GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסי נשרי: זה שזה שני מחוזות פה, זה חבל.
יוסי נשרי: זה בזבוז משאבים משמעותי.
יוסי נשרי: כי אתה יכול לקחת את כל עולי הבקעה ולעשות אירועים פעם בשנה, פעמיים בשנה, שנותנים את הפתרון הזה, ונותן גם לי פתרון, גם לגני תקווה, גם לאור יהודה, גם ליהוד, גם לגבעת שמואל, ואולי אפילו לרמת אפעל, שהיא סמוכה אלינו.
יוסי נשרי: נכון שהיא רמת גן היום, אבל אז אתה נותן קונצרט אחד שלם לקהל כזה שהוא צמא.
יוסי נשרי: הוא רוצה כל הזמן, הוא אוהב מוסיקה.
יוסי נשרי: תן לו את הפתרון הזה.
יוסי נשרי: תאגם משאבים.
יוסי נשרי: אז כולם ירוויחו.
יוסי נשרי: מה אחד היתרונות שעשינו בעיר?
יוסי נשרי: עשינו איגום משאבים.
יוסי נשרי: כולם מרוויחים מזה.
חוּמה פינצ'ב: יש כאן בעיה.
חוּמה פינצ'ב: אני אומר לך למה.
חוּמה פינצ'ב: מכיוון שברגע שנעשית חלוקה תקציבית על פי ערים, על פי רשויות, כל ראש עיר בעצם רוצה להיות הבוס ולנהל את התקציב על פי ראות עיניו, ועל פי צורכי התושבים.
חוּמה פינצ'ב: עכשיו, אם אנחנו מדברים על בקעה, זאת אומרת, אנחנו מדברים על מי שעומד בראש עיר ביהוד, ומי שעומד בראש עיר באור יהודה, ומי שעומד פה בקריית אונו.
יוסי נשרי: תני לי להסביר לך.
יוסי נשרי: את יודעת מה?
יוסי נשרי: אני אתן לך דוגמא: לקחה סגנית השר, גב' גילה גמליאל, בכל רשות יש יועצת לראש רשות למעמד האשה.
יוסי נשרי: אבל רצו לעשות בבקעה עוד רעיון נוסף שהייתי אומר שהוא ברמה הוליסטית לכל הבקעה.
יוסי נשרי: אז הלכו, לא משנה אם אני מסכים לזה, או לא מסכים, אבל אפשר לבוא לעשות כל ראש עיר, נתת לי 28?
יוסי נשרי: זה לא מספיק לי.
יוסי נשרי: זאת אומרת, בואי, אני אעזור לך במה?
יוסי נשרי: שאני אתן גם ערך מוסף לכל העולים שנמצאים לי בבקעה בתקציב שאת תתקצבי אותו, בלי קשר לראש הרשות, העולים שגרים בפריפריה פה ידעו שיש אירועים פעמיים בשנה, 3 פעמים בשנה, יצטרפו לאירוע שאתם תובילו כמשרד.
יוסי נשרי: אני לא מחפש דווקא תתני לקריית אונו, או לגני תקווה.
יוסי נשרי: לא.
יוסי נשרי: זה התקציב נתת לי 20, 30, 40, זה שלי.
יוסי נשרי: מעבר לזה תני תוספת לכל האזור.
חוּמה פינצ'ב: קיי.
חוּמה פינצ'ב: כל אירוע שמתקיים ברמה המחוזית, או הארצית, תושבי קריית אונו העולים מוזמנים.
חוּמה פינצ'ב: מקבלים אוטובוסים ומגיעים.
יוסי נשרי: הם יודעים שיש דבר כזה?
חוּמה פינצ'ב: בוודאי.
דני דנון: מי אחראי על ההוסטלים?
חוּמה פינצ'ב: כל פעילות שמתקיימת העולים של קריית אונו מוזמנים.
חוּמה פינצ'ב: אין דבר כזה שהם לא מקבלים אוטובוסים ולא מגיעים.
דני דנון: מה המצב של ההוסטלים מבחינה פיזית?
דני דנון: מה הבעיות שמה?
דני דנון: מה קורה שם?
רפי גרגס: זה לא קשור.
רפי גרגס: הם עצמאיים.
רפי גרגס: מסודרים.
יוסי נשרי: מתוחזקים, מסודרים.
קריאה: יש בעיות רגילות, אבל לא משהו.
דני דנון: אין פה נציג מההוסטלים, נכון?
רפי גרגס: אני רוצה להמשיך את הקו.
רפי גרגס: רציתי להגיד את זה בהתחלה, אבל עצרתי, אחר כך אמרתי: אני אמשיך.
רפי גרגס: תראה, מה שכולנו מדברים, מבלי לפגוע באף אחד, כולל הנציגים של המשרד פה.
רפי גרגס: באמת בלי לפגוע, כי אני לא יודע מה כל אחד עושה פה.
רפי גרגס: אני מתעסק בנושא הזה מאז שאני בארץ, מילד קטן שהייתי, כמו שאמרת, בתנועה, ועד היום.
רפי גרגס: בסופו של דבר, מי שקולט, מאד חשוב להכניס גם אתה, ובאמת מודה לך שבאת, זה רעיון מעולה שהגעת לפה, מה שאני מתכוון, אתם חייבים להכניס את זה, כולל הנציגים של כל מיני משרדים, צריכים להכניס שבסופו דבר קליטת העלייה שמתבצעת זה לא בעיקר על ידי ממשלות.
רפי גרגס: לא משנה איזה ממשלה.
רפי גרגס: במשך כל השנים.
רפי גרגס: בסופו של דבר זה נעשה על ידי אותם אנשים בשטח.
רפי גרגס: זה לא יעזור כלום.
רפי גרגס: יכולים להגיד מה שרוצים.
רפי גרגס: עכשיו, בשביל לחזק את האנשים האלה בשטח זה לטובת העניין, אבל אנשים האלה בשטח, אני קורא לעצמי אחד כזה, לדוגמא, אבל זה לא משנה.
רפי גרגס: שיתוף פעולה עם חומה, יש לה הרבה סבלנות אלינו, והיא עם אסתי, אז זה באמת, לא בגלל שהיא יושבת פה, אלא באמת יש שיתוף פעולה טוב.
רפי גרגס: אבל בסופו של דבר הם מוגבלים גם.
רפי גרגס: הם מוגבלים במה שאפשר לתת.
רפי גרגס: עכשיו, אני לא משלה את עצמי שאני רוצה ככה, ואני רוצה ככה, או.
רפי גרגס: קיי.
רפי גרגס: אז יופי, אז מחר מגדילים לכם וכל זה.
רפי גרגס: אני לא משלה את עצמי.
רפי גרגס: תיק הקליטה, נכון שיש לנו את הביטחון, שזה הכי חשוב, וחינוך לדעתי הכי חשוב, וכל זה, אז תיק הקליטה אני יודע שהוא לא תמיד בראש מעייניהם של האנשים, ולכן איפה שזה נופל.
רפי גרגס: לכן כל העסק של הקליטה של העולים בכלל במשך שנים זה בעיקר אנשי שטח.
רפי גרגס: עכשיו, בשביל לחזק אותם הדרישות למשל שלנו, כמו שרון הדגיש את זה, רציתי להגיד את זה, זה לא הדיור, כי זו אוכלוסייה שיודעת להסתדר.
רפי גרגס: זה לא מקומות העבודה.
רפי גרגס: זה חשוב הכל, אבל הכי חשוב, אני אומר לך חד וחלק, הכי חשוב זה הקהילה, התרבות, וכל מיני פעילויות של תרבות.
רפי גרגס: כלומר, גם אם מחלקים את התקציב לכל מיני דברים, תאמין לי, אם יש לנו תקציב ומתוך זה אפשר לתת, אז אתן לך דוגמה: למשל יש מקהלות.
רפי גרגס: אני כבר שנתיים צועק איך אני מביא את המוטיבציה לאנשים האלה?
רפי גרגס: איך לעשות את זה?
רפי גרגס: איך שזה יפעל ויגדל?
רפי גרגס: אז 1 – צריך לעשות תחרויות למשל.
רפי גרגס: זה משרד הקליטה צריך ליזום.
רפי גרגס: למשל, תחרויות של מקהלות.
יוסי נשרי: מקהלות עולים.
רפי גרגס: בוודאי.
רפי גרגס: מקהלות עולים.
חוּמה פינצ'ב: היה.
יוסי נשרי: היה?
חוּמה פינצ'ב: היה בפתח תקווה לפני שנה.
רפי גרגס: אז מה שאני אומר זה דבר ראשון.
רפי גרגס: 2 – יש לנו למשל שחמט, אז יש לנו בקריית אונו דבר גדול מה שעשינו בשחמט, והרבה מתוכם עושים.
רפי גרגס: אבל גם ישראלים כמובן, זה לא רק, אז אתה מבין?
רפי גרגס: אז אנחנו כבר יוזמים את הדברים.
רפי גרגס: הכוונה שלי – תיאטרון.
רפי גרגס: אז יש לנו תיאטרון.
רפי גרגס: יש לנו, כמו שאמרתי לך, תרבות, שרון גם אחראי, אז מתוך זה יש תיאטרון של הרוסים, שאני עוזר להם פה שזה לא קשור.
רפי גרגס: זה תיאטרון שעובד באיזה שהוא מקלט.
רפי גרגס: זה חבר'ה טובים שפעילים.
רפי גרגס: ועכשיו אני רוצה להקים גוף אחר של תיאטרון.
רפי גרגס: אני, גם אחרי זה, אני אתן לך את ההעתק של התיאטרון הזה.
רפי גרגס: לדוגמה: ועדת ארבע כזאת שאנשים פונים לשם.
רפי גרגס: אני שמעתי, לא בדקתי עד הסוף, מי שמתמצא בזה שיתקן אותי.
רפי גרגס: אבל אני יודע שבוועדה, אני שומע כל מיני אנשים, זאת ועדת ארבע שמקציבה כסף לפעילויות, לכל מיני פעילויות.
רפי גרגס: אולי, כנראה הכי לתרבות, אני לא בטוח.
דנה גורדון: אומנות.
רפי גרגס: אומנות.
רפי גרגס: יפה.
רפי גרגס: מה שאני מתכוון, פונים לשם אנשים, לדוגמה, ומקבלים, חלק מהם מקבלים הקצבה, אבל לפי מה שאני בדקתי, לא בדקתי ממש, אבל שומע מאנשים, לא בטוח שזה נכון, אבל בכל זאת צריך להעלות את זה, אבל ההקצבה שאנשים מקבלים לא תמיד נותנים את ההקצבה הזאת לאנשים שבאמת יש, זה קיים.
רפי גרגס: ואנחנו לא, איך אומרים?
רפי גרגס: אנחנו לא אטומים, אנחנו מכירים את הדברים.
רפי גרגס: ופה צריך לשים לב שצריך לתת את זה באמת לדבר שקיימים, שזה באמת ילך לאותה תרבות.
רפי גרגס: אז אם למשל בקריית אונו, עכשיו אני נכנס לנושא הזה, יוסי נפגש עם הבן אדם, אחר כך אני נפגשתי איתו גם, אבל הנה, זה אנשים ברמה של 5, 6 חבר'ה בהתנדבות, שכולם ברמה, חבל על הזמן, מגישים לועדת ארבע, נכון שלא רק הם מגישים, שוב פעם, אבל צריך לשים לב, בועדת ארבע לשים לב לתת את זה באמת הקצבה באמת למי שמגיע, ולא דווקא שאם הוא מגיש, הוא מציג ...
רפי גרגס: אלא באמת לבדוק אם זה מגיע לו.
רפי גרגס: אז זה סוג אחד.
רפי גרגס: לכן, בסופו של דבר, מה שחשוב באמת לתת דגש הרבה יותר לנושא של תרבות ופנאי, כמו שרון אומר, ופה צריכים יותר הקצבה, כי בסופו של דבר גם אם אני מקבל את הכסף הקטן הזה, קודם כל גם על זה אני אומר: תודה רבה, אני לא עושה עם זה הרבה.
רפי גרגס: אז נכון, יש לי פה 2,000 רשומים, אז אולי אני לא כמו פתח תקווה, שאני יודע כמה?
רפי גרגס: זה 7,000 שמה, או משהו כזה, אבל עדיין צריך לתת את הדגש לזה, לשים פעילויות, הקצבות לפעילויות מסויימות, אולי תקרא לזה – מעבר לתקציב.
רפי גרגס: החינוך זה היתה דוגמה, אבל הדוגמה לצערי לא טובה, כי מה לעשות?
רפי גרגס: אני לא ידעתי, דרך אגב, חוּמה, שאם אני לא מצליח להרים את הפרוייקט הזה, לא יכול לעשות משהו אחר.
חוּמה פינצ'ב: אתה יכול לעשות שינוי ייעוד ולהעביר את זה לפעילות אחרת.
רפי גרגס: לא, אני מכיר את הנושא של שינוי ייעוד.
רפי גרגס: את צודקת.
איסר באומל: עשינו שינוי ייעוד.
איסר באומל: חשוב להדגיש, סליחה, מדובר בכל קריית אונו, אפילו מהנתונים שלך ב – 35 ילדים מאפס עד 18.
איסר באומל: קשה לעשות תכנית לילדים מאפס עד 18.
איסר באומל: כשהיה אפשרות שהיה ריכוז, חומה, עשינו.
איסר באומל: ואת יודעת שעשינו יופי של עבודה במערכת החינוך עם הילדים.
איסר באומל: שיעורי עזר, כולל בקיץ, והיית מעורבת בזה.
איסר באומל: אנחנו פשוט עשינו המרה מהחינוך לפעולות פנאי, כי זה הצרכים שלנו כאן בקריית אונו, מה לעשות?
איסר באומל: כשאין ילדים מאפס עד 18 קשה לעשות פעילות.
רפי גרגס: ודבר אחרון, רק עוד אחד, ככה, לסיום, מה שיוסי גם אומר, לנסות, למשל, אני אתן לך דוגמה, אצלנו זה יכול לעבוד, בקעת אונו, אנחנו עושים ומרכזים, יש לנו קשר, בסך הכל מצויין, אם אני סתם לדוגמה, זה לא קשור לפה, למשל, אם אנחנו עושים איזה שהוא אירוע, אז אנחנו מזמינים את ראשי הערים של אור יהודה, של יהוד וגבעת שמואל.
רפי גרגס: הם באים, יחד עם יוסי, הם עושים.
רפי גרגס: זאת אומרת, אנחנו באזור הזה, נכון שיהוד שייכת לפתח תקווה, כמו שאני יודע, אבל לחפש דרך אולי לעשות דברים משותפים.
רפי גרגס: זה רעיון.
רפי גרגס: קודם כל אתה חוסך, ובקצוות שיש לך, זה הדברים.
דני דנון: חומה, התקציב הזה הוא לפי מספר עולים או מספר תושבים?
חוּמה פינצ'ב: זה הולך על פי מפתח של מספר העולים והתושבים החוזרים שמגיעים אל העיר.
חוּמה פינצ'ב: בהחלט.
יוסי נשרי: וסוציו אקונומי של הרשות.
חוּמה פינצ'ב: גם.
יוסי נשרי: זה העקב אכילס.
דני דנון: ותקציבים נוספים של פרוייקטים אם מגישים נציגי הרשות מעבר לתקציב הזה הבסיסי?
דני דנון: יש פרוייקטים?
חוּמה פינצ'ב: עוד פעם, הרשות צריכה ליזום ולפנות בבקשה כזאת או אחרת.
חוּמה פינצ'ב: זאת אומרת, יש אפשרות לבוא ולפנות ולבקש סיוע כזה או אחר.
חוּמה פינצ'ב: עד היום לא קיבלנו משהו קונקרטי.
חוּמה פינצ'ב: לא קיבלנו משהו קונקרטי.
חוּמה פינצ'ב: כן, הקונקרטי ביותר זה מה שאמרתי לגבי רפי שדחף לכיוון המקהלות.
רפי גרגס: לא, גם הגשנו פעם ספרים הבאתם לנו גם.
חוּמה פינצ'ב: לא, הספרים עזוב.
חוּמה פינצ'ב: ספרים זה אופרה אחרת, מידי פעם כאשר יש תקציבים, אז בעצם התקציבים מנותבים לטובת רכישת ספרים.
חוּמה פינצ'ב: זה לא רק בקריית אונו.
חוּמה פינצ'ב: זה ארצי.
חוּמה פינצ'ב: עד היום לא הוגשו בקשות לפרוייקטים כאלה ואחרים.
חוּמה פינצ'ב: נכון שהמשרד מחולק על פי אזורים, מחוזות, מרחבים, ואתם מזכירים פה את העניין הזה של אחווה, בקעת אונו וחברוּת בין מספר ערים.
חוּמה פינצ'ב: הרי גם אנחנו כעמיתים, אני ומנהל מרחב פתח תקווה, במידה ואתם תבואו ותגידו: אנחנו מעוניינים לעשות משהו לתושבים של בקעת אונו, לעולים של בקעת אונו, בואו נראה איך אנחנו יחד מאגמים משאבים ועושים משהו במשותף.
חוּמה פינצ'ב: אפשר.
חוּמה פינצ'ב: כמו שאתם יושבים, אתה יושב עם חבריך - - -
יוסי נשרי: מעבר לתקציב.
חוּמה פינצ'ב: לא, במסגרת התקציב, אבל אם יש משהו מעבר, רגע, רגע - - -
יוסי נשרי: אז מה עשיתי?
חוּמה פינצ'ב: אבל אם יש מעבר, יכולה גם לבוא להיות פניה מיוחדת לטובת פעילות כזאת או אחרת.
חוּמה פינצ'ב: יש ערוצים לפנות.
חוּמה פינצ'ב: אני רק אומרת: והיה ואתם תחשבו על משהו, שתפו אותנו, אני מבטיחה לכם שאני ועמיתי מפתח תקווה נשב ביחד, יחד אתכם, ונחשוב איך אנחנו מקדמים את הדברים האלה.
חוּמה פינצ'ב: דיון של ועדת הארבעה, נחשוב ביחד.
חוּמה פינצ'ב: ועדת היגוי שבעצם מטרתה יהיה לקדם משהו, אבל משהו קונקרטי.
חוּמה פינצ'ב: או.קיי?
חוּמה פינצ'ב: כי אנחנו כרגע מדברים ברמה הוירטואלית.
חוּמה פינצ'ב: צריכים להיות מאד מאד קונקרטיים.
רפי גרגס: לא, יש לנו משהו.
רפי גרגס: כרגע אני לא מעלה את זה.
חוּמה פינצ'ב: לא, אז אני אומרת עוד פעם, כשיהיה משהו קונקרטי יש מקום לשבת ולדון ולהעלות את זה למעלה.
יוסי נשרי: בסדר.
יוסי נשרי: או.קיי.
יוסי נשרי: הבנו.
יוסי נשרי: רשמנו, הרמנו את הכפפה.
יוסי נשרי: נשלח לך להנחתה.
גדי ליכטר: שנייה, אני רוצה להעיר הערה ברשותך, זה קצת מטעה, ה – 28.
גדי ליכטר: בסך הכל דובר ב – 70 מהמשרד.
גדי ליכטר: כלומר, הרשות מעמידה מתוך הסכום הזה,
רפי גרגס: זה אחרי מצ'ינג.
גדי ליכטר: אז ב – 20 אלף מערכת כזו גדולה עובדת, עלות ההשקעה היא בכלל לא ביחס ישר, ובסכומים כאלה קטנים זה גם מאד קשה לטפל בכל הנושאים האלה.
דני דנון: עוד התייחסויות?
דני דנון: המשרד לביטחון פנים, אתם רוצים להעיר?
אבי בן עמי: אנחנו הכנו מצגת גדולה מאד, חשבנו שיש פה איפה להציג את זה, אז חן - - -
חן מייזנר: צהרים טובים.
דני דנון: צהרים טובים.
חן מייזנר: אני ראש מחלק נוער במשטרת מסובים.
חן מייזנר: למעשה אנחנו אחראים מבחינת המחלק אצלי על אכיפה ומניעה של עבריינות נוער בכל בקעת אונו, ולבסוף אני משמש כאן בועדה הזאת כנציג של המשטרה שעוסקת למעשה באכיפה ופעילות כנגד עבריינים שפוגעים פה בכל האזור.
חן מייזנר: בהתייחס לקריית אונו, וספציפית ונקודתית לקריית אונו מבחינת בני הנוער שנמצאים פה, העירייה ביחד עם "עיר ללא אלימות" מבצעים למעשה פעילות מאד עניפה ומאד מבורכת שבאמת נותנת תוצאות, לדעתי, שמפחיתות ומונעות הגעה של בני נוער למצבים כאלה.
חן מייזנר: מופעלת סיירת הורים, בערך 200 הורים באופן רגלי, ובאופן רכוב על אופניים בפארקים ובמקומות ריכוז של בני נוער.
חן מייזנר: הם פחות בקשר ישיר עם המשטרה.
חן מייזנר: אם צריך אנחנו מגיעים.
חן מייזנר: הם איזה שהיא סמכות הורית שבאה ומונעת, ומרחיקה בני נוער ממצבים שהם עלולים להיקלע אליהם.
חן מייזנר: הפעילות פה היא יכולה להוות דוגמא ומופת לכל הארץ.
חן מייזנר: השיתוף פעולה פה הוא פנטסטי עם כל הגורמים בעירייה.
חן מייזנר: העבריינות שמשוייכת לנוער היא שואפת פה לאפס.
חן מייזנר: מתחילת השנה נפתחו 6 תיקים.
חן מייזנר: 6 תיקים פליליים כנגד נערים.
יוסי בר-נוי בוכריץ: אתה מדבר על נוער עולה, או נוער בכלל?
אבי בן עמי: בכלל.
חן מייזנר: אין אצלנו חלוקה של נוער עולה, לא ממוצא - - -
יוסי נשרי: לא מכירים דבר כזה.
יוסי נשרי: כולנו אחים.
חן מייזנר: וגם בניסיונות להיכנס פרטנית לתיקים האלה, דווקא משקלם של העולים הוא לא אפסי, הוא אפס.
חן מייזנר: בסדר?
חן מייזנר: זאת אומרת, וגם העבירות הן מינוריות יחסית לגבי מה שקורה.
דני דנון: התיקים באיזה תחום זה?
דני דנון: אלימות?
דני דנון: מה זה התיקים?
חן מייזנר: תחום האלימות, אם אתה יכול לקרוא לזה איזה שהוא משהו גורף.
חן מייזנר: כל שלושת התיקים של האלימות שזה תקיפה בין נערים, זה מכות לפעמים אחרי בית ספר, לפעמים בעקבות איזה מילה שנזרקה לא במקום.
חן מייזנר: עבירה נלווית לאלימות: איומים.
חן מייזנר: תיק אחד שהגיע אלינו.
חן מייזנר: עבירות בסגנון הזה, ממש לא איזה משהו שאני יכול להגיד שקריית אונו מהווה איזה שהוא מוקד לפשיעה.
חן מייזנר: בבקעת אונו יש מקומות שדורשים טיפול הרבה יותר אינטנסיבי שלנו.
חן מייזנר: זה לגבי הנוער.
חן מייזנר: איזה שהוא מאמר מוסגר.
חן מייזנר: מבחינת הפשיעה – קריית אונו זאת עיר מאד עשירה שמכילה בתוכה גם בתי דירה מאד קורצים לעבריינים לפרוץ ולגנוב.
חן מייזנר: עבריינים שפועלים פה זה בדרך כלל עבריינים שהם תושבי חוץ, הם מגיעים לפה ומבצעים פה את הפעילויות, שזה גניבות רכבים, התפרצויות לדירה.
חן מייזנר: דַבלים - שזה פריצה לדירה לקחת את המפתח ולגנוב את הרכב.
חן מייזנר: נעשית פה פעילות מתוכננת של תחנה וגורמים מחוזיים לאכיפת הבעיה.
חן מייזנר: קריית אונו יושבת על צירים שהם מובילים מאד מהר לאזור השטחים ולמקומות שאליהם גנבים נמלטים.
חן מייזנר: זה נעשה במהלך כל ימות השבוע, על ידי כוחות רבים ומגוונים.
חן מייזנר: התוצאות יכולות, הלוואי והם יגיעו להורדה בשאיפה לאפס.
חן מייזנר: זה מאד מאד קשה לתקוף את התופעה הזו שאין לך עבריין מבפנים שאתה יכול בעצם להצביע עליו ולעקוב אחרי התנועות שלו, ולמנוע את הפעילות שלו לפני ביצוע.
חן מייזנר: זה ...
חן מייזנר: שהם חיצוניים - - -
דני דנון: אני רוצה להתכנס לקראת סיום, אם יש עוד הערות, אדוני ראש העיר, אתה רוצה משפט סיכום?
יוסי נשרי: אני רוצה להתחבר למה שחן אמר.
יוסי נשרי: בדיוק מה שאמר חן, תחזור בחזרה למה שאמרנו מקודם: איגום משאבים.
יוסי נשרי: אחד הסודות, אני חושב, של ההצלחה של העיר, שידענו להתעלות על עצמנו, לשים דברים בצד ולחבר את כל המהלכים באמצעות החינוך הפורמלי והחינוך המשלים, שרון מוביל שמה, לראייה, לא סתם קיבלה העיר הזאת הצטיינות בנושא של נוער, כי ידענו לחבר את כל גורמי הנוער, וכל גורמי העשייה למשבצת אחת, שכל אחד יודע מה התחום שלו, ואחד בא לסייע לשני, ולא לשים רגליים אחד לשני.
יוסי נשרי: ככל שאתה תוכל להטביע את חותמך על משרד הקליטה לעשות איגומי משאבים.
יוסי נשרי: אנחנו נביא רעיונות, אבל שלא הרעיונות האלה ייקח להם 3 שנים עד שהם יצאו לפועל, אלא להעביר תקציבים ייעודיים, דווקא לעודד נושא, איפה שרשויות, כמו הטוטו מעודד רשויות שעושות, יודעות לעשות חיבור למגרשים במשותף, נותנים להם את הפריבילגיה, נותנים להם את הקדימות לקידום העשייה.
יוסי נשרי: אם נמצא פה נוסחאות כאלה ואחרות, לא משנה כרגע איזה פעילות, אני לא אשלוף פה מהמותן, ישבו צוותים מקצועיים, יעבירו לכם תכניות, ושיתנו להם, מה שנקרא, שטיח אדום לביצוע מיידי.
יוסי נשרי: להראות לעולים שבאמת יש מישהו שבאמת מדבר, אבל גם רוצה לעשות.
עדן מסלה: שמי עדן, אני גם כן מתחנת מסובים, מחלק נוער.
עדן מסלה: ראש העיר אמר, אני לומדת במכללה בקריית אונו, וגם העיר, וגם היחס שמקבלים במכללה זה מודל לחיקוי בכל עיר ועיר, והלוואי ויכולתי לקנות פה.
דני דנון: מה את לומדת?
עדן מסלה: משפטים, לקראת סיום.
עדן מסלה: ובאמת, הלוואי וכל ראשי העיריות ייקחו את המודל לחיקוי.
עדן מסלה: גם העניין לשיתוף פעולה.
דני דנון: איפה את גרה?
עדן מסלה: אני שוכרת ביהוד.
דני דנון: ביהוד.
דני דנון: ובמקור?
עדן מסלה: במקור מכפר יונה.
עדן מסלה: העלות פה נורא יקרה, גם שכר דירה.
יוסי נשרי: כמה את משלמת ביהוד?
עדן מסלה: 2,300.
יוסי נשרי: זה זול מולנו.
עדן מסלה: זה רק חדר.
יוסי נשרי: חדר?
יוסי נשרי: תגידי חדר.
יוסי נשרי: זה אמרת בסוף.
עדן מסלה: אני באמת, אני עובדת פה המון, וכיף לעבוד פה, ויש פה שיתוף פעולה מאד פורה, גם עם ההורים, וגם בכלל עם העירייה, ויש, רואים את זה הלכה למעשה שזה בני נוער, להבדיל ממקומות אחרים בבקעה, אתה רואה פה שכן, יש השקעה בחינוך, יש השקעה בכל התחומים.
דני דנון: כמה סטודנטים יוצאי אתיופיה יש במכללה, אם את יודעת?
עדן מסלה: המון.
דני דנון: מספר את לא יודעת?
עדן מסלה: יש לנו דיון בנושא, דנה.
קריאה: ... יש תכנית מיוחדת.
יוסי נשרי: ברוך השם, אתה יודע מה זה: המון?
יוסי נשרי: שהיא כבר לא סופרת.
יוסי נשרי: פעם ספרו את הבודדים, היום הם באים באלפים.
עדן מסלה: הם מגיעים המון.
עדן מסלה: אני אגיד לך גם למה, כי יש שם את זאב שמרכז את כל התכנית, תכנית עולים, אתה מקבל, לדעתי, מה שאתה לא מקבל במקומות אחרים, במוסדות אחרים, וכמי שלומדת שם 3 שנים, תואר שני, אני נאלצת לעבור לבר אילן, כי אין תואר שני במשפטים, אבל אם היה פה, הייתי ממשיכה ללמוד פה עוד שנה.
דני דנון: דנה, אני מבקש את הישיבה לגבי אחוז העולים במוסדות החינוך.
דני דנון: ואז נוכל להזמין אותך גם, עדן, נכון?
דני דנון: אנחנו נעשה ישיבה בנושא של שילוב של עולים במוסדות חינוך, אנחנו נזמין גם אותך לישיבה הזאת בכנסת שהיא תהיה, כי אנחנו רוצים לראות, כל מוסדות החינוך, השכלה גבוהה, מתפארים בעולים, אנחנו רוצים לעשות ישיבה ולראות בדיוק כמה עולים יש בכל מוסד ומוסד.
יוסי נשרי: המכללה הזאת היא גם מובילה בהשמת החרדים במדינת ישראל במספרים משמעותיים.
יוסי נשרי: חלקם עולים אולי?
דני דנון: יכול להיות.
יוסי נשרי: במספרים משמעותיים.
חוּמה פינצ'ב: אפשר לשאול שאלה?
דני דנון: שאלה אחרונה.
חוּמה פינצ'ב: אני מתנצלת.
חוּמה פינצ'ב: פשוט הנושא של עיר ללא אלימות.
חוּמה פינצ'ב: בערים רבות אחרות ברחבי מדינת ישראל, ערים שקיבלו על עצמן את הנושא של עיר ללא אלימות, נציגי משרד הקליטה יושבים שם.
חוּמה פינצ'ב: אני שואלת: האם אתם מקיימים וועדות היגוי רב מקצועיות?
חוּמה פינצ'ב: אם כן, אני מאד מבקשת להיות שותפה לזה, מכיוון שאני יודעת שזה קיים, טרם הוזמנתי להשתתף.
רון מלכה: באיזה ועדה בדרך כלל את משתתפת?
חוּמה פינצ'ב: לא, בעיר ללא אלימות יש לי רק את עיריית - - -
רון מלכה: כי בעיר ללא אלימות יש כמה ועדות.
רון מלכה: יש אכיפה, ויש פנאי, ויש חינוך.
יוסי נשרי: יש מלא ועדות.
רון מלכה: איזה ועדה את משתתפת בדרך כלל בתוך פרוייקט?
דני דנון: אין ועדת היגוי אחת?
קריאה: אתה מוביל את המשולבת, נכון?
חוּמה פינצ'ב: אז במשולבת.
דני דנון: אני רוצה, ברשותכם, להקריא הודעה לסיכום: "ועדת העליה, הקליטה והתפוצות קיימה ישיבתה בעיר קריית אונו, והתרשמה מפעילות בקרב העולים, בייחוד באוכלוסיית העולים המבוגרת, בשיתוף משרד הקליטה.
דני דנון: הועדה מברכת על עידוד הבניה לזוגות צעירים, וקוראת לעירייה לפעול להגביר את היצע דיור בר השגה בעיר.
דני דנון: הועדה קוראת למשרד הקליטה, והמשרדים השונים לפעול ולהגביר את הפעילות המשותפת תוך כדי איגום משאבים בנושא קליטת עליה בקרב רשויות בבקעת אונו.
דני דנון: הועדה מודה לראש העיר, מר יוסי נשרי, חברי מועצת העיר, מר רפי גרגס, אחראי על הקליטה, ולכל אנשי העירייה הפועלים בנושא חשוב זה".
דני דנון: אני רוצה להודות לכם על האירוח, ובאמת, כמו שאמרתם בהתחלה, יש לכם פה יכולות לעשות עוד אפילו, אדוני ראש העיר, בגלל היכולות האנושיות הגבוהות בעיר בנושא קליטת עליה, ואני הייתי מאד שמח לראות את המספרים עולים, לא רק של הישראלים החוזרים, כי הישראלים, אתה יודע, הם יודעים לבוא, לחזור לאיפה שטוב להם, וגם לפתוח את השורות לעולים חדשים.
דני דנון: תודה רבה אדוני.
דני דנון: אנחנו פותחים את הישיבה של ועדת עליה, קליטה ותפוצות בעיר גבעת שמואל.
דני דנון: מזה שנתיים היא כבר עיר.
דני דנון: נכון, אדוני ראש העיר?
יוסי ברודני: נכון.
דני דנון: אנחנו שמחים מאד, אנחנו מקפידים להסתובב ולא להישאר בכנסת, אלא גם להגיע לערים עצמן ולשמוע.
דני דנון: אנחנו מכירים את הפעילות המבורכת של ראש העיר, את הפיתוח המואץ בעיר גבעת שמואל.
דני דנון: ...
דני דנון: כבר יודע שאנחנו נגיע למסקנה שמחירי הדיור הגבוהים מקשים על עולים חדשים, אדוני ראש העיר, לבוא ולגור פה.
דני דנון: הייתי רוצה, לא יודע אם התייחסתם לזה במצגת, אבל גם בנקודה הזאת לגעת ולראות אם יש בתכניות ודברים שנעשים על מנת שחבר'ה צעירים, עולים חדשים שרוצים, אני יודע שרוצים, גם מהיכרותי עם קהילות אנגלוסקסיות רבות.
דני דנון: אני פוגש את העולים שם בארצות המוצא, אז אני חייב לומר שהעיר רעננה, והעיר גבעת שמואל תמיד עולות בשיחות כמקום שהם רוצים לבוא לגור בו, ומחירי הדיור מקשים עליהם.
דני דנון: אז הייתי שמח שנתייחס היום לסוגיה הזאת.
דני דנון: אני מודה לחברי שהגיעו לפה, וכמובן לראש העיר מר יוסי ברודני, ואני אבקש ממנו לפתוח את הישיבה.
דני דנון: בבקשה יוסי.
יוסי ברודני: צהרים טובים.
יוסי ברודני: אנחנו שמחים לאחר את ועדת הקליטה של הכנסת בגבעת שמואל.
יוסי ברודני: אנחנו בהחלט ערים ועדים לפעילות הענפה שחבר הכנסת דני דנון עושה בכל רחבי הארץ, ואחד מהאותות האלה זה שבאמת ועדת הקליטה באה ויורדת ומגיעה אל הערים עצמן, ועל כך אנחנו מברכים.
יוסי ברודני: זה חשוב שגם אנחנו מרגישים שיש קשר שהולך ומתהדק עם השלטון העליון, מה שנקרא, עם הכנסת, וזה בהחלט מקנה תחושה טובה.
יוסי ברודני: אני יכול להגיד שזה ביקור ראשון בעיר גבעת שמואל.
יוסי ברודני: העיר גבעת שמואל, כמו שחבר הכנסת אמר, היא עיר, וכאן הכל החל, בעצם התחילה בשנת 1949, קיבלה את ההכרה הראשונה כמועצה מקומית, ובשנת 2008 הפכה לעיר.
יוסי ברודני: העיר גבעת שמואל היא עיר קטנה אבל גדולה.
יוסי ברודני: היא העיר הכי צעירה בארץ מבחינת הכרזה כעיר.
יוסי ברודני: היא עיר, מבחינת שטח מוניציפאלי של כ – 3,000 דונם, שזה באמת יחסית שטח קטן.
יוסי ברודני: האוכלוסייה מונה כ – 25,000 תושבים, כאשר אנחנו מבוּנים על 50 אחוז מהקרקע.
יוסי ברודני: יש בגבעת שמואל כ – 7,000 בתי אב, עם ממוצע של 3.6 נפשות למשפחה.
יוסי ברודני: העיר גבעת שמואל בעצם ממוקמת במרכז הארץ.
יוסי ברודני: אנחנו נמצאים בגבול עם פתח תקווה בצד המערבי, כביש רבין.
יוסי ברודני: בצפון גם כן עם פתח תקווה, ומגיעים כמעט עד צומת גהה.
יוסי ברודני: במזרח יש לנו את כביש 4, גבול בינינו לבין בני ברק, ובדרום יש לנו בעצם את אוניברסיטת בר אילן ואת קריית אונו, כאשר, כמו שאמרתי, העיר עתידה, בעשור הקרוב, להכפיל את עצמה בערך ולהגיע לסביבות ה – 50 אלף תושבים.
יוסי ברודני: כמו שאמרתי, אנחנו מבוּנים על 50 אחוז מהשטח.
יוסי ברודני: יש לנו עוד 50 אחוז שטחים לתכנן אותם, שנמצאים בשלבים כאלה ואחרים של תכנון ובניה.
יוסי ברודני: העיר נמצאת בחתך סוציו-אקונומי נושק ל – 9.
יוסי ברודני: מקום שלישי בארץ בבחינות בגרות.
יוסי ברודני: מקום חמישי בארץ בגיוס קרבי לצה"ל.
יוסי ברודני: מקום שישי בארץ בכמות הקצינים הקרביים המשרתים בקבע.
יוסי ברודני: עיר שבאמת עשתה קפיצה אדירה ב – 15 שנה האחרונות.
דני דנון: מקום שני לגבי קצינים?
יוסי ברודני: מקום שישי.
יוסי ברודני: אנחנו תמיד שואפים למעלה.
יוסי ברודני: אני יכול להגיד שבשנה שעברה היינו במקום חמישי בארץ בבחינות בגרות, ואנחנו העיר היחידה ששיפרנו בעוד כמעט 3 אחוז והגענו למקום השלישי, ואנחנו מתחייבים לשפר את זה גם בשנים הבאות.
יוסי ברודני: הכל זה גם הרבה בזכות אוכלוסייה מאד חזקה שמשקיעה בילדים שלה.
יוסי ברודני: אכן מחירי הדירות פה הרקיעו שחקים.
יוסי ברודני: הבעיה העיקרית של העיר גבעת שמואל, שאני אתייחס לנקודה שאתה דיברת, שרוב הקרקעות פה הם קרקעות פרטיות של אנשים פרטיים.
יוסי ברודני: ומכיוון שהקרקעות הם קרקעות פרטיות יש לנו אפשרות מוגבלת לבוא ולהשפיע על מה שנעשה בהם.
יוסי ברודני: מה שכן אני יכול להגיד לך בפתיחה שאנחנו עושים זה שאנחנו התחלנו לחייב עכשיו קבלנים לבנות גם דירות 3 חדרים, שהם דירות שהם יותר בר השגה.
דני דנון: כמה אחוז אתם מחייבים קבלנים?
יוסי ברודני: לא רוצה להגיד לך סתם, אבל אנחנו דיברנו עם מהנדס העיר ונתנו איזה שהיא הנחיה שתהיה כמות מסויימת.
יוסי ברודני: אני יכול בסוף הפגישה לבדוק את הנושא הזה כדי לבוא להגיד את זה, למרות שאני חייב לציין שגם דירות 3 חדרים נעות פה בסביבות המיליון מאתיים וחמישים, מיליון שלוש מאות.
יוסי ברודני: אלה הדירות, אבל בהחלט כבר בבניינים החדשים כבר יש לנו דירות מסויימות שהם דירות של 3 חדרים.
יוסי ברודני: מבחינת נושא עלייה – משנת 89' גבעת שמואל החלה לקלוט עולים בחלק מהעבודה, בעבודה מסודרת כמו משרד הקליטה ויש לנו היום 1,557 עולים בעצם שגרים בגבעת שמואל.
יוסי ברודני: אחוז העולים בעיר הוא 6.8 אחוז.
יוסי ברודני: אחוז העולים האזרחים הותיקים, הגמלאים, הקשישים, כל אחד יקרא לזה, עומד על 23 אחוז, ועוד מעט תרחיב על זה הגב' שלומית גמבש שנמצאת פה, ומנהלת אגף הרווחה.
יוסי ברודני: הגב' רבקה ליבר, שהם בעצם נמצאים פה באיזה שהוא מבנה בשיתוף עם משרד הקליטה, ועיקר העבודה שלנו מול העולים היא במקום הזה ששמה ידווחו תיכף על הפעילות שאנחנו עושים.
יוסי ברודני: כאשר שאר העולים זה בעצם משפחות צעירות עם ילדים שבאו ונקלטו פה בצורה רגילה ברחבי העיר, ואיתם, מי שצריך כמובן, מקבל עזרה כזו או אחרת, אבל רובם הם יותר עצמאיים ופועלים בעצם בצורה עצמאית.
יוסי ברודני: השתלבו בתוך בתי הספר בעיר, ובכל הפעילות בעיר.
יוסי ברודני: אחוז העולים ממדינות ברית המועצות עומד על 59 אחוז.
יוסי ברודני: אחוז הילדים והנוער הוא 3.5 אחוז.
יוסי ברודני: אחוז הצעירים – 27 אחוז.
יוסי ברודני: אחוז הבוגרים – 45 אחוז.
יוסי ברודני: כמו שאמרנו, אחוז הקשישים הוא בערך 22.8 אחוז.
יוסי ברודני: אני רוצה לציין שהעיר גבעת שמואל עצמה, שמונה כ – 25 אלף תושבים, כ – 38 אחוז מהאוכלוסייה בעיר הם בני 18 ומטה.
יוסי ברודני: משהו כמו 45 אחוז הם בני 45 ומטה.
יוסי ברודני: זאת אומרת, העיר היא עיר מאד צעירה.
יוסי ברודני: אנחנו בונים פה הרבה מאד גני ילדים, בתי ספר.
יוסי ברודני: בשנה הבאה ייפתח פה התיכון הראשון בעיר עצמה.
יוסי ברודני: מקבץ הדיור, שזה בעצם, שם גרים רוב אותם אזרחים ותיקים, אותם קשישים שברובם, אני חושב, רבקה תתקני אותי, רובם אם לא כולם הם בעצם עולים,
רבקה ליבר: כולם.
יוסי ברודני: כולם עולים מברית המועצות.
דני דנון: מי מפעיל את המקבץ?