GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דני דנון: יש מודלים מקומיים שאנחנו נחשפנו אליהם, שמציעים לבני הנוער להתנדב ובתמורה סוגרים את התיקים.
יהודה בן יהודה: מכיר.
דני דנון: אתם ניסיתם להפעיל את זה?
יהודה בן יהודה: אבל יש תיקים שהם קצת יותר בעייתיים.
יהודה בן יהודה: שזה כבר בפרקליטות, כתבי אישום.
יהודה בן יהודה: אבל אני אומר, היה תקופה, אנחנו לא אטומים לזה.
דני דנון: מה הנתונים בהשוואה של נוער עולה לנוער שנולד בארץ מבחינת פתיחת תיקים?
דני דנון: באריאל, בשומרון, יהודה ושומרון.
יהודה בן יהודה: ביהודה ושומרון בני הנוער, אני יכול להגיד לך באריאל.
דני דנון: באריאל.
יהודה בן יהודה: הנתונים של הנוער, הנוער העולה מחבר העמים גבוה בערך פי 2. פי 2, ולא זה ...
יהודה בן יהודה: ארצית.
יהודה בן יהודה: אני מדבר רק על אריאל, פי 2 מהנוער המקומי.
דני דנון: שֶמה?
דני דנון: זה אלימות?
דני דנון: אלכוהול?
יהודה בן יהודה: אלימות שבאה מאלכוהול, קצת פריצות.
יהודה בן יהודה: פשיעה, לא הפשיעה החמורה, פשיעה שאתה מכיר בתל אביב, פשיעה מקומית של רכבים, קצת התעסקות עם סמים.
חנה גולן: חבורות.
חנה גולן: כשאלה באים מפתח תקווה באים לפה, וזה, על רקע,
יהודה בן יהודה: פי 2.
חנה גולן: על רקע רומנטי, נאמר, בגיל הזה רומנטיקה, אבל לא משנה, על רקע רומנטי.
חנה גולן: גם עם ישראלי ממקום אחר.
חנה גולן: גם עם ערבים שמגיעים לפה.
יהודה בן יהודה: אם הגעתי עד פה ל – 110 מתנדבים, שתבין רק את הקושי, ל – 110 מתנדבים.
יהודה בן יהודה: 10 מהם הם מחבר העמים, אבל כולם מבוגרים.
יהודה בן יהודה: כולם מגיל 40, 50 ומעלה שכבר התבססו פה באריאל.
יהודה בן יהודה: יש להם כבר דירות, כבר עובדים.
יהודה בן יהודה: לא הצלחנו להגיע לרובד, אפילו בגיוס, זה אחד הבסיסים הכי גדולים, גם בהשוואה לארץ, לא הצלחנו להגיע אליהם.
חנה גולן: אנחנו מפספסים את הגילאים האלה עד 30, 32.
חנה גולן: תודה רבה.
דני דנון: אני רוצה לבקש מועצה אזורית שומרון, מסגן ראש המועצה, שמגיע במקום גרשון מסיקה שנמצא בחו"ל, אבל אנחנו שמחים שאתה איתנו, ראובן גור אריה.
ראובן גור אריה: הוא נמצא בצרפת, ואחד הנושאים זה קליטה.
דני דנון: אני מבקש מראובן גור אריה, סגן ראש המועצה, ואחרי זה אני רוצה לשמוע את הנציגה של בנימין, ואז ניתן לך להתייחס.
דני דנון: בבקשה ראובן.
ראובן גור אריה: קודם כל נתחיל מהרובד האישי שאנשים דיברו פה.
דני דנון: אתה גם עולה חדש?
ראובן גור אריה: תן לי צ'אנס.
ראובן גור אריה: אבי הגיע מפולין, הוא התחתן עם אמי ילידת הארץ, ואני ואחי הגדול נשואים לעולות חדשות.
ראובן גור אריה: אחי נשוי לעולה חדשה מארגנטינה.
ראובן גור אריה: ואני נשוי לעולה חדשה מרוסיה.
ראובן גור אריה: ועוד סגירת מעגל, היא עובדת בעיריית אריאל, ואתם אפילו לא יודעים.
ראובן גור אריה: אני, קודם כל, ביקשתי חומר, אני לא מטפל בשוטף בנושא הזה.
ראובן גור אריה: ביקשתי חומר רקע לדיון, קיבלתי פה זה, שאנחנו מקבלים סיוע.
ראובן גור אריה: מקבלים סיוע כמו שצריך.
ראובן גור אריה: לטעמי לא מספיק, אבל אנחנו מקבלים סיוע.
ראובן גור אריה: יש לנו בגדול 3 מרכזי קליטה: אחד בחיננית שמתעסק עם העולים מרוסיה, ועושה שם עבודה נהדרת, אני מבין.
ראובן גור אריה: יש לנו שני אולפנים נוספים שחלקם זה גם אולפן גיור בעינב, שיש שם בעיה, עדיין יש לנו בעיה של מבנים בשומרון, במרכז.
ראובן גור אריה: אני יודע שראש המועצה שלי מתקנא מאד בעיר אריאל בפעילות שלה בנושא קליטה, והוא שואף להגיע לשמה, הוא רוצה להגיע לזה.
ראובן גור אריה: עדיין חסר לו פעילות, זה מבנים, זה שעות, זה תקנים, כל מה שאפשר לעזור ולסייע.
ראובן גור אריה: עדיין אני אומר, מה שניתן, תודה רבה, אבל לא מספיק.
ראובן גור אריה: אני רוצה לחזק את מה שרון אמר, זה מאד חשוב, זה הנושא של מבנים בערים כמו אריאל.
ראובן גור אריה: אצלנו זה פחות בולט גם לנו חסר מבנים, אבל באריאל זה קטסטרופלי בגלל המצב, בגלל המציאות, זה משהו שצריך להרים את זה למעלה, לטעמי, כל שכן בנושא קליטה.
ראובן גור אריה: נושא קטן נוסף שרציתי להעלו,ת זה הנושא של התמודדות עם נוער עולה שאני מתמודד, אצלנו ברבבה, זה גם סוג של נוער עולה, גם, יש לנו בעיות עם זה.
ראובן גור אריה: מישהו פה מאנשי המקצוע צריך לפצח את זה.
ראובן גור אריה: זה משהו שכבר דופק אצלנו בדלת כבר יותר מידי זמן.
ראובן גור אריה: זה הקטסטרופה, בעיני, הבאה, וזה נוער שבבסיס שלו הוא נוער טוב.
ראובן גור אריה: הוא נוער שהוא התחנך טוב.
ראובן גור אריה: אני מכיר את זה.
ראובן גור אריה: גיסי, במקרה שלנו זה 8, 9 שנים כשאני התחתנתי לפני 17 שנה עם אשתי, אני טיפלתי בנוער הזה.
ראובן גור אריה: וגיסי ועוד כמה חבר'ה, שלמדו אז בנחלים, נפלטו מנחלים, וזה היה קטסטרופה.
ראובן גור אריה: זה פשוט חבר'ה, באמת אני אומר לכם, חבר'ה, אחד אחד.
ראובן גור אריה: והידרדרו.
ראובן גור אריה: ברוך השם כולם יצאו מזה, אבל על שטות, על משהו שלא טופלו נכון.
ראובן גור אריה: אני פה עכשיו פונה אליכם אנשי המקצוע, תרימו את הכפפה הזאת, תמצאו פתרון.
ראובן גור אריה: ופתרון של הרעיון הזה שיהודה העלה, זה רעיון מדהים לעשות מכינות קדם צבאיות משולבות בעולים חדשים, ישראלים, זה משהו להתחלה, אבל לעשות משהו חייבים ומהר.
חנה גולן: פחות לפתוח תיקים ויותר לטפל.
דני דנון: שרה שראל, מועצה אזורית בנימין, אחראית על הקליטה.
שרה שראל: אנחנו, המועצה שלנו קולטת בארבעה, בעיקר ב – 4 יישובים באזור בית לחם, בחשמונאים - עולים מארצות הברית.
שרה שראל: כוכב יעקב, עלי ועופרה – עולים מצרפת, הגישה שלנו היא,  להביא את העולים בצורה מרוכזת ליישובים ספציפיים מפני שאז אנחנו יכולים לטפל בהם, וזה עדיף מאשר להתפזר ביישובים.
שרה שראל: אני רוצה להתייחס למה שחבר הכנסת אלקין אמר כאן שביישובים הקהילתיים בונים.
שרה שראל: זה נכון שביישובים הקהילתיים בונים, אבל מי שבונה זה או משפחות שבונות ...
שרה שראל: או שהמדינה בונה, והיא מוכרת את הבתים למתיישבים.
שרה שראל: אין דירה להשכרה ביש"ע.
שרה שראל: זאת אומרת, אנחנו רוצים להביא עולים, ואנחנו משלמים, מימון של עמותה של ...
שרה שראל: מצרפת בסכומים גבוהים מאד כל שנה בשנים האחרונות, אבל היום אין לנו לאן להביא אותם.
שרה שראל: אין דיור להשכרה, אין קרוואנים.
שרה שראל: פשוט היישובים חסומים.
שרה שראל: אז אם אנחנו רוצים ביישוב לקלוט בו 10, 15 , 20 משפחות, פשוט אין.
שרה שראל: ...
שרה שראל: אנחנו יתכן שניאלץ להפסיק להשקיע בעידוד עליה, כי אין לנו לאן להביא אותם.
שרה שראל: לגבי משרד הקליטה – יש תקציבים זעומים מאד, והתקציבים הם כל כך קטנים, והבירוקרטיה לקבל את הכסף היא כל כך מסורבלת, וכל כך קשה,
חנה גולן: טוב מאד שאת מעלה את זה.
שרה שראל: ודיברנו על זה בישיבה שהיתה בכנסת לפני כמה חודשים.
דני דנון: מה התקציב של מועצה אזורית בנימין שאתם מקבלים ממשרד הקליטה?
שרה שראל: באזור ה – 100 אלף.
שרה שראל: פלוס מינוס.
שרה שראל: יש מערכת למשל, שאמורה להקל על הקשר לממשק של משרדי הממשלה.
שרה שראל: אז בכל משרדי הממשלה מכניסים נתונים לאתר, סורקים מסמכים, שולחים.
שרה שראל: שם גם לסרוק, גם להקליד ידנית, גם לשלוח את המסמכים הסרוקים.
שרה שראל: זה המשרד הכי מסורבל מבחינת הכסף.
שרה שראל: אני מטפלת במועצה בהבאת הכסף לפרוייקטים, הכי קשה לעבוד איתם.
שרה שראל: הם נכנסים לתכנים, הם בודקים כל דבר בשבע עיניים, שזה בסדר.
שרה שראל: מימוש הכסף הוא לא בעייתי.
שרה שראל: נקודה נוספת היא כשאני מסתכלת על העולים, מה קורה איתם אחרי 5, 7 שנים בארץ, עולים שכבר נמצאים אצלנו, בעיקר הבעיה היא בעיה כלכלית.
שרה שראל: העולים לא משתלבים מספיק טוב מבחינת כלכלית.
שרה שראל: הם הגיעו מארצות המוצא שלהם, הצרפתים והאמריקאים, עולים במצב סוציו אקונומי בינוני ומעלה, הם מגיעים אצלנו למצב שהוא הרבה פחות מזה.
דני דנון: הצרפתים והאמריקאים את מתכוונת?
שרה שראל: כן.
שרה שראל: למשל, יש נטייה אצל עולי צרפת, הם עובדים, במספרים גדולים, לא בבודדים, אצל איזה שהיא חברה שעושה שיווק מוצרים לחו"ל, הם יושבים על יד טלפון, עונים, מוכרים מוצרים בשיווק טלפוני.
שרה שראל: אנשים עם תואר אקדמי, אנשים שלא מצליחים להתקדם.
שרה שראל: לא מצליחים לקדם את עצמם לאן שהיו רוצים, וכבר דיברו כאן על מה שזה גורם למשפחות, והריסוק הנפשי שלהם חברתית, לזה אין תקציבים.
שרה שראל: זאת אומרת, זה נחמד שאנחנו מביאים אותם, אנחנו משתדלים, אבל היכולת של המועצה להשקיע לבד, ואנחנו משקיעים, אני שלחתי את הנתונים, אנחנו כל שנה משקיעים למעלה מ – 200 אלף שקל מתקציב המועצה לטיפול ישיר בעולים.
שרה שראל: זה ממש לא מספיק.
שרה שראל: גבע בנימין זה אחד מיישובי בנימין, אבל הנתונים מתייחסים למועצה כולה.
דני דנון: או.קיי.
שרה שראל: אז אני אשמח אם תתקנו.
דני דנון: נתקן.
דני דנון: אללי אדמסו, יועץ ראש הממשלה.
אללי אדמסו: תודה אדוני היושב ראש.
אללי אדמסו: אני רוצה להצטרף לברכות של האנשים על העיר אריאל, על ראש העיר, ואנשי הצוות, ומועצות אזוריות.
אללי אדמסו: בעיקר אני רוצה לברך גם את אוניברסיטת אריאל, שהיא קולטת את הסטודנטים יוצאי אתיופיה, כ – 400 סטודנטים.
אללי אדמסו: אני חושב שזו אחת מהאוניברסיטאות, אם אפשר להשוות, בין כל האוניברסיטאות ביחד, העיר אריאל היא הכי קולטת, ולכן אני חושב שזה צריך לברך אתכם.
אללי אדמסו: תהיו ברוכים.
אללי אדמסו: יחד עם זאת, אני רוצה לדבר על הקליטה של עולי אתיופיה.
אללי אדמסו: להיקלט ביישובים, בעיקר ביהודה ושומרון, בכל האזורים של המועצות האזוריות, ששמענו בסקירה, חוץ מקדומים ועוד איזה יישוב, כמעט ולא קיים.
אללי אדמסו: למרות שהסטודנטים מיוצאי אתיופיה שלומדים 400.
דני דנון: מה המספרים בקדומים אתה יודע?
אללי אדמסו: זה מעט יחסית, אני חושב שזה 10 או 15 משפחות.
חנה גולן: באריאל יש 5 משפחות.
רון נחמן: זה לא, זה הם רק עברו דירה.
רון נחמן: כי לפי הסיפור עם האמריקנים אסור לנו לקלוט.
חנה גולן: לא הסטודנטים.
חנה גולן: יש 5 משפחות.
רון נחמן: משפחות אני מדבר.
רון נחמן: דני, שתדע את זה, על פי הסיכום שסיכמו הסוכנות היהודית בזמנו, עם האמריקנים שנתנו תקציב לקליטת העולים, בקליטה הזאת של עולה אתיופיה, היה סיכום שלא יעברו את הקו הירוק, ומה שגרים אצלנו זה לא כאלה שבאו ישירות, אלא כאלה שגרו, ובאו ועברו הנה, וזה בכל יהודה ושומרון.
דני דנון: גם בקדומים ובקריית ארבע, שזה שני היישובים שבהם המספרים יחסית יותר גדולים, זה באמת תוצאה של הקליטה במערכת החינוך, באולפנות בעיקר בקדומים, באולפנא בקדומים נקלטו הרבה מאד בנות שלאו דווקא גרו בקדומים, אבל קיבלו את החינוך העל התיכוני בקדומים ובקריית ארבע, בעקבות זה גם באו קצת משפחות.
דני דנון: אבל באמת הכלי שבאמצעותו זה נעשה זה מערכת החינוך.
אללי אדמסו: ולכן אני גם מוסיף שהחבר'ה שכאן מסיימים בכל שנה במחזור הם מסיימים וחוזרים לבית של ההורים שלהם, אני חושב שאדוני היושב ראש, צריך לחשוב את המשכנתא של הזוגות הצעירים להפנות לאותם צעירים שהם יוכלו לקבל, בנוסף לזה גם המועצות האזוריות שיהיה איזה הטבה מסויימת, ולכן אם יהיה להם איזה דיור לבוגרים, בנוסף לזה גם יהיה תעסוקה לאותם בוגרים, אני חושב שזה רוב האקדמאיים יוצאי אתיופיה, יכולים להישאר ביישובים, במועצות האזוריות.
אללי אדמסו: ולכן אני חושב שזה יכול לחזק את היישובים גם חבר'ה שהם סיימו צבא, והם חוזרים להורים שלהם.
אללי אדמסו: לדעתי צריך לחשוב בכיוון הזה, לשלב גם שהם לומדים, וגם שיהיה להם פתרון של דיור ותעסוקה.
דני דנון: אני אבקש מנציג משרד הקליטה, מר מאיר יחיאלי, מנהל לשכת אזור פתח תקווה להתייחס.
מאיר יחיאלי: אז קודם כל אני רוצה להתייחס לכל חברי, ראשי מועצות, מבחינתי כל הדברים אני מעביר את זה הלאה למנכ"ל של משרד הקליטה.
מאיר יחיאלי: מבחינתי אני אתייחס ליישוב אריאל, שהוא בתחום אחריותי של מרחב פתח תקווה.
מאיר יחיאלי: אני חייב להתייחס, רון, אריאל, וכל הצוות ברשות, מקבלים את היחס.
מאיר יחיאלי: יש פה צוות נהדר, מכל מקום, מבחינתי, כמשרד הקליטה, גם כשאנחנו מקבלים, כל דבר שאנחנו מבקשים לנסות לתת את המקסימום, וגם מבחינת החיבור, זה בהתאם, הקשר שלי גם עם חנה גולן, וההתייחסות שאני רוצה להתייחס כתגובה להערה של הנושא של בני נוער.
מאיר יחיאלי: דבר ראשון אני רוצה להתייחס מבחינה כללית, שחוץ מזה זה נוהל פרטני וזכויות של עולים, גם נושא של פעילות חברתית, קליטה וקהילה יש הגדרה למשרד הקליטה, זה משנת 89', עליה משנת 89'.
מאיר יחיאלי: אז ההתייחסות, אז יש הגדרה גם למשרד הקליטה ממתי מוגדרים עולים חדשים מבחינת פעילות חברתית ביישובים?
מאיר יחיאלי: משנת 89' זאת ההגדרה, ולכן זה קיים.
מאיר יחיאלי: אם נתייחס ספציפית להרגיע את הנושא של בני נוער, משרד הקליטה שותף בנושא של 3 תכניות בשנת 2011 שקשורות בסיוע לבני נוער: 1 – זה גשרים: רגישות, תרבות, לכידות עם אלימות במשפחה, נוער עולה עובר חוק מצד אחד, ותכנית שלישית – משפחה תומכת – ליווי הורים של בני נוער.
מאיר יחיאלי: הדגש הוא: 1 – זה התיקצוב זה דבר אחד של משרד הקליטה, 2 – התכניות האלה לא נבנו במשרד הקליטה לבד, החלטה של משרד הקליטה, אלא בשיתוף פעולה.
דני דנון: אבל מאיר, השטח בא ואומר פה, עם כל הכבוד לתכניות, זה לא מספיק.
דני דנון: שזה טיפה בים.
דני דנון: שמאבדים את הנוער, וזה בא מכל הכיוונים.
מאיר יחיאלי: אני לא שולל את הנקודה.
מאיר יחיאלי: את הטענה שמעתי מהבסיס בכל מקום שהתקציב של משרד הקליטה הוא זעום.
רון נחמן: אנחנו העברנו לאחרונה את חוק הנוער בכנסת.
רון נחמן: גדעון סער יחד איתי, כראש ועדת נוער של השלטון המקומי.
רון נחמן: כל הטיפול בנוער, הוא כולו זה שכר עבודה של המדריכים, אלה שצריכים לעשות את העבודה, כי על כל 10 חבר'ה צריך מדריך.
רון נחמן: על כל 20 חבר'ה, אני לא יודע כמה.
רון נחמן: מה שאמר מאיר כרגע זה לא ביכולת של משרד הקליטה בכלל לטפל בדברים האלה.
רון נחמן: זה צריך להיות חבירה של כמה משרדים.
רון נחמן: זה משרד החינוך עם הטיפול של מינהל, חברה ונוער, עם משרד הקליטה,  עם המשרד לביטחון פנים.
רון נחמן: יש, חייבת להיות חבירה.
חנה גולן: איגום משאבים ולתקצב.
רון נחמן: אני קורא לו "הטיפול בדור השני", כי אם אתה לומד באוניברסיטה, ארצות קולטות הגירה הדור הראשון הוא דור אבוד.
רון נחמן: הוא נלחם לקיום.
רון נחמן: אין לו את השפה, אין לו כלום.
רון נחמן: הדור השני יש לו שתי אפשרויות: להיות טוב, או ללכת למטה.
רון נחמן: ופה, זה הדבר מה שמאיר נוגע.
רון נחמן: הוא לבד לא יכול לעשות את זה.
רון נחמן: זה צריך להיות אינטרדיסציפלינרי.
דני דנון: בבקשה מאיר.
רון נחמן: סליחה שהפרעתי לך.
חנה גולן: מאיר, אני לא הבנתי, עולה נחשב מ – 1989, אבל עד מתי?
רון נחמן: עד שהוא מת.
חנה גולן: עד מתי העולה הוא עולה, כמה שנים?
משה רוזנבוים: זה לא נכון, לנו נאמר שעולה הוא 10 שנים.
מאיר יחיאלי: יש להבדיל בין פעילות קהילתית חברתית לרשות, שמהבחינה הזאת משנת 89', ולכן לא הוגדר סוף, בסדר.
מאיר יחיאלי: ומצד שני – מבחינת קריטריונים שהם ברורים לעולים, כל העולים זה עד 10 שנים בארץ.
מאיר יחיאלי: יוצאי אתיופיה עד 15 שנים בארץ.
מאיר יחיאלי: זה ברור.
דני דנון: וגם קווקז, הצמידו אותם ליוצאי אתיופיה אני חושב.
מאיר יחיאלי: זה פעילות חברתית שוב פעם.
דנה גורדון: מאיר, מ – 89' זה כבר 21 שנה.
מאיר יחיאלי: בסדר.
רון נחמן: אמרתי לך, משורה משחרר רק המוות.
מאיר יחיאלי: התייחסנו לנושא.
חנה גולן: המשמעות שהוא יכול להגיד זה 41 אחוז, זו המשמעות.
דני דנון: נכון, יש קשיים.
דני דנון: בואו נעשה סדר, יש תקציב פרטני שמגיע לעולה, לחשבון הבנק, שזה 10 שנים.
דני דנון: ויש תקציב לרשות.
רון נחמן: לקהילה.
מאיר יחיאלי: וגם התקציב לרשות הוא מחושב לפי נוסחה לפי פר נפש.
מאיר יחיאלי: ולכן זה מ – 89', ולכן אפשר לתקצב יותר, ועדיין לקרוא לי שזה תקציב זעום, ועדיין יקראו לזה: בירוקרטיה.
חנה גולן: חשוב לציין, שלפחות אנחנו מהרשויות, יודעים את ההבדל בין משרד הקליטה למשרד הרווחה בניירת.
חנה גולן: משרד הרווחה זה מאות אלפים של שקלים, אבל הניירת כמעט ולא קיימת.
חנה גולן: אז תעביר את זה למנכ"ל שלא צריך שתי חבילות של A4 בשביל לקבל 17 אלף שקל.
דני דנון: עוד דברים, מאיר?
מאיר יחיאלי: לא.
דני דנון: אני רוצה רק לשאול לקראת סיכום שאלה לנפש בנפש: לכם יצא לעבוד רשויות ביהודה ושומרון?
דניאל אילון: אני רוצה להודות לרון נחמן שהוא דחף אותנו בצורה חזקה להפנות את העולים לכיוון יהודה ושומרון.
דניאל אילון: השנה יהיה בערך 220 עולים שיגיעו ליהודה ושומרון.
דניאל אילון: הפופולרי ביותר הם אלה שיש להם פרוייקטורים שזה אריאל, מעלה אדומים ואפרת, וזה גורם שמעלה את אחוזי ההצלחה של העלייה, וגם מושך את העלייה.
דניאל אילון: נושא של בניה, במיוחד איפה שאני גר, באפרת, אין בתים להשכרה.
דניאל אילון: זה בהחלט פוגע בעלייה.
דני דנון: נאמר פה משפט שהפריע לי מאד שבירידי שיווק, ואני מכיר את זה טוב מהצד השני, בתור שליח בארצות הברית, אוסרים על יישובים מיהודה ושומרון להציע את מרכולתם?
דניאל אילון: אנחנו ארגון פרטי, הידיים שלנו לא כבולות, אני לא יכול להתייחס לסוכנות.
דני דנון: אבל השיווק שלכם הוא לא בירידים בעיקר, הוא יותר בעיקר.
דניאל אילון: יותר פרטני, אבל כל היישובים ביהודה ושומרון מופיעים באתר שלנו, ולא, עולה אמריקאי שהוא יודע לעשות את המחקר שלו, עושה את השיעורי בית שלו, הוא מייצר קשר, הרבה פעמים, עם הפרוייקטור במקום.
דניאל אילון: אז מתחבר, ואז זה סיורי גישוש, וכן הלאה, וכן הלאה.
דניאל אילון: אבל המספרים אינם עולים בעיקר בגלל הנושא של הדיור, בתים להשכרה.
דני דנון: אנחנו צריכים לסכם.
דני דנון: בבקשה בקצרה.
ראובן פרנקס: רק להגיד על העניין של העידוד עליה.
ראובן פרנקס: בתור רכז קליטה של דוברי אנגלית, העירייה נכנסה לתכנית של עליה קהילתית לדוברי אנגלית ב – 2008, 2009 היה גידול באמת ממספרים בודדים, ועלה לעשרות, כמה עשרות משפחות.
ראובן פרנקס: ב- 2010 כשהורידו את כל צפון אמריקה מהתכנית, היתה בצניחה דרסטית.
ראובן פרנקס: האמת שהשנה לא הגיעה כמעט אף משפחה דוברת אנגלית, וזה באמת חבל, שם זה המפתח.
ראובן פרנקס: עידוד העליה, אם מישהו יושב מול עולה חדש, עולה פוטנציאלי בארצות הברית, הוא אומר: כן, בוא תשמע על אריאל, אז יש לי הרבה יותר סיכויים שיגיע לאריאל, מאשר שיגיד לו: בוא תשמע על מודיעין, בוא תשמע על מזכרת בתיה, לדוגמא, שמאוד פופולרי.
דני דנון: אני רוצה לשמוע את אחד הסטודנטים מאריאל, אחד מכם שרוצה להתבטא בבקשה.
וודג'ה אבבה: לנו בעיקרון, יש את התקציבים של מינהל הסטודנטים.
וודג'ה אבבה: אבל מה שהגברת פה ציינה, כל הנושא של תקציבים, אנחנו באמת אוכלים קש בשביל לקבל את התקציב.
דני דנון: אתה סטודנט באריאל, אתה הרכז?
דני דנון: אז אני רוצה את אחד הסטודנטים, ברשותך.
דני דנון: רק שיספר לי על עצמו איפה הוא לומד, איפה הוא גר.
דני דנון: מה אתה לומד באריאל?
דני דנון: אני אשאל אותך.
דני דנון: אין לי בעיה, ברשותך,
קונסטנטין בירידיאנסקי: אני מסיים עכשיו לימודים לתואר שלישי בכימיה, התחלתי את הדרך שלי - - -
קונסטנטין בירידיאנסקי: בתל אביב.
חנה גולן: זה לא בסדר.
דני דנון: אבל זה מאפיין.
מיכאל זיניגרד: הוא התחיל אצלנו, אני לא זוכר לפני כמה שנים,  היה סטודנט שלי כשסיים תואר ראשון, אחר כך סיים אצלנו תואר שני, ועכשיו מסיים תואר שלישי.
קונסטנטין בירידיאנסקי: בחרתי בלימודים באריאל מכמה שיקולים - - -
דני דנון: לפני זה, אתה עלית או נולדת בארץ?
קונסטנטין בירידיאנסקי: לא, עליתי מברית המועצות.
דני דנון: באיזה שנה?
קונסטנטין בירידיאנסקי: 1990. סיימתי פה בית ספר, באזור המרכז.
קונסטנטין בירידיאנסקי: השתכנתי באזור המרכז.
קונסטנטין בירידיאנסקי: בית ספר, לאחר מכן צבא, ולאחר מכן לימודים.
קונסטנטין בירידיאנסקי: הדרך ללימודים היתה, כמו אצל כל אחד שרשאי לבחור מה ואיפה, ולמרות שהקבלתי בשתי אוניברסיטאות לא רעות במיוחד, בטכניון ואוניברסיטת בן גוריון דווקא בחרתי באריאל.
קונסטנטין בירידיאנסקי: גם בגלל המחלקה שמעניינת שהציעו לי, המחלקה שאני חושב עד היום כיחידה בארץ, מחלקה להנדסת כימיה וביו טכנולוגיה משולבת, וגם בגלל מיקום, וגם בגלל הנטיות הפוליטיות שלי.
מיכאל זיניגרד: אידיאולוגיה?
קונסטנטין בירידיאנסקי: אידיאולוגיה.
קונסטנטין בירידיאנסקי: ומשנת 2000 שהתחלתי לימודים לתואר ראשון.
קונסטנטין בירידיאנסקי: אני עד היום עדיין באריאל, ואני מקווה להמשיך גם להשתכן באריאל.
מיכאל זיניגרד: הוא כבר מרצה ומצליח.
דני דנון: בוא נשמע את הסטודנט הנוסף.
דני דנון: מה שמך ומה אתה לומד?
מלסה אילין: שמי אילין, ואני לומד כלכלה וניהול.
דני דנון: אתה מכרמיאל במקור?
מלסה אילין: כן.
דני דנון: ואתה שוכר דירה באריאל?
מלסה אילין: אני עוד במעונות.
דני דנון: כמה עולה לגור במעונות?
חנה גולן: בקרוואנים, כמה זה?
מלסה אילין: האמת היא שאני פה כבר 3 שנים ובכל שנה יש מגמת עליה, נראה לי, אני גר בשלישייה שזה קרוואן שמחולק ל – 3 חלקים.
חנה גולן: כמה עולה לך מיטה?
חנה גולן: 600, 700?
מלסה אילין: 1,100.
חנה גולן: 1,100 בקרוואנים?
מלסה אילין: משהו כזה.
חנה גולן: בתל אביב עולה 1,400.
מלסה אילין: אני אישית שהייתי פה, אחד הדברים שחשבתי שאם יש אוכלוסיית עולים סטודנטים, ואני בתור עולה, אני יודע שאם אני פה מתחיל, ולומד ומשכיל, יש לי אחריות לקחת את הנתונים, את כל האנשים, האחים שלי הקטנים ולנסות להוביל אותם לדברים שאני רכשתי.
מלסה אילין: מבחינת הילדים, האוכלוסייה כאילו מהעדה, שהם אולי פרשו מעניינים, נמצאים מחוץ, חשבתי להקים בתוך המכללה אפילו, ...
מלסה אילין: מהמכללה, לאוניברסיטה, סליחה,לקחת אותם לשם ולהראות להם, ולקדם אותם, ולהסביר להם על השפה.
מלסה אילין: אני אישית התגייסתי לא ידעתי על כל מיני יחידות, וכל מיני דברים.
מלסה אילין: אני יודע צבא, יש גולני, וצנחנים, וזה, וכשהגעתי לשם, כאילו, נחשפתי לכל מיני דברים, הייתי סקרן, הגעתי לגיבושונים, וכל מיני דברים.
מלסה אילין: הגעתי לכל מיני דברים.
מלסה אילין: אני חושב הרבה פעמים שאם מארגנים את זה נכון, יש הרבה סטודנטים גם בלי תקציבים שהם מוכנים לתת, ורוצים לתת.
מלסה אילין: פשוט צריך להגיע אליהם אנשים שהם מבינים ולעשות את זה, ואני רוצה פה גם העירייה עצמה יכולה לנצל פה את התאחדות הסטודנטים.
אללי אדמסו: היית רוצה לגור פה, אחרי שאתה תסיים?
מלסה אילין: זה הזדמנות פה שיש כל מיני סטודנטים שמוכנים לתרום, והיום יש דברים כאלה, גם אם יש קשיים, כמו שאמרתי, כמו תקציבים שזה גורם, אני מאמין שאפשר לקחת הרבה סטודנטים, יכולים למצוא פה שאולי יוכלו לעזור לילדים בכל מיני דברים משעות מסויימות.
מלסה אילין: אני לא מאמין שיהיה יותר מידי זמן, אבל אולי זה בכל זאת לתת להם לראות כל מיני כיוונים של האנשים, להראות להם דברים אחרים.
מלסה אילין: לא יודע.
מלסה אילין: אולי לגבש אותם.
דני דנון: אני רוצה ברשותכם לסכם ולהודות קודם כל לעיריית אריאל, למועצת יש"ע ולכל מי שנתן את ידו לארגון הישיבה.
דני דנון: ברשותכם אקריא את החלטות הישיבה:       "ועדת העליה, הקליטה ותפוצות, קיימה את ישיבתה בעיר אריאל בנושא קליטת העלייה ביהודה ושומרון.
דני דנון: אין ספק לועדה כי הקפאת הבניה, והיעדר בניה בערים וביישובים מונעת קליטתם של אלפי עולים שהיו שמחים להשתלב ביישובים ביהודה ושומרון.
דני דנון: הוועדה קוראת להכוונה ממשלתית לעידוד קליטת עליה ביהודה ושומרון.
דני דנון: הועדה קוראת להגברת שיתוף הפעולה בין הסוכנות היהודית לבין היישובים ביהודה ושומרון, לרבות השתתפות בירידי עלייה.
דני דנון: הוועדה קוראת לחייב כל תכנית של מסע ותגלית המקבלות מימון מממשלת ישראל לבקר ביהודה ושומרון.
דני דנון: הוועדה קוראת למשרד החינוך, משרד הקליטה ומשרד לביטחון פנים לשקול על החזרת תכנית שנתית לטיפול בנוער עולה ביהודה ושומרון, בהובלת משרד החינוך.
דני דנון: הוועדה מברכת על פעילות ראשי הרשויות ורכזי הקליטה ביישובים הנאבקים על כל משפחה, ועל כל עולה שמגיע להתיישב ביהודה ושומרון.
דני דנון: אני רוצה להודות לראש העיר, לחברי דני דיין, לכל ראשי הרשויות שהשתתפו ועזרו בישיבה.
דני דנון: שלום, אחר צהריים טובים, שלום לכולם.
דני דנון: אני שמח לפתוח ישיבה של ועדת העליה, הקליטה והתפוצות.
דני דנון: אבל לפני שנתחיל, כמה נושאים טכניים.
דני דנון: יש לנו תרגום לאנגלית ולעברית.
דני דנון: אז אם אתם רוצים להשתמש בתרגום, אז אני חושב שתצטרכו אותו, כי אנחנו נדבר בעברית בחלק מן הישיבה.
דני דנון: אז מס' 1 זה עברית ומספר 2 זה אנגלית.
דני דנון: אז לפני שנתחיל בישיבה, אלה מכם שאין להם תרגום, אתם יכולים לבקש את דנה, מנהלת הוועדה.
דני דנון: אני שמח לארח היום חבר של מדינת ישראל, את מר גלן בק.
דני דנון: לחברי פה, בדרך כלל אנחנו לא מוחאים כפיים בכנסת.
דני דנון: אבל אולי נשמור את זה לסוף, אחרי שנסיים – אנחנו יכולים לעשות את זה.
דני דנון: אם כולם מוכנים עם התרגום, נתחיל.
דני דנון: אחר צהריים טובים.
דני דנון: אני שמח מאד לפתוח את הדיון של הוועדה לענייני קליטה, עליה ותפוצות עם האורח הנכבד שלנו, מר גלן בק.
דני דנון: הוא עוסק היום בנושאים הנוגעים ליהדות התפוצות, שבעיקר נאבקת באלה שנגדנו.
דני דנון: אנחנו יודעים שיש לנו הרבה אויבים שמנסים לעשות דה לגיטימציה של ישראל בדרכים רבות.
דני דנון: והיום מה שאנחנו רוצים לעשות זה קודם כל לשמוע מחברי גלן בק, שיש לו הרבה נסיון בשימת העובדות על השולחן ובהצגת את הנושאים האמיתיים שנוגעים לישראל.
דני דנון: אז היום אנחנו רוצים קודם כל לשמוע מגלן בק ולשמוע גם מחברי הכנסת שנמצאים כאן איתנו היום, כמעט מכל מפלגות הבית.
דני דנון: יש לנו חברים שבאו במיוחד מארה"ב לישיבה הזאת.
דני דנון: אני רואה את חברי ג'ו פגר, דר' ברודי, אודליה ג'ייקובס שהגיעה במיוחד לדיון הוועדה.
דני דנון: אף אחד לא ישלם עבור הכרטיס שלך, אז אל תנסי אפילו לשאול לגבי זה, אבל אנחנו מעריכים את הנסיעה הארוכה שנסעת כדי להיות נוכחת בדיון הוועדה.
דני דנון: אני רוצה להודות לאורחים הנכבדים שנמצאים איתנו היום.
דני דנון: אני חושב שהדרך הטובה ביותר להתמודדות עם האנשים האלה שמנסים להלחם בנו היא לשים את העובדות על השולחן ולהלחם בצורה מאד ברורה.
דני דנון: ואני חושב, גלן, אחד מהנושאים שאני רואה לפעמים עם אנשים שרוצים לתמוך בישראל, הוא שיש להם יותר מדי תנאים, הם אומרים "אנחנו תומכים בישראל אם", "אנחנו תומכים בישראל אבל".
דני דנון: ומה שאנחנו רואים שיוצא לך מהלב, אני חושב שזה יוצא מהלב שלך, זה לא משהו שתכננת, מה שבא לך מהלב, שאתה תומך בישראל ללא תנאים.
דני דנון: ובענין הזה, תמיכתך בישראל מאד חשובה.
דני דנון: והלוואי שהיו יותר אנשים כמוך.
דני דנון: ואם לא היה לנו היום גלן בק בפוקס ניוז, והיום יש לך ערוץ משלך, גלן בק הפקות, היינו צריכים להמציא את גלן בק, כי אנחנו צריכים יותר אנשים כמוך, שלא מפחדים להשמיע את קולם בשם העם בישראל, בשם המטרה.
דני דנון: ואני חושב שעבודה משותפת, של יהודים ונוצרים, זו דרך להתגבר על המשימות והמכשולים.
דני דנון: אני רוצה לעבור לעברית ולומר שאנחנו היום בועדה מודים למר גלן בק שאומר את העובדות כמו שהן, בלי לשים תנאים מוקדמים, בלי לגמגם, ואם לא היה לנו נציגות כזאת, לפעמים אני צופה בו, ואחרים פה צופים בו, צריכים להמציא אנשים כמוהו שלא מפחדים לומר את אשר הם חושבים על לבם, והדרך שבה הוא מציג את הדברים, והיום אנחנו נדבר על מקרים שקרו, כמו המשט לעזה, כמו הרצח של משפחת פוגל מאיתמר, ולראות איך הם הוצגו במקומות מסויימים, ואיך הם הוצגו על ידי גלן בק והצוות שלו.
דני דנון: זה כל ההבדל המהותי.
דני דנון: אז ניגש ישר לענייננו, אני יודע שלא באתם לשמוע אותי, עם כל הכבוד לי ולחברי, חבריה כנסת הנכבדים שנמצאים פה.
דני דנון: אני יודע שרבים מכם הגיעו במיוחד לשמוע את מר גלן בק.
דני דנון: הייתי מבקש, אני רואה שאתה לא משתמש בתרגום, גלן.
דני דנון: אני יכול להגיד מה שאני רוצה עליך.
דני דנון: אז ניגש ישר לעניינו.
דני דנון: אני יודע שאנשים פה לא באו לשמוע אותי ואת הקולגות שלי בכנסת.
דני דנון: הם שומעים אותנו הרבה.
דני דנון: והיום האנשים באו לשמוע במיוחד אותך.
דני דנון: והייתי מבקש ממך לפתוח את הישיבה בדבריך.
דני דנון: ואז נפתח בדיון עם חברי הכנסת והנכבדים האחרים שמייצגים ארגונים שונים.
דני דנון: ואני... שיש לנו כאן את ח"כ בן ארי מן האיחוד הלאומי, וח"כ חוטובלי מן המפלגה שלי, מהליכוד, ח"כ אריה אלדד מהאיחוד הלאומי, ח"כ ענת וילף, שאתה מכיר, ממפלגת עצמאות, ח"כ יוליה שמלוב ברקוביץ' ממפלגת קדימה, סגן השר איוב קרא מהליכוד, וח"כ ניסים זאב מש"ס.
דני דנון: ויש לנו עוד חברי כנסת שיצטרפו אלינו במהלך הישיבה.
דני דנון: זה מראה שזה נושא חוצה מפלגות, שנוגע לכל עם ישראל, איך אנחנו מעבירים את המסר.
דני דנון: גלן בק, בבקשה.
גלן בק: קודם כל, כבוד היו"ר, תודה רבה לך, ותודה לך שבאת.
גלן בק: אומר בכנות, כשנתבקשתי לדבר, חשבתי, אני באמת, אין לי, אני אזרח פרטי, אין לי שום דעה שהייתי משתף בה, לגבי הפוליטיקה שלכם ואיך אתם מנהלים את המדינה שלכם.
גלן בק: אני מקווה שיש לי משהו בעל ערך לשתף אותכם בו היום.