GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גלן בק: ומאחר שחשבתי על זה בימים האחרונים, אני חושב שהדבר הטוב ביותר שאני יכול אותי לשתף אתכם בו הוא נושא התקשורת.
גלן בק: ראשית, תרשו לי להתנצל על כך שאני לא לובש עניבה.
גלן בק: אני יודע שכולכם לובשים עניבה, אבל השארתי את שלי, אני חושב, בפולין.
גלן בק: והייתי מודאג לגבי זה היום, עד שנתקלתי בסגן ראש הממשלה שלכם, והוא היה עם שרוולים קצרים, וחשבתי, היו"ר דני דנון יש לנו סגן, אני חושב שפגשת את הסגן בוגי יעלון.
גלן בק: כן.
דני דנון: אוקיי, כי יש לנו כמה סגנים, אז,
גלן בק: אה, אוקיי.
גלן בק: והוא לבש שרוולים קצרים, וחשבתי 'אני יכול ללבוש פה בגד ים.
גלן בק: זה נהדר', התקשורת השתנתה.
גלן בק: ואני חושב שאנשי התקשורת, אם הם לא יודעים את זה, הם עומדים להיות מאד מופתעים.
גלן בק: התקשורת, כפי שאנו מכירים אותה, הפוליטיקה, כפי שאנו מכירים אותה, כבר אינן קיימות.
גלן בק: זה הולך להשתנות.
גלן בק: והמסר שלי אליכם היום הוא לחשוב מחוץ לקופסא, והדרך לחשוב מחוץ לקופסא היא לומר את האמת.
גלן בק: בין אם אתה בתקשורת ובין אם אתה בפוליטקה, או בעסקים, זה לא משנה, פשוט תאמר את האמת.
גלן בק: יצרנו שיטה, במאה השנים האחרונות בערך, אולי יותר, של פוליטיקאים ואנשים שמפחדים לומר את האמת ואז רצים דרך קבוצות מיקוד ואומרים לאנשים את מה שהם חושבים שהם רוצים לשמוע.
גלן בק: העולם רוצה לשמוע את האמת, נקודה.
גלן בק: הם כולם יודעים את זה.
גלן בק: עמוק בבטן, הם יודעים את זה.
גלן בק: יש דבר שנקרא "הנחת הנורמאליות", שהיא שאנשים, כשהמטוסים טסו אל תוך מגדלי התאומים, ישבו ליד השולחנות שלהם.
גלן בק: כשהם עזבו, חלק מהם חזרו כדי לכבות את האורות שלהם או לכבות את המחשבים שלהם, כי הם חשבו שהם יחזרו.
גלן בק: זאת הנחת הנורמאליות.
גלן בק: והיא תהרוג אותך.
גלן בק: אם חזרת לכבות את האורות, מתת בבניין ההוא.
גלן בק: אני מצטער, אבל מטוס סילון זה דבר נורמאלי.
גלן בק: אבל כשמשהו כל כך מוזר קורה, אנשים מחפשים כל דבר שיהיה הגיוני ואומרים 'לא, לא, לא, אני יודע בדיוק איפה אני נמצא'.
גלן בק: זו תכונה אנושית.
גלן בק: ובני אדם רואים עכשיו שעומד להתרחש הרס, שינוי מסיבי, או טוב או רע, שינוי מסיבי, וזה מפחיד אותם.
גלן בק: אבל אם רק תאמר להם את האמת ותגיד 'אנחנו נעבור את זה בשלום', הם יקשיבו והם יבואו בריצה.
גלן בק: הייתי תומך נלהב בישראל למשך תקופה די ארוכה, והתמיכה הזו העמיקה מאז ה- 11 בספטמבר.
גלן בק: לא הייתי, אני באמת, הייתי ז'לוב טיפוסי אמריקאי ש...
גלן בק: אתם יודעים, באמת לא ידע מה מתרחש בעולם, והייתי רגוע; כל עוד שהיה לי NASCAR בטלוויזיה, הייתי בסדר.
גלן בק: ונראה היה לי, לגבי המזרח התיכון, ש'זה כבר נמשך אלפי שנים.
גלן בק: מה כבר אנחנו יכולים לעשות?
גלן בק: מה כבר אני יכול לעשות?
גלן בק: נו, באמת'.
גלן בק: אז לא הקדשתי תשומת לב לנושא.
גלן בק: אבל התחלתי את תכנית הרדיו הארצית שלי ארבע ימים אחרי ה- 11 בספטמבר.
גלן בק: זה כבר היה כפוף לחוזה.
גלן בק: הייתי אמור להתחיל ארבעה חודשים מאוחר יותר, אבל ה-11 בספטמבר קרה והייתי חייב להתחיל.
גלן בק: ועליתי לאוויר ואמרתי למאזינים שלי 'אין לי תשובות בשבילכם.
גלן בק: אני לא יודע'.
גלן בק: אבל הבטחתי להם אז שאני אברר, אני אעשה שיעורי בית.
גלן בק: באתי לכאן בפעם הראשונה ב- 2002, ואף פעם לא אשכח שאשתי אמרה, בגלל שבאמריקה התקשורת כל כך מעוותת בנושא של ישראל, בכנות, חשבתי שאפשר לבשל אוכל רק מעל אוטובוס בוער.
גלן בק: כלומר, חשבתי שהכל כאן מחוץ לשליטה, כי זה מה שהתקשורת מראה לשאר העולם.
גלן בק: ואשתי, בדרך נוגעת ללב, מאד נוגעת ללב, אבל עכשיו, במבט לאחור, אנחנו צוחקים על זה, כי זה כל כך מגוחך, היא אמרה 'אם אתה נוסע, אנחנו נוסעים ביחד.
גלן בק: ניפול ביחד.
גלן בק: ניפול ביחד'.
גלן בק: ואז, אתם יודעים, דמעות נקוו בעינינו 'כן'.
גלן בק: והגענו לכאן ופתאום מה שאמרנו היה 'וואו, איזה חומוס נהדר, אה?' באנו וחיפשנו את האמת.
גלן בק: וקיבלתי את האיום הראשון על חיי, כי כשחזרתי אמרתי 'הנה האמת: הסכסוך הישראלי-פלשתיני, במעמד השולט, כל כולו עניינו בהשמדתה של ישראל והשמדתו של אורח החיים המערבי, נקודה.
גלן בק: זה מה שזה.
גלן בק: ' עכשיו, ברחובות, אני במקרה, אני לא מכיר הרבה פלשתינים, אבל אני גם לא מכיר הרבה יהודים.
גלן בק: אני לא באמת מסווג אנשים ככה, הם פשוט אנשים.
גלן בק: ואני חושב שאנשים הם אותו דבר.
גלן בק: אנשים הם אנשים.
גלן בק: אני, אישית, לא חושב שפלשתינים ויהודים ואמריקנים, או לא משנה מי, הם כל כך שונים זה מזה.
גלן בק: כולנו רוצים, פחות או יותר, שיעזבו אותנו בשקט, לגדל את הילדים שלנו, 'תנו לי לאכול.
גלן בק: תנו לי לראות קצת טלוויזיה.
גלן בק: תנו לי לראות', אינני יודע מה, 'סעודי איידול' או מה שזה לא יהיה, 'ופשוט לחיות את החיים שלי'.
גלן בק: זה מה שאנשים רוצים לעשות.
גלן בק: שליטים רוצים לשלוט, וכאן מתחילות הצרות שלנו, משום שיש אנשים שרוצים לשלוט.
גלן בק: ועכשיו, במיוחד, זה הזמן שלהם, כי העולם עומד להכנס למצב של כאוס.
גלן בק: כשהלכתי ברחובות, זו הפעם השניה השנה שחזרתי, ואני באמת, באמת חש תחושה של ענווה אל מול מה שאנשים אומרים לי ברחוב, ומוטרד מן הדברים.
גלן בק: הם עוצרים אותי, ואף פעם לא הרגשתי משהו דומה לזה.
גלן בק: אף פעם לא הרגשתי משהו דומה לזה.
גלן בק: אנשים באים אלי ברחוב והם מודים לי, בכנות, על כך שאני אומר את האמת.
גלן בק: הם מסתכלים עלי בכנות, ואני מקבל את התחושה שהם ערים לחלוטין והם יודעים מה קורה, והם יודעים מה עומד לקרות בעולם, והם, בכנות, בחור אחד אמר לי 'אתה רוצה לגור כאן.
גלן בק: אם יהיו לך בעיות, בוא לקחת את הבית שלי, הבית שלי.
גלן בק: ' ואני רציתי לומר 'אני יכול לראות אותו קודם?
גלן בק: ' אבל הוא התכוון לזה בכנות.
גלן בק: ומה שמטריד בזה, הוא שאם בחור רק מופיע בטלוויזיה, ברדיו, ואומר את האמת, וזה כל כך בלתי שגרתי, ישראל ואורח החיים המערבי נמצאים בסכנה מאד, מאד רצינית.
גלן בק: אז איך אני פותר את זה?
גלן בק: אני מציע, אני לא יודע אם מישהו, והיה לנו ויכוח פה.
גלן בק: אם מישהו ראה פעם את הסרט "משחקי מלחמה" עם מתיו ברודריק, אוקיי.
גלן בק: בקליפת אגוז, זה סרט ממש טפשי, כך אני מקווה לפחות, שבו, בדרך זו או אחרת, מישהו יכול לפרוץ למחשבי הפנטגון.
גלן בק: וילד אחד פרץ לתוכו, והתחיל לשחק משחק מלחמה עם מחשבי הפנטגון.
גלן בק: ואני מקווה, שוב, שזה... אני לא חושב שזה סיפור אמיתי.
גלן בק: והוא עמד לפתוח במלחמה גרעינית.
גלן בק: בקליפת אגוז, סוף הסרט הוא שצריך ללמד את המחשב 'אל תשחק את המשחק.
גלן בק: כשמדובר בהשמדה הדדית מובטחת, תפצל את עצמך מן המערכת.
גלן בק: אל תשחק את המשחק.
גלן בק: ' זה המסר שלי אליכם היום: תפסיקו לשחק את המשחק.
גלן בק: התקשורת, אני, בכנות, לפני חמש שנים, כשהתחלתי לעבוד בטלוויזיה, חשבתי, בכנות, טוב, אני מבין מה באמת קורה פה.
גלן בק: כל מה שאני צריך לעשות זה פשוט להוכיח את זה.
גלן בק: אני צריך להשיג את קלטת הוידיאו שעליה הם מופיעים כשהם אומרים את הדברים האלה במילים שלהם.
גלן בק: אני צריך להשיג את המסמכים.
גלן בק: אני צריך שיהיו לי ראיות שכל הדברים האלה, אם אני יכול לבסס את הטיעון שלי, האנשים בתקשורת יאמרו 'אה, זה מה שקורה.
גלן בק: לא הבנו את זה'.
גלן בק: איזה טמבל הייתי.
גלן בק: הם לא יגידו את זה.
גלן בק: עכשיו, נותרתי עם השאלה, בשנה וחצי האחרונות בערך, 'אז, למה לא?' וניסיתי להשיב עליה.
גלן בק: ואתם יודעים מה?
גלן בק: הבנתי שזה לא משנה.
גלן בק: זה לא משנה.
גלן בק: תפסיקו לשחק את המשחק ותנתקו את עצמכם כך שתצאו מן המערכת.
גלן בק: וטומנים לנו, כעם, מלכודת.
גלן בק: טומנים מלכודת לישראל.
גלן בק: ישראל עומדת להיות, תאמינו לי, העולם עומד להיות כל כך קרוב לשלום, כל כך קרוב לשלום.
גלן בק: היו לנו את כל אוהבי השלום האמיתיים ביחד.
גלן בק: ובסופו של דבר, אם רק ישראל היתה מוותרת על זה, זה עומד להיות התירוץ.
גלן בק: וגם לארה"ב טומנים מלכודת, ואנחנו עוזרים לזה לקרות.
גלן בק: הולכים להאשים אותנו בזה, משום שכל מה שצריך לקרות הוא אירוע, אירוע שיקרה לנו ואירוע שיקרה לכם.
גלן בק: האירוע שלנו הוא הכלכלה.
גלן בק: כשהכלכלה שלנו, אמריקה מצטננת, אנחנו מתעטשים, כל שאר העולם מצטנן.
גלן בק: חבר'ה, יש לנו דלקת ריאות.
גלן בק: אז תיזהרו.
גלן בק: ויאשימו בזה אותנו.
גלן בק: אז השטן הגדול והשטן הקטן, אנחנו כמעט על הקרשים.
גלן בק: אנחנו כמעט על הקרשים.
גלן בק: אז מה נעשה?
גלן בק: נאמר את האמת, נחיה את החיים שלנו, בכבוד וביושרה, נעשה כל דבר שנוכל על מנת לסלק את הזבל מחיינו, ואז יהיה לנו אומץ.
גלן בק: יש כאן, יש רק כמה דברים שאני ממש יודע: (1) הסכסוך הישראלי-פלשתיני עניינו השמדת ישראל והמערב; (2) האנטישמיות עומדת להרקיע שחקים, כמו שקורה תמיד.
גלן בק: כשהמצבים האלה מתרחשים, זו תמיד אשמתם של היהודים, תמיד, הנושא הוא לא, כפי שלרוע מזלי למדתי, הנושא הוא לא השואה.
גלן בק: השואה היא רק האחרון בשרשרת של אירועים שהתרחשו במהלך אלפי שנים, הוא פשוט זה שעשו עליו סרט, הנושא הוא 'תזכרו את מה שקרה אז' ו'בואו נתחיל ב- 175 לפנה"ס'.
גלן בק: זה קורה כל פעם באותה צורה.
גלן בק: זה קורה באירופה.
גלן בק: והזרעים נטמנים בכל מקום; (3) העולם עומד להשתנות, לחשוב בצורה אחרת.
גלן בק: כל מה שחשבתם שאתם יכולים לבנות עליו, תשכחו ממנו.
גלן בק: תיצרו מערכות חדשות וקשרים חדשים.
גלן בק: זכרו, מישהו אמר לי באחד מן הימים האחרונים 'אתה יודע, אף אחד לא רוצה לשמוע את המסר שלנו.
גלן בק: אף אחד לא רוצה לשמוע את המסר שלנו.
גלן בק: ' זה לא נכון.
גלן בק: אתם מסתכלים על זה לא נכון.
גלן בק: אף אחד לא רוצה להשמיע את המסר שלכם.
גלן בק: האנשים שאזניהם פנויות לשמוע אינם שומעים אותו.
גלן בק: זה לא שהם לא רוצים לשמוע.
גלן בק: אף אחד לא מספר את הסיפור הזה.
גלן בק: אז איך תשנו את התקשורת?
גלן בק: תשכחו שאמרתי את זה, תקשורת.
גלן בק: תשכחו את האנשים האלה.
גלן בק: תלכו ישירות,
דני דנון: אתה רוצה שהם יצאו מהחדר?
דני דנון: תלכו ישירות אל העם.
דני דנון: זכרו, משנים עכשיו את העולם באמצעות האינטרנט, ומי שעושה את זה הם, אם להיות כנה, כמה בחורים שלא היה להם דייט, שיושבים במרתף של אמא שלהם, בתחתונים.
דני דנון: העולם משתנה.
דני דנון: לאנשים יש את הכח לתקשר, בשונה מכל תקופה אחרת בהסטוריה.
דני דנון: והדבר הרביעי שאני יודע הוא שהאמת משחררת.
דני דנון: באוגוסט הזה, ואני מבקש את עזרתכם בהפצת הבשורה, באוגוסט הזה חשבתי, בכנות, כשהרעיון עלה בדעתי, זה היה הרגע האברהמי שלי, שבו חשבתי, אתם יודעים, אלוהים לא באמת רצה שאני אעשה את זה.
דני דנון: זה היה ככה: 'אוקיי, אתה מוכן ללכת ולעשות את זה?' ואני באמת חשבתי, ברגע מסויים, שאם אני אמשיך להגיד כן, הוא יגיד 'אוקיי, סתם אמרתי בצחוק.
דני דנון: אתה לא חייב לעשות את זה'.
דני דנון: אני לא יודע כמה אנשים יבואו, יכול להיות שרק אני אהיה שם, יכול להיות שרק המשפחה שלי תהיה שם.
דני דנון: אני לא יודע, יכול להיות שזה יהיה האירוע הגדול ביותר בעולם, אבל לא נראה לי.
דני דנון: יכול להיות שזה יהיה האירוע הקטן ביותר בעולם, וגם זה לא נראה לי סביר.
דני דנון: אבל ב- 24 באוגוסט, אני מקיים אירוע שנקרא "מחזירים את האומץ", והכוונה היא לא לאומץ פה בישראל, יש לכם יותר ממספיק.
דני דנון: אמרתי לאשתי אתמול בערב 'אני לא באמת מתלהב מן החזרה הביתה, והסיבה לכך היא, טוב, שאני שומע אנשים כאן אומרים כל הזמן 'יש כל כך הרבה ישראלים שישנים'.
דני דנון: אתם רציניים?
דני דנון: השעה 3:00 אחה"צ, כולם ערים בהשוואה לשאר העולם.
דני דנון: נמאס לי להיות במקומות שבהם אני אומר 'לא, באמת, חבר'ה, תתעוררו'.
דני דנון: אתם ערים.
דני דנון: אתם לא צריכים את המסר של אומץ.
דני דנון: אבל מה שאני באמת מאמין הוא שישראלים אולי ישמחו לשמוע ואולי ישמחו לראות שהם לא לבד.
דני דנון: יש מליוני אנשים שאתם לא רואים כי גם את הסיפור שלהם, שאתם לא לבד, התקשורת לא רוצה לספר.
דני דנון: כשהייתי באיידהו, ב- 4 ביולי, שהיה בשבת שעברה, יום העצמאות שלנו, אף פעם לא ראיתי דבר כזה.
דני דנון: באיידהו, איידהו היא טוסט חלב, אתם יודעים, golly gee (דיבור עממי ופשוט - המתרגמת), אמריקה.
דני דנון: אני לא יודע כמה יהודים גרים באיידהו.
דני דנון: ואם הם ראו את "כנר על הגג", זו בטח החוויה הישראלית שלהם.
דני דנון: כשנתתי הרצאה באיידהו ב- 4 ביולי, אמרתי 'אנחנו צריכים להיות אנשים שיודעים מה אמת, ואנחנו צריכים להיות אנשים שיש להם אומץ, ואנחנו צריכים לעמוד'.
דני דנון: ראיתי משהו כשאמרתי את זה שלא ראיתי אף פעם באמריקה ב- 4 ביולי, אף פעם: שני דגלי ישראל עלו מתוך הקהל, גדולים.
דני דנון: אני לא יודע איפה הם השיגו אותם.
דני דנון: אבל שני דגלי ישראל גדולים עלו מתוך הקהל הזה.
דני דנון: לא שילמת להם לבוא?
גלן בק: לא שילמתי להם, למרות שאני צריך לשלם לבחור עם המנוף בחוץ.
דני דנון: האמת היא שהוא פה.
דני דנון: אתה יכול לבקש ממנו לדבר אח"כ.
גלן בק: אנשים עומדים.
גלן בק: יש מיליוני אנשים בכל רחבי העולם.
גלן בק: ארגנו את האירוע הזה במרכז דוידסון, במדרגות ב...
גלן בק: אני באמת חושב שזה הזמן לחזור למקום הממשל המקורי ולומר 'אנחנו מבינים.
גלן בק: אנחנו מבינים.
גלן בק: ואנחנו כאן.
גלן בק: ' הכנו משהו שהוא מסר לישראל, וזה מצליח בינתיים.
גלן בק: יש לנו 70 נציגים פוליטיים מאנגליה, אוסטרליה, נורווגיה, גרמניה, אירלנד, דרום קוריאה ומדינות רבות אחרות.
גלן בק: יש לנו אנשים שמגיעים על מנת להיות נוכחים, מלמעלה מ- 100 מדינות עד כה, לרבות בחריין.
גלן בק: יש לנו 4 מועמדים לנשיאות שאישרו את הגעתם מארה"ב.
גלן בק: ישנם למעלה מ- 700 קבוצות צפייה מרחוק מכל רחבי העולם.
גלן בק: מה שעשיתי היה לשאול אנשים 'האם תעמוד לצד ישראל?
גלן בק: ואם כן, האם תצא מאיזור הנוחות שלך?
גלן בק: אם אתה בבית כנסת, תגיע לכנסיה קתולית?
גלן בק: אם אתה, אתה יודע, בכנסיה, האם תגיע למרכז הקהילתי היהודי, משהו שדוחף אותך רחוק יותר?' ואמרתי 'האם תצפה בזה איתי' כי אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו לנסוע לישראל.
גלן בק: 'תצפה בזה איתי?' ואז, אח"כ, אנחנו סוגרים את זה ואנחנו מדברים ואנחנו אוכלים ואנחנו לומדים להכיר זה את זה.
גלן בק: 700 קבוצות צפייה ברחבי העולם.
גלן בק: זה לא פוליטי.
גלן בק: יש אנשים מן השמאל ומן הימין שפשוט מתאחדים.
גלן בק: הפתרון ימצא אצל האנשים.
גלן בק: הפתרון ימצא כאן.
גלן בק: ידעתי שלא היתה לי ברירה אלא לבוא לישראל ולהתייצב.
גלן בק: זה היה בטח בינואר או בפברואר, כשקראתי את אסתר ורות.
גלן בק: אסתר ורות.
גלן בק: 'קדימה, אתה לא חייב לעשות את זה, אבל אתה בעמדה לעשות את זה.
גלן בק: אבל מישהו אחר יעשה את זה אם אתה לא תעשה את זה', וזה המסר של אסתר, לפחות בשבילי.
גלן בק: ורות: אני מזמין את עם ישראל לבוא ולעמוד עם אנשים מכל רחבי העולם, לשמוע את האנשים בעולם אומרים 'אל אשר תלכי אלך, ובאשר תליני אלין, עמך עמי ואלוהיך אלוהי.
גלן בק: באשר תמותי אמות ושם אקבר'.
גלן בק: זה המסר שאני מביא לכם מהאנשים שאני מכיר.
גלן בק: אני לא נציג של העם.
גלן בק: אנשים שאני מכיר והמשפחה שלי.
גלן בק: אתם לא לבד.
גלן בק: בואו ותתייצבו ביחד עם אנשים שרוצים שתדעו את זה.
גלן בק: תודה רבה.
דני דנון: תודה רבה לך, גלן.
דני דנון: אני יודע שבתכניות שלך אתה מדבר באריכות רבה יותר.
דני דנון: אתה מדבר מאד בקצרה, ולעניין.
דני דנון: אני רוצה לשאול אותך שאלה לפני שאנחנו פותחים בדיון.
דני דנון: ראיתי תכנית על הטבח באיתמר, וזו היתה כתבה מאד מרגשת.
דני דנון: ושאלתי את עצמי מדוע אתה היחיד שבטלוויזיה ארצית, בחר כזה נושא קשה, והצבת אותו מול העם האמריקאי, למה רק אתה קיבלת את האומץ להציב אותו מולם, איפה כל האנשים האחרים, כל הכתבים, כל הרשתות, איפה הם?
גלן בק: אין לי תשובה בשבילך, אני לא יודע.
גלן בק: אני יודע ש..
גלן בק: תראה, אני..
גלן בק: אני לא עיתונאי.
גלן בק: החבר'ה האלה הלכו לבית ספר, הם למדו לעשות את זה; אני לא.
גלן בק: אז אני רק יכול להגיד לך שאני מספר סיפורים.
גלן בק: ואני מוצא את עצמי בעמדה המדהימה הזו ל...
גלן בק: שבה, בכנות, אתמול בלילה חשבתי לעצמי 'אני בחור שגדל במדינת ניו יורק.
גלן בק: אני אוטודידקט.
גלן בק: מה אני יכול לומר לכם?
גלן בק: ' אז אני לא יכול לדבר כבר סמכא.
גלן בק: אבל כן אומר לכם, על מנת להדגיש את השאלה שלך, כמספר סיפורים, זה אחד מן הסיפורים הכי מדהימים ששמעתי מעולם.
גלן בק: יש לך מופע אימים שהוליווד מוציאה הרבה כסף על מנת להמציא אחד שכמותו, ולכם יש את זה.
גלן בק: אתה יכול לבלות שבועות רק בהתמקדות על הדבר הזה.
גלן בק: יש לך נבלים שכמותם לא ראיתי מעולם, ולא רק נבלים; חרדים מבוגרים, נבלים בגיל ההתבגרות.
גלן בק: רק זה, כשלעצמו, מזעזע.
גלן בק: ואז יש לך תקווה, שזה משהו שאמריקה אוהבת.
גלן בק: כשהאמיש, כשמישהו נכנס במדינה שלנו וירה למוות בילדים בבית ספר, האמיש הושיטו יד וסלחו לו ועזרו למשפחה שלו להתאבל.
גלן בק: אותו הדבר קרה כאן.
גלן בק: באיתמר, הם מיד אמרו 'אנחנו לא מתכוונים לעסוק בשנאה'.
גלן בק: זה מסר חזק.
גלן בק: למה אף אחד לא מסקר את זה?
גלן בק: זה היה צריך להיות מסוקר כל יום בכל עיתון במשך שבועיים לפחות.
גלן בק: זה סיפור מדהים, הוא משאיר אותך עם סדר יום מסויים.
גלן בק: אני לא אוהב את התשובה הזו, אבל אני לא יכול לחשוב על תשובה טובה יותר, הגיונית יותר.
דני דנון: אני רוצה לבקש מהקולגות שלי, אז יש לנו עוד חברי כנסת שהצטרפו אלינו, ח"כ מרינה סולודקין מקדימה, ח"כ אזולאי מש"ס, וח"כ אנסטסיה מיכאלי מישראל ביתנו.
דני דנון: אני רוצה לבקש מח"כ ניסים זאב לשאת דברים בקצרה, ולבקש מן הדוברים האחרים לדבר בקצרה, משום שיש לנו הרבה אנשים שרוצים לדבר.
דני דנון: ויש לנו גם את ח"כ ליה שמטוב מישראל ביתנו שהצטרפה אלינו.
דני דנון: ח"כ ניסים זאב ו...
דני דנון: קבוצה שגם היא נמצאת איתנו היום.
דני דנון: אני רק רוצה לבקש אותכם שתשתמשו בתרגום, כי חלק מן הדוברים ידברו בעברית.
דני דנון: וזה צריך להיות אחד לעברית ושתיים לאנגלית.
דני דנון: ואני רוצה גם להזכיר את ג'ו קרי, ראש הסגל של גלן בק, ו... את כך שהוא עומד בראש גלן בק הפקות.
דני דנון: דרך אגב, אני חושב שזה בשבילנו, הפוליטיקאים בישראל; אנחנו הולכים להתבונן במה שאתם עושים, כי אני חושב שזו הפעם הראשונה שתהיה לכם רשת באינטרנט.
דני דנון: ויש לנו הרבה ביקורת לגבי התקשורת בישראל.
דני דנון: אז אם זה יצליח לכם, אולי ננסה לחקות את זה פה בישראל.
דני דנון: אז אנחנו הולכים לראות מה אתם עושים שם בארה"ב.
נסים זאב: אוקיי, אני אומר כמה מילים באנגלית, אח"כ באמצע, אני אדבר בעברית.
נסים זאב: כבוד וזכות הם לנו לברך את גלן בק בברכת ברוך הבא לכנסת.
נסים זאב: מר בק הוא האישיות התקשורתית הבולטת והמשפיעה ביותר בארה"ב ולכן גם ברחבי העולם.
נסים זאב: והוא תומך נאמן ואמיץ של ישראל.
נסים זאב: הוא הפך את דיווח האמת, בכל נושא, למפעל חייו.
נסים זאב: ולגבי ישראל, ה... הוא יוצא דופן באצילותו ובחכמה המקצועית שלו.
נסים זאב: הייתי רוצה לומר כמה מילים לקבוצה שהגיעה אתך ולהודות להם.
נסים זאב: אני רוצה להודות לדר' יוסף פרגר, הוא איתנו; דר' פול ברודי, וגב' אודליה, גם היא פה; יעקב, שבא במיוחד מארה"ב בשביל הישיבה החשובה הזו.
נסים זאב: תודה.
נסים זאב: ועכשיו כמה מילים בעברית.
נסים זאב: בפרשת השבוע אנחנו רואים את העניין ש"יפקוד ה' אלוקי הרוחות איש לכל בשר".
נסים זאב: כאשר משה רבנו התבשר שהקדוש ברוך הוא אמר לו שהוא ימות ולא יעלה לארץ ישראל, ולא ימשיך את ההנהגה, אז הוא אמר: "מי יצא לפניהם?
נסים זאב: מי יביאם?
נסים זאב: " ואני מחפש, תראה לי את האדם הראוי ביותר שינהיג את עם ישראל.
נסים זאב: העניין החשוב ביותר של מנהיג זה שהוא לא משאיר משהו ריק, או חלל ריק כאשר הוא עוזב את התפקיד שלו.
נסים זאב: הוא דואג להמשכיות.
נסים זאב: הוא דואג לדור הבא שחלילה וחס לא יהיה מצב שהוא משאיר את העם בלי מנהיגות.
נסים זאב: והדימוי ל – "צאן אשר אין לו רועה" – למה צאן אשר אין לו רואה?
נסים זאב: כי יכולים לראות באמת שלצאן יש רועה.
נסים זאב: רואים את האדם.
נסים זאב: לא כתוב: בלי רועה, אלא: "אשר אין לו רועה" כי יכול להיות שהרועה עצמו יכול להוביל לדרך לא דרך, למקומות שחלילה וחס כל הצאן יכול ללכת לאיבוד, ולכן הכוח של המנהיג זה הנחישות שלו, הדרך שלו, המסרים שהוא מעביר.
נסים זאב: אני רוצה לומר, לנו יש מסר אחד וברור: אנחנו ילידים של ארץ ישראל לא מ – 48.
נסים זאב: אנחנו מאז יהושע בן נון.
נסים זאב: מאז שיהושע כבש את ארץ ישראל.
נסים זאב: אנחנו מעל 3,000 שנה עם ישראל, העם היהודי, נמצא בארץ ישראל.
נסים זאב: אנחנו רק חזרנו לארצנו אחרי שנות גלות.
נסים זאב: אחרי שנות אלפיים של גלות.
נסים זאב: אבל אנחנו צריכים לדעת שאנחנו לא צריכים להיות מתגוננים, ואנחנו צריכים כל הזמן להסביר את עצמנו.
נסים זאב: אני רוצה להודות לך, אדוני.
נסים זאב: עבודת הקודש שאתה עושה הלוואי והיה לנו תקשורת כמו שאתה משדר בארצות הברית את העמדה של מדינת ישראל.
נסים זאב: תודה רבה.
דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.
דני דנון: אני רוצה לפני סגן השר איוב קרא, יש פה בקהל מר שלמה פרל?
דני דנון: נמצא פה.
דני דנון: אני לא ראיתי, אבל נמסר לי שאתה העמדת שלט מחוץ לכנסת על מנוף.
דני דנון: אז אם אתה רוצה 20 שניות לספר מה הביא אותך לפה, ואני כבר אומר לכל, אנחנו לא לכל אורח שמגיע לועדה נעמיד שלט עם מנוף, אלא אם כן אתה תגיע, מר פרל, מאיפה הגעת לפה?
שלמה פרל: אני ירושלמי.
דני דנון: ירושלמי.
דני דנון: ב – 20 שניות תגיד לנו מה הביא אותך לפה.
שלמה פרל: ראשית ברצוני להודות לחבר כנסת דנון שהזמין לפה אישיות כמו מר גלן בק.
שלמה פרל: לי קוראים שלמי פרל, בן 29, גר בירושלים, אב לילדה בת 6.
שלמה פרל: אני שותף בחברת היי- טק.
שלמה פרל: מטבע הדברים בחברות היי – טק נוצרים קשרים בחו"ל, ובמשך הזמן נוצר איתם קשר שהוא מעבר לעיסקי, ותמיד בשלב כלשהו מדברים קצת פוליטיקה.
שלמה פרל: כשאני נשאל את השאלה המפורסמת: תגיד, זה נכון מה שאומרים עליכם בחדשות?
שלמה פרל: אני כבר הפסקתי לענות להם.
שלמה פרל: אני לא נכנס להסברים וויכוחים, אני פשוט אומר להם: תצפו בתכנית של מר גלן בק למשך שבוע, ואז נדבר.
שלמה פרל: ותאמינו לי, זה מספיק.
שלמה פרל: אני רוצה באנגלית להודות למר גלן בק.
שלמה פרל: אני מודה לך מאד על מה שאתה עושה בשביל ישראל, אני מקווה שתמשיך למשך שנים רבות.
דני דנון: תודה רבה מר פרל.
דני דנון: אם אנחנו לא נספיק, שלמה, אז תשלח לנו את התמונה, תצלם את מה שעשית בחוץ.
דני דנון: אני רוצה לבקש את סגן השר איוב קרא, בבקשה.
דני דנון: חבר הכנסת קרא.
איוב קרא: תודה רבה.
איוב קרא: ראשית כל אני רוצה להודות לאדוני, לאורח הכבוד, שבעצם אנחנו שומעים מרחוק, לא מכירים, ואני שמח על ההיכרות, שעושה עבודה גדולה לעם ישראל ולארץ ישראל.
איוב קרא: המשותף בינינו שאני גם לא יהוד, ואתה לא יהודי, אבל אנחנו רואים את הצדק שצריך להיראות.
איוב קרא: ולצערי מנסים להסתיר את הצדק כלפי היהודים, כלפי מדינת ישראל, דבר שאני לא יכול להבין אותו בעולם הזה.
איוב קרא: את האמת לשקר להפוך, ואת השקר לאמת, ומה שאמרת.
איוב קרא: אבל אני לא נרתע.
איוב קרא: אני צאצאו של יתרו חותן משה רבנו, כך אני רואה את הדברים.
איוב קרא: קיבלתי ציווי ממנו, על פי דין תורה, לשמר את ארץ ישראל לעם ישראל בארץ ישראל.
איוב קרא: זה ציווי של קרוב ל – 4,000 שנה, נהרגו לי 2 אחים במערכות ישראל.
איוב קרא: אני הלום קרב ממערכות ישראל, ואני מוכן להקריב את ילדי למען מדינת ישראל, אבל את הצביעות של העולם צריך להפסיק, כי מגיע למדינת ישראל, על פי החלטת האו"ם, שהיא תהיה בעלת זכות קיום עם גבולות פתוחים.
איוב קרא: זה לא מעבר לזכות ההיסטורית שלה על פי דין תורה.
איוב קרא: ולכן אני שמח שאתה פה.
איוב קרא: חשוב לנו להעביר את המסר הזה בעולם.
איוב קרא: זה כל כך חשוב, ידידי.
איוב קרא: זה כל כך חשוב.
איוב קרא: כשאנחנו מחוץ למדינה הזו, אנחנו מרגישים לפעמים שכל העולם לא מבין שבחלק הזה של העולם היהודים היו עם שתי מדינות.
איוב קרא: אלה הן שלוש מדינות.
איוב קרא: ואז מה שקרה עם הפלשתינים אף פעם לא היתה מדינה של פלשתינים פה באיזור הזה.
איוב קרא: אז מתוך העמדה שלי, אני לא יהודי.
איוב קרא: אני מרגיש יותר יהודי מכל היהודים והציונים, כל היהודים.
איוב קרא: אני רוצה להודות לך מאד.
דני דנון: תודה רבה לסגן השר איוב קרא, יישר כוח.
דני דנון: אני רוצה גם לשלב אורחים, לא רק את החברי כנסת.
דני דנון: יש פה סטודנט מעפולה?
דני דנון: עפולה, גלן, זה רחוק, זה בערך בין שעה וחצי לשעתיים נסיעה.
אלון קמחי: כן.
דני דנון: אלון, אתה מארגון "משהו אמיתי".
דני דנון: איך זה נקרא בעברית?
אלון קמחי: What Is Rael היא קבוצה של סטודנטים בעלי השקפות פוליטיות מגוונות, שמטרתה לשלוח נציגים לקמפוסים בחו"ל.
אלון קמחי: התחלנו בישראל,... באנגליה, וזו היתה הצלחה מדהימה.
אלון קמחי: זו הפעם הראשונה שבה הפעילים האנרכיסטים והאנטי-ישראלים מגלים מגוון סטודנטים ישראלים שבאים מתוך השקפות פוליטיות שונות.
אלון קמחי: אני חושב שזה הארגון הראשון שיש בו מעורבות של שמאל וימין בעניין אחד שאנחנו מאמינים בו.
אלון קמחי: ואין לנו אג'נדה.
אלון קמחי: אנחנו מייצגים יחידים וישראלים.
אלון קמחי: אני מאמין שישראל היתה מיוצגת בעבר בחו"ל, אבל לא ישראלים.
אלון קמחי: אנחנו קבוצה מגוונת, יש לכל אחד מאתנו רקע אתני שונה, ויש בארגון שלנו מעורבות של יהודים ולא-יהודים.
אלון קמחי: אנחנו עומדים עכשיו לנסוע לדרום אפריקה, ולאחר מכן לקנדה וארה"ב, ונסיים שוב באנגליה.
אלון קמחי: אנחנו מממנים את עצמנו.
אלון קמחי: אנחנו עושים את זה, זה מתחיל מלמטה, רק סטודנטים.
אלון קמחי: יש לנו, משהו כמו, יותר מ- 100 סטודנטים רוצים להצטרף אלינו ואנחנו נעשים גדולים יותר.
אלון קמחי: וכמו כל ארגון חדש, אנחנו מתמודדים עם נושאי לוגיסטיקה, ביורוקרטיה, ידע ומימון.
אלון קמחי: אז, אבל הקרבנו המון כדי לעשות את זה, כי אנחנו מאמינים שזה מאמץ משותף מצד אנשים שונים בחברה, רובם סטודנטים, כי זוהי הליבה של המתקפה על הלגיטימיות של ישראל.
אלון קמחי: אז אני קורא פה לחברי הכנסת, לכנסת ולכל האנשים כאן, בואו נעשה את זה ביחד, סטודנטים, לא-סטודנטים, האקדמיה.
אלון קמחי: וזהו.
דני דנון: תודה רבה אלון.
דני דנון: אתם מוזמנים ל – 24 באוגוסט בירושלים.
דני דנון: אני רוצה לבקש מחברת הכנסת עינת וילף, בבקשה.
עינת וילף: תודה רבה לך על הביקור, ועל הנכונות להגן על ישראל.
עינת וילף: חשוב בהחלט שהדבר הזה ייתפס כדבר שהוא חוצה מפלגות.
עינת וילף: אני בהחלט מאמינה זה זמן רב שיש כוונה להעתיק את הזירה שבה מתנהל הקונפליקט מול ישראל מזירות שבהם הניסיונות נכשלו, בין אם זה היו זירות צבאיות, או זירות כלכליות, או זירות של טרור, לזירה שבה המאבק הוא מאבק תודעתי, אינטלקטואלי, תקשורתי, הוא מתנהל בתקשורת, בארגונים בינלאומיים, באקדמיה.
עינת וילף: המטרה היא, בעיקרון, לקרקע את הרעיון הציוני.
עינת וילף: זה לא מדינת ישראל, זה יותר מזה, זה את הרעיון הציוני, את הרעיון הבסיסי של העם היהודי כעם יש זכות למדינה משלו במקום היחיד שהוא אי פעם היה ריבון.
עינת וילף: ואנחנו במדינת ישראל רק עכשיו מתחילים בכל להתעורר להעתקה הזאת של הזירה שבה מתנהל הקונפליקט, ולדרך הנכונה להיאבק בה.
עינת וילף: אז אהבתי את מה שאמרת לגבי האמת.
עינת וילף: אני רוצה להאמין בכך, כי מניסיוני בינתיים במאבק שבין האמת לבין סיפור טוב.
עינת וילף: אז סיפור טוב ינצח.
עינת וילף: אז השאלה היא איך דואגים שזה גם יהיה האמת, וגם סיפור טוב.
עינת וילף: אני עדיין חושבת שהסיפור של מדינת ישראל, והסיפור הציוני הוא הסיפור הטוב יותר.
עינת וילף: אבל זה הדבר.
עינת וילף: אני רוצה לבקש ממך דבר אחד: מאד חשוב לי שבהגנה על מדינת ישראל בעולם אנחנו לא ניאבק מנקודת מבט של הקורבן.
עינת וילף: כציונית אני לא רוצה לנצח בתחרות של מי הקורבן הגדול יותר.
עינת וילף: זה גם לא תחרות שהקמנו מדינה כדי לנצח בה.
עינת וילף: חשוב לשים דגש על ההיסטוריה הציונית.
עינת וילף: הייתי רוצה שדמותו של הרצל תהיה דמות הרבה יותר מוכרת בעולם, ושהדגש יהיה דווקא על איך אנשים לקחו את גורלם בידיהם ולא דווקא על שאלת הסבל והקורבנוּת.
עינת וילף: ולכן אני בהחלט מעריכה ומודה לך על נכונותך להתגייס למאבק הזה גם על האמת, גם על הסיפור הטוב יותר, ובסופו של דבר, על צדקת דרכה של הציונות.
עינת וילף: אז תודה רבה.
דני דנון: תודה רבה חברת הכנסת וילף.
דני דנון: בק, אתה רוצה לפנות בדברים לוועדה,
גלן בק: כן, אמרת שסיפור טוב גובר על האמת.
גלן בק: עכשיו כבר לא, או עוד מעט כבר לא, מכיוון שהסיפור צריך להיות כל כך מסורבל ומעוות שהוא פשוט לא נשמע אמיתי יותר.
גלן בק: והאמת היא האנדרדוג עכשיו.
גלן בק: אנדרדוגים תמיד מנצחים.
גלן בק: הדבר השני הוא שהזכרת קורבנות.
גלן בק: עשיתי משהו בשבוע שעבר שאף פעם לא רציתי לעשות.
גלן בק: הייתי משלם כסף כדי לא לעשות את זה לעולם.