GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוטי מלכה: כאן אנחנו בונים 3,000 יחידות בערך של אחוזת רוקנר, זה יזם מארצות הברית, שכבר יש לו היתרים ראשונים, הוא קיבל כבר היתרים ל – 400 היחידות הראשונות.
מוטי מלכה: הוא כבר מתחיל לעלות לשטח.
מוטי מלכה: באישורים, התב"ע מאושרת, והכל מוכן ומאורגן, למעט השינוי תב"ע שזה התוספות, שנמצא כרגע במחוזית לקראת הסיום של העניין הזה.
מוטי מלכה: כאן זה המחנה הצבאי.
מוטי מלכה: פה אנחנו בונים 1,450 יחידות דיור.
מוטי מלכה: אנחנו ב – 13 לחודש יוצאים כבר במכרז של 800 יחידות ראשונות שיוצאים פה בשטח שהצבא כבר פינה, על ידי משרד השיכון.
מוטי מלכה: אנחנו מדברים כאן על "נאות הכפר" אנחנו פה עושים שינוי תב"ע על הקטע הזה, והופכים אותו לשכונה של אנשי קבע וקצינים.
מוטי מלכה: הוא היה עד עכשיו רווי, אנחנו באמצע שינוי התב"ע של העניין הזה, וכאן, אם אנחנו רואים את כביש 3, כביש 3 שמגיע מכיוון תל אביב, מסמיה, לכיוון אשקלון, ופה זה כביש 40 שממשיך לכיוון באר שבע, יש לנו כאן שטח של 1,154 דונם של פארק תעשיות.
מוטי מלכה: שיווקנו כבר 300, אפשר לומר 400 דונם ראשונים, ואנחנו, בגלל קשיים של משרד התחבורה במחלפים, וכו' אז אנחנו תקועים עם זה.
מוטי מלכה: אבל אני מקווה שבימים הקרובים.
דני דנון: באר טוביה ...
מוטי מלכה: פה זה שלנו מבאר טוביה.
מוטי מלכה: באר טוביה זה השטח שלהם פה.
מוטי מלכה: הם נמצאים בין, האזור תעשייה שלי פה, העיר שלי פה, האזור תעשייה שלהם זה פה, ביני לבינם הגשר.
מוטי מלכה: אתה חוצה פה כביש של , עד רוחב, אתה עובר מאשכול 4 לאשכול 9.
מוטי מלכה: צריך להבין את העניין הזה.
מוטי מלכה: אבל אני לא אלאה אתכם בעניינים האלה.
מוטי מלכה: זה הולך במלחמות אחרות.
דני דנון: לא, אנחנו רוצים לדעת איפה זה נמצא כרגע.
מוטי מלכה: אנחנו כרגע, אנחנו, דיברתי עם השר, השר ביקש שאנחנו נכין ועדת גבולות, הוא יתמוך בזה בצורה חיובית.
מוטי מלכה: אנחנו בהכנה של העניין הזה.
מוטי מלכה: אני מאמין שלקראת שנת העבודה של 2012 אנחנו נהיה בעיצומו של העניין הזה.
מוטי מלכה: אני נבחרתי לראשות העיר לפני 7 וחצי שנים, וממש עם כניסתי, בימים הראשונים של הכניסה לתפקיד קבעתי לי פה חזון, חזון שלי, ...
מוטי מלכה: עיר שמהווה מרכז מוניציפאלי וכלכלי אזורי חזק.
מוטי מלכה: עיר שמובילה את תושביה לאיכות בחינוך, וחינוך לאיכות.
מוטי מלכה: וקריית מלאכי היא עיר חזקה ... במדינת ישראל, כאשר המוטו המוביל של כל העניין הזה, גם מקשר בין הכל זה הנושא הזה של עיר שמובילה את תושביה לאיכות בחינוך וחינוך לאיכות.
מוטי מלכה: אנחנו השנה זכינו בפרס החינוך הארצי על כל מערכת החינוך היישובית, ותיכף נדבר בהמשך על העניין הזה.
מוטי מלכה: כמו שאמרתי בתחילת הדברים, העיר קריית מלאכי, 17.3 אחוז מהתושבים שלה הם עולים מהקהילה האתיופית.
מוטי מלכה: קהילה מצויינת, וכאשר 8.1 אחוז, הבא אחרי זה עפולה, ביחס לתושבים, אז תבינו מה קרה כאן על יישוב חלש שמטילים כזאת כמות של אנשים, איך הוא יכול להתפתח ולראות את הדברים האלה.
מוטי מלכה: החינוך היסודי בבית הספר אצלנו בעיר הוא, כמו שאתם רואים, בית ספר "" ... של שני בתי ספר ממלכתיים: "נצח ישראל" ו"עציון", ו"הראל" ממלכתי דתי.
מוטי מלכה: יש לנו חב"ד בנים וחב"ד בנות שזה של חב"ד.
מוטי מלכה: "ישורון" שזה של האגודה, ו"בית יוסף" שזה של ש"ס.
מוטי מלכה: כאשר, כמו שאתם רואים, כמות העולים מעולי אתיופיה בתוך בתי הספר היא די גבוהה.
מוטי מלכה: היום זה כבר ירד, אבל פעם זה, אני זוכר לפני 7 שנים זה עמד על 63, 70 אחוז.
מוטי מלכה: היום כבר אנחנו מדברים 39 אחוז, 34 אחוז, ו – 43 אחוז בבית הספר התורני ב"עציון".
מוטי מלכה: בתיכון "אמי"ת" ובתיכון ...
מוטי מלכה: יש לנו 3 בתי ספר: תיכון כללי, רב תחומי של רשת עמל.
מוטי מלכה: תיכון אמי"ת, בית ספר "בית חנה" לבנות של חב"ד, כאשר ב"אמי"ת" 47.5 אחוז הם מעולי הקהילה.
מוטי מלכה: צריך להבין שאחד הדברים שגרמו לעניין הזה שהיה לנו קשה מאד לעשות את האינטגרציה ולחלק אותם בתוך בתי הספר זה הנושא של המימסד הדתי שאמר שילד שאחרי גיור, שלא מגיע לבית ספר כזה, לוקחים לו את התעודה, וההורים פחדו מהעניין הזה, ואז הם רשמו אותם, והיינו צריכים להילחם בעניין הזה, וגם לשכנע את ההורים שאין להם מה לפחד מצד אחד, ומצד שני – גם לעשות אינטגרציה יותר מלאה, כי אני חושב כמה שתהיה אינטגרציה יותר מלאה, ככה אנחנו מצליחים הרבה יותר.
מוטי מלכה: כמות העולים, כמו שראית מקודם, פשוט על פי החתכים.
מוטי מלכה: בעל יסודי זה 1,359, כאשר מתוכם 21 אחוז הם עולים.
מוטי מלכה: בגני הילדים, מתוכם זה 15 אחוז הם עולים, מתוך 1,100.
מוטי מלכה: בבתי הספר היסודיים אנחנו רואים שזה 21 אחוזים בכללי.
מוטי מלכה: זה בא, אם אני מפזר את זה לכל בתי הספר.
מוטי מלכה: בנושא הזה של החתך, התפלגות לפי בתי אב, לפי הארץ מוצא – 47 אחוז בתי אב שהם מאתיופיה.
מוטי מלכה: יש לנו 34 אחוז זה ברית המועצות, בוכרה וקווקז זה יכול להיות בפנים, אבל כשאנחנו מדברים על זה אנחנו מכניסים גם את חב"ד לעניין הזה.
מוטי מלכה: ארצות הברית – רציתי להגדיל את זה, אבל לא הולך.
מוטי מלכה: יותר מאחוז אחד לא הולך לנו.
מוטי מלכה: התפלגות מספר העולים לפי ארץ מוצא – הקהילה האתיופית זה 2,131.
מוטי מלכה: בוכרה – 1,134.
מוטי מלכה: ארצות שונות – זה 2,204.
מוטי מלכה: ברית המועצות – 1,297.
מוטי מלכה: סך הכל עולים – 4,766, מתוך 20 אלף, זה כמעט אנחנו עומדים על משהו כמו 20, 25 אחוז.
מוטי מלכה: עלות השנתית של תכניות העולים, כמו שאתם רואים, בנוסף לזה שיש לנו ...
מוטי מלכה: שנכנס ומתחיל לעבוד היום בעיר, אנחנו מדברים על סך הכל תקציב של 9.5 מיליון שקל, שזה כולל את תכנית החינוך, את מוקד הקליטה, את תכניות הרווחה, את המוקד, המיוחדים לקליטה, שזה כסף קטן יחסית, ושיקום שכונות, שזה עוד, של תנופה בעיקר בחינוך, זה 300 אלף שקל.
מוטי מלכה: קודם כל לפי גילאים ובתי אב, לא אלאה אתכם, אבל אתם רואים את הסיפור הזה בעולי חבר העמים זה הכחול, ועולי אתיופיה זה הצהוב, לפי נשים – זכרים, נערות בגילאים.
מוטי מלכה: איזה גיל את, כל אחד 9 – 18, מ – 18 עד 25, וכן הלאה.
מוטי מלכה: סך הכל המשפחות בטיפול הם.
דני דנון: מקרב יוצאי אתיופיה כמה מטופלים ברווחה?
מוטי מלכה: אתיופיה יש לנו, יפה, כמה?
יפה גולן: 787 משפחות.
דני דנון: מתוך כמה משפחות ביישוב?
יפה גולן: למעשה 86 אחוז מטופלות.
מוטי מלכה: סך כל דורשי עבודה גם מעולי אתיופיה ... כי אני תיכף אסביר כמה מילים על זה יותר מאוחר, אבל אז תבין הכמות היא קטנה יחסית, זה 284.
מוטי מלכה: יש לנו פה כמה תכניות שאנחנו פועלים בתחום הזה, כמו "אשת חיל" בבית חיל, וכו', וכו', על מנת ליישם את האנשים האלה בתוך העבודה כמה שיותר מוקדם.
מוטי מלכה: יש פה איזה שהוא סרט שחבר שלי עשה.
מוטי מלכה: אתם מכירים אותו?
מוטי מלכה: [הקרנת סרט]
מוטי מלכה: אני חושב שהסרט הזה, הסרט הזה הוא לפני 6 שנים.
מוטי מלכה: המצב היה קשה מאד.
מוטי מלכה: היה קשה מאד.
מוטי מלכה: נמצא פה גדעון מהרי, חבר מועצת העיר.
מוטי מלכה: היה גם לפניו, יחד איתו שלמה יאיו, וגם בלניש, אתם יודעים באיזה מצבים היינו יוצאים לעולים בשביל לעזור ולסייע, ובאיזה מצבים, ולא היה ממי לקבל סיוע, לא במשרד הקליטה, ולא בשום משרד אחר.
מוטי מלכה: לצערי.
מוטי מלכה: אני הזמנתי יום אחד את שרת הקליטה לכאן ב – 12 וחצי בלילה התקשרתי בשביל להביא גם את המנכ"ל וגם לראות איך אנשים חיים בבית.
מוטי מלכה: היה מצב שבלתי נסבל.
מוטי מלכה: אי אפשר היה להאמין שבני אדם, בשנות ה – 2000 יכולים לחיות בכזה מצב.
מוטי מלכה: זאת אומרת, מה שנאמר כאן הוא בעצם נאמר מתוך כאב, לא ידעתי איפה הסרט הזה יגיע, אבל הדברים האלה נאמרו, ואני אומר לכם שמאז הסרט הזה הוקרן גם בערוץ 2, גם בערוץ 10 ראיתי, גם בערוץ 8, ואני חושב שהיום זה מקבל משנה תוקף.
מוטי מלכה: אבל צריך להבין שהפעילות שנעשתה כאן.
דני דנון: מה הטענה?
מוטי מלכה: עכשיו אני אגיד מה נעשה שם.
מוטי מלכה: תיראו, עזבו את המצגת עכשיו, אני רוצה לדבר קצת מתוך, תיראו, הסיפור הזה כשאני ראיתי אותו, אני ידעתי שבשביל לטפל בעניין הזה צריך להיות פה איזה טיפול הוליסטי, טיפול כוללני.
מוטי מלכה: טיפול שמטפל בפרט, במרכז העשייה, וכולם עובדים סביבו.
מוטי מלכה: אני באתי מהצבא, אני השתחררתי ב – 97', 98' מהצבא, ככה שידעתי מה כור ההיתוך הכי טוב שיכול להיות זה הצבא, ואני דיברתי אז עם הרמטכ"ל בזמנו, ועם שר הביטחון, והצלחנו להביא לפה גרעיני נח"ל.
מוטי מלכה: הבאנו גרעיני נח"ל, שכרנו להם בתים בתוך השכונות האלה שאנחנו מדברים עליהם.
מוטי מלכה: הם גרו בתוך השכונות, הם פעלו בתוך השכונות, הם היו בתוך השכונה 24 שעות.
מוטי מלכה: פעם בבוקר זה היה בבית הספר, אחרי הצהרים במתנ"ס, ובערב הם היו עם התלמידים בשכונה שבה הם היו נמצאים בפנים.
מוטי מלכה: אני הצלחתי להביא את כל משרדי הממשלה ביחד לפעול בצורה הוליסטית כאשר השלב הראשון שהתחלנו זה: הילד במרכז העשייה.
מוטי מלכה: הצלחנו לרתום לכאן את הג'וינט ואת הסוכנות היהודית, וביחד שהתחלנו לפעול התחיל להיות כאן דברים אחרים לגמרי.
מוטי מלכה: ואתן לכם דוגמה: לפני 7 שנים היה מצב שכל נערה עולה, ולא משנה מאיפה, היו מגיעים לפה מרהט, לוקחים אותה באוטו, ומחזירים לי אותה או אחרי שנה, או אחרי שנתיים עם ילד או עם שניים, ובזה נגמר הסיפור, וזורקים אותה פה, ואני צריך לגדל את הילד, לשים את הילדים בבית הספר, אני צריך לטפל בהם, אני צריך לדאוג להם לחלב, אני צריך לדאוג להם מ – א' עד ת', מה שלא תפקיד של ראש עיר, אבל כשראיתי שהבעיה היא כזאת, הייתי חייב להיות מעורה בתוך העניין הזה.
מוטי מלכה: אנחנו פתחנו פה בית חם לנערה.
מוטי מלכה: עשינו מיפוי וזיהינו את הפוטנציאל של הנערות החלשות בתחום הזה, והצלחנו לעשות להם בית חם לנערה, שהיינו לוקחים אותה מבית הספר מיד אחרי הלימודים, מביאים אותה למקום, נותנים להם סדנאות, נותנים להם חוגים, נותנים להם הכשרות.
מוטי מלכה: מכינים איתם שיעורי בית.
מוטי מלכה: אוכלים, ורק ב – 11 בלילה מעמיסים אותם על רכב מחלקים אותם לבתים בחזרה, על מנת שהבדואים לא יבואו ולא יתפסו אותם, לא ייקחו אותם.
מוטי מלכה: הקמנו משטרה שכונתית של החבר'ה של הקהילה.
מוטי מלכה: גם של הרוסים, גם של האתיופים, בעיקר של הותיקים שפעלו בתוך השכונות.
מוטי מלכה: כי כשאתה בא שאתה רואה נערה שיושבת בתוך רכב עם בדואי, ואתה עוצר אותה, שוטר עוצר אותה, לא יכול להגיד לה: מה את עושה כאן?
מוטי מלכה: היא אומרת לו: מי אתה?
מוטי מלכה: אני לא שואלת אותך בכלל.
מוטי מלכה: מי אתה שתגיד לי מה לעשות?
מוטי מלכה: אבל כשאחד שמכיר, הוא רוסי, אם זאת רוסיה, או אתיופי אם זאת אתיופית, או ותיק אם זאת ותיקה, ואומר לה, היא רק רואה אותו היא בורחת.
מוטי מלכה: היא לא יכולה לעמוד במקום.
מוטי מלכה: ולאט לאט הצלחנו להוריד את העניין הזה.
מוטי מלכה: לקחתי את כל תקציב שיקום שכונות ואמרתי: את כל התקציב הזה במקום לפזר אותו פה, 400 אלף שקל, פה 200 אלף שקל, לקחנו את שכונת הרצל וויצמן, אבל הרצל כבר סיימנו אותו ברוך השם, ועשינו שיקום מלא לכל השכונה הזאת.
מוטי מלכה: ואני רוצה שאחר כך תעשו סיבוב, אם יהיה לכם זמן, ותיראו, קודם תיראו תמונות שלפני ותיראו תמונות של אחרי, תיכף במצגת, אז תיראו איך פעלנו בעניין הזה.
מוטי מלכה: אז הפעילות הזאת נעשתה מאד מאד אינטנסיבית, מאד מאד עקבית, עם משנה סדורה, ברורה, והדברים האלה לאט לאט התחילו לעלות על דרך המלך, ואני אומר לכם שהיום אני גאה, אני גאה על הנוער של בני הקהילה האתיופית.
מוטי מלכה: יש לנו היום ביניהם קצינים קרביים, יש לנו בסיירת מטכ"ל אחד עכשיו שנמצא שם בפנים.
מוטי מלכה: יש לנו סטודנטים שלומדים לעריכת דין.
קריאה: רפואה.
מוטי מלכה: ברור.
מוטי מלכה: ויש לנו כמה נערות שלומדות רפואה, ששמנו אותם, ונמצאות כבר בשנה שלישית ורביעית, ואני חושב שהקהילה האתיופית עברה פאזה.
מוטי מלכה: עברה ממצב של התאקלמות קשה, למצב שהם התחילו לקחת אחריות על העניין הזה וללכת קדימה.
מוטי מלכה: אני לקחתי את כל הנושא של המנהיגות המקומית הקהילתית והעצמתי אותה על ידי חוגים, על ידי סדנאות, על ידי פעילות בתוך העניין הזה, וזה לאט לאט הרים אותנו בצורה טובה ומסודרת.
מוטי מלכה: התכניות, כמו שאני לא רוצה ... כל התכניות שעשינו, רק מה שאמרתי, תכנית ... להורים, וכו', זה פחות חשוב.
מוטי מלכה: מי שירצה, כל אחד קיבל מאיתנו כזה דבר, זה מופיע בפנים, כל המצגת הזאת נמצאת בעניין הזה.
מוטי מלכה: מגדלור – שלקחנו את הנוער האתיופי והרוסי גם, חלק גדול מזה לא ... ושמנו אותם בתכנית, מנהלת המגדלור נמצאת פה, יפה גולן, שזה עובד עם על"ם, עם עמותת על"ם.
מוטי מלכה: פועל בצורה מצויינת.
מוטי מלכה: זה ילדים שמגיעים מיד אחרי הבית ספר ופועלים בפנים.
מוטי מלכה: הדבר הנוסף הוא, שזה הדבר החשוב ביותר מבחינתי בכל העניין הזה, בנוסף לתכניות האלה, זה הנושא של החינוך לבני העדה האתיופית.
מוטי מלכה: יש לנו כאן את בית ציפורה של אלי ויזל, שאנחנו שותפים 50:50 אחוז בפעילות של העניין הזה, יחד עם הג'וינט בפנים, יש תכנית שנקראת: "אופק לבגרות", שפועלת עם התלמידים האלה.
מוטי מלכה: אנחנו הצלחנו להביא את בני הקהילה שנמצאים בתכנית אופק לבגרות ל – 86 אחוז הצלחה בבגרות.
דני דנון: כמה משתתפים?
מוטי מלכה: משתתפים זה 180.
מוטי מלכה: עכשיו, מה קרה לנו ב"אופק לבגרות"?
מוטי מלכה: יש תכנית מצויינת - אופק לבגרות – שעשתה לנו פה מהפכה במערכת החינוך.
מוטי מלכה: לוקחים את התכנית ועובדים על פי חסרים, וכל מה שאתה רק רוצה.
מוטי מלכה: בא היום הג'וינט ואומר: טוב, ... לבגרות, אני יוצא מזה.
מוטי מלכה: למה?
מוטי מלכה: יש לכם הצלחה, זה בסדר.
מוטי מלכה: אני יורד מהעסק הזה.
מוטי מלכה: אמרתי לו: תשמע, אם אתה יורד מפה, אני מוציא אתכם עם כל התכניות שלכם החוצה.
מוטי מלכה: אתם לא תהיו כאן.
מוטי מלכה: זו תכנית שמוכיחה את עצמה, ריבונו של עולם, שפועלת.
מוטי מלכה: כשאני נותן שליש, משרד הקליטה נותן שליש, והג'וינט נותן שליש.
דני דנון: הם יצאו?
מוטי מלכה: הם רוצים לצאת.
מוטי מלכה: וקרן ויזל שותפה בעניין הזה.
מוטי מלכה: אני שלחתי את אלי ויזל, פגשתי אותו שלשום בירושלים לעניין הזה, נפגשנו במלון "המלך דוד" שילך לדבר עם מנדבר שלא יורידו.
מוטי מלכה: ופה אני צריך את העזרה שלכם, חברי ועדת הקליטה.
מוטי מלכה: אם אנחנו רוצים באמת.
דני דנון: מדובר על תקציב 2012?
מוטי מלכה: 2011 ו – 2012.
מוטי מלכה: כי זה דבר שבמהות של העניין הזה, של הצלחה של העניין הזה.
מוטי מלכה: ואם אנחנו לא נעשה את הסיפור הזה, תראה, בנושא שאנחנו מדברים על 5 יחידות מתמטיקה, אתה אמרת פעם, בן סימון, שמעתי אותך אומר שמקריית מלאכי יש שני תלמידים שיש להם 5 יחידות בגרות במתמטיקה, פיזיקה, אתה זוכר?
דניאל בן-סימון: שלושה.
מוטי מלכה: שלושה.
מוטי מלכה: תראה, אנחנו עולים לאט לאט.
דניאל בן-סימון: אנשים אמרו לי: לא יכול להיות.
דניאל בן-סימון: יש מציאות ויש תדמית.
דני דנון: הסרט שלך יוצר תדמית.
מוטי מלכה: תראה, כמו שאמרתי לך מודל העבודה, שותפים רבים, ... יחדיו.
מוטי מלכה: אנחנו הקמנו את התכנית הזאת עם הג'וינט, ועליה בעצם הפעלנו את כל משרדי הממשלה.
מוטי מלכה: כולם.
מוטי מלכה: ללא יוצא מהכלל, כאשר, כמו שאמרתי לכם, כולם בשולחן אחד: המתנ"ס, התעסוקה, הרווחה, החינוך, השכונה עצמה, כן?
מוטי מלכה: והיה פה טיפול בכל שכבות הגילאים במשפחה, מהילד הקטן שזה מגיל אפס, אנחנו קראנו לזה: תכנית פאקט שפעלה עד גיל 14, מגיל אפס עד 14, ואחר כך דיברנו, פעלנו בשיתוף פעולה כזה או אחר מלידה ועד בגרות, זה פועל בצורה מצויינת, וזה הביא את השינויים המיוחלים שדיברתי עליהם.
מוטי מלכה: אם אנחנו לפני 7 שנים אחוז הבגרות בבתי ספר שלנו התיכוניים עמד על 32 אחוז ממוצע, אנחנו השנה עברנו את ה – 75 אחוז.
מוטי מלכה: יש לנו בית ספר שעברנו אותו, יש בית ספר קצת פחות.
מוטי מלכה: בית ספר "אמי"ת" שהוא היה הכי נמוך, היום הוא עומד על 84 אחוז.
מוטי מלכה: זה השכונה שלפני, מה שדיברנו מקודם.
דני דנון: וואו!
מוטי מלכה: זה היה לפני.
מוטי מלכה: וזה אחרי.
דני דנון: באיזה תקציבים זה שופץ?
מוטי מלכה: זה תקציבים שבעיקר של שיקום שכונות, ותקציבים של העירייה שנתנה, של תב"רים שלנו שהכנסנו לפנים.
דני דנון: התב"רים מותר לך בבניין עצמו?
מוטי מלכה: לא, רק מסביב, רק בציבורי.
מוטי מלכה: לא יכול לנגוע במבנה.
מוטי מלכה: מה שבפנים זה רק על ידי משרד השיכון.
מוטי מלכה: בנוסף לזה אין שום תקציב.
דני דנון: אבל משרד השיכון התקציב שלו זעום.
דני דנון: זעום.
דני דנון: זה מדובר על מיליון 300 שקל לשנה.
דני דנון: לקריית מלאכי?
דני דנון: שזה ממשיך?
קריאה: הסכום הזה ימשיך.
מוטי מלכה: כן, ימשיך.
מוטי מלכה: עכשיו, אלה הפעילויות בגילאים: עד גיל 3.
אללי אדמסו: זה התכנית חומש, לא?
מוטי מלכה: חומש?
מוטי מלכה: לא.
אללי אדמסו: לא חומש?
עמי ימיני: הפיזי?
עמי ימיני: הפיזי לא.
עמי ימיני: יש לנו, סליחה רק שניה, יש לנו בניין אחד בדרך כלל, שהוא מה שנקרא זה יכול להיות רחוב שיש בו רוב עולי אתיופיה.
מוטי מלכה: עכשיו תיקחו, תסתכלו רגע מגיל 13 עד 18, לפני הסוף, יש כאן את פרוייקט עזריאלי שפועל, של דנה עזריאלי, דוד עזריאלי, שפועל כאן ולוקח את התלמידים החלשים, את ההקבצות החלשות בבית הספר, ומנסה להעביר אותם מהקבצה יותר נמוכה להקצבה יותר גבוהה.
מוטי מלכה: יש לו הצלחה עילאית.
מוטי מלכה: ממש רצינית בתחום הזה.
מוטי מלכה: מגדלור שפועל, כמו שאמרתי מקודם, קבוצת מנהיגות, קבוצת אתלטיקה, סדנת מוסיקה, קבוצת טיפוח החן, פרוייקט מלכות המדבר, אומץ, קדם עתידי, בית נובע שפועל, נוער בונה עיר, שפועל.
מוטי מלכה: ... השכלה גבוהה שפועלת כאן.
מוטי מלכה: קידום הנוער, מועדוני נוער, ומוכנות לצה"ל.
מוטי מלכה: אנחנו גם גייסנו השנה, אין לנו משתמט אחד.
מוטי מלכה: קיבלתי עכשיו מכתב.
דני דנון: מה המספרים של מתגייסים וכמה מסיימים את השירות?
מוטי מלכה: יש לנו נתונים מצויינים.
מוטי מלכה: הנתונים שלנו ממש ממש מעולים.
מוטי מלכה: אנחנו מתוך בתי הספר שלנו הגיוס הוא כמעט 98 אחוז, 99 אחוז.
מוטי מלכה: השנה לא היה לנו אף משתמט.
מוטי מלכה: כולם הגיעו כמו שצריך.
מוטי מלכה: אחוז המסיימים את השירות הוא מעל 86 אחוז.
דני דנון: הם מסיימים את השירות?
מוטי מלכה: וכאשר היום, ככל שהשנים חולפות, אנחנו, הנושא של, אני עובד יותר עם "אחרי" בנושא של שירות איכותי וקצונה.
מוטי מלכה: זאת אומרת, גם יחידות קרביות וגם ...
מוטי מלכה: מה עוד שאני באתי מהצבא אז יש לי גם את ההשפעה על העניין הזה שאנחנו מנסים להוביל, ואני עוקב אחרי הסיפור הזה, ואנחנו בכיוונים הנכונים.
מוטי מלכה: אני מאד שבע רצון.
מוטי מלכה: מאד שבע רצון.
אללי אדמסו: לגבי עולי אתיופיה, מה נחוץ יחסי לכלל האוכלוסייה?
מוטי מלכה: תראה, קודם כל, קודם כל בנושא, אמרתי לך שאני גאה, ואני לא סתם גאה.
מוטי מלכה: למה אני גאה?
מוטי מלכה: כי אחוז הקרביים והקצונה בקרב עולי אתיופיה הוא גדול לעין שיעור ביחס.
מוטי מלכה: יש פה.
שמעון עמר: יש לנו זינוק בעלייה.
מוטי מלכה: רוב האתיופים הם, כן.
שמעון עמר: שזה בעיקר מתבטא במהלך השירות שלהם, ומיד אחרי שהם משתחררים מטפלים בהם אם זה ללימודים אקדמאיים, וכל הדברים האלה.
מוטי מלכה: היה כמה סיפורים מאד מאד יפים.
מוטי מלכה: אנחנו לקחנו ילד אחד בשם פנחס.
מוטי מלכה: אתם זוכרים את פנחס?
מוטי מלכה: ילד שהיה במיץ של הזבל.
מוטי מלכה: כן?
מוטי מלכה: היה בסמים, היה האלוהים ישמור.
מוטי מלכה: ולקחנו אותו, ודיברנו איתו ושכנענו אותו, ועבדנו עליו, ונתתי לו מפה עד להודעה חדשה, הצלחתי להביא אותו לצבא.
מוטי מלכה: הצליח להתגייס לצנחנים.
מוטי מלכה: סיים קורס מ"כים בצנחנים, כן?
מוטי מלכה: והיום הוא מדריך נוער.
מוטי מלכה: זה הצלחה מסחררת עם ילד שבאמת אם לא היינו שמים לו לב, הוא היה הולך.
דניאל בן-סימון: מוטי, בשינוי שמתחולל בקריית מלאכי, מה חלקה של המדינה?
דניאל בן-סימון: ומה חלקם של הארגונים החיצוניים: עזריאלי, דנקנר, ג'וינט?
דניאל בן-סימון: כמה המדינה מושקעת בשינוי?
מוטי מלכה: תראה, 75 אחוז זה המגזר השלישי, והמדינה היא משהו כמו 20 עד 15 אחוז.
מוטי מלכה: אם הייתי סומך על המדינה לא הייתי עושה כלום.
דניאל בן-סימון: זאת אומרת שזה, כלומר, מה שקורה עכשיו.
מוטי מלכה: חד משמעית.
דניאל בן-סימון: המדינה יכולה להגיד: אנחנו.
מוטי מלכה: תראה, בסוף, בסוף כשאתה בא אליהם אז אומרים לך: תשמע, מי שלח לך את הג'וינט?
מוטי מלכה: אני שלחתי לך את הג'וינט, אבל המדינה כמדינה היא לא.
דניאל בן-סימון: זה הכי חבל.
קריאה: אנחנו עשיתי.
מוטי מלכה: כן, כן, אנחנו עשיתי.
מוטי מלכה: תראה, השנה לדוגמא, נכנסה תכנית חומש, מה שלא היה לפני כן.
מוטי מלכה: עכשיו, זה יבוא לידי ביטוי בשנים הבאות.
מוטי מלכה: עוד אין לי את הכלים לבחון את זה.
דני דנון: העיר היום סגורה מבחינת קליטת עולים מאתיופיה, נכון?
מוטי מלכה: העיר היא לא נמצאת בפריפריה בכלל.
מוטי מלכה: אנחנו היום, מסתכלים עלינו כמו רמת השרון ורמת אביב.
מוטי מלכה: זאת אומרת, אנחנו מסודרים, ברוך השם.
מוטי מלכה: עיר לתפארת מדינת ישראל.
דני דנון: לא, אבל אני היום עכשיו יוצא ממרכז קליטה, אני לא יכול לבוא לממש את המענק שלי בקריית מלאכי?
מוטי מלכה: אין משכנתאות לעולים בקריית מלאכי.
מוטי מלכה: לא משנה מאיפה אתה בא.
מוטי מלכה: לא משנה מאיפה את בא, כי האוכלוסייה.
דני דנון: ומגיעים היום, או.
מוטי מלכה: לא, לא מגיעים.
מוטי מלכה: גם אין עולים היום.
דני דנון: היום אנחנו עולים לארץ כל שנה כ – 3,000 עולים.
מוטי מלכה: כן.
מוטי מלכה: לא מגיעים.
קריאה: לא לפה.
מוטי מלכה: אני רוצה לומר לכם דבר אחד.
מוטי מלכה: למה אני אומר לכם שהקהילה היא מיוחדת?
מוטי מלכה: אנשי הקהילה הבינו את המשמעות של העניין הזה.
מוטי מלכה: את זוכרת?
מוטי מלכה: אני באתי לועדת הקליטה, באתי עם חברי הקהילה שאמרו: לא להביא לפה.
מוטי מלכה: אי אפשר יותר לעשות.
מוטי מלכה: כי הסכום הוא אפס.
מוטי מלכה: הסכום הוא אפס.
מוטי מלכה: כמה שתביא יותר, האנשים מקבלים פחות.
מוטי מלכה: והבינו את העניין הזה, והם סייעו, והם שמעו את זה מהם.
מוטי מלכה: הרבה פעמים אני אמרתי איזה מילה, באו אלי ועדת הקליטה, הזמינו אותי, אם הועדות היו מגיבות כמו שהגיבו איתי באותו יום, המדינה שלנו הייתה אחרת לגמרי.
מוטי מלכה: אני אמרתי משהו בערב, אני בא 10 בבוקר הייתי בועדה.
מוטי מלכה: אנחנו עוד ברשותכם, יושבת פה מנהלת בית ספר "נצח ישראל".
מוטי מלכה: מנהלת בית ספר "נצח ישראל".
מוטי מלכה: בית ספר "נצח ישראל" זה בית ספר ממלכתי דתי, שכמו שאמרתי בגלל המימסד הדתי רוב התלמידים הגיעו לשם, המצב של בית הספר הזה היה בג'אנטים, מה שנקרא.
מוטי מלכה: היה שם מעל 64 אחוז עולים, בני עולים.
דני דנון: 78.
מוטי מלכה: ואנשים ברחו.
מוטי מלכה: הותיקים ברחו משם: מה?
מוטי מלכה: אני לא רוצה.
מוטי מלכה: ולקחה המנהלת הזאת, שקוראים לה אילה חג'ג', לקחה את הבית ספר הזה והפכה אותו לשם דבר במדינת ישראל.
מוטי מלכה: באים היום מכל, במשרד החינוך, מכל הערים בארץ, כולל משלחות שמגיעות מחו"ל, לקחת את הבית הספר הזה וללמוד מודל של פעילות.
מוטי מלכה: בבקשה אילה.
אילה חג'ג': שלום לכולם.
אילה חג'ג': כאמור, רוב הדברים, פחות או יותר, נאמרו באופן זה או אחר.
אילה חג'ג': רק אנחנו, יחד עם אנשים הנפלאים שיושבים פה, תוך איגום משאבים מכסימלי הוכחנו שבחינוך אין דבר בלתי אפשרי.
אילה חג'ג': בית ספר כמו שלי בארץ, בתי ספר כאלה נסגרו במקומות שונים, חברי הועדה בטח חקרו ולמדו.
אילה חג'ג': בית הספר הקלאסי המפורסם בנתניה, ואחרים.
אילה חג'ג': 78 אחוזים יוצאי אתיופיה.
אילה חג'ג': בית ספר במדד טיפוח ב'.
אילה חג'ג': ממש ברוב הסולם ברמה ארצית.
אילה חג'ג': בית ספר בעל סטיגמה קשה מאד.
אילה חג'ג': הפכנו אותו מבית ספר אדום במיצ"ב, למי שלא מבין בזה, אז זאת אומרת זה בית ספר שהכל אדום.
אילה חג'ג': אדום זה נקרא: נכשל במתמטיקה, בשפה, במדעים, באנגלית ובאקלים מיטבי, זאת אומרת, באקלים חברתי גם בזה הוא היה אדום.
אילה חג'ג': זאת אומרת, לא הייתה נקודת אור אחת.
אילה חג'ג': הפכנו בית ספר עתיר עולים לבית ספר מוביל קליטת עלייה.
אילה חג'ג': סמל לקליטת עליה איכותית בארץ, ומעבר לכך היום מודל לבתי ספר מובילים פדגוגיה איכותית.
אילה חג'ג': זאת אומרת, זה לא אני נותנת לנו את התואר, משרד החינוך ומינהל החינוך הפדגוגי שנה שעברה בחר מתוך 1,600 בתי ספר יסודיים בארץ 50 מובילי פדגוגיה איכותית, דהיינו, בתי ספר לדוגמה, שפותחים את שעריהם ומעצימים אחרים.
אילה חג'ג': אז תארו לכם שמתוך היישובים הכי חזקים בארץ הבית ספר שהיה נחשב בין הגרועים במחוז, והבית ספר האדום של קריית מלאכי, הפך למוביל פדגוגיה איכותית.
אילה חג'ג': זה לסבר את האוזן.
אילה חג'ג': בוא נאמר כיצד נאלצנו להתמודד: חלק, רוב הפערים והקשיים, ראש העיר הזכיר באופן זה או אחר, הסרט של חבר הכנסת בן – סימון שהיה מצויין להמחיש קצת את רמת הפערים וההתמודדויות, נדרשנו לשינוי ראש.
אילה חג'ג': כמו שדייל קרנגי אומר בספרו: קיבלת לימון?
אילה חג'ג': תעשה ממנו לימונדה.
אילה חג'ג': כל הזמן צריך ללמוד את המפה.
אילה חג'ג': הפכנו חולשות לחוזקות.
אילה חג'ג': לקחנו חולשות, הפכנו אותם לחוזקות.
אילה חג'ג': שינינו את כל הראש.
אילה חג'ג': אני והצוות לא אמרנו: תשמעו, אנחנו פדגוגים, זה לא תפקידנו לדאוג להלבשה, הנעלה, הזנה.
אילה חג'ג': לא.
אילה חג'ג': התחלנו מהפירמידה של מאסלו, מהתחתית, מאספקת צרכים בסיסיים עד שהגענו למימוש עצמי, והיום ברוך השם, בית הספר מפתח מצויינות אישית ומערכתית.
אילה חג'ג': בוא נחזור רגע לילד בקצרה, שתבינו לאיזה רזולוציה ירדנו ברמה שמקומות לא נדרשים לזה בכלל.
אילה חג'ג': לשקף של צמצום פערים ברמת הילד.
אילה חג'ג': המצגת מאד קצרה.
אילה חג'ג': כאמור דרך צרכים בסיסיים: פערים לימודיים – לא הייתה שפה, אז ילדים לא קראו, לא כתבו, ובטח לא הבינו את הנקרא.
אילה חג'ג': דימוי עצמי, בעיות התנהגות, ונדליזם, תקשורת בין אישית, מיומנות חברתית אפס.
אילה חג'ג': אני מדלגת, העדר מסגרות אחרי צהרים.
אילה חג'ג': בעוד שילדי
אילה חג'ג': כם מקבלים 7, 8 חוגים בשבוע, ילדינו לא היה להם כלום, מלבד מה שניתן להם בבית הספר.
אילה חג'ג': קשיים רגשיים, היעדר מוטיבציה, התביישו בהורים.
אילה חג'ג': קושי ברמת הורה, הלם תרבותי, חשדנות, אי אמון במערכת, צורך בהכוון, קשיים כלכליים, היעדר סמכות הורית, קושי להתחבר לבית ספר.
אילה חג'ג': תארו לכם שילד כזה חוזר ואומר לאמא: יש לי שיעורי בית.
אילה חג'ג': איזה שיעורי בית?
אילה חג'ג': האמא בתחתית של החיים.
אילה חג'ג': לא היה תפיסה של מיומנויות הוריות, של תפקיד ההורות, ולא הייתה סמכות, והיה נתק בין דורי מוחלט שאנחנו חווינו בו מידי יום.
אילה חג'ג': נתק מכאיב, מחליש ומדאיג.
אילה חג'ג': הלאה, השקף הבא.
אילה חג'ג': ברמת המערכת אני אומרת, זה מה נדרשנו אנחנו כמערכת חינוכית, ברמת העיר, וברמת בית הספר, קודם כל לתת את דעתנו עליו.
אילה חג'ג': אז היינו צריכים לשנות סדר יום פדגוגי.
אילה חג'ג': עם כל הכבוד לכולם, באתי למשרד החינוך ואמרתי להם: יקיריי, אומנם אני כפופה לכם, אך עם כל הכבוד לכם ילדיי לא יכולים ללמוד תנ"ך, היסטוריה, מולדת בעוד שאינם יודעים קרוא וכתוב, ולא מבינים הבנת הנקרא.
אילה חג'ג': עם כל הכבוד לכם, אנחנו ניתן לפחות 10 שעות בשבוע שפה, מתמטיקה, מעט אנגלית, מעט מדעים, והמון המון כישורי חיים, ואחר כך נדבר.
אילה חג'ג': בלי זה לא יהיה בסיס.
אילה חג'ג': חיזוק ותיגבור, אני עדיין בשקף הקודם – חיזוק ותיגבור השפה ברמה מערכתית.
אילה חג'ג': העיר עזרה לנו, הבאנו אנשים בעלי שיעור קומה מהמעלה הראשונה מהמכללות, מאחווה, דרך הג'וינט, תיגברנו רוחב ואורך.
אילה חג'ג': כל היום שפה, בכל צורה אפשרית: כתיבה, שיח הדבוּר, בכל דבר שנראה לכם טריוויאלי.
אילה חג'ג': בנוסף, גייסנו מגשרת במשרה מלאה.
אילה חג'ג': רבותיי, ההורים לא דיברו עברית.
אילה חג'ג': בחלק מגני הילדים.
אילה חג'ג': הבניית מערכת שעות מחדש.
אילה חג'ג': הקמת מערך משלים לאחר צהרים.
אילה חג'ג': כאמור, הילדים האלה לא הולכים למתנ"ס, וכמעט אף אחד מהם ולשום דבר.
אילה חג'ג': נדרשנו לתת להם הכל, מכל כל לבד.
אילה חג'ג': נמצאנו מפעילים בית ספר ללא הפסקה.
אילה חג'ג': בית ספר שפעיל עד הלילה, שנותן כל יום כישורי שפה ואת כל מה שמנינו.
אילה חג'ג': אתה אומר שאת המודל צריך להפעיל על כל הארץ?
אילה חג'ג': יש פה מודלים, תיכף תראה, שאכן אימצו אותם ברמה מערכתית גם משרד החינוך.
אילה חג'ג': מה עשינו?
אילה חג'ג': פיתוח תכניות ייחודיות המהוות מענה לכל האתגרים שמנינו.
אילה חג'ג': בחרנו לתת מענה לכל סוגי הצרכים בלי להגיד: זה לא תפקידנו, לטובת העצמה כוללת של מורה – לתמיד – והורה.
אילה חג'ג': בנינו יזמות פורצת דרך, לתקוף את הבעיה בדרך יצירתית.
אילה חג'ג': הצרכים בסיסיים – המודל שלנו "חנות המצוות", חלק מכם ראו ושמעו, הפכה למודל ארצי.
אילה חג'ג': בנינו חנות לילדים.
אילה חג'ג': שמנו בה כל מה שהם צריכים כדי לספק את כל צרכיהם בדרך של כבוד, מבלי שיתביישו.
אילה חג'ג': אבל גם חיזקנו מצויינות אישית, חיזקנו התנהגות טובה.
אילה חג'ג': מנענו אלימות, וכו'.