GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אליהו ישי: הייתי יומיים, מאוד מאוד צפוף, הרבה ביקורים, הרבה אירועים, ממקום למקום, בית כנסת, בית ספר, בנים-בנות, תלמוד תורה בנים, מוסדות חסד, מרכזים מרתקים, קירוב רחוקים בלתי רגיל של מיכו, שמנצח, הוא ועוד חברים רבים על המלאכה החשובה והמרתקת.
אליהו ישי: כאדם שגדל ולמד בחב"ד בצעירותו, אני מבין היטב מה זו מסירות נפש, מה זה העוצמה של ערבות הדדית, של ערבים זה לזה, של אחדות בעם ישראל.
אליהו ישי: לימים כשגדלתי והייתי בתפקידים מרכזיים, אין מקום בעולם שלא פגשתי את חב"ד, בסין, בהודו, בטוניס, לפני 15 שנה, לפני שהייתי שר בכלל, נמצאים שם.
אליהו ישי: איזו מסירות נפש, אי אפשר לתאר.
אליהו ישי: אדם, אתה יכול לשלם לו מאות אלפי דולרים ואתה אומר לו 'לך תגור עכשיו בכזה חור, תקבל משכורת שמנה כל חודש', אני לא יודע אם הוא יילך.
אליהו ישי: זה משהו עמוק, פנימי, שבאמת החדיר הרביי לכל השלוחים שלו, לכל התלמידים שלו, של אהבת ישראל.
אליהו ישי: המשמעות של ערבות הדדית, קל לומר את זה, אבל לחוש את זה ממש, זה לא פשוט, פה מרגישים את זה, בחב"ד.
אליהו ישי: הייתי גם עם שליח ביפן, הרב מחב"ד ביפן שמטפל גם באותם בחורים, נפגשתי איתם בפגישה מאוד חשובה עם עוזר שר המשפטים שם, ולראות אותו כל יום נוסע שעה לאסירים, כל יום.
אליהו ישי: תראו לי אדם שיכול להשקיע כל יום, שעה הלוך, שעה חזור, בביקור, כי הוא רואה כאילו הוא בכלא, לא כאילו אחיו בכלא, כאילו הוא עכשיו צריך להציל את עצמו ולהוציא את עצמו.
אליהו ישי: זו באמת מסירות בלתי רגילה.
אליהו ישי: זה המקום, שוב, להלל ולשבח ולהודות על השליחות העצומה הזאת וההקרבה הבלתי רגילה והערבות ההדדית המרתקת הזאת.
אליהו ישי: להודות לכל השליחים של חב"ד, כל רבני חב"ד, בארץ ובעולם כולו, וכמובן אלה שמחזיקים את התורה.
אליהו ישי: מיכו, החזקת התורה, גדול המעשה מהעושה.
אליהו ישי: אדם שמחזיק תורה, זכות עצומה שאי אפשר לתאר אותה.
אליהו ישי: אין ספק שלא עשרות אלפים, אלא מאות אלפים, שבו ליהדות ומתחזקים וחוזרים בתשובה בזכות העבודה של חב"ד ואין לי ספק שאותם מאות אלפים ויותר זכו ליהנות באופן כזה או אחר, הייתי אומר אפילו מיליונים, מחב"ד, וזה גרם לקידוש ה' שאין כדוגמתו.
אליהו ישי: אז על קידוש ה' הגדול הזה, עולם חסד ייבנה וחיזוק התורה ומוסדות התורה בארץ ובעולם וקירוב רחוקים, זו מנת חלקם המרכזית של רבני ושליחי חב"ד ואני חש את זה עוד מילדותי.
אליהו ישי: שוב, אני רוצה לסיים בברכות לרב לזר שמצטנע וככה בורח ומסתתר.
אליהו ישי: מה שהוא עושה ועשה במוסדות ב-20 השנים האחרונות, אפשר לכתוב ספרים ועוד ספרים ועוד ספרים, והכל בצניעות ובפשטות וביראת שמים עצומה ואהבת ישראל לאין קץ, בהקרבה והשקעה, ובחכמה ובתבונה והכל בסיעתא דשמיא.
אליהו ישי: אדם שמוסר נפש, כתוב בירושלמי, יש לו סיעתא דשמיא.
אליהו ישי: אז אני רוצה להודות לכולכם על האירוע הנפלא הזה, חבר הכנסת מיכאלי שעושה עבודת קודש ומחובר לקהילות הללו ומשקיע בכל כוחו למען הקהילה, תבורכו מפרי עליון, חיזקו ואימצו.
ידידיה מאיר: תודה רבה לאחרון הנואמים, שר הפנים וסגן ראש הממשלה, אלי ישי.
ידידיה מאיר: תודה על הדברים.
ידידיה מאיר: תודה למארגני המפגש הזה, האירוע הזה, חבר הכנסת דני דנון וחבר הכנסת אברהם מיכאלי.
ידידיה מאיר: תודה מיוחדת גם לעוזרים שלכם, שעבדו קשה מאחורי הקלעים, נריה מאיר, העוזר שלך, דני, ויצחק לב ארי, העוזר שלך, אברהם מיכאלי, תודה לפליישמן הפקות.
ידידיה מאיר: מיד יעלה לכאן יונתן רזאל, עם השיר שכבר הפך להמנון, שיר שהוא הלחין, 'והיא שעמדה'.
ידידיה מאיר: בשבוע שעבר ביום חמישי, באותו מפגש, באותו ערב מיוחד בהשתתפות ראש הממשלה, הוא הגיע ונאם בפני השלוחים והשלוחות בגני התערוכה והוא סיפר להם איך הרבי מלובביץ פגש אותו, איך הוא זכה להיכנס לרבי מלובביץ וזה היה לפני אחד הנאומים שלו בעצרת האו"ם.
ידידיה מאיר: הרבי אמר לו אז בשעתו, האו"ם זה מקום שיש בו הרבה מאוד חושך, אל תפחד, פשוט תדליק שם נר של אמת, נר אחד יספיק, כי חושך, כידוע, לא מגרשים במקלות אלא באור, נר אחד מול האנטישמיות, מול מכחישי השואה, מול ההתנגדות למדינת ישראל.
ידידיה מאיר: וכאן באולם הזה, הבוקר, בכנסת ישראל, לא היה צריך לגרש את החושך, רק להעצים עוד יותר את האור שכבר מאיר ועוד יאיר.
ידידיה מאיר: בהצלחה לכם השלוחים, בחזרה בהמשך במדינות שלכם, תודה רבה לכם.
דני דנון: אנחנו מקפידים לדון הרבה בכנסת בעניינים שונים של תאגידי מים ודברים אחרים.
דני דנון: אנחנו מקפידים אבל לרדת לשטח ולהיפגש עם הנציגים המקומיים, לשמוע על הצרכים, על הבעיות, אנחנו גם נצא מפה לרמה הארצית, וגם יוסי נשרי בקשר טוב, וגם חברי הטוב ...
דני דנון: אנחנו לא צעירים, אבל שנים רבות פעלנו במקומות אחרים, רפי גרגס, שהיום הוא אחראי על קליטת העלייה בקריית אונו.
דני דנון: אני מודה לראש העיר ולרפי על ההזמנה.
דני דנון: וחשוב לנו הועדה, למרות שידענו מראש שמבחינת מספרים אתם לא עיר עתירת עולים.
דני דנון: תיכף נשמע את הנתונים, אבל מידע אישי, אני יודע שקריית אונו כיום היא לא עיר עתירת עולים, ואנחנו כן רוצים לדעת על המצב הקיים, וגם מה אפשר לעשות כן לאפשר לעוד עולים, שבוודאי היו רוצים לבוא ולגור במקום כל כך איכותי.
דני דנון: אז אני אבקש, קודם כל מראש העיר, יוסי נשרי לפתוח בבקשה.
יוסי נשרי: תודה.
יוסי נשרי: תודה רבה לך אדוני חבר הכנסת דני דנון ידידנו.
יוסי נשרי: אכן צדקת.
יוסי נשרי: אני בתוקף התפקידים שלי מעבר לרשות המקומית שלנו, שיש לי חשיבות גדולה מאד לקיים, אני גם מגיע באמת הרבה לכנסת, ואני אתן רק סקירה קצרה על הנושא של העיר, שאלה שלא מכירים את העיר, וגם אתה תדעו מה קורה פה בעיר, ואחר כך אתן לאנשי המקצוע שיוכלו לדבר איתך, לשוחח איתך, כי אני רואה אותך די הרבה.
יוסי נשרי: להם יש את האפשרות פה כן לדבר איתך, לשוחח איתך, ובמגע ראשון להעביר לך את הרשמים ואת ההתרשמויות, ואת העשייה שהם עושים ביום יום.
יוסי נשרי: נכון שהם מקבלים רוח גבית, כי אנחנו מאמינים בעבודה צוותית בעיר, על כל שלוחותיה.
יוסי נשרי: יושב פה סגן ראש העיר, רון מלכה, שהוא אחראי על נושא של הרווחה בעיר, וגם מטפל בנושא של כל החינוך המשלים, מה שאנחנו קוראים: במתנ"ס.
יוסי נשרי: פעילות מתנ"ס.
יוסי נשרי: גם השנה העיר זכתה לעיר, מקום ראשון בארץ בהצטיינות לנושא של תחום הנוער,
יוסי נשרי: מטעם משרד החינוך.
יוסי נשרי: ב – 2006 זכינו בפרס החינוך הארצי.
יוסי נשרי: זאת אומרת שאם אני אחבר את הדברים האלה יש עשייה משמעותית בעיר בכל הפרמטרים.
יוסי נשרי: עיקר ההשקעה שלנו זה בחינוך.
יוסי נשרי: אנחנו מונים היום כ – 34 אלף תושבים כמעט.
יוסי נשרי: יש לנו 7 בתי ספר יסודיים שהשנה אנחנו נחנוך את הבית ספר השביעי על שמו של אביגדור וקסמן שיחיה חיים ארוכים, ולפני שנתיים חנכנו בית ספר על שמו של ראש מועצה ראשון שהיה לנו פה, יעקב כהן.
יוסי נשרי: יש לנו תיכון אחד, שתי חטיבות, והעשייה המבורכת שאנחנו עושים פה סביב השעון לטובת התושבים וילדיה, היא נותנת את האות שלמעשה אולי אחת הסיבות שאין פה קליטת עליה משמעותית ברבדים אולי טיפה עם סוציו – אקונומי יותר נמוך, זה בגלל המחירים המאד גבוהים שמשלמים פה תושבים שמגיעים לגור פה.
יוסי נשרי: יש פה הגירה חיובית משמעותית לעיר.
יוסי נשרי: יש לנו גידול של כ – 3.8 אחוז בשנה, בשנים האחרונות, ב – 6, 7 שנים האחרונות, מה שנתן לעיר את התנופה.
יוסי נשרי: תנופת בניה משמעותית שעיקר האפשרויות שלנו התקציביות נובעות מאותם היטלי פיתוח והשבחה, לעומת התקציב השוטף שיש לנו הרבה מאד קשיים, כי משרדי ממשלה וגם אתם, המשרד, לא אתה, משרדי הממשלה, זאת אומרת, משרד הקליטה, רואים בנו, בגלל סוציו – אקונומי כמקום שהוא יכול לחיות בכוחות עצמו, ולא לבוא ולקבל סיוע ממשלתי.
יוסי נשרי: הנוסחה הזאת של הסוציו – אקונומי יש בה לקונה משמעותית, כי הולכים ובודקים מה היכולת הכלכלית של התושב, אבל לא בודקים מה היכולת הכלכלית של הרשות.
יוסי נשרי: זה יהיה כמו קיוטו, שאחוז הגביה שלה הוא גבוה מאד מבחינת תושבים, מהצד השני אין לנו את אותם אזורי תעסוקה שמכניסים לנו את החלק הנוסף, המשמעותי, לקופת העיר.
יוסי נשרי: היחס הוא 75:25 שהוא לא, הדבר הוא לא נורמלי.
יוסי נשרי: יחד עם זאת, אנחנו כן מצליחים לתחזק את עצמנו, עם כל המאמצים, אבל זה בא על חשבון דברים אחרים, וגזרות שהממשלה, קרי הכנסת, משיתים על הרשויות המקומיות, ובסופו של דבר, התושב בקצה, זה אתה, וכל אלה שיושבים פה, כל אחד ברשות שלו, נפגע.
יוסי נשרי: נפגע ברווחה, נפגע בקליטה, נפגע בחינוך, נפגע, וכל נושא הוא פרמטר.
יוסי נשרי: זו הזדמנות גם לנצל את ההזדמנות שאתה פה כחבר כנסת, וגם בסיעה שיושבת בממשלה ואחראית על ניהול המדינה, לתת דגשים, ולא להעביר החלטות וחוקים שבסופו של דבר פוגעים ברשויות המקומיות, וגם פוגעים בקריית אונו.
יוסי נשרי: וכל חוק חדש שכל חברי כנסת רוצה, יש לזה השלכות משמעותיות ביותר, שיורדים לרבדים, לחיים היום יומיים.
יוסי נשרי: ואמרת נכון, בצדק בדבריך: אתה באת לראות מתוך השטח מה קורה.
יוסי נשרי: כי לשבת בכנסת, לשבת בממשלה, ולא לרדת לעם ולראות מה קורה, יש נתק מוחלט.
יוסי נשרי: והנתק הזה, לצערי הרב, הוא קיים בכל הרבדים.
יוסי נשרי: לכל שדרת העשייה של הממשלה מול השלטון המקומי.
יוסי נשרי: ואם גם חברי הכנסת, וגם הממשלה יבינו שבסופו של יום אנחנו, ראשי הרשויות, אנחנו כלי הביצוע, חוד החנית של הממשלה בשלטון המקומי, קרי לאזרחים.
יוסי נשרי: כי מה שנתפס, ומה שהתחושה שלי מרוב הישיבות שאני יושב בכנסת, בועדות השונות, שלא סופרים אותם.
יוסי נשרי: אתה בא, נותנים לך לדבר כמה משפטים, אין זמן, מסתכלים על השעון, 11 – מליאה, או 4 – מתחיל מליאה.
יוסי נשרי: סוגרים את העסק.
יוסי נשרי: אתה אומר מה שאתה אומר, וסוגרים לי את סדר היום.
יוסי נשרי: ומי שקובע בסוף זה ועדת הכספים של הכנסת.
יוסי נשרי: אתה יכול לקבל אחלה החלטות בועדה שלך, ירד לגפני, אם אין לו איזה עיסקה יפה עם משרד האוצר, הכל תקוע.
יוסי נשרי: על חשבון מי?
יוסי נשרי: על חשבוננו.
יוסי נשרי: וזה חוזר על עצמו, וחוזר על עצמו.
יוסי נשרי: אתה מתעייף מזה.
יוסי נשרי: זאת אומרת, אתה בא לפה, בסופו של דבר כשאתה יורד מירושלים אתה מתוסכל.
יוסי נשרי: מתוסכל כי אתה לא מסוגל להזיז מהלכים.
יוסי נשרי: אז נכון שהועדה שאתה עומד בראשה היא ועדת קליטה, אבל אני כן מנצל את האפשרות, כי אני יודע שאתה אדם דומיננטי.
יוסי נשרי: היו לי איתך לא מעט שיחות.
יוסי נשרי: צריכים לתת דגש לתושבים.
יוסי נשרי: תושבים זה אזרחי ישראל.
יוסי נשרי: ראש העיר ומשרדו, או משרדי העירייה, זה לא העיר.
יוסי נשרי: היער זה התושבים.
יוסי נשרי: אנחנו נבחרנו לתת שירות לתושבים.
יוסי נשרי: ולצערי, לא נתפס ככה.
יוסי נשרי: ואומרים: שלטון מקומי חושבים זה רחוב הארבעה, זה המשרדים של השלטון המקומי, או העירייה.
יוסי נשרי: בזה נגמר הסיפור.
יוסי נשרי: שכחו שאנחנו נותנים שירותים לתושבים שלנו.
דני דנון: תודה יוסי.
דני דנון: אני רוצה לבקש מרפי, שאחראי על תיק קליטת העלייה, סקירה קצרה, לנו יש את הנתונים שלנו, בדרך כלל הם שונים מהנתונים שלכם בקצת, בגלל הלמ"ס, אבל לשמוע קצת על הפעילות שלכם בעיר.
רפי גרגס: עצם הפעילות, קודם כל רוב האוכלוסייה בתחום הזה של העולים, ואצלנו זה דווקא הקשישים.
רפי גרגס: יש לנו מעט מאד יחסית צעירים, וגם הצעירים שיש לנו אז בדרך כלל הם ברמה יחסית בינוני ומעלה.
דני דנון: קשישים מחבר העמים ברובם?
רפי גרגס: ברובם.
רפי גרגס: כן.
רפי גרגס: ולכן גם אם יש לנו קצת צעירים, בשטח גם כשאנחנו מסתובבים, אז הם פחות איתנו בקשר.
רפי גרגס: הסיבה לזה שהם יחסית, כי האוכלוסייה פה, בסופו של דבר, אוכלוסייה ברמה גבוהה, כחלק מזה גם מחירי נדל"ן, אז מי שמגיע לפה באמת אז הוא קצת הרבה יותר מבוסס.
רפי גרגס: עכשיו, בנושא הקשישים פה יש לנו פעילות חזקה מאד.
רפי גרגס: ממש אני חושב שבניגוד למקומות אחרים, עשינו את זה באמת, יש לנו איזה שני הוסטלים, יש לנו עוד מועדון קשישים במקום אחר.
רפי גרגס: יש לנו 3 מוקדים של הקשישים, והם בעיקר נהנים מהפעילות שלנו, ובעצם מה שאנחנו עושים איתם,
דני דנון: הוסטלים, אני רואה אחד זה עמיגור, והשני של מי הוא?
דני דנון: ברחוב צה"ל?
איסר באומל: משרד השיכון.
רפי גרגס: משרד השיכון.
רפי גרגס: נכון?
איסר באומל: מט"ב מפעיל אותו באמצעות משרד השיכון.
איסר באומל: מט"ב זכה במכרז.
איסר באומל: יש לנו הוסטל קטן של כ – 16 יחידות דיור של האגודה למען הקשיש.
רפי גרגס: אז זה בעיקר הפעילות שלנו היא, לכן הפעילות העיקרית שלנו זה איתם.
רפי גרגס: אבל אני דווקא, דווקא הפעילות איתם מאד מבורכת.
רפי גרגס: כלומר, גם אני מרגיש, אנחנו מרגישים שאנחנו עושים בשבילם במעט שאנחנו מקבלים בעצם ממשרד הקליטה ורוב הדברים בעצם מגיעים מבחוץ, וגם יוסי, כראש העיר נותן לזה גיבוי, ורון כמובן כסגן ראש העיר.
רפי גרגס: והפעילות שאנחנו עושים איתם, אז קודם כל הקמנו פה הרבה דברים עם הקשישים.
רפי גרגס: אם זה שאנחנו יוצאים לטיולים, אנחנו נותנים הרצאות.
רפי גרגס: יש לנו פה מקהלה שהקמנו, פעילה מאד.
רפי גרגס: פעילה וגם יפה.
רפי גרגס: ועל זה תיכף נרחיב שתגיד לי מתי אפשר.
רפי גרגס: אבל זה עיקר הפעילות.
רפי גרגס: חוץ מזה שאני אישית עוזר להם בלי סוף.
רפי גרגס: אני אתן לך דוגמא, הם, דרך אגב, האנשים האלה, וזה אני רוצה להגיד בהזדמנות הזאת, האנשים האלה שלפעמים לא בכל מקום מודעים בעצם ליכולות של הקשישים האלה.
רפי גרגס: חושבים שקשישים קצת מזניחים, כל זה.
רפי גרגס: אני בא משם, ואולי קל לי לשדר את זה, אני גם בא מרוסיה, אז אני קל לי לשדר את זה, כי בסופו של דבר האוכלוסייה הזאת היא ברמה גבוהה מאד.
רפי גרגס: יש פה ציירים, זמרים לשעבר, הם ברמה גבוהה מאד, שהם בעיקר, רוב הדברים גם עושים בעצמם.
רפי גרגס: מה שאנחנו רק צריכים לתת להם את הכלים, ולעזור להם מסביב.
רפי גרגס: וזה אנחנו כן עושים.
רפי גרגס: מה עוד?
רפי גרגס: זה בסך הכל כללית.
רפי גרגס: אני אתן לך דוגמא: שבוע הבא נפתחת פה תערוכה של ציירים.
רפי גרגס: הם יוזמים דברים.
רפי גרגס: מה שאנחנו עושים בעצם עוזרים להם בעיקר אני, נותן להם את הכלים, לפעמים במקום, מנצלים את הדברים האלה.
רפי גרגס: וזה בעיקר הפעילות שלהם.
יוסי נשרי: מנהל האגף יכול להוסיף.
איסר באומל: סך הכל אמרת את כל הדברים.
איסר באומל: ובאמת לב העבודה שלנו בנושא של קליטת עליה, ואם נשׂים לב קריית אונו זה "שטעטל" 30 אלף תושבים.
איסר באומל: ושים לב כמה יחידות דיור, באופן יחסי, יש ביישוב הזה לקליטת עליה, מעל 200 יחידות דיור.
איסר באומל: ואני חושב שבאופן יחסי למדינת ישראל אין לזה אך ורע.
איסר באומל: זה פשוט מראה את המדיניות של העיר הזאת בכלל בתחום הרווחה, גם בנושא של קליטת עליה.
איסר באומל: בצורה כזו, דרך אגב, אני פותח סוגריים, כמעט אין תושבי קריית אונו, עולים חדשים אני מדגיש, שיש להם בעיית דיור, כי אנחנו פתרנו את זה בתוך ההוסטלים שלנו בקריית אונו.
איסר באומל: בסך הכל הם מקבלים כאן שירות, שירות טוב.
איסר באומל: יש לנו אנחנו תיכף ניתן דוגמא, יש לנו מעט אתיופים.
איסר באומל: אנחנו כל הזמן חוזרים על אותה שגיאה שכבר קלטו את האתיופים פיזרו אותם בכל הארץ כאן קלטנו בערך כ – 40 משפחות, נתנו להם לא שירות דב, אלא שירות טוב.
איסר באומל: אתה יודע כמה משפחות נשארו היום בקריית אונו?
איסר באומל: לא בגלל שלא טיפלנו בהם.
איסר באומל: נשארו בסך הכל 12 מהתושבים אתיופים בקריית אונו.
איסר באומל: למה?
איסר באומל: כולם חזרו לראשון לציון, לרחובות, להיות עם בני משפחותיהם.
איסר באומל: זה איזה שהוא סוגריים שפתחתי בכל נושא של קליטת עליה.
איסר באומל: אבל סך הכל אם נדבר על קשיים, אנחנו מאד נשמח, אנחנו לא יישוב עשיר.
איסר באומל: אנחנו מהמעט שלנו, אני מדבר מבחינת היישוב עצמו, ולא התושבים, התושבים שלנו נפלאים.
איסר באומל: שורה גדולה מאד של מתנדבים שבאמת אני יכול רק להעריך ולהוקיר.
איסר באומל: אבל המשאבים שעומדים לרשותנו, וכאן אני פונה אולי לריבון, לרגולטור, אם היה לנו אפשרות לקבל יותר משאבים לטובת העולים היה לנו הרבה יותר קל.
איסר באומל: אנחנו עושים את המיטב, עושים את המכסימום.
איסר באומל: לטוב אין סוף.
איסר באומל: באמת במסגרת המשאבים, יש לנו שיתוף פעולה מצויין עם משרד הקליטה, אבל אם היה אפשרות להגביר את הכלים שנותנים לנו, העולה היה מקבל שירות יותר טוב.
איסר באומל: לצערי, עובדים בשיטת הסלמי, כל שנה התכווצות, והתכווצות, והצרכים הם לא הולכים ונעשים יותר קטנים, כי הקשישים הולכים ונעשים יותר מבוגרים, יותר סיעודיים, ואם אני רואה, למשל, את הווטרנים שאנחנו מאד מעריכים ומוקירים ועושים איתם פעילויות כל שנה, והדוגמא הבולטת ביותר זה יום הניצחון שלא מזמן חגגנו איתם, אנחנו כל פעם רואים שהקבוצה הזאת פוחתת, ובעיקר פוחתת בתחום בריאותי, ודווקא היום אנחנו צריכים יותר לעזור להם מאשר בעבר.
דני דנון: רציתי לשאול את ראש העיר לגבי המכללה.
דני דנון: יש במכללה הרבה סטודנטים עולים.
יוסי נשרי: נכון.
דני דנון: גם יוצאי אתיופיה, גם אחרים.
דני דנון: השאלה אם הם באים כתלמידים ועוזבים את העיר?
דני דנון: או שיש שכירת דירות, פעילות זה, אתה מרגיש את העולים פה בעיר בזכות המכללה?
יוסי נשרי: קודם כל, בזכות המכללה יש הגירה חיובית.
יוסי נשרי: בלי שום קשר לעולים או לא לעולים, כי עצם העובדה שבאים פה סטודנטים ומשתכנים פה באזור, אם זה בקריית אונו, או ביישובים הסמוכים, ורואים שיש פה שירות טוב, אז הם באים ומתקבצים בסופו של דבר.
יוסי נשרי: נכון שהמכללה של קריית אונו מוליכה בכמה פרמטרים את הנושא, בעיקר בנושא של האתיופים.
יוסי נשרי: שם רנן הרטמן לקח על עצמו כמשימה לאומית שהוא ראה אותה, ונותן להם שם משמעות מאד גדולה.
יוסי נשרי: יחד עם זאת, אני מתחבר למה שאמר איסר, אבל הם באים פה ללמוד וחוזרים לראשון לציון, או חוזרים לרחובות, לאותם קינים שלהם שהם מרגישים חממה בשבילם.
יוסי נשרי: עכשיו, אני לא יכול לבוא להגיד להם: בואו תרכשו פה דירה.
יוסי נשרי: הם שוכרים דירות, שוכרים ועוזבים בחזרה.
יוסי נשרי: זה הם עושים במסגרת, כמו שכל סטודנט עושה, שוכר, אם הוא יכול, אם הוא גר רחוק, אז הוא שוכר דירה, אבל לא נשארים פה.
יוסי נשרי: המספרים לא נמצאים פה, בגלל, עוד פעם, כי הדירות הם מאד יקרות.
יוסי נשרי: אבל ללמוד הם באים.
דני דנון: ולגבי הדיור – האם אתם דורשים מקבלנים שבונים בניה רוויה אחוז מסוים לדירות קטנות?
יוסי נשרי: אז בוא אני אגיד לך ככה: הנושא שאנחנו עשינו בעיר, היות וקריית אונו מובילה בנושא של התחדשות עירונית, ופינוי בינוי במיוחד, ההחלטות שאנחנו קיבלנו בהנהלת העיר, שכל קבלן שמקדם פרוייקט פינוי בינוי, 10 אחוז הולך לנושא של דיור בר השגה לזוגות צעירים.
יוסי נשרי: הקמנו כאן ועדה בלתי תלויה, מקצועית, שהיא קבעה מה התבחינים: מה זה זוג צעיר, ומי זכאי לקבל את זה.
יוסי נשרי: יחד עם זאת גם קיבלנו החלטה נוספת לגבי הנושא של "שבס".
יוסי נשרי: כל קבלן שירצה לבנות, ולהוציא "שבס" 50 אחוז מה"שבס" הולך לזוגות צעירים?
יוסי בר-נוי בוכריץ: מה זה "שבס"?
יוסי נשרי: "שבס" זה חוק שבס של מי שהיה פעם מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
יוסי בר-נוי בוכריץ: על מה החוק?
יוסי נשרי: החוק אומר שיש זכויות נוספות לקבלן לקבל עד אחוז מסוים לדירות נוספות, ולשמור על אותו מבנה של דיור.
יוסי נשרי: לא להגדיל את השטחים, אלא באותם שטחים הוא מצמצם את גודל הדירה ויכול לקבל יחידות דיור נוספות.
יוסי נשרי: ו – 50 אחוז מהבקשה שלו אנחנו דרשנו שזה ילך לטובת זוגות צעירים.
יוסי נשרי: הלכנו לפרוייקט מאד ייחודי לדיור בר השגה למשפחות קשות יום.
יוסי נשרי: הגענו כבר לועדה המחוזית.
יוסי נשרי: הועדה המחוזית אישרה לנו.
יוסי נשרי: משרד המשפטים פסל את ההחלטה הזאת מכוח זה שהוא חושש שמא רשויות, ראשי רשויות יתנו למקורביהם את הדירות במקום לתת את זה לעם ישראל.
יוסי נשרי: על זה זה נפל.
יוסי נשרי: והיתה החלטה בועדה המחוזית.
יוסי נשרי: אישרנו פה 15 יחידות דיור ל – 15 שנים.
יוסי נשרי: כל 5 שנים היתה צריכה משפחה להיכנס ולצאת, לטובת אותן משפחות, ב – 50 אחוז עלות.
יוסי נשרי: זאת אומרת, אם שכירות עולה פה 4,000 שקל, לתושב היה, למשפחה היה עולה 2,000 שקל.
יוסי נשרי: ומשרד המשפטים.
דני דנון: עצר את זה.
יוסי נשרי: עצר את זה.
יוסי נשרי: הגב' שרית דנה.
דני דנון: היום מה העלות המינימלית של דירה בקריית אונו?
יוסי נשרי: אתה יושב פה באזור, בלב האזור הכי יקר.
יוסי נשרי: היום דירה, תגיד לך מלכה, שהיא גרה פה, אני לא צריך הרבה להגיד, היא תגיד לך בדיוק כמה שווה,
קריאה: מכרתי דירה בגבעתיים, סליחה.
יוסי נשרי: לא דיברתי על גבעתיים, דיברתי על קריית אונו.
יוסי נשרי: הדירות פה 5 חדרים 2.4.
דני דנון: לא, אני מדבר על מחיר מינימום.
דני דנון: הדירה הכי זולה בקריית אונו היום, כמה עולה?
קריאה: 4 חדרים מיליון 800, מיליון 700.
יוסי נשרי: רפי הוא מתווך, הוא יכול להגיד לך.
דני דנון: הכי זול בקריית אונו.
יוסי נשרי: לא, דירה משומשת.
רפי גרגס: מיליון 250.
יוסי נשרי: מיליון 200.
יוסי נשרי: בלוי אשכול.
דני דנון: ליוצאי אתיופיה העיר נחשבת פתוחה?
דני דנון: אם מישהו רוצה לבוא לגור פה היא לא סגורה מבחינת.
יוסי נשרי: מה פתאום?
יוסי נשרי: חס וחלילה.
יוסי נשרי: אין דבר כזה.
יוסי נשרי: הלוואי שיבואו.
יוסי נשרי: יותר מזה אני אגיד לך, שהיה סיפור בפתח תקווה, שהיה שם מלחמות, אנחנו שלחנו ואמרנו גם למשרד החינוך, וגם למשרד הקליטה, אתה עוד לא היית בתפקיד, שקריית אונו מוכנה לקלוט אותם במערכת החינוך, הם דתיים, ב"שילה" יש לנו מקום, מוכנים לדאוג שיבואו וילמדו פה, גם לדאוג להם להסעות.
יוסי נשרי: שהיה שם מאבק בין ראש העיר איפה ילמדו, לא ילמדו.
יוסי נשרי: אמרנו: פה אין דבר כזה.
יוסי נשרי: דרך אגב, יש לנו את מי שעומד היום בראש "נפש בנפש", תושב העיר שלנו, ארז חלפון.
יוסי נשרי: שגם אליו פנינו ואמרנו לו אם יש לו קשרים בחו"ל והוא רוצה להביא עולים חדשים, העיר מוכנה לקבל אותם בשמחה.
קריאה: היה מנכ"ל קליטה.
יוסי נשרי: כן.
יוסי נשרי: היה מנכ"ל משרד הקליטה, והיום הוא "נפש בנפש".
דני דנון: אנחנו עובדים איתם רבות.
דני דנון: רציתי לשאול את חוּמה, משרד הקליטה, מנהלת המרחב, יש לך משהו לחלוק איתנו?
חוּמה פינצ'ב: בעיקרון העבודה שמתנהלת מול קריית אונו היא עבודה מצויינת.
חוּמה פינצ'ב: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא.
חוּמה פינצ'ב: הבעיות שהועלו כאן הן בעיות אמיתיות.
חוּמה פינצ'ב: נושא של גובה שכר הדירה מאד גבוה.
חוּמה פינצ'ב: הנושא של רכישת דירה, שהוא כמעט בגדר בלתי אפשרי לגבי משפחות עולים.
חוּמה פינצ'ב: יחד עם זאת, על פי הנתונים, וככה הנתונים מופיעים אצלכם בחוברת שאני הפצתי, ב – 2010 הגיעו כ – 74 משפחות עולים ותושבים חוזרים.
חוּמה פינצ'ב: והאמת היא הרבה יותר תושבים חוזרים מגיעים לקריית אונו, מאשר עולים.
חוּמה פינצ'ב: זאת אומרת, ישראלים שחזרו.
דני דנון: מה החלוקה בין ה – 74 באמת?
חוּמה פינצ'ב: החלוקה היא: עולים הגיעו 13 משפחות ב – 2010, ותושבים חוזרים – 61 משפחות.
חוּמה פינצ'ב: שזה יפה.
חוּמה פינצ'ב: עכשיו, ב – 2011 עד סוף מאי 7 משפחות עולים, 6 משפחות תושבים חוזרים.
חוּמה פינצ'ב: ב – 2010 הפער הוא מאד מאד גדול, ואני חושבת שזה יפה.
דני דנון: זה אנשים שגרו פה?
דני דנון: או אנשים שחזרו לארץ ובחרו לגור פה?
יוסי נשרי: לא בהכרח.
חוּמה פינצ'ב: לא בהכרח גרו פה, אבל החליטו לחזור לכאן.
חוּמה פינצ'ב: חלקם כן יש להם פה הורים או קרובי משפחה, ואז הם מגיעים מחו"ל ומגיעים לקריית אונו.
חוּמה פינצ'ב: חלקם בחרו בקריית אונו כעיר שהם רוצים לחיות בה, והם מגיעים לכאן.
חוּמה פינצ'ב: אני רוצה להתייחס לסוגיה נוספת.
חוּמה פינצ'ב: הועלתה פה טענה שאילו היו משאבים יותר גדולים שהמשרד היה נותן, זה היה יכול לסייע.
חוּמה פינצ'ב: אז א' – הייתי רוצה לשמוע את זה בצורה יותר קונקרטית, לְמה המשאבים ולמה?
חוּמה פינצ'ב: מכיוון שלפני כ – 4 שנים קריית אונו ויתרה, מסיבות שקשורות בה, על תקציב בנושא תיגבור לימודי לתלמידי עולים.
חוּמה פינצ'ב: התכנית עבדה מאד יפה כאן בבתי ספר, אני באופן אישי ביקרתי והתרשמתי.
חוּמה פינצ'ב: אבל התכנית לא המשיכה מסיבות כאלה ואחרות.
חוּמה פינצ'ב: אז לכן כאשר מבקשים תוספת תקציבית הייתי מאד רוצה לדעת קונקרטית לְמה?
חוּמה פינצ'ב: כדי לבחון את זה לגופו של עניין.
רון מלכה: אני חייב להגיב.
רון מלכה: תראה, מטבע הדברים, בגלל המאפיינים של העיר ששמעת עד עכשיו, העולים שנמצאים פה הם בדרך כלל עולים מבוגרים.
רון מלכה: זאת אומרת, ציין רפי, ובצדק, שיש המון קשישים, אבל יש גם כאלה שמבחינה כלכלית שמגיעים ומשתקעים פה בסופו של דבר, זה זוגות או משפחות של נפשות בוגרות, מה שנקרא, ופחות בני נוער.
רון מלכה: אתה פחות רואה בני נוער עולים בתוך בתי הספר שלנו.
רון מלכה: כשבאים מציעים לך פרוייקט שהוא מאד נקודתי על חינוך, ואין לך ילדים עולים בתוך בית ספר אין מה לעשות עם זה.
יוסי נשרי: אתה משקיע בחינוך.
רון מלכה: ואנחנו משקיעים גם ככה.
רון מלכה: אני רוצה לנגוע בנקודה של פנאי ותרבות.
רון מלכה: החבר'ה האלה צורכים פנאי ותרבות ברמות שאנחנו אפילו כישראלים שורשיים פה לא מתקרבים לזה.
רון מלכה: והנתונים מול עיניך: 28 אלף שקלים.
רון מלכה: אני כל שנה כשאני יושב בועדת ההיגוי הזאת שכדי לקבל את הכסף אתה צריך לעבור הליכים בירוקרטיים כל כך מקיפים, עם סכום כזה אנחנו אפילו מסיימים את הישיבה בצחוק ממש, אתה יודע, לא נעים כזה, שבשביל סכום כזה אנחנו צריכים לעבור ויא – דולורוזה כדי לקבל את זה.
רון מלכה: ואני אומר, יש מקום באמת להגדיל את הנתח, ואני כרגע מתייחס לסיוע הישיר, כי הסיוע העקיף זה סיוע פרטני, למיטב הבנתי, שניתן לעולים פרטנית שמתמחים באחד מהמקצועות האלה.
רון מלכה: אבל בעיקרון, כשמדובר על תרבות ופנאי שהעיר נותנת, אם זאת היתה תרבות שהיא היתה יכולה להשתלב בתוך התרבות המקומית, אז יש לנו תקציב תרבות.
רון מלכה: אבל יש להם תרבות מאד ספציפית.
רון מלכה: מאד מיוחדת.
יוסי נשרי: נקודתית ומיוחדת.
רון מלכה: שהם אוהבים אותה, ורוצים, ואם אנחנו רוצים לקדם אותה אנחנו צריכים לקבל תקציב מאד ספציפי לפעילות הזאת.
רון מלכה: לא לחינוך ילדים שאין לנו.
רון מלכה: מה את רוצה שנשקר וניקח את הכסף בכל מקרה?
רון מלכה: או נפברק תכניות.
רון מלכה: אנחנו לא עושים דברים כאלה.
יוסי נשרי: תעשי הסבה.
רון מלכה: אנחנו רוצים לעשות פעילות.
חוּמה פינצ'ב: זה לא: תעשי.
רון מלכה: שהאוכלוסייה שלנו רוצה אותה, ודורשת אותה בתחום הפנאי והתרבות, ויש לנו הרבה מה להציע.
רון מלכה: יש לנו כוחות תרבותיים פה, ואנשי מקצוע שיכולים לספק לאוכלוסייה הזאת יופי של תרבות שהיא ספציפית למה שהם אוהבים ורוצים, ודוחפים, ואין לנו מספיק משאבים.
יוסי בר-נוי בוכריץ: מה הם אוהבים ורוצים?
יוסי נשרי: הצגות.
רון מלכה: מקהלות.
יוסי נשרי: מוסיקה.
יוסי נשרי: ציור.
יוסי נשרי: טיולים.
חוּמה פינצ'ב: אני מבקשת להתייחס מכיוון שבכל זאת.
רון מלכה: זה לא התנצחות, חומה.
חוּמה פינצ'ב: חס וחלילה.
רון מלכה: אני רוצה רק להיטיב איתם.
חוּמה פינצ'ב: רון, אנחנו פה באווירה חברית, בסופו של דבר.
חוּמה פינצ'ב: אז אני אומרת דבר כזה: קודם כל הנושא של סיוע כזה או אחר, זה יוצא מאותו כיס.
חוּמה פינצ'ב: גם הסיוע העקיף, גם אם הוא פרטני, וגם אם התקציב נכנס לקריית אונו, זה עדיין מאותו תקציב שהמשרד נותן לטובת יישוב כזה או אחר.
חוּמה פינצ'ב: עכשיו, מבחינת תקציבים – העיר בעצם סוברנית להחליט למה היא רוצה לייעד את התקציב שהמשרד נותן.
חוּמה פינצ'ב: או.
חוּמה פינצ'ב: קיי?
חוּמה פינצ'ב: ביקשתם מקהלה?
חוּמה פינצ'ב: קיבלתם מקהלה.
חוּמה פינצ'ב: זה היה מאד חשוב.
חוּמה פינצ'ב: רפי הוביל את התהליך של המקהלה פה בעיר.
דני דנון: זה לא ב – 28 אלף?
חוּמה פינצ'ב: זה כלול.
דני דנון: זה בתוך זה, או.
רון מלכה: אז את אומרת לשנות את הייעוד אבל במסגרת התקציב.
חוּמה פינצ'ב: עכשיו.
רון מלכה: אני דורש הגדלה.
רון מלכה: אני אומר הגדלה של זה.
רון מלכה: לא לשנות כל פעם את הייעוד של אותו כסף.
חוּמה פינצ'ב: עכשיו אני אומרת, כמו שאמרתי, אתם סוברנים להחליט מה אתם עושים בתקציב.
חוּמה פינצ'ב: ואם המשמעות שהתקציב שניתן לקשישים, ולצורך העניין, אנחנו מדברים על 3,000 שקלים פעילות לקשישים.
חוּמה פינצ'ב: אתם חושבים, או מוצאים לנכון שצריכים לעשות איתם פעילות תרבותית חברתית, אתם רשאים לעשות את זה.
חוּמה פינצ'ב: אנחנו אף פעם לא מגבילים לעשייה כזאת או אחרת, וזה מה שאתם עושים.
רון מלכה: אבל זה לא מה שאמרתי, חומה.
חוּמה פינצ'ב: טיולים, סדנאות, הרצאות.
חוּמה פינצ'ב: הרי זאת הפעילות התרבותית – החברתית שאתם מציעים ועל זה אתם מקבלים את התקציב.
רון מלכה: חומה, אני לא אמרתי את זה.
יוסי נשרי: יש לך נתון כמה עולים סך הכל יש בבקעה?
יוסי נשרי: היישובים שסמוכים לנו: אור יהודה,
חוּמה פינצ'ב: לא, לא, לא כל הבקעה היא תחת האחריות שלי.
רפי גרגס: לא, כי ייעוד זה לא שייך אליהם, יוסי.
יוסי נשרי: אני שואל.
יוסי נשרי: לא יודעת.
יוסי נשרי: זה פה נקודה למשל, שאפשר לקחת, אם עושים פעולות פרטניות בתוך היישוב הספציפי, לקחת תקציב משמעותי שהמשרד יעניק לבקעה.