים משפטיים בין דיירים ספציפיים לבין ההנהלה.
דני דנון: ולזה אנחנו לא נוכל להיכנס פה.
אדוארד בלאו: ברור לי, ברור לחלוטין ולכן גם לא ציפיתי שזה יקרה.
אדוארד בלאו: אבל יש דבר אחר, יש שם דיירים רבי מאוד וכל העניין הזה, המשפטי גם הוא גורם לבעיות.
דני דנון: בין כמה דיירים יש הליכים משפטיים?
אדוארד בלאו: נכון לכרגע, דיירת אחת, שנמצאת כאן, הגברת לובה רברוב, הדבר יתברר מול בית משפט השלום באשקלון.
אדוארד בלאו: אני אגב זה אבקש מאדוני לאפשר לי בדקות מצומצמות להתייחס לחוק אכסון דיירים עולים חדשים.
אדוארד בלאו: החוק הזה הוא חוק ארכאי, הוא חוקק בשנת 74, כנראה מאילוצי הזמן ההוא, הוא מעולם לא הופעל.
אדוארד בלאו: הוא לא הופעל במובן שהוא לא הובא, לא הובא מקרה מכוח חוק זה לבית-המשפט, למעט המקרה הנוכחי היום.
אדוארד בלאו: אבל החוק הזה, אדוני, אני הבנתי בעל השכלה משפטית, אתה עורך דין.
דני דנון: לא, אני לא.
דני דנון: למדתי משפטים, אני לא עורך-דין.
אדוארד בלאו: זכרתי שיש רקע משפטי.
אדוארד בלאו: על כל פנים, החוק הזה הוא איננו נכון, החוק הזה בלשון המעטה איננו מתאים לישראל של שנות 2011 והלאה.
אדוארד בלאו: אבל המעט שבמעט, למזער, גם אם לא לתקן, לא לבטל את החוק, שאין בו צורך.
אדוארד בלאו: גם אם 40 שנה לא נעשה בו, אם 40 שנה לא נעשה שימוש בחוק, זה יותר מדבר אחר מעיד על כך שהוא מיותר.
אדוארד בלאו: אבל גם אם חושבים שלא ראוי לבטלו, בוודאי ראוי להתאים אותו לתנאים דהיום ובזה גם הוועדה יכולה, אם היא מוצאת לנכון, לטפל.
אדוארד בלאו: אבל הדבר הנחוץ כרגע, זה השכנת שלום בית עד שיתבררו הדברים וייגמרו הדברים.
אדוארד בלאו: זה מיותר, זה לא נותן שום דבר, הוויכוחים הפנימיים.
דני דנון: לפני שנשמע את מר חביב קצב, סמנכ"ל דיור, הצטרפה אלינו עו"ד אוקסנה אייזן.
דני דנון: את מלווה את התושבים, הייתי רוצה לתת לך זכות דיבור מכיוון שגם חלק מהתושבים יש להם בעיה של התבטאות, מבחינת השפה העברית, אם את רוצה לומר מספר מילים, בבקשה.
קריאה: ברשות היושב ראש, אני לא יודע מי מדבר, מה תפקידם.
קריאה: סליחה, אני מתנצל.
דני דנון: תציג את עצמך, אדוארד.
אדוארד בלאו: אני מלווה את חבר המועצה יורי זמושיק מזה שנתיים, מאשקלון, וספציפית לכל הנושא הזה.
דני דנון: מלווה את הנושא של הכפר.
דני דנון: ועו"ד אוקסנה אייזן, ממרכז קהילתי הגנה, את מייצגת את התושבים שהם בהליכים משפטיים מול הנהלת הכפר, נכון?
אוקסנה אייזן: לא ממש ככה.
דני דנון: אז תציגי את עצמך, בבקשה.
אוקסנה אייזן: הם פנו אלי למרכז שלנו, בבקשה לעזור להם, שדווקא הבעיה היתה שגב' שטרית רצתה לזרוק אותם מהכפר נופש הצרפתי ואנחנו התחלנו לעזור להם פשוט.
אוקסנה אייזן: אם אתה זוכר, אנחנו מסרנו את כל המסמכים, את כל החומר, שאנחנו היינו בערוץ 9.
דני דנון: מה עיקרי הדברים שאתם מעלים היום?
אוקסנה אייזן: העיקריים, דווקא לדעתי צריך לשנות את המעמד של הכפר בכל מקרה וגם לגבי ההתנהגות של גב' שטרית, ההתייחסות כלפי האנשים האלו כי לדעתי זה ממש לא בסדר והאנשים האלה רצו להגיד משהו.
דני דנון: אלכס טנצר, בבקשה.
אלכס טנצר: בוקר טוב לכולם.
אלכס טנצר: אני עוקב אחרי הכפר הצרפתי במשך 14 השנים האחרונות ויזמתי כמה דו"חות מבקר המדינה וכמה כתבות.
דני דנון: מה קשר אותך לכפר?
דני דנון: איך הקשר נוצר, אלכס?
אלכס טנצר: כמו הקשר שלי לכל המדינה שהרבה פעמים פונה אלי שאני אעזור.
אלכס טנצר: בדיוק אותו דבר, הקשר שלי לכפר ובדו"חות מבקר המדינה כתבו, גם בדו"חות ב- 1999, היה דו"ח על מקבצי דיור וגם היו הרבה הרבה כתבות.
אלכס טנצר: אם אנחנו מדברים על כפר צרפתי באשקלון, אז יש כמה נתונים.
אלכס טנצר: לפני 12 שנה היה דו"ח במשרד הקליטה בנושא התנאים שבהם אמורים להיות תושבי מקבצי דיור.
אלכס טנצר: המסקנות של משרד הקליטה היו שמינימום שטח לעולה בודד צריך להיות , לזוג – .
אלכס טנצר: אם אני לא טועה, זה מ- 1999 או 1998.
אלכס טנצר: בכפר הצרפתי גודל השטח בין שבעה ל- , שזה הרבה הרבה הרבה יותר קטן מהקריטריונים של משרד הקליטה.
אלכס טנצר: זה נתון אחד.
דני דנון: אלכס, אם החוזה היום יגיע לסיומו, אתה היית ממליץ פשוט לא לחדש את החוזה שם?
אלכס טנצר: בוודאי.
אלכס טנצר: אני הייתי בכסף שמדינת ישראל משלמת ובואו נגיע עכשיו לנקודה השנייה.
אלכס טנצר: בדו"ח מבקר המדינה היה כתוב שזה השכירות, ב- 1997, היה שכירות הכי יקר שקיים במדינת ישראל, בוודאי למטר.
אלכס טנצר: בהתחלה היה 1,220 דולר, אם אני לא טועה, השכירות הראשונה.
אלכס טנצר: בעקבות המאבק שלנו, בעקבות כל הביקורת שהיתה, מחיר השכירות שמשלמת מדינת ישראל ירד, אם אני לא טועה, ל- 800 דולר.
אלכס טנצר: שכירות אחרונה היתה.
אלכס טנצר: זה פחות, אבל גם הרבה.
אלכס טנצר: אני אומר ככה – אם אפשר, אותם קשישים, להעביר באותו סכום, לדירה נורמאלית, שהיא יותר מ- 20, לפחות , ולתת לאנשים מגורים נורמאליים וגם יכול להיות גם לחסוך כסף למדינת ישראל, אני אברך את הדבר הזה.
אלכס טנצר: כי עוד פעם, זה גם בניגוד לקריטריונים שנקבעו במשרד הקליטה, וזה מחיר לא זול שמשלמת מדינת ישראל עבור הרבה שנים.
דני דנון: הדיירות שנמצאות פה, מישהי דוברת עברית?
דני דנון: אף אחת לא דוברת עברית?
דני דנון: אז אם יירצו משפט קצר, אפשרי, וחברת הכנסת סולודקין או עדיף שעו"ד אייזן תתרגם.
דני דנון: אז אחת מהנציגות, בבקשה.
לינה לובוביץ': אני מאוד שמחה שאתם עוזרים לנו.
לינה לובוביץ': בשנה שעברה הייתי בפגישה עם זאב אלקין.
לינה לובוביץ': שאלתי עד מתי הדיירים שנמצאים בכפר הנופש הצרפתי, מתי הם יקבלו את מקום המגורים, דיורים סוציאליים.
לינה לובוביץ': לבקשה הזו היתה שותפה גם סופיה ביילין.
לינה לובוביץ': סופיה ביילין ואלקין הציעו לאנשים האלו להכין מכתב לכב' סופיה ביילין וזאב אלקין והם פשוט השתדלו לעזור להם, לספר במכתב את כל הבעיה של הכפר.
דני דנון: אני רוצה לפנות למר חביב קצב, סמנכ"ל דיור.
דני דנון: קודם כל, תאיר את עינינו, עוד כמה שנים יש הסכם על הכפר הספציפי הזה, ומה הולך להיות אחרי תום ההסכם.
דני דנון: אחרי זה ניכנס לדברים כרגע, בוא נדבר כרגע, במבט עתידי, כרגע.
חביב קצב: בכל-זאת אתייחס בשלושה משפטים קצרים, לדברים שעלו, זה חשוב.
חביב קצב: אנחנו לא ניכנס לנושא המשפטי, יש בית משפט ואדוני, מי שמערער על נושא של החוק שהופעל בנושא הפינוי של הגברת זה הולך להיות דיון בבית משפט השלום על הנושא הזה, אז יהיה דיון בבית משפט השלום באשקלון, יש ערר, הנושא הזה יידון, לא נתייחס לזה כאן.
חביב קצב: אנחנו צריכים להבין שמקבץ כפר הנופש הוא אחד מתוך 74 מקבצים שקיימים במדינת ישראל, זה ברשת רחבה מאוד, זה מקצרין עד ערד, ברשת הגיאוגרפית.
דני דנון: יש עוד מקומות עם שבעה מטר, שאנשים גרים?
חביב קצב: קודם כל, זה לא שבעה מטר, אני לא רוצה להיכנס עכשיו לכל מיני.
דני דנון: זה קטן, בוא נגיד ככה.
דני דנון: אנחנו היינו שם, זה חדרים קטנים מאוד.
חביב קצב: חדרים קטנים, אבל יש להם תוספת, יש להם את השטחים האחרים.
חביב קצב: קודם כל, אני רוצה להבהיר דבר אחד.
חביב קצב: אנחנו עובדים בשיטה מאוד מסודרת, אנחנו עובדים בשיטה מאוד מאורגנת, מאוד מסודרת, בכל נושא של המשכי חוזים, חוזים, מכרזים, כל מה שצריך לעשות.
חביב קצב: החוזה הזה מסתיים בסוף 2014, לקראת המחצית האחרונה של 2014 ועד אז, איך אומרים?
חביב קצב: יש לנו מספיק זמן, אנחנו מקיימים דיונים, שאנחנו הולכים להמשיך בהתקשרות עם איזה מקבץ, אנחנו מקיימים דיונים משפטיים, אנחנו מקיימים דיונים עם שמאים, עם כלכלנים, עם ועדות מכרזים, חשב כללי, אגף תקציבים, אנחנו בודקים חלופות, אנחנו עושים, איך אומרים?
חביב קצב: לדוגמה, לפני שחידשנו את החוזה הזה, הלכנו, יצאנו למכרז חלופי, בדקנו חלופות.
חביב קצב: אנחנו בכל מקום עושים, גם בירושלים יצאנו למכרז חלופי.
חביב קצב: אנחנו עושים בדיקה גם כלכלית, בדיקת היתכנות, היצע, ביקוש, דברים.
חביב קצב: בל נשכח שיש שם כ- 200 קשישים ומספר האנשים שחיים שם ומרוצים, אני מניח שחברת הכנסת מרינה סולודקין היתה יותר מפעם אחת שם והם מרוצים מאוד.
חביב קצב: קיימת בעיה של מספר אנשים מצומצם שהבעיות שלהם, אני לא הצלחתי לרדת לעומק הסיבה של הבעיות האלה שהם מעוררים שם.
חביב קצב: זו זכותם, אנחנו מכבדים אותם.
חביב קצב: אבל אנחנו הולכים בעיקרון, אדוני היושב-ראש, מאוד פשוט.
חביב קצב: אנחנו לא מחייבים אף אחד להיות פה.
חביב קצב: זכותו של כל עולה שגר במקום, או גר בכל מקבץ, מתוך 74 מקבצים, אני מדבר על 12,000 יחידות דיור, אדוני.
חביב קצב: זכותו לקום מחר בבוקר.
דני דנון: אבל אין להם ברירה, אין להם לאן ללכת.
חביב קצב: זכותם ללכת לשכור דירה בשוק החופשי, יקבל את מלוא הסיוע בשכר דירה אשר לו הוא זכאי, אף אחד לא יקפח אותו, אף אחד לא מונע ממנו את זה.
דני דנון: מה סכום הסיוע?
חביב קצב: יש זכאות שלו, יש 60,000 זכאים עולים, קשישים, שמקבלים סיוע מוגדר, כשגובה הסיוע נע בין 663 עד 1,350, תלוי מה, ויטראנים, לא ויטראנים, זוג גר לבד, לא גר לבד.
חביב קצב: איך אומרים?
חביב קצב: הרבה הרבה משתנים.
חביב קצב: זו זכותו של כל אדם שגם שגר בכפר הנופש.
דני דנון: לא, אני חייב לחלוק עליך כי אתה לא יכול להגיד להם לכו עם 1,000 שקלים עם שותף.
חביב קצב: עוד לא סיימתי, אדוני.
דני דנון: אין להם חלופה.
דני דנון: הם די תקועים שם.
חביב קצב: יורשה לי.
חביב קצב: אני בכל-זאת, תשמע, יש עדיין 60,000 קשישים שהם לא גרים במקבצים וגרים בשכר דירה בשוק הפרטי ומקבלים סיוע בשכר דירה, באותן רמות.
חביב קצב: יש כאלה.
חביב קצב: אני חס וחלילה לא שולח אותם להיות בודדים לבד.
חביב קצב: 60,000 קשישים עולים, גרים, עונים על התנאי הזה שאני אמרתי אותו כרגע.
חביב קצב: אני בא ואני אומר, כשאנחנו, כפר הנופש היה אחד מתוך חמישה מקבצים, שאנחנו שכרנו אותו הראשונים, בשנת 96.
חביב קצב: היה בראשית הדרך.
חביב קצב: לקחנו אותו בשנת 96 ואדוני היושב ראש, לא היתה מודעות למקבצים.
חביב קצב: האנשים היו ברחוב.
חביב קצב: הקשישים היו ברחוב.
חביב קצב: אנחנו אמרנו – בואו נמצא כל פיתרון, על-מנת לקחת אותו.
חביב קצב: לקחנו אותו וכל חידוש דרך אגב, אדוני, שתדע, כל חידוש חוזה, לפני שאנחנו מחדשים חוזה, אנחנו פונים לדיירים.
חביב קצב: אנחנו עשינו סקר דיירים.
חביב קצב: עושים סקר אנונימי של דיירים.
חביב קצב: עושים סקר מוביל, ברור, על השולחן, גם של דיירים.
חביב קצב: אנחנו רוצים לדעת מה הם רוצים, מה הם לא רוצים.
חביב קצב: יש לנו חתימות, יש לנו עצומות, יש לנו נתונים.
חביב קצב: הנתונים שמראים לנו, מבחינת שביעות רצון שלמעלה מ- 90% מדיירי כפר הנופש, הם מאוד שבעי רצון, וזה סקר קיים בכל המקבצים ואנחנו עושים אותו.
חביב קצב: גם כשנגיע ל- 2014, אדוני, אנחנו נעשה אותו דבר.
חביב קצב: אנחנו לא נעשה שום דבר ללא שנעשה ישיבה מסודרת, מאורגנת, כלכלית, עם כל המשתמע.
חביב קצב: עכשיו אני רוצה להגיד עוד משפט אחד, ברשותך אדוני היושב ראש.
חביב קצב: קל מאוד לבוא ולהגיד, אני אודה למר בלאו, שנעים מאוד שאני פוגש אותך בפעם הראשונה פה, שקל מאוד לבוא ולהגיד, להחזיר להם זכות, לא להחזיר להם זכות.
חביב קצב: אף אחד לא לקח מהם זכות, אדוני.
חביב קצב: הזכות שלהם קיימת.
חביב קצב: הם גרים בתוך אחד מתוך 71 מקבצים.
חביב קצב: זכותם לקום מחר בבוקר ולשכור דירה.
חביב קצב: אם הם רוצים לגעת, לחזור לתור הדיור הציבורי, יש נוהל דיור במשרד הקליטה שקובע, חל על כלל המקבצים בכלל מדינת ישראל, שהם צריכים להמתין שנתיים.
חביב קצב: אותו דבר גם בדיור המוגן, אותו דבר גם מי שגר בדירה ציבורית, אותו דבר גם מי שרכש משכנתה ומחזיר את המשכנתה וחוזר לדיור הציבורי, הסיבה מאוד פשוטה – חלילה, אנחנו לא באים להעניש מישהו, חס וחלילה, אלא באים לעשות השוואה.
חביב קצב: לא יכול להיות שבן אדם, יש אנשים, מחכים בתור, משלמים 2,500, 2,000, 2,200, 1,800 שקל שכירות בשוק החופשי.
חביב קצב: לא יכול להיות שבן-אדם נהנה משכר דירה של 150, 200 שקל, 300 שקל, ששילם מכיסו, יבוא, ייקח תור של מישהו שמחכה בתור ארבע וחמש ושש ושבע ושמונה ותשע שנים.
חביב קצב: המטרה היא מאוד חיובית, חס וחלילה לא באים להעניש מישהו.
חביב קצב: החוק הזה חל על כולם.
חביב קצב: צריך המתנה של שנתיים על-מנת לחזור לתור.
חביב קצב: זה עובד ברמה המשפטית, עובד ברמת ההיגיון הסביר שכל עולה מבין את זה, וזאת התקווה.
אדוארד בלאו: סליחה, שנתיים החל ממתי?
חביב קצב: מיום העזיבה.
חביב קצב: אותו דבר, מי שגר בדיור ציבורי, אדוני, אותו דבר גם מי שגר בדיור מוכן, אותו דבר מי שגר בכל מקבץ שרשימת המתנה לאותו מקבץ עומד על 400 לשעה.
חביב קצב: זה חל, בא לתת מענה לעשות מין צדק, כאילו מין צדק, עד כמה שזה ניתן, מול אותם אנשים שגרים בשכר דירה בשוק הפרטי, מחליפים דירה אחת לשנה, שנה וחצי, ומשלמים הון תועפות.
חביב קצב: לא יכול להיות שכל-כך הגיע תורם, פתאום מישהו בא, יוצא, שהוא לא שילם כלום, ישב, איך אומרים?
חביב קצב: במקום מאוד מאוד חממה, ופתאום בא ולוקח לו את התור.
חביב קצב: זה הכל.
חביב קצב: אז המטרה היא חיובית, לא חלילה באים להעניש אף אחד.
חביב קצב: חס וחלילה.
חביב קצב: אנחנו, כל תפקידנו לעזור לעולים.
חביב קצב: עכשיו אני רוצה להגיד עוד משפט.
חביב קצב: לנושא של המנהלת.
חביב קצב: היא לא נמצאת פה.
חביב קצב: אני יכול לבוא ולהגיד.
דני דנון: הזמנו את ההנהלה?
חביב קצב: יש לנו חוקים מאוד ברורים.
חביב קצב: אנחנו מקיימים מעקבים שוטפים, אנחנו מנהלים פיקוח, אנחנו מנהלים מעקב.
חביב קצב: את זוכרת, גברתי, חברת הכנסת סולודקין, עוד כשהיית במשרד הקליטה, אנחנו מנהלים בשוטף, אנחנו כל תלונה שאנחנו מקבלים.
חביב קצב: אני רוצה להגיד התלונה הזאת שהגיעה, שאנחנו דנים בה היום.
חביב קצב: אני הגעתי שלוש פעמים למקום.
חביב קצב: עזבתי את העבודה שלי ואני ברמה הארצית, לא מדבר על זה ששלחנו את העובדים שלנו עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם ועוד פעם, אנחנו לא מזלזלים באף פנייה של אף בן-אדם, אנחנו מנהלים מעקב שוטף.
חביב קצב: יש לנו סל שירותים ברור שההורה צריך לקבל אותו.
חביב קצב: אנחנו מקפידים על קלה שבחמורה בכל הנושא הזה.
חביב קצב: תודה.
דני דנון: סגנית ראש העיר.
אוקסנה אייזן: אני מבקשת להוסיף, אפשר?
אוקסנה אייזן: האדון אמר לגבי זכות של אנשים, כן, יש להם זכות לצאת מהכפר ולשכור דירה בשוק הפרטי אבל אל תשכחו שהם מאבדים את התור במשרד הקליטה, כשהתחילו לגור בכפר הנופש הצרפתי.
חביב קצב: לא מאבדים את התור.
אוקסנה אייזן: מאבדים.
חביב קצב: לא מאבדים.
אוקסנה אייזן: מה, יש שינוי?
חביב קצב: אין, לא מאבדים.
חביב קצב: לא חל שינוי ולא מאבדים.
אוקסנה אייזן: כ אנחנו יודעים.
חביב קצב: הם צריכים להמתין שנתיים, כמו כל בן-אדם שגר בדיור ציבורי, בדירה ציבורית.
אוקסנה אייזן: כל שנה הוא צריך?
חביב קצב: אותו דבר, לא מאבדים שום תור.
אוקסנה אייזן: צריך לבדוק.
דני דנון: בואו נבהיר את הנקודה, תודה.
דני דנון: אם אני עכשיו יצאתי מהכפר, אני הולך לשכור דירה במרינה באשקלון, אני ממתין שנתיים עד שאני נכנס לרשימה?
אוקסנה אייזן: נכון.
חביב קצב: נכון, ודאי.
דני דנון: וברשימה, כמה זמן אני?
חביב קצב: לפי תור העלייה.
דני דנון: לפי תאריך העלייה?
חביב קצב: לפי תאריך העלייה.
דני דנון: וזה נע בין כמה?
חביב קצב: תאריך העלייה.
חביב קצב: כל אחד בתורו.
חביב קצב: מי שעלה בשנת 90.
דני דנון: לא, לא מההתחלה, זה לפי תאריך עלייה?
חביב קצב: לפי תאריך עלייה.
מרינה סולודקין: שנת העלייה זה המקום של התור.
דני דנון: ואני יכול לדעת, לפני שאני יוצא מהכפר, איפה אני ממוקם ברשימות?
חביב קצב: על-פי אותם הנתונים של אותו היום, כן.
דני דנון: שבאותו רגע, כן.
חביב קצב: ודאי.
דני דנון: זה קנה המידה?
דני דנון: אני יכול להעריך?
אוקסנה אייזן: אבל זה שנתיים.
אוקסנה אייזן: מה הם צריכים לעשות שנתיים?
דני דנון: בעיה.
דני דנון: סגנית ראש העיר שמלווה את הנושא שצורה צמודה וגם הזמינה אותנו לאשקלון, סופיה ביילין, בבקשה.
סופיה ביילין: קודם כל, בוקר טוב לחברי הוועדה, חברים נכבדים.
סופיה ביילין: אני רוצה להתחיל לדבר על הבעיות של כפר הנופש הצרפתי משורש העניין.
סופיה ביילין: קודם כל יש לנו בעיה גדולה עם המגורים ויש לנו תור משנת 95 וצריך לזכור את זה בשביל להמשיך הלאה.
סופיה ביילין: דבר ראשון, אני אגיד ממש כמה סעיפים, שלושה סעיפים בסך-הכל ותכל'ס בסוף הדברים שלי.
סופיה ביילין: אז קודם כל, אני מאוד לא מרוצה שאני לא רואה פה נציגים או נציג אחד לפחות, של כפר הנופש הצרפתי.
סופיה ביילין: אני תמיד אומרת, אם יש לנו, בשביל לקבל את ההחלטה הנכונה, צריך לשמוע את שני הצדדים, שלושה צדדים, את כל הצדדים שמעוניינים, צריך לשמוע אותם.
סופיה ביילין: קודם לשמוע.
סופיה ביילין: אז אני התקשרתי אליהם, הם היו ברשימה והמזכירה התקשרה אלי בבוקר, כשהיינו בנסיעה כבר, אז הם אמרו שהם לא הוזמנו.