GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלמה מולה: מאז החלטת המדיניות של אותה ממשלה, לא הצלחתי למצוא.
שלמה מולה: זאת האמת.
שלמה מולה: לא הצלחתי למצוא.
שלמה מולה: הדבר היחידי שהיה, ב-2003, נדמה לי, זו ההחלטה של אריק שרון להביא את שארית יהודי אתיופיה שנשארו באתיופיה במספר 27,900 ומשהו.
שלמה מולה: ההחלטה האחרונה, אדוני היושב ראש.
שלמה מולה: והנה הגיע אלינו חבר הכנסת מיכאלי, שהיינו שותפים לדחיפה ולהחלטה הזאת.
שלמה מולה: זה זנב להחלטה---
אברהם מיכאלי: היום, כשיש ממשלת ליכוד, אם 'קדימה' היו ממשיכים---
שלמה מולה: תאמין לי, אני לא נכנס לזה.
אברהם נגוסה: זה שממשלת קדימה סגרה את העלייה וממשלת ליכוד פתחה את העלייה, עובדה היסטורית.
דני דנון: זה לא יהיה בהחלטות של הוועדה היום.
קריאה: היום זה יום חגיגי, תרדו מהפוליטיקה הקטנה.
שלמה מולה: אני יכול להגיד באופן אישי שאני, ועוד אחרים---
מרינה סולודקין: זה אולמרט.
מרינה סולודקין: אולמרט זה לא קדימה.
שלמה מולה: באמת הדברים הרבה יותר רציניים.
שלמה מולה: במקום להתבדח ולצחוק, צריך לעקוב אחרי הדברים בצורה מפוקחת.
שלמה מולה: הדבר הנוסף שאני רוצה להגיד, אדוני היושב ראש, אני חושב שהגישה שלנו אסור שתהיה גישה פטרנליסטית בכלל בתפיסה.
שלמה מולה: בגישה הפטרנליסטית יש הרבה מאוד האדרה על מה שהמדינה עושה, אבל אני חושב שיש לנו עוד, אם אני מסתכל אדוני היושב ראש בבית הזה, באמת אם מדברים על ההישג האישי של כל אחד ואחד, אם נסתכל פה על דר' טירוורק, שהיא דוקטור, אני מסתכל על אברהם שהוא דוקטור, אני רואה שם כמה עורכי דין, אני רואה אפילו רב קונסרבטיבי וגם רבנים אחרים.
שלמה מולה: זאת אומרת, זה חשוב שנהיה משולבים.
שלמה מולה: לפעמים כשאנחנו רואים את ההישגים האישיים של האנשים, הוא חלק בלתי נפרד בהצלחת הקהילה כולה.
שלמה מולה: מאחר שדובר על הנושא של החינוך ואני חושב שזה המפתח להצלחת יהודי אתיופיה, אנחנו נאשר בדיון שאתה תקיים את ההצעות שלנו, גם בתחום הדיור, גם בתחום התעסוקה, גם אולי הערות שיש לנו לחוק שאנחנו העברנו, חוק חשוב, והדברים שמסקי דיברה עליהם והדברים שציון דיבר עליהם, מה שאפשר לשדרג ואנחנו נדבר על זה.
שלמה מולה: אבל אני רוצה לבקש ממך פעם נוספת, ואני עושה את זה כמנהגי בכל ישיבה, כמו שאתה היית הדוחף להעביר את חוק ההעדפה המתקנת, אני מבקש ממך להביא להצבעה את חוק מורשת יהדות אתיופיה.
שלמה מולה: מה שאני מבין, גם חוק מורשת עדות תקוע, אין עליו---
דנה גורדון: הוקמה ועדה משותפת.
שלמה מולה: הוקמה ועדה משותפת, אין הסכמה בין הרכיבים של הקואליציה, יש בעיה עם הבקשה לתקצוב של כל הקבוצות.
שלמה מולה: אני רוצה לבקש ממך, אם אנחנו רוצים לעשות טוב עם העלייה מאתיופיה, הקמת מרכז מורשת יהדות אתיופיה במתכונת הרחבה, הגדולה, שבה יהיה גם מוזיאון, גם מרכז מחקר, גם מרכז סמינרים, גם ספריה גדולה, ואני חושב שגם מוזיאון שיתעד את ההיסטוריה וכן הלאה, אני לא נכנס להקמת המרכז, לא נכנס לזה, החוק נותן מענה מאוד מאוד ברור.
שלמה מולה: אמרתי גם בפעם הקודמת, חששתי שזה לא יצליח ואנחנו נתקענו.
שלמה מולה: מי שתקע את זה זו הקואליציה הנוכחית.
שלמה מולה: גם מיקי איתן בין היוזמים, גם מיכאלי וגם יולי אדלשטיין וגם אני.
שלמה מולה: אנחנו אמרנו שאי החקיקה או קידום החקיקה גם אחרי שתהיה חקיקה יתנו מקום קטן מאוד, במסגרת מרכז למורשת עדות, אז לא עשינו להצלחה ולנחלה.
שלמה מולה: אני מדבר על זה שיהדות אתיופיה היא לא יהדות מוכרת במלוא מובן המלה הרחב שיש, לא כשכל אחד עדיין חייב להוכיח מי הסבתא שלו, מי הדודה שלו, מי עושה לו טובה, אם הרב הזה או רב אחר וכן הלאה.
שלמה מולה: אם רוצים באמת להביא את יהדות אתיופיה, את המורשת של יהדות אתיופיה אל פתחי בית הספר, אל החברה הישראלית, למרכז הזה יש יכולת לתרום.
שלמה מולה: גם העניין הזה בסופו של דבר, אחרי שהיה בג"צ בעניין, אפילו מי שסייע להקים את בהלצ'ין, ששלמה קאלה עומד בראשו, עדיין זאת היתה החלטה של יאיר צבן.
שלמה מולה: לכן אני משבח את יאיר צבן, את מה שהם עשו ואת אפרים היושב בפינה והאחרים שבאמת יצרו את התשתית של קליטת יהודי אתיופיה.
דני דנון: הצטרפו אלינו רב העדה, הרב יוסף הדנה ואת הקייס הדנה רפאל, ברוכים הבאים.
דני דנון: אני מבקש מצאגה מלקו, מנהלת רשת א' ברשות השידור, בבקשה.
צאגה מלקו: תודה אדוני היושב ראש.
צאגה מלקו: שנים אני, בתוקף תפקידי כשדרנית, כעיתונאית, הייתי מגיעה לוועדת העלייה והקליטה הרבה, אז תמיד דיברנו על בעיות, היום סוף סוף הגענו ליום החג הזה.
צאגה מלקו: קודם כל, תרשו לי לפני שאני אכנס לתפקיד שלי ולעבודה שלי, לספר על מבצע שלמה.
צאגה מלקו: אני, כמו כולם, חיכיתי לאבא שלי ולאמא שלי, לאחי ואחותי, אמרו שהם הגיעו לישראל וזה היה בשבת אחת.
צאגה מלקו: איפה הם נמצאים?
צאגה מלקו: אמרו לי 'הם נמצאים בכפר החורש ליד נצרת'.
צאגה מלקו: מיד דיברתי עם מיכה, הגרון שלך היה צרוד, אני זוכרת את זה, והוא אומר לי 'כן, המשפחה שלך הגיעו'.
צאגה מלקו: שמחתי כמו כולם, למחרת אני מקבלת הודעה, 'הם פספסו את הטיסה'.
צאגה מלקו: אמרתי 'ההורים שלי פספסו, מה אני עושה?', המורדים נכנסו לאדיס אבבה, זו מלחמה, וההורים שלי, אני לא יודעת איפה הם.
צאגה מלקו: באדיס הם השכירו דירה, אני מצלצלת, אין שום טלפון, אין כלום.
צאגה מלקו: ואני חשבתי שזהו, אני לעולם לא אראה את ההורים שלי והמשפחה.
צאגה מלקו: לאחר שבכיתי כל כך הרבה שעות החלטתי לשלוח מברק ליצחק שמיר, ראש הממשלה אז.
צאגה מלקו: שילמתי 47 שקלים דרך בזק, שלחתי מברק, 'אדוני ראש הממשלה, תציל את משפחתי'.
צאגה מלקו: זה היה המברק ששלחתי.
צאגה מלקו: אחרי יומיים אני מקבלת טלפון משגריר ישראל באדיס אבבה, קוראים לו אשר נעים, היום הוא פנסיונר.
צאגה מלקו: אשר נעים מצלצל ואומר לי 'שלום, אפשר לדבר עם צאגה?' אמרתי 'כן, מדברת'.
צאגה מלקו: 'זאת את?' 'כן', הוא אומר 'אל תדאגי, ההורים שלך, אח ואחות, כולם בסדר'.
צאגה מלקו: כשהוא אמר לי שכולם בסדר, עוד יותר דאגתי, אז אמרתי לו 'אני לא מאמינה לך' הוא אומר לי 'תשמעי, הם בסדר, אין לך מה לדאוג', הוא אומר לי 'את רוצה לדבר איתם?
צאגה מלקו: ' אמרתי 'כן', אז הוא נתן לי לדבר עם המשפחה טלפונית.
צאגה מלקו: מאותו יום המשפחה שלי קיבלו מקלט בשגרירות ישראל באדיס אבבה, חיכו עד שהממשלה החדשה התארגנה ונתנה אפשרות יציאה.
צאגה מלקו: לאחר ארבעה חודשים הקבוצה הראשונה שהגיעה לישראל זו המשפחה שלי ועוד כמה אנשים.
צאגה מלקו: לכן ביום החגיגי הזה צריך לאחל בריאות שלמה ליצחק שמיר.
צאגה מלקו: יש לו חלק באופן אישי בעלייה של המשפחה שלי ואחר כך השגריר בדימוס, אשר נעים, סיפר לי שהמברק של יצחק שמיר הוא זה שזירז את כל העלייה של המשפחה.
צאגה מלקו: לעניין התפקיד שלי, היום אני מנהלת את רשת א' בקול ישראל ולפני שנתיים וחצי התמודדתי על התפקיד, זה היה מכרז פנימי של רשות השידור והגשתי מועמדות כמו כולם, אבל יחד עם זאת אמרתי שלא בטוח שאני אזכה במכרז כי רוב האנשים שהתמודדו מולי 30 שנה, 35, 40 שנה עיתונאים בקול ישראל, זה תפקיד כל כך בכיר, כולם מחכים לו.
צאגה מלקו: ביום שאני זכיתי, אני אגיד לכם את האמת, כשהודיעו לי ש'זכית במכרז, נבחרת', התגובה הראשונה שלי היתה, 'וואו, היום אני מרגישה ישראלית'.
צאגה מלקו: עד אותו רגע, לפני שנתיים וחצי, אני משדרת, אני מסקרת, התחלתי את השידור בשפה האמהרית בקול ישראל, עם כל זה כל הזמן הייתי בתוך הקהילה, עבודה מול הקהילה שלי, אמהרית כל הזמן.
צאגה מלקו: כשאמרו 'זכית', באמת אמרתי, עד היום היתה לי פרנסה, אבל לא השתלבתי, כל מה שקורה היום בקהילה, לרובם, לאלה שסיימו השכלה גבוהה, תואר ראשון, תואר שני, תאמינו, לכולם יש פרנסה, אבל עדיין אין שילוב, לא השתלבנו ורובם עובדים עם הקהילה, או לענייני קהילה, או עמותה לקהילה או פרויקט לקהילה, הרוב הגדול עדיין לא השתלב.
צאגה מלקו: כדי לשלב את הקהילה, אני חושבת שצריך לפתוח את הדלתות.
צאגה מלקו: נכון, חוק העדפה מתקנת זה חוק מצוין, לתקופה מסוימת, לא להנציח אותו, אבל לשלב הנוכחי היום אנחנו זקוקים לו.
צאגה מלקו: יחד עם זאת חבריי מקודם דיברו על כך שצריך לאכוף אותו, לא רק לחקוק.
צאגה מלקו: חקיקה זה חשוב, אבל צריך לראות את הביצוע שלו.
דני דנון: לגבי האכיפה, החוק רק חוקק, הוועדה תעקוב אחרי היישום שלו וצריך לתת מספר חודשים כדי להטמיע אותו, הוא עבר רק לפני חודשיים-שלושה, הוא נכנס לתוקף רק לפני מספר חודשים.
דני דנון: אנחנו ניתן מספר חודשים למשרדי הממשלה ואז אנחנו פעם בשישה חודשים נעשה ישיבת מעקב בנושא.
צאגה מלקו: יפה, חשוב.
צאגה מלקו: אז לגבי התקשורת.
צאגה מלקו: נכון, אני באה מצד התקשורת.
צאגה מלקו: נכון, יותר מעניין את התקשורת דברים שיכולים למכור, סיפורים שיותר מעניינים, אבל אני חושבת, כדי שאנחנו נוכל להשפיע בתקשורת, או כדי שהתקשורת תתייחס אלינו, הסיפורים החיוביים שלנו, הפתרון האידיאלי הכי חשוב, אנחנו בעצמנו צריכים להיות בתקשורת.
צאגה מלקו: בעצמנו להיות שותפים.
צאגה מלקו: לא מספיק שיש לנו ברהנו, בחור מקסים, מוכשר, בערוץ 2 ויש לנו פנינה בערוץ 1, או דני אבבה המוכשר שכותב ב'ידיעות אחרונות'.
צאגה מלקו: אני חושבת שאנחנו, ככל שנהיה יותר, ככל שיראו את צבע העור שלנו על המסך, אנחנו נהפוך להיות כמובן אליו.
צאגה מלקו: זה הדבר הכי חשוב.
צאגה מלקו: כולם דיברו על החינוך.
צאגה מלקו: נכון, חינוך זה דבר בסיסי, אבל נוסף גם בתחום התקשורת, בפרסומות, יש מקום להכניס במוצרים של ילדים ותינוקות ופרסומות צבע עור של ילדינו יופיע שם, יראו אותנו.
צאגה מלקו: אני רואה את הפרסומות של טיטולים, מטרנה וכל הדברים ואף ילד יוצא אתיופיה, בצבע העור של הילדים שלנו, אין.
צאגה מלקו: אני חושבת שזה צריך להיות בחקיקה.
שלמה מולה: בארצות הברית יש חקיקה בנושא.
קריאה: גם באירופה.
צאגה מלקו: לכן אני אומרת שהעניין של הפרסומות הוא חשוב.
צאגה מלקו: ברגע שהתינוקות שלנו יראו משהו דומה לצבע העור שלהם בטלוויזיה, בערוץ ילדים, בתכניות ובפרסומות של מוצרים.
צאגה מלקו: ..
צאגה מלקו: הכנסת, חברי הכנסת יכולים לעשות, נציגי הציבור שלנו.
צאגה מלקו: לכן אני חושבת שזה דבר מאוד חשוב וזה מאוד ישפיע.
צאגה מלקו: אני אתן לכם דוגמה.
צאגה מלקו: עד לא מזמן בתקשורת לא היינו רואים הרבה כיפות סרוגות או כיסויי ראש.
צאגה מלקו: היום הקבוצה הזאת מיוצגת בכבוד, אני חושבת שהם עשו צעד נכון.
צאגה מלקו: אני חושבת שגם לנו מגיע.
צאגה מלקו: אז אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, תיקח את זה לתשומת לבך, גם חברת הכנסת מרינה סולודקין ושלמה מולה ואחרים, תעבירו את זה בצורה של חקיקה, גם הפרסומות וגם שילוב שלנו בכל תחום.
דני דנון: אני מבקש מהרב הדנה ולאחריו חברת הכנסת סולודקין.
יוסף הדנה: אדוני היושב ראש, ברשות מורי ורבי, כל הקהל הקדוש הזה, קודם כל אני מתנצל על האיחור, אבל ברוך ה' אני פה.
יוסף הדנה: הנביא ישעיהו בפרק מ"ט פסוק ח' אומר כך 'כה אמר ה' בעת רצון עניתיך וביום ישועה עזרתיך ואצרך ואתנך לברית עם להקים ארץ ולהנחיל נחלות שממות, לאמר לאסורים צאו, לאשר בחושך הגלו, על דרכים ירעו ובכל שפיים מרעיתם'.
יוסף הדנה: הנביא אומר פה שביום הישמע, כשמגיע הזמן, הקדוש ברוך הוא עוזר.
יוסף הדנה: אין חכמה ואין תבונה ואין עצה כנגד ה'.
יוסף הדנה: ועוד אומר, 'לאמר לאסורים צאו', אנשים שהיו בגולה כמו אסורים, כמו בבית סוהר, אנחנו זוכרים כולנו, לצאת מאתיופיה היה מאוד קשה.
יוסף הדנה: ועוד אני רוצה להזכיר, אני הייתי בארץ, יהודי ברית המועצות, רק מי שהזכיר את עניין העלייה זרקו אותו לסיביר והיה מאוד מאוד קשה, כיהודי, לדבר על עלייה, זה היה נורא ואיום.
יוסף הדנה: שלח את עמי בכל העולם, היה ממש 'שלח את עמי', כל העולם נאבק, גם יהודי אתיופיה.
יוסף הדנה: אבל כאשר הגיעה העת, כשהגיע הזמן אז מסך הברזל נפל, הכל נפל, היהודים יצאו בידיים רמות וברוך ה' הכל נעשה.
יוסף הדנה: אם נגיד קצת, אני אומר את התשבחות לקדוש ברוך הוא ולשליחים שלו.
יוסף הדנה: השליחים שלו הם עם ישראל, מדינת ישראל, ממשלת ישראל, צבא ההגנה לישראל וכל הילדים הנפלאים וברוך ה' כשהגיע הזמן עשו מבצע, אני חושב שזו היסטוריה.
יוסף הדנה: הילדים שלנו, הדור הבא, כשיקרא בספרים על מבצע שלמה, יהיה קשה להאמין איך אפשר להעלות כמעט 15,000 יהודים תוך 38 שעות.
יוסף הדנה: איך אפשר לעשות את זה?
יוסף הדנה: ועוד דבר אני אגיד, להגיע כמעט 13,000 איש פתאום, איפה הם יישנו, איפה הם ייכנסו, מה יאכלו, זה לא מהאנשים, אבל רבותיי זו ארץ ישראל, זו ירושלים.
יוסף הדנה: ברוך ה', כולם יסתדרו.
יוסף הדנה: הביאו אותם, קלטו אותם, נתנו להם כל מה שצריך, המכולת התרחבה, החנויות התרחבו, הכל היה בסדר גמור.
יוסף הדנה: בעת רצון עניתיך וביום ישועה עזרתיך.
יוסף הדנה: כשמגיע הזמן, ברוך ה', הקדוש ברוך הוא מקבץ את עמו ישראל ממקומות נידחים ואנחנו פה.
יוסף הדנה: וכאן ברוך ה' כשאנחנו רואים את הנוער שלנו בהשכלה גבוהה, בכל מיני מגזרים, הם נלחמים ממש כדי להגיע למה שהם מגיעים.
יוסף הדנה: אבל רבותיי אני רוצה להגיד עוד דבר אחד.
יוסף הדנה: יהודי אתיופיה ידועים ומוכרים כעדה דתית, שומרי מסורת, ברוך ה', והם באו ממש באמונה שלמה ופה קצת.
יוסף הדנה: ..
יוסף הדנה: היום, כשאני רואה בכמה מקומות, איפה שיש בתי כנסת, אני רואה את הנוער, איך שהנוער בא ומשתתף וברוך ה' אפילו אני הייתי יכול לומר שיש חזרה בתשובה.
יוסף הדנה: הנוער ממש חוזר בתשובה, ממלא את בתי הכנסת.
יוסף הדנה: זה נפלא.
יוסף הדנה: איפה שאין בתי כנסת, אז לנוער אין מקום.
יוסף הדנה: הולכים לבתי כנסת אחרים, אבל לא במידה כזו.
יוסף הדנה: אז אני מציע גם לראות את העניין הזה של בתי כנסת ממש לעודד, שיהיו בתי כנסת, ושיהיו מנהיגים רוחניים, רבנים.
יוסף הדנה: ברוך ה', אנחנו עובדים על זה שייכנסו עוד מעט 13 קייסים וצריכים להרחיב את המנהיגות הרוחנית, הם שמושכים אותם לבוא לבתי הכנסת וזה באמת יכול לסייע הרבה.
שלמה מולה: כבוד הרב, שגם יתנו להם את הזכויות.
שלמה מולה: זה חשוב.
דני דנון: כבוד הרב, לא נפתח את זה.
יוסף הדנה: אם בעזרת ה' יהיו רבנים בכל מקום, יהיו מנהיגים רוחניים בכל מקום והם בעצמם ינהלו.
יוסף הדנה: .. יש השכלה גבוהה, זה באמת נעשה טוב מאוד, וגם את התחום הזה נחזק, נתמוך וזה חשוב מאוד.
יוסף הדנה: תודה רבה.
דני דנון: תודה רבה, כבוד הרב.
מרינה סולודקין: אני רוצה קודם כל לומר שאני מאוד שמחה להיות היום ולחגוג יחד עם כולם 20 שנה למבצע שלמה.
מרינה סולודקין: אני חושבת שזה מקום מאוד מדהים להודות לשני ראשי הממשלות שהחליטו החלטות מאוד מאוד חשובות בקשר לקהילת יוצאי אתיופיה, למר שמיר, שהחליט על 'מבצע שלמה' ואריאל שרון, שהחליט על העלאת הפלשמורה.
מרינה סולודקין: וגם אמרו כאן, אבל לא הכל, צבן היה שר קליטה מצוין שקלט קליטה ראשונה של האתיופים ואני חושבת שאנחנו צריכים גם להודות לגב' ציפי לבני, שהיא היתה שרת הקליטה, שחג סיד עכשיו הוא חג רשמי של כל מדינת ישראל וגם יש אנדרטה לנופלים בדרך למדינת ישראל.
מרינה סולודקין: יש חלומות שלא התגשמו, וכאן המקום לומר איזה חלומות לא התגשמו.
מרינה סולודקין: לפני חמש שנים הגיעה אליי קבוצה של צעירים מהעדה האתיופית שביקשו מהמדינה אדמה ומכסות מים לחקלאות טרופית ובחמש השנים האחרונות אני פועלת, יחד עם חבר הכנסת מולה בנושא הזה, אבל לא רואים שום דבר ואני חושבת שזה מאוד לא נכון, בגלל שהכלכלה האתיופית זה גם תעשייה וזה דווקא ארגון של התעשיינים שמלמדים את המקצועות של תעשייה, גם חקלאות טרופית, ואני חושבת שזה חשוב שמדינת ישראל לא רק שהיא לא גזענית אלא מקדמת.
מרינה סולודקין: משרד החוץ.
מרינה סולודקין: אני מאוד רוצה שבהרבה מדינות יהיו נציגים של הקהילה האתיופית כשגרירים וכסגל של משרד החוץ.
דני דנון: מר יפת אלמו, שעזרת לנו רבות גם להרים את האירוע הזה ואנחנו מודים לך על כך, בבקשה, יפת.
יפת אלמו: כבוד היושב ראש, כבוד חברי הכנסת וחברים, וכבוד השרה שיצאה, שאני רואה בה כנביאה של זמננו כמו הנביאה דבורה שעושה את המעשה הנכון ביותר בקליטת העלייה של יהודי אתיופיה.
יפת אלמו: היא עושה מאמצים נכונים לקליטת העולים ותודה על כך.
יפת אלמו: כבוד לי להיות באירוע זה כאן.
יפת אלמו: 'מעבר לנהרי כוש, עתרי בת פוצי יובלון מנחתי', אומר צפניה ג', פסוק י'.
יפת אלמו: 'הנה ימים באים, נאום ה', כרתתי את בית ישראל ואת בית יהודה, ברית חדשה', אומר עמוס.
יפת אלמו: רק לפני כמה שנים, על נהרות אתיופיה, שם ישבנו, גם בכינו בזכרנו את ציון, כי שם שאלנו שובנו, בדברי שיר והעלינו בלבנו שמחה ושרנו משירי ציון, אם נשכח את ירושלים, תישכח ימיני, תדבק לשוני לחכי, היינו אומרים.
יפת אלמו: והנה היום, תודה לאל, אנחנו בציון.
יפת אלמו: בפרשת השבוע הזו של שבת נאמר, 'בחוקותיי אם תלכו ואת מצוותיי תשמרו, עשיתם אותם' ואז תקבלו את הברכות המובטחות לכם.
יפת אלמו: נשאלת השאלה מה הן הברכות.
יפת אלמו: נדמה לי שהברכות הן שגשוג כלכלי הצומח בתוך ארץ ישראל ללא צורך ביבוא, ביטחון שהוא היעדר פחד, שלום אמיתי בארץ, עוצמה ואומץ לקידום פני האויב, קליטת עלייה מגלויות שונות, יותר שוויון, פחות קונפליקט, חזרה לערכים יהודיים, כמו שאומרים, חידוש הישן וקידוש החדש.
יפת אלמו: כל הדברים האלה שאמרתי למעלה קרו, וזה חסד עליון שבורא העולם שהתברך שמו מקיים אותו בהבטחתו.
יפת אלמו: רבותיי, יותר ממאה שנה שערי ברית המועצות היו סגורים ומסוגרים, ויותר מאלפיים שנה שערי אתיופיה היו סגורים ומסוגרים והנה לפתע גם שער ברית המועצות נפתח וגם שער יהדות אתיופיה נפתח.
יפת אלמו: זה חסד עליון.
יפת אלמו: זה חסד שכולנו צריכים לראות אותו כנס גדול שקרה בזמננו, בזמן החדש הזה.
יפת אלמו: מכובדיי, מבחינתי הקדוש ברוך הוא קיים את הבטחתו כפי שאמר, נדחי ישראל ייכנסו, אבל מבחינת הקדוש ברוך הוא, אנחנו, כנבראיו, לא קיימנו את חובתנו כלפיו, לא יצרנו מצב שבו נהיה חברה יותר צודקת, דאגה לחלש, בפועל האינדיבידואליזם הולך וגובר על התפיסה שכולנו אחד.
יפת אלמו: אני רוצה לומר לכם, היום גבר או אישה, עם חמישה או שישה ילדים עובדים בממוצע עשר שעות, עבודה מפרכת, אבל אותה משפחה נשארת ענייה.
יפת אלמו: איך זה?
יפת אלמו: אתה עובד כל כך קשה ואתה נשאר עני.
יפת אלמו: צעירים לא יכולים להרשות לעצמם לקנות דירה כי זה יקר מאוד.
יפת אלמו: גם לשכור דירה כבר הפך לבלתי מושג לצעירים.
יפת אלמו: על כך אני אומר, לא רק שלא קיימנו את חובתנו לבורא שיתברך, אלא אף עברנו ופגענו בחלשים והפכנו אותם לעניים בעל כורחם.
יפת אלמו: כפי שאנחנו יודעים, עוני איננו עונש מהשמים, עוני נוצר או על ידי האדם הפרטי שלא עושה עבודה, או החברה שנותנת שירות לקוי ולכן העוני נוצר משתי הסיבות האלה.
יפת אלמו: לכן אני אומר שהיום אנחנו, כל הקבוצה הזו, וגם קבוצות מבחוץ, אנחנו דור יהושע.
יפת אלמו: אתם יודעים שיהושע כשנכנס וכבש את ארצו הוא דאג לארצו, אם כן, אנחנו כדור יהושע צריכים לקום ולומר, כפי שהקדוש ברוך הוא אמר לו, חזק ואמץ, אנחנו צריכים לקום ולכבוש ולעשות את העבודה הנכונה ביותר.
יפת אלמו: לדרוש.
יפת אלמו: היום רוב השירותים שהממשלה נותנת, אני לא מאשים את הממשלה הזו בלבד, הם שירותים שמביאים את האדם לעוני, עוד עני שמבקש ודורש שירות.
יפת אלמו: זה לא מוציא את האדם להיות עצמאי ועומד על רגליו.
יפת אלמו: לכן כדור יהושע, עמדו וקומו ודרשו רפורמה בשירותים החברתיים והחינוכיים שקיימים כדי שנעמוד ונאמר שהצלחנו.
יפת אלמו: לכן אני מבקש מכל אחד מהצעירים ובאמת תודה עמוקה ליושב ראש, תודה לוועדת העלייה והקליטה ותודה רבה מאוד לשרת הקליטה שאיננה כאן, היא עושה את העבודה הגדולה ביותר.
דני דנון: אני רוצה לבקש מרני טריינין, סגן יושב ראש הסוכנות היהודית, שאנחנו רוצים להודות גם לסוכנות היהודית במהלך הישיבה הזאת על הפעילות שלכם, בעבר בעלייה, גם היום, לך ולנתן שרנסקי על הפעילות המבורכת שאתם עושים.
דני דנון: בבקשה, רני.
רני טריינין: צהריים טובים לכולם.
רני טריינין: אני חושב שזה באמת רגע שאי אפשר שלא להתרגש כשמציינים 20 שנה.
רני טריינין: אמנם אנחנו נוהגים לציין אירועים וזה יוצא גם קרוב ליום העצמאות שרק חגגנו ועוד ימים של זיכרון ומועד לאחרונה, והנציג אולי האולטימטיבי של מבצע שלמה, של הסוכנות היהודית, וכך אתה יישאר לעד, מיכה, אמר את דברו, אבל אני בהחלט רוצה לנצל ולחלוק במידה מסוימת על מה שאמרת מבחינת ההאדרה.
רני טריינין: כי הבעיה היא לא מה אנחנו עושים ושהמדינה עשתה, הבעיה היא איך את הציווי הזה, להביא כל יהודי מכל מקום בעולם ברגע של מצוקה וגם ברגע של רווחה למדינת ישראל, ואם את זה אנחנו יכולים להעביר לדורות הבאים, גם לדורות של העדה, גם לדורות של עדות אחרות, ואנחנו, בין שאנחנו חברי כנסת מחוקקים ובין שאנחנו משרתים את העם היהודי והסוכנות היהודית, זה הציווי הראשון שלנו וזה בסיס קיומנו.
רני טריינין: ולכן צריך להגיד את הדברים, צריך ללמד את הדברים וצריך לטפל בדברים שנובעים, שעד היום לא הושלמו, ופה אני גם מסכים איתך ועם דברים רבים אחרים שנאמרו.
רני טריינין: מבחינת הסוכנות היהודית, גם היום.
רני טריינין: ..
רני טריינין: עמדתי אתמול עם השרה באירוע אחר, שהוא גם אירוע מכונן, 20 שנה לבית ראשון במולדת, 35,000 איש שהגיעו ונקלטו בתנועה ההתיישבותית, בתנועה הקיבוצית, ואמרתי שברגע זה ממשיכים להגיע עולים, כי עולים זה דבר פרמננטי, זה דבר קבוע, זה דבר שזורם וזה דבר שאסור לעצור אותו, בין שזה מאתיופיה ובין שזה מארץ אחרת.
רני טריינין: היום בגונדר יש 150 איש שהם עובדי סוכנות מקומיים, ועוד 250 בארץ שמטפלים.
רני טריינין: אנחנו נערכים ויש היום 16 מרכזי קליטה בכל הארץ שיש מהעליות, גם הקודמות אבל גם העולים שזה מקרוב באו, שזה כבר 1,700 איש שהגיעו רק בחודשים האחרונים, ועוד ידנו נטויה, ועוד נעמוד בפני בעיות לא פשוטות עם העלייה שזה עתה באה ואנחנו מחבקים אותם מקרוב.
רני טריינין: צריך לזכור שהסוכנות היהודית לא עוסקת רק בהבאת העולים, היא עוסקת בהמון תחומים שיכול להיות שהם אפילו נסתרים ולא ידועים בכפרי הנוער.
רני טריינין: מרבית החניכים בכפרי הנוער בכלל בארץ, ושל הסוכנות היהודית בפרט, אלה נערים אתיופים.
רני טריינין: רק בשבוע שעבר זכינו לקבל את הבשורה שכפר הנוער רמת הדסה זוכה בפרס החינוך השנה, שרוב ילדיו הם ילדים אתיופיים, עם אחוזי התגייסות לצבא מדהימים.
רני טריינין: אני אומר את זה לך, סגן האלוף ציון, ודברים מדהימים שקורים.
רני טריינין: וזה אנחנו עושים בעבודה הסיזיפית היומיומית.
רני טריינין: כך גם עם קהילות צעירות, שאולי זו הבשורה הכי גדולה של הדור הצעיר בישראל.
רני טריינין: יש היום קבוצות שיתופיות, אם זה בקרית גת ואם זה בגדרה, והתארגנות חברתית מדהימה שהיא החברות, היא החיבור האמיתי לחברה הישראלית ובכל זה אנחנו תומכים ואני לא אמשיך וארבה.
רני טריינין: אפשר פה להפליג.
רני טריינין: החכמה היא איך בכל נקודה ונקודה, אם זה ברשות השידור ואם זה באמנות ואם זה בחינוך, איך בכל מקום...
רני טריינין: אני לא נכנס כרגע לחקיקה, אני חושב שהחקיקה היתה ראויה בסיטואציה הקיימת, אבל איך כן---
דני דנון: משפט אחד על החקיקה, אנחנו לא החלנו את המוסדות הלאומיים בחקיקה, אבל אני פונה אליך פה בבקשה---
דני טריינין: אני מקבל את זה מראש.
דני טריינין: אצלנו מראש בני העדה הזו הם מועדפים במלגות, בהרבה מאוד תחומים, כולל בתעסוקה.
דני טריינין: אז כל מה שנותר לי להגיד לכם פה, נציגי העדה, תבורכו, תמשיכו בפועלכם, ואנחנו בהחלט בעניין הזה רק נרצה לסייע.
דני טריינין: ואולי הדבר הכי חשוב, צריך לזכור---
אברהם נגוסה: תרשה לי לתקן אותך.
אברהם נגוסה: יש עובד אחד של הסוכנות היום בגונדר, מי שמנהל את כל הפעילות זה ארגון נקוג', הסוכנות לא קיבלו את האחריות בגלל----
דני טריינין: משפט אחרון ולא ניכנס כאן לפלוגתות, צריך לזכור את יהדות העולם שגם היום יהדות העולם, היהדות הצפון אמריקאית וגם קהילות אחרות עומדות גם מאחורי העלייה של היום, כספית וגם בפעילות כזו או אחרת.
דני טריינין: כלומר יהדות העולם בהחלט תומכת בכל מה שקורה, עד שאחרון העולים שהוחלט שיגיע, יגיע.
דני דנון: מר דוד מהרט, מנהל מרכז ההיגוי של יוצאי אתיופיה, בבקשה.
דוד מהרט: אני אשתדל להגיד בדקה.
דוד מהרט: כפי שנאמר, אנחנו היום מציינים 20 שנה למבצע שלמה וצריך לזכור שאנחנו 31 שנים מראשית העלייה של יהודי אתיופיה דרך סודן ובשבוע הבא אנחנו נזכור בהר הרצל את בני הקהילה שלא סיימו את המסע.
דוד מהרט: כמישהו שעוסק בתחום החינוך, אני יכול להגיד לכם, בחלק של חצי הכוס המלאה, אם בתקופה שהיה מבצע שלמה, 91'-93', אחוז הזכאים בקרב בני הקהילה בבגרות היה בין 5% ל-7%, היום אנחנו מדברים על כ-40%, כך שבהחלט בכל תחום ותחום אפשר למצוא הישגים.
דוד מהרט: אנחנו רואים את כמות בני הקהילה שמגיעים למוסדות להשכלה גבוהה, יש הרבה מה להתגאות.
דוד מהרט: גם בעניין של ההיסטוריה, אני רוצה להגיד שבאמת ההחלטה בעניין של ההיסטוריה היתה ב-2002, אז שימשתי כיועץ של שרת החינוך לימור לבנת, כשהמזכירות הפדגוגית החליטה לקבל את נושא לימוד ההיסטוריה של בני הקהילה על כל מרכיביו, כולל 2,500 שנות חיים של בני הקהילה באתיופיה ועד לעלייה ולא רק בשנים האחרונות של העלייה.
דוד מהרט: אבל אני שמח שמשרד החינוך החליט קודם כל להכניס את הנושא הזה, אנחנו נדון, נתפתח ונשלים את כל החלקים החסרים.
דוד מהרט: זה מוביל אותי לשני משפטים קצרים שאני רוצה להגיד.
דוד מהרט: יש פתגם אתיופי שאומר: אומרים שהצוואר נוצר בשביל שיהיה אפשר לסובב את הראש ולהביט אחורה, אבל עדיין הגוף הוא במגמת קדימה.
דוד מהרט: אם אנחנו מסתכלים על 20 השנים שעברו ואנחנו מסתכלים על ההצלחות וכולי, בכל זאת אני רוצה להסתכל במבט קדימה.
דוד מהרט: אני חושב שבמבט קדימה, אדוני היושב ראש, אנחנו גם צריכים לעצור ולשאול ולהגיד מה למדנו מה-30 ומ-20 השנים שעברו, מה אנחנו יכולים לקחת מזה לתהליך הקליטה של בני הקהילה.
דוד מהרט: אנחנו מסתכלים על חצי הכוס המלאה במשך השנים האלה, אבל בחצי הכוס הריקה יש מצבים של בעיות שאנחנו יכולים לקרוא להן תוצרת כחול-לבן.
דוד מהרט: כלומר השנים האלה, ליד זה שעשו הרבה טוב לחלק מהקהילה, יש הרבה שהשנים האלה לא עשו להם טוב וכדי להתמודד ולהביא אותם שגם יהיו בחלק של הכוס המלאה צריך שינוי בתפיסות.
דוד מהרט: יש קיבעון מחשבתי בהרבה מקומות בכל התהליך של בני הקהילה.
דוד מהרט: צריך לשנות את התפיסה, בהתאם לכך צריך לשנות את הכלים ואת האמצעים שבהם צריך להשקיע כדי להביא את בני הקהילה למקום ראוי שיגיעו אליו, כי חצי הכוס המלאה מראה לנו שהכוס יכלה גם להיות מלאה.
דוד מהרט: אז כל משרד, כמו שנאמר, משקיע ומשקיעים המון משאבים, משרד החינוך משקיע הרבה משאבים, עדיין אנחנו רחוקים מהיעד שאליו אנחנו רוצים להגיע.
דוד מהרט: אנחנו רוצים להגיע לכך שבני הקהילה יהיו משולבים בכל המקומות באופן שווה בשווה.
דוד מהרט: אני חושב שצריכים גם לומר מה 20 או 30 השנים האחרונות עשו לחברה הישראלית.
דוד מהרט: אני חושב שעשו לה הרבה דברים טובים, אני חושב שהפכנו את החברה הישראלית ליותר סובלנית, לרב תרבותית, לפלורליסטית יותר, אבל עדיין יש לנו מקומות שצריך להתנחל ולהיכנס לא רק ברמה הפיזית ללבבות של החברה הישראלית.
דוד מהרט: כל החוקים, כפי שאמרתם, אם אנחנו רוצים שלא נצטרך את ההעדפות המתקנות עוד 30 שנה ושגם אנשי עסקים באופן וולונטרי יוכלו לקלוט את בני הקהילה, אנחנו צריכים לשחרר הרבה אנשים מדעות קדומות וסטריאוטיפים והאמצעי להכחיד דעות קדומות וסטריאוטיפים הוא על ידי הגברת הידע וההיכרות של החברה הישראלית עם בני הקהילה ובזה לא נעשה מספיק וצריך לעשות כדי שעוד 20 שנה נוכל להגיד שלא צריכים אפליה מתקנת ולא חוקים כאלה ואחרים ובני הקהילה משתלבים כשווים בין שווים בני שווים בחברה הישראלית.
דני דנון: תודה רבה, דוד.
דני דנון: אני יודע שאתה תומך רבות, גם ביקרת בגונדר, בבקשה.
אברהם מיכאלי: קודם כל תודה לך, אדוני היושב ראש, שאתה מקיים דיון כזה אצלנו בוועדה כי מגיע לעדה החשובה הזאת שלא רק ידברו עליהם דיבורים במשך כל השנה אלא גם יצדיעו להם מדי פעם כדי שירגישו שהם באמת שווים בינינו ומגיע להם את כל הזכויות.
אברהם מיכאלי: אני חושב שתקופות כאלה, של 20 או 30 שנה, אם נסכם, בחלק שלנו כמחוקקים וכאנשי ציבור שיושבים פה, אני חושב שאנחנו עדיין אשמים בהרבה מאוד דברים שלא עשינו בשביל העדה הזאת.
אברהם מיכאלי: העדה הזאת עדיין זקוקה להעדפות, כמו החוק הזה שחוקקנו אצלנו בוועדה, כי לפעמים מישהו אומר 'למה צריך העדפות?', כן צריך העדפות.
אברהם מיכאלי: אני חושב שיש לנו המון בעיות עם הנוער, ולצערנו בקדנציה הזאת לא זכינו לקיים דיונים מיוחדים על בעיות הנוער.
אברהם מיכאלי: בקדנציה הקודמת דווקא כן היה לנו את זה ובקדנציה הזאת לא הקדשנו מספיק תשומת לב, כי כל מה שהעדה היום זקוקה זה שדור ההמשך יהיה כמו הקודמים להם, לפחות בתרבות ובמורשת שהם הביאו משם.
אברהם מיכאלי: הילדים היום, לצערנו, כמו שאני מכיר את זה, לא תמיד שמחים להזדהות עם העדה, יש להם בושה לפעמים להיקרא ילד יוצא אתיופיה.
אברהם מיכאלי: אני חושב שיש להם מורשת יקרה, מורשת טובה ואנחנו צריכים לעודד אותם על זה וכמובן גם לתת להם כלים להצלחה בלימודים.