GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אליהו ולק: בעקבות דיונים בוועדה, ובעקבות כך שהוועדה הטילה על "נתיב" שהוא מוסד ממשלתי מכובד מאוד לעסוק בסוגיה ולבדוק את כמות הזכאים, ולעבד את הכללים ואת הקריטריונים, פורסמה מודעה בעיתון בשפה הרוסית.
דני דנון: מתי המודעה פורסמה?
אליהו ולק: המודעה פורסמה ב-14 במרס 2010.
אליהו ולק: זאת אומרת, לפני 14 חודש, וגם בעברית.
אליהו ולק: יש לי את הנוסח העברי של המודעה הזאת.
אליהו ולק: אני קרוב למשרד "נתיב", ולכן אני יודע שהיו פניות ושאנשים פנו.
דני דנון: כמה אנשים, לידיעתך, עומדים בקריטריונים?
דני דנון: אני שומע קולות שונים מארגונים שונים.
אליהו ולק: אני לא בדקתי מאחר ויש הגבלות די ברורות.
אליהו ולק: מדובר באנשים שעלו עד סוף 1990 כי יצאנו מהנחה שכל פעילי העלייה שרצו לעלות יצאו בתחילת הגל – עד סוף 1990.
דני דנון: אני מכיר את הקריטריונים.
אליהו ולק: אני מצטרף לרב אליהו אסאס, ומברך על כך שהתכנסנו היום.
אליהו ולק: אבל, לצערי, אני לא רואה כאן סביב השולחן המכובד הזה לא נציגי של משרד הקליטה שאמור היה לטפל בזה, לא נציגים של "נתיב".
אליהו ולק: אני חושב שאני רואה נציגה של המשרד לאזרחים ותיקים.
דני דנון: נציגה של המשרד לענייני גמלאים, ומשרד ההסברה.
אליהו ולק: בשולי הפתיחה הדי קצרה שלי אני רוצה להעיר שאני גם יושב במקומות ציבוריים אחרים במדינה.
אליהו ולק: כגון, במרכז ארגונים של ניצולי השואה, ואני מייצג שם קהל לא מבוטל.
אליהו ולק: המצב מתחיל להיות דומה.
אליהו ולק: גם שם דנים ודנים, ומזיזים דברים, ומספר הקליינטים, הלקוחות, הולך ומתמעט.
אליהו ולק: גם כאן אנחנו נגיע למצב כזה.
אליהו ולק: מר שוורצמן הוא בן 82, וגם הוא צעיר כי יש פעילי עלייה יותר ותיקים, או שהם פחות פעילים, ומספרם הולך ומתמעט.
אליהו ולק: אני חושב שאם הנושא הזה יקודם בכל הישיבות שהוועדה מקיימת, תוכל לרשום כבר את שמך בספר ההיסטוריה.
דני דנון: אלי, מטרת הדיון היא לקדם את הנושא שמונח על השולחן.
דני דנון: הנציגים השונים העבירו לנו מסרים, ואני אהיה זהיר בדבריי, שהנושא הוא רגיש ומציאת הפתרון נמצאת כרגע במצב מתקדם ושהם לא רוצים לחשוף את הדרך בה זה קורה.
דני דנון: לכן, הם ביקשו שנמתין גם עם הישיבה הזאת.
דני דנון: בסוף הישיבה אני אפגש עם דימה שהוא מנכ"ל המשרד כשהוא יגיע לפה, ואני אדרוש ממנו תשובות שהוא לא יכול לומר בפורום נרחב.
דני דנון: עם כל הכבוד להתקדמות ולשיתוף הפעולה בין הגורמים לבניית מתווה, אני חושב שהזמן עושה את שלו.
דני דנון: אני רואה את החברים שיושבים פה ואת הגיל המתקדם, ואני גם נפגשתי עם גורמים נוספים שלא נמצאים, ולכן החלטתי שכן נקיים את הישיבה, וכן נקדם את הנושא כי יכול להיות שאם ההתקדמות תארך עוד חודשים או שנים רבות זה כבר יהיה בעייתי מאוד.
דני דנון: עם כל הכבוד לרגישות הנושא ולרצון לקדם אותו, אני חושב שאנחנו לא יכולים להשאיר אותו בחדרי חדרים מבלי לקבל תשובות.
דני דנון: יעקב, בבקשה.
דני דנון: אחריו – חברת הכנסת ליה שמטוב.
יעקב שטרייכר: רבותי, אני מסכים עם רוב הדברים שאמר אותו אדם.
יעקב שטרייכר: קודם כל, צריך להתחיל לדבר עם נציג משרד הקליטה.
יעקב שטרייכר: בלי זה אין על מה לדבר.
יעקב שטרייכר: אין נציג "נתיב", ואני מצטער על כך, חבר הכנסת דנון.
יעקב שטרייכר: אנחנו יודעים שב-2 בנובמבר 2010 מנהלת "נתיב" אמרה שיש רשימה רק ל-140 אנשים מסורבים, עולים פעילים.
יעקב שטרייכר: לכן, אנחנו אומרים ש-140 האנשים האלה צריכים 2%, נניח, לפנסיה מהממוצע.
יעקב שטרייכר: זה עולה 3 מיליון שקלים לשנה, רק 3 מיליון לשנה – זה כמעט שום דבר.
יעקב שטרייכר: זה סכום קטן מאוד שאפשר לדבר עליו עם שר האוצר.
יעקב שטרייכר: זה לא הולך לדיון בכנסת.
יעקב שטרייכר: פתאום לפני חודש נודע לי שבמקום 140 אנשים יש שם 750 אנשים שהם מסורבי עלייה פעילים.
יעקב שטרייכר: איך זה יכול להיות?
יעקב שטרייכר: אנחנו חיים את זה, ואנחנו יודעים כמה אחוזים היו פעילים שם.
יעקב שטרייכר: יש על זה מסמכים, ואני יכול לקרוא כמה דברים.
יעקב שטרייכר: אנחנו לא יכולים לדבר עכשיו בלי "נתיב".
יעקב שטרייכר: מאין הופיע המספר 750 אנשים במקום 140?
יעקב שטרייכר: זה בארבעה חודשים.
דני דנון: האם אתה יודע שזה 750?
יעקב שטרייכר: אני מטלפן למשרד הקליטה כבר חצי שנה בדיוק, ואני כותב מכתבים לשם.
יעקב שטרייכר: הם אומרים שאין פרטים מ"נתיב".
יעקב שטרייכר: טלפנתי ל"נתיב", אבל הם לא מדברים.
יעקב שטרייכר: בסוף אמרו לי שכן נתנו בסוף פרטים ל-750 אנשים.
יעקב שטרייכר: אם מדברים על 750, וזה על כל מה שאנחנו דורשים, פלוס מה שהוא אמר – עוד אסירי ציון – זה לא ריאלי.
יעקב שטרייכר: הכנסת לא נותנת לנו 30 מיליון שקלים, ומשרד האוצר בטח לא נותן.
יעקב שטרייכר: הוא לא נותן גרוש.
יעקב שטרייכר: אבל, בכנסת גם לא נותנים – זו הבעיה.
יעקב שטרייכר: הבעיה היא שפה אין נציג של "נתיב", ושדימה אפרצ'ב שהוא לא עובד נכון גם איננו.
יעקב שטרייכר: גם מנהלת "נתיב" איננה פה.
יעקב שטרייכר: זה ידוע כבר שנתיים-שלוש שנים מאוד טוב לחברת הכנסת ליה שמטוב שאנחנו גרים בדיור שהוא לא טוב.
יעקב שטרייכר: אנחנו מדברים הרבה פעמים על זה.
יעקב שטרייכר: נכון או לא נכון?
יעקב שטרייכר: נכון.
יעקב שטרייכר: למה צריך עוד הפעם לדבר על כך שאנחנו צריכים פה עוד משהו?
דני דנון: יעקב, לפני כמה דקות אמרתי שבסוף הישיבה המנכ"ל יגיע.
דני דנון: אבל, הוא לא יוכל לדווח בפני הפורום הנרחב על ההתקדמות מכיוון שהנושא רגיש.
קריאות: מה "רגיש"?
קריאות: לא צריך שם שמות.
דני דנון: סליחה, אני לא דובר המנכ"ל, ולא דובר המשרד.
דני דנון: אני אומר לכם מה שנמסר.
דני דנון: אני פה, וחברת הכנסת שמטוב נמצאת פה כדי לקדם ולדחוף את זה.
יעקב שטרייכר: איפה נציג "נתיב".
יעקב שטרייכר: "נתיב" אשם עכשיו, ולא אף אחד.
אליהו ולק: "נתיב" לא מקבל החלטה על תשלומים.
אליהו ולק: תפקידו של "נתיב" רק להכין רשימה.
יעקב שטרייכר: הוא אמר שהרשימה זה מ-140 עד 750 בשלושה חודשים.
יעקב שטרייכר: מה פתאום?
יעקב שטרייכר: אנחנו יודעים מה אחוז המסורבים שהיו פעילים.
יעקב שטרייכר: מה הבעיה?
יעקב שטרייכר: למה זה כך?
יעקב שטרייכר: אנחנו רוצים לשאול.
ליה שמטוב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
ליה שמטוב: כמו שנאמר פה, התחלנו באמת לטפל ברצינות לפני שנתיים.
ליה שמטוב: שנתיים הן אולי לא כל כך הרבה זמן.
ליה שמטוב: אבל, תלוי למי.
ליה שמטוב: אם האנשים שעליהם אנחנו מדברים לא יודעים מה איתם ומה גורלם כל יום שעובר, אז זה באמת לא בסדר.
ליה שמטוב: אני סיימתי את תפקידי כיושבת-ראש הוועדה, אבל זה לא אומר שאני לא יודעת על מה מדובר.
ליה שמטוב: זה גם לא אומר שאני לא עם היד על הדופק, וזה לא אומר שאני לא בעניינים.
ליה שמטוב: אני כן מתעניינת בזה, ואני כן רוצה לסיים את זה, ושכולם יקבלו מה שמגיע להם.
ליה שמטוב: יעקב דיבר כאן על 750 איש.
ליה שמטוב: אני לא יודעת מאיפה לקחת את הנתונים האלה.
ליה שמטוב: אבל, אני בטוחה שכשאנשים שרואים את עצמם כמסורבי עלייה ראו את הפרסום, הם פנו ל"נתיב" ולמשרד קליטה.
ליה שמטוב: גם משפחתי היא מסורבת עלייה.
ליה שמטוב: אנחנו רצינו לעלות ב-1972 ועד 1980 קיבלנו כל פעם סירוב, ולא יכולנו לעלות.
ליה שמטוב: משפחתי כן נקראת מסורבת עלייה, אבל אנחנו לא עומדים בקריטריונים שרשומים פה.
ליה שמטוב: לכן, זה לא 750.
יעקב שטרייכר: כמה?
ליה שמטוב: אתה אמרת 140, והיום זה 170 איש.
ליה שמטוב: מדובר על 170 אנשים שהיו פעילים במשך עשר שנים, ושאיבדו את מקום הפרנסה, והם עומדים בקריטריונים האלה.
ליה שמטוב: משרד האוצר, משרד הקליטה ו"נתיב" עובדים על זה, והם נפגשים.
ליה שמטוב: כשאתם יושבים בבית ואף אחד לא מצלצל אליכם, ואף אחד לא מדווח, אז אתם באמת חושבים שאף אחד פה לא עובד ולא עושה שום דבר.
ליה שמטוב: אני חושבת שצריך עוד קצת סבלנות.
ליה שמטוב: המשרדים לקחו את הנושא ברצינות, הם עובדים על זה, ולא צריך להגיד, לא על משרד הקליטה, ולא על "נתיב", כי אתם לא יודעים מה קורה שם, ומה הם עושים.
ליה שמטוב: אני חושבת שצריך להיות עוד קצת סבלניים.
ליה שמטוב: אני מקווה שלא נצטרך לחכות שנתיים כמו שאנחנו מחכים עד היום.
יעקב שטרייכר: את אומרת שבעוד חודשיים זה ייגמר.
יעקב שטרייכר: חצי שנה?
ליה שמטוב: לא אמרתי "חודשיים, לא אני יכולה להגיד את התאריכים.
ליה שמטוב: אבל, אני יודעת, ואני אתן לכם את הדוגמה של הדיור לעולים חדשים.
ליה שמטוב: עשרים שנה לא עשו שום דבר.
ליה שמטוב: היום בלי רעש ובלי שום דבר מחלקים עכשיו 600 דירות.
ליה שמטוב: ככה יבנו 5,000 דירות.
ליה שמטוב: זה באמת הולך לאט לאט, אבל זה הולך בטוח.
דני דנון: כבוד הרב, בבקשה.
אליהו אסאס: דני, מהתקשורת אני יודע שאתה היית מאוד פעיל בליכוד, בליכוד בין-לאומי, ואקטיביסט.
אליהו אסאס: אבל, אתה איש צעיר, ואני רוצה להזכיר לך.
אליהו אסאס: דע לך שהיו תקופות במדינת ישראל שבהן שלחו לנו, לפעילי עלייה שם, את אותו מסר של דיפלומטיה שקטה: שבו בשקט, עוד קצת ועוד קצת.
אליהו אסאס: זה היה שנה, חמש שנים.
אליהו אסאס: אמרו ככה לארגונים אמריקאנים.
אליהו אסאס: זה חלק מההיסטוריה, וזה מפורסם.
אליהו אסאס: אבל, כצעיר אתה אולי לא ידעת על זה.
אליהו אסאס: כשאני שומע מילה על דיפלומטיה שקטה אני מייד נזכר.
דני דנון: אתה יודע מה אמר ז'בוטינסקי על זה.
דני דנון: הוא אמר ששקט הוא רפש.
אליהו אסאס: יש לנו הצעה אולי קונסטרוקטיבית ואולי מעניינת – להעביר את כל הנושא לדיון בתת- ועדה של שירותים חשאיים בכנסת של ועדת החוץ והביטחון.
אליהו אסאס: זוהי ועדה מאוד פעילה.
אליהו אסאס: יושבים שם אנשים שיודעים מהי חשאיות, ושם נקדם את העניין, כי אחרת אי-אפשר.
אליהו אסאס: אנחנו יושבים ולא שומעים כמו שאמרה נכון ליה.
אליהו אסאס: אבל, אי-אפשר עוד ועוד ועוד.
אליהו אסאס: שמענו כבר ברוסיה את המילים:, רק דיפלומטיה שקטה, הכול יהיה בסדר, תשבו קצת, עוד קצת ועוד קצת.
לב גינדין: גרנו במדינה טוטליטארית, מדינת ברזל, ולא היו יחסים דיפלומטים עם מדינת ישראל.
לב גינדין: ברית-המועצות היתה האויב מספר אחד נגד המדינה שלנו.
לב גינדין: אנחנו לקחנו בהתנדבות - - -
דני דנון: לב, עברנו את העבר.
דני דנון: בוא נדבר על העתיד איך מביאים את הכסף.
לב גינדין: הייתי יותר מ-18 שנים.
לב גינדין: לדוגמה, עזרנו לקבל חוק ג'קסון-ואניק שנתן מכה מאוד קשה לכלכלת ברית-המועצות, וזה אחת הסיבות להתפרקות שלה.
לב גינדין: זה גם לטובתה של מדינת ישראל.
לב גינדין: לא נגענו בתקציב של הסוכנות ולא של "נתיב".
לב גינדין: עבדנו המון שנים בלי משכורת, וצריך לחשוב על זה עכשיו כשאנחנו כבר זקנים, ולתת לנו קצת לחיות.
דני דנון: מישה, הערה קצרה, בבקשה.
מישה שאולי: הצעה קצרה וקונסטרוקטיבית בהמשך לדבריו של הרב אסאס.
מישה שאולי: אני מתנדב להשתתף בוועדה לשירותים חשאיים.
מישה שאולי: יש לי סיווג ביטחוני.
דני דנון: זה לא יקרה כי קונסטרוקטיבית זה יקבור את הנושא הזה להרבה מאוד זמן.
דני דנון: באחת מהחלטות הוועדה אנחנו נציב לוחות זמנים למשרד הקליטה ול"נתיב" להתקדם.
דני דנון: אם אנחנו נראה שאין התקדמות, אנחנו נקדם חקיקה פרטית מעל זה.
דני דנון: כרגע הם אומרים לנו: אנחנו עובדים, זה קרוב, כמו שנאמר פה.
דני דנון: אבל, אנחנו נקבע לוחות זמנים, ואם נראה שזה נמשך אנחנו נבוא עם חקיקה פרטית.
מרינה סולודקין: אני מתנצלת על כך שהגעתי באיחור.
מרינה סולודקין: היתה לנו ישיבה עם נכי מלחמת העולם השנייה, וגם לכם יש דרישות מוצדקות.
מרינה סולודקין: אני מאוד בעניין.
מרינה סולודקין: צר לי מאוד שהמדינה לא מרגישה התחייבות כלפיכם וכלפי אסירי ציון.
מרינה סולודקין: אני כמה פעמים ניסיתי להעביר חוקים, ויש לי חוק שנמצא עכשיו בוועדת שרים לענייני חקיקה.
מרינה סולודקין: זהו חוק בנושא אסירי ציון - שי כל שנה לאלה שישבו בבתי כלא.
מרינה סולודקין: זוהי הפעם השנייה שהמדינה נגד החוק הצנוע הזה.
מרינה סולודקין: אני מאוד שמחה שהיושב-ראש שלנו דני דנון הוא מהליכוד שהיא מפלגה לאומית וליברלית.
מרינה סולודקין: דני, אנחנו צריכים את עזרתך.
מרינה סולודקין: אני באופוזיציה, אני לוחמת בנושאים שקשורים לאסירי ציון כי זו התחייבות.
מרינה סולודקין: אני לא הייתי אסירת ציון, אבל אני חייתי במחתרת.
מרינה סולודקין: אני הייתי באותו תא של נתן שרנסקי שבו למדו עברית ומסורת, ואני מכירה את רוב האנשים וגם עוד אנשים.
מרינה סולודקין: האנשים האלה זקוקים לעזרה מצד המדינה כשהם זקנים, והמדינה לא רוצה להבין.
מרינה סולודקין: ביחד נעשה את מה שחייבים לעשות, תודה.
דני דנון: אנחנו מתחילים להתכנס לסיום, ואני מבקש לומר דברים בקצרה.
דני דנון: אני מודה למנכ"ל משרד הקליטה שהצטרף אלינו.
דני דנון: כמו שאמרתי, בתום הדיון אנחנו נשב איתו, ונוכל לקבל הסברים יותר מפורטים לגבי ההתקדמות.
דני דנון: אדוני, בבקשה.
לזר לוברסקי: שמי לזר לוברסקי, וגם אני לא נמנה בין אלה המבקשים תוספת או השלמת פנסיה או הכנסות למיניהן.
לזר לוברסקי: אני רוצה לציין שהדיון הזה לא מוכן לקבל החלטות.
לזר לוברסקי: זו לא שיטה למשאל.
לזר לוברסקי: הגברת שמטוב אומרת על 140 איש, ומישהו אומר על 750 איש.
ליה שמטוב: לא "אומרת", אומרים את זה פה.
לזר לוברסקי: לא חשוב, זה לא המקום לשאול כמה אנשים זקוקים או דורשים השלמה.
לזר לוברסקי: זה לא המקום לשאול כמה אחוזים רוצה כל אחד.
לזר לוברסקי: הדבר הזה צריך לבוא מבושל כדי לתת תשובות חד-פעמיות על תמונת המצב שהיא לא ברורה.
לזר לוברסקי: אני רוצה להוסיף עוד שתי מילים מאוד חשובות.
לזר לוברסקי: צריך שיהיה מתאם אחראי שיענה על כל השאלות האלו, ושיגיד את תמונת המצב כדי שתהיה התקדמות בהשוואה למה שדובר לפני כן, לפני שנה, לפני שנתיים.
לזר לוברסקי: התמונה עדיין לא ברורה.
לזר לוברסקי: יש צורך במתאם שהוא מקובל על כל הגורמים שבהם תלויות ההחלטות: "נתיב", הסוכנות, ומכל הגורמים האלה.
לזר לוברסקי: המתאם הזה צריך להיות בעל יכולת להתקשר, להיפגש, ולקבל תשובה היכן כל גורם עומד, אחרת לא תהיה תוצאה חיובית.
דני דנון: לפני שאני מקריא את הודעת הסיכום, אני רוצה לבקש התייחסות קצרה ממנכ"ל משרד הקליטה.
דימטרי אפרצ'ב: אדוני היושב-ראש, כמובן חברי כנסת, ובעיקר הציבור החשוב שיושב כאן, אני אתייחס מאוד בקצרה מבלי להיכנס יותר מידיי כרגע לפרטים, וזאת מסיבה מאוד ברורה - ואני מאוד מבקש מכם לקבל את זה בהבנה – והיא שאנחנו נמצאים במשא ומתן מאוד מאוד מתקדם.
דימטרי אפרצ'ב: לפני שנה קיבלנו הנחיה מיושב-ראש ועדת השרים לעלייה וקליטה אביגדור ליברמן.
דימטרי אפרצ'ב: הוא הטיל משימה על השרה לנדבר לכנס ועדה בין-משרדית.
דימטרי אפרצ'ב: כזכור לכם, היתה לנו קריאת כיוון לאן אנחנו צריכים ללכת, מהם הכיוונים, ומהי הציפייה, ואנחנו קיבלנו משתיים-שלוש פגישות שהיו לנו עם הנציגים.
דימטרי אפרצ'ב: מאותו רגע היינו צריכים לגייס באופן טוטאלי את אנשי אגף התקציבים במשרד האוצר לכל התהליך הזה, ואתם יודעים שהיתה התנגדות מאוד מאוד נמרצת, טבעית - מה שבדרך כלל קורה כשלא רוצים לעשות חשיפה תקציבית.
דימטרי אפרצ'ב: לקח לנו זמן להביא את אגף התקציבים למצב שונה.
דימטרי אפרצ'ב: אחרי כל הבדיקות שנעשו, אחרי פרסום, ואחרי איסוף נתונים, ואחרי כל מה שנעשה, אנחנו כרגע נמצאים במשא ומתן מאוד נמרץ.
דימטרי אפרצ'ב: כל שבוע יש פגישה, וגם בשבוע הבא יש פגישה נוספת.
דימטרי אפרצ'ב: בפגישות האלה אנחנו מנסים לשקול את המתווה שאליו אנחנו נלך.
דימטרי אפרצ'ב: אני לא רוצה להיות כאן פופוליסט, ואני בכוונה מאוד זהיר.
דימטרי אפרצ'ב: אבל, אני רוצה שאתם תדעו שהמחויבות שלנו – ואני מדבר גם על אנשי הוועדה שלי אישית, השרה – היא טוטאלית לסיים את התהליך הזה עד כמה שניתן יותר מהר, וכל זאת גם מעצם העובדה שהסבל של האנשים האלו הוא רב, במיוחד בקרב אלו שנמצאים כבר בפנסיה.
דימטרי אפרצ'ב: אנחנו יודעים את זה, אנחנו לא מייצרים כאן תהליך בירוקראטי מיותר.
דימטרי אפרצ'ב: לצערי הרב, תהליכים כאלה הם תהליכים איטיים.
דימטרי אפרצ'ב: אנחנו נמצאים כבר בקצב הרבה יותר משמעותי.
דימטרי אפרצ'ב: אני מאוד מקווה שאנחנו נסיים את הפרשה הזאת לשביעות רצונם המרבית של רוב הגורמים בצורה כזאת שנשים קץ וסוף לנושא הזה.
דימטרי אפרצ'ב: אנחנו כבר לא נמצאים במצב שבו אנחנו צריכים להסביר עד כמה הנושא הזה הוא חשוב, מבינים את זה היום.
דימטרי אפרצ'ב: אנחנו נמצאים במסלול ראוי, אפשרי, ומובטח במשא ומתן שייתן תשובה בכבוד - גם בתחום של קמח וגם בתחום של תורה.
דני דנון: גם בבנק.
דימטרי אפרצ'ב: כן.
דני דנון: תודה רבה למנכ"ל.
דני דנון: ברשותכם, אני חייב לסכם את הדיון.
דני דנון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות רואה חשיבות מיידית למתן גמול והכרה ראויים למסורבי העלייה.
דני דנון: מסורבי העלייה תרמו מזמנם, סיכנו את חייהם, וברור לכל שמגיע להם פיצוי פנסיוני.
דני דנון: הוועדה מברכת על ההתקדמות בגיבוש הקריטריונים והתחלת המהלך החשוב.
דני דנון: אך, קצב ההתקדמות אינו מספק.
דני דנון: גורם הזמן הוא קריטי, ולכן הוועדה מחליטה שאם תוך 60 יום לא יוצג בפניה מסלול הפתרון תונח הצעת חוק בנושא.
דני דנון: אני סומך על המנכ"ל, על השרה, ועל אנשי "נתיב" שהתנצלו שהם לא הגיעו, על כך שהם כן עובדים.
דני דנון: אבל, אם אנחנו נראה שבעוד 60 יום עדיין יש בירוקרטיות ובעיות, ודברים אחרים, אנחנו נניח הצעת חוק פרטית.
דני דנון: מבחינה תקציבית לא מדובר פה בהצעה תקציבית, להערכתי.
דני דנון: אבל, אני אומר פה לחברים שעדיף שהפתרון יגיע מהמשרדים ושהוא יתופעל במהרה.
דני דנון: פתרון כזה עדיף על פני יישום הצעת חוק פרטית עם כל התהליך שלה.
דני דנון: אני מתכבד לפתוח ישיבה חגיגת של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות לחגיגות ציון 20 שנה למבצע שלמה.
דני דנון: אנחנו בדרך כלל נוהגים בוועדה לפקח ולבקר את מדיניות הממשלה, אבל מטרת הישיבה הזאת היא דווקא להודות ולברך את מדיניות הממשלה, ממשלת יצחק שמיר, שקיבלה החלטה ציונית, החלטה אמיצה, להעלות במבצע, אפשר לומר אפילו מבצע מהסרטים, מבצע שלמה, להעלות אלפי יהודים מאתיופיה במשך זמן של 36 שעות.
דני דנון: אני חייב לומר, אני הייתי אז קצין בצבא ואני זוכר את ההתרגשות, גם על הסודיות, הדבר נשמר בסוד, וגם שבמשך סוף שבוע אחד הצלחנו להביא למדינת ישראל את אחינו ואחיותינו בצורה הרואית.
דני דנון: כילד שגדל על מבצע אנטבה, אני יכול לומר היום בצורה ברורה שמבצע שלמה לא נופל בחשיבותו ובעוצמתו הציונית גם ממבצע אנטבה, בכך שמדינת ישראל מקבלת החלטה לסייע לאחינו שנמצאים בגולה.
דני דנון: היה גם עניין כספי, שהוא בטל בשישים, שבכלל לא היווה מכשול, והמדינה קיבלה החלטה אמיצה וגייסה את צבא ההגנה לישראל שהוא חוד החנית וההגנה על העם היהודי, וחיל האוויר והמוסד.
דני דנון: אמור להצטרף אלינו גם מר שבתאי שביט, שהיה ראש המוסד בתקופה ההיא.
דני דנון: לצערנו ראש הממשלה לשעבר, יצחק שמיר, לא נמצא בקו הבריאות ולכן הוא לא יכול להיות איתנו היום ואנו מודים לו בשם עשרות אלפי צאצאי הקהילה שנמצאים בארץ בזכות ההחלטה, ואני מודה כמובן לשרת הקליטה והעלייה, סופה לנדבר, שהיום עושה רבות בחיזוק ועידוד העולים שנמצאים בארץ, וגם להביא עוד.
דני דנון: אתמול בלילה, גברתי השרה, אם אני לא טועה, הגיע מטוס נוסף של עולים ואנחנו שמחים לראות שאנחנו ממשיכים בפעולה הזאת.
דני דנון: אני רוצה לומר פה לחברים שהגיעו מכל הארץ, אני מודע לקשיים ולצרכים ולבעיות, זה מאבק יומיומי ואנחנו גם היום נשמע את הדברים, אבל הדגש שלי דווקא היום בישיבה, וכמובן אנחנו נשמח לשמוע רעיונות שלכם ויש פה בוגרים של מבצע שלמה ואנשים שגדלו בארץ, שהגיעו לתפקידים בכירים בצבא ההגנה לישראל, במשרדי ממשלה, בעולם התרבות והבידור ואנחנו בהחלט גאים בכל אחד ואחת מכם ובכל אחד מהעולים, ואני חושב שהיום אנחנו צריכים, בוועדה, לא להיכנס לדברים הפרטניים, אנחנו עושים את זה בעשרות ישיבות שקיימנו, גם העברנו חוק מאוד חשוב, גברתי השרה, לפני מספר שבועות, לגבי שילוב יוצאי אתיופיה במגזר הציבורי, של חברי הכנסת אקוניס, פיניאן, אדרי ואחרים, ואנחנו ממשיכים בחקיקה על מנת לסייע, אבל המטרה שלנו היום היא לבוא ולומר יישר כוח וכל הכבוד, קודם כל לממשלת ישראל על המהלך הזה ושנית, לכל אותם ארגונים שנציגיהם נמצאים פה, שפעלו בעבר וממשיכים לפעול היום.
דני דנון: התרומה שלכם, כמו שאתם רואים, רואים אותה 20-30 שנה.
דני דנון: נמצא איתנו פה סגן אלוף בצה"ל, ציון שנקור, שהוא סמח"ט עציון היום.
דני דנון: הוא יושב פה איתנו, ואנשים בכירים, שלפני 20-30 שנה, מי שדאג לעלייה ודאג לכל הדברים האלה לא יכול היה להאמין שנראה את התוצאות האלה.
דני דנון: אני רוצה לבקש ראשית מהשרה, שאני מודה לה שהיא מכבדת אותנו בישיבה, שרת העלייה והקליטה סופה לנדבר, לברך אותנו.
דני דנון: בבקשה, גב' סופה לנדבר.
סופה לנדבר: תודה, אדוני יושב ראש הוועדה.
סופה לנדבר: אני בהחלט שמחה שאני כאן, אני רוצה לברך את הוועדה וקודם כל את מדינת ישראל ואת כל הנוכחים, אלה שהגיעו לכנסת ואלה שצופים היום בבית, על העלייה הזאת, שהגיעה למדינת ישראל, 20 שנה למבצע, ובהחלט אנחנו צריכים לספור ולציין את ההישגים שהעולים הגיעו במדינת ישראל.
סופה לנדבר: אתה יודע בדיוק וכל מי שנוכח כאן יודעים שבמבצע הגיעו 15,000 עולים.
סופה לנדבר: האוכלוסייה של יוצאי אתיופיה במדינת ישראל היא למעלה מ-120,000 איש, ואם להיות יותר מדויקת, 122,000 איש ובשנה הקודמת, בשנת 2010 הגיעו למדינת ישראל 1,800 איש.
סופה לנדבר: אתה ציינת שאתמול הגיעו עולים, כל חודש מגיעים 200 עולים לפי החלטה של ממשלת ישראל שהתקבלה בחודש נובמבר, ב-14 בנובמבר שנה שעברה.
סופה לנדבר: אני צריכה לומר שאני הייתי באתיופיה ואני גם גרמתי לכך שהממשלה תקבל את ההחלטה.
סופה לנדבר: אני הייתי באתיופיה, ביקרתי באתיופיה.
סופה לנדבר: כאשר נכנסתי לתפקיד אמרתי שאני רוצה לבקר וחבר הכנסת שלמה מולה יודע על כך, שאני מאוד רוצה לבקר במחנה, אני רוצה לראות מקרוב איך החיים יוצאי אתיופיה והקהילה שם וכאשר חזרתי ביקשתי מראש הממשלה לקבל החלטה, אמרתי כך: שלא ייתכן ש-14 שנה בממוצע במחנה חיים בני אדם שעקרו אותם מהכפרים, מחיים רגילים, ולא מקבלים החלטה ואישור מהמדינה.
סופה לנדבר: לא, זו גם תשובה, והממשלה קיבלה את ההחלטה ואנחנו מעלים את 8,000 האנשים שהיו בגונדר וקיבלו אישורים ממדינת ישראל.
סופה לנדבר: במדינת ישראל יוצאי אתיופיה בשלב הראשון נקלטים במרכזי קליטה, יש לנו 16 מרכזי קליטה, בפעילות משותפת שלנו עם הסוכנות היהודית, הם יודעים עד כמה זה לא כל כך פשוט.
סופה לנדבר: הם משתתפים בכל הפעילות, גם שם בגונדר וגם באתיופיה וגם כאן במרכזי קליטה, בגלל שבמרכזי הקליטה הטיפול הוא של הסוכנות.
סופה לנדבר: בזמן שיוצאי אתיופיה נמצאים במרכזי קליטה, בממוצע עד שנתיים, אנחנו נותנים דגש על לימוד השפה העברית, גיור, אולפן של גיור, הכרת העולם המערבי ומושגיו, ובהחלט הכנה למעבר ליישובי קבע, שזה תהליך ממושך, היכרות ראשונה עם עולם העבודה בישראל והסבר התהליך של רכישת דירה.
סופה לנדבר: אתה אמרת, וזה נכון, שהקליטה אינה קלה והקשיים מלווים כל עולה שמגיע למדינת ישראל וליוצאי אתיופיה בפרט.
סופה לנדבר: אנחנו כל הזמן עושים הכל כדי לשפר את התהליך הזה ולהקל על העולים ולתת להם אפשרות במהירות לעבור את התהליכים שהם עוברים במרכז הקליטה.
סופה לנדבר: אני אמרתי שהם נמצאים בממוצע שנתיים במרכזי קליטה, עוברים גיור והכרת הארץ וטיולים, ואני הזמנתי בביקור האחרון במרכזי הקליטה את הקבוצה שהגיעה לא מזמן לבקר אותנו כאן בכנסת ישראל.
סופה לנדבר: משרד הקליטה ייתן להם אפשרות להגיע לירושלים ואני מאמינה שגם אתה וגם כולנו נרצה לקבל אותם כאן ולפחות ניתן להם אפשרות לגעת בפרלמנט של מדינת ישראל, ללמוד את זה מקורב, לראות את זה מקרוב ולהכיר את מי שהם עוד לא הספיקו להכיר.
סופה לנדבר: במשך 61 שנים מדינת ישראל קלטה 85,000 יוצאי אתיופיה.
סופה לנדבר: מדינת ישראל החליטה על חקיקה של העדפה מתקנת, שאני מאוד תומכת בהעדפה מתקנת ומקרוב, כאשר נכנסתי לתפקיד, עוד יותר, בגלל שאני חושבת שאנחנו חייבים לתת ליוצאי אתיופיה העדפה מתקנת, גם בחינוך, גם באקדמיה, גם בשירות בצה"ל ובכל הדברים שקשורים לחיים והם מצליחים בכל התהליכים האלה, גם בחינוך, גם באקדמיה, גם בשירות בצה"ל.
סופה לנדבר: אני גאה, כשרת הקליטה והעלייה, להיות כאן היום ולדווח לוועדה על כל מה שהמדינה השקיעה והמדינה משקיעה כספים עצומים, השקעה עצומה, כדי לקלוט את יוצאי אתיופיה.
סופה לנדבר: גם ברכישת דיור אתה יודע ש-83% יוצאי אתיופיה נקלטו ב-29 יישובים ומעל 3,000 בכל יישוב.
סופה לנדבר: המשרד לקליטת עלייה נותן מענק לרכישת דירה ואנחנו צריכים יחד, אתה, חברי כנסת, הוועדה ואני להילחם עבור הגדלת המענק הזה.
דני דנון: יש לנו ישיבה עם המנהל הכללי של האוצר בנושא, שבה הוא אמור להציג את עדכון המענק.
דני דנון: אני מקווה שזה יקרה.
סופה לנדבר: אני נלחמת בממשלה, השר אביגדור ליברמן יחד איתי, כיושב ראש הקבינט קליטת עלייה ואני חושבת שנכון להיום צריכים להעלות את המענק לאור המצב שהמחירים של הדיור בעלייה ולאור כך ש-400,000 שקלים הוא כסף שלא מספיק כדי לרכוש דירה.
סופה לנדבר: הרוב המכריע של יוצאי אתיופיה מתגוררים בדירה או בבעלותם או בדירה בבעלות ציבורית וגם את זה חשוב להגיד.
סופה לנדבר: תעסוקה.
סופה לנדבר: יוצאי אתיופיה בהעדפה מתקנת מקבלים טיפול של המשרד לקליטת עלייה בהבדל מעולים אחרים, במקום עשר שנים עד 15 שנה.
סופה לנדבר: גם בחינוך אנחנו משתתפים, וגם באקדמיה, אנחנו נותנים היום אפשרות ליוצאי אתיופיה שמעוניינים בהשכלה גבוהה וזכאים למימון מלא ממינהל הסטודנטים ללמוד כל תואר שהם רוצים ואנחנו גם משלמים דמי קיום לכל סטודנט שרוצה לעשות תזה.
סופה לנדבר: למשרד לקליטת עלייה יש 22 יישובים שיש שם מוקדי קליטה, שזה דבר מיוחד שמשרד הקליטה עושה למען יוצאי אתיופיה.
סופה לנדבר: הטיפול הישיר שהם מקבלים ממשרד הקליטה במוקדים זה גם קורסים, גם עברית, גם השלמה בתעסוקה וטיפול בנוער ומניעת אלימות ועוד ועוד דברים שהם חשובים לעדה ובלי הדברים האלה העדה לא היתה יכולה להגיע למה שהיא הגיעה היום במדינת ישראל.
סופה לנדבר: בנוסף קיימת תכנית חומש כאשר יש לנו שותפים, גם משרד הרווחה וגם משרד החינוך, גם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ומשרד הבינוי והשיכון.
סופה לנדבר: בתקציב שנת 2008 היו בתקציב 84 מיליון ובשנה 2009 הגדלתי את התקציב ל-115 מיליון.
סופה לנדבר: גם על הפרויקט הלאומי כדאי לדבר כאן.
סופה לנדבר: זה פרויקט שהממשלה והמשרד לקליטת עלייה משתתפים במימון תכנית פרויקט לאומי ליוצאי אתיופיה.
סופה לנדבר: הפרויקט הלאומי נותן סיוע בבגרויות ובהכנה לצה"ל ועוד ועוד ועוד.
סופה לנדבר: אני יכולה לדבר כאן הרבה, אני אשתדל לסיים עם כמה דברים.
סופה לנדבר: קודם כל אני נמצאת עם יוצאי אתיופיה, אני אמרתי בתחילת הקדנציה שהדלת שלי פתוחה וגם הלב שלי פתוח ואנחנו עושים הכל ביחד ובשיתוף פעולה גם עם ארגוני העולים, גם עם הקייסים, גם עם כל מי שרוצה להגיע ולעזור ולהציע עזרה, אנחנו מנסים לעשות את זה יחד ואני חושבת שזה דבר חשוב ביותר.
סופה לנדבר: יש לי לא רק הערכה ליוצאי אתיופיה, יש לי פינה חמה בלב, כמו שאמרתי.
סופה לנדבר: המשרד מחבק את יוצאי אתיופיה, אנחנו בשילוב לא חיכינו שיהיה חוק לשילוב אתיופים במקומות התעסוקה.
סופה לנדבר: מנהל האגף הראשון במשרדי ממשלה, דוד יאסו, שעכשיו הוא נמצא במילואים, זה מינוי שהוא קיבל במשרד לקליטת עלייה, ואני חושבת שמשרדים שונים צריכים לקחת בחשבון, אם רוצים, אין זו אגדה, צריכים לבצע ולעשות.
סופה לנדבר: אחרי שביקרתי באתיופיה אני רוצה להגיד, הגדולה של יוצאי אתיופיה והגדולה של מדינת ישראל, על השינויים שקרו כאן, על דברים שלמדו כאן, על קפיצת הדרך שיוצאי אתיופיה עשו כאן במדינת ישראל.
סופה לנדבר: לפנינו עוד דרך ארוכה ביותר ואנחנו צריכים לחשוב ולזכור שכאן בוועדה אנחנו צריכים לפנות לחברה הישראלית, להיות יותר חמה, יותר פתוחה, יותר מחבקת, בגלל שלכל עולה שעובר למדינת ישראל לא פשוט, לא קל וליוצאי אתיופיה הרבה יותר.
סופה לנדבר: בהזדמנות זו אני פונה לאזרחי מדינת ישראל, זו עלייה מצוינת ולא רק בציון של 20 שנה אנחנו צריכים לזכור את זה.
סופה לנדבר: אם אנחנו פותחים את הלב והרצון שלנו לחבק, לתת, לקדם ויחד לשנות את מדינת ישראל, הם פרטנרים, הם אנשים טובים ומצוינים שעשו כאן קפיצת דרך ועלייה בכל המובנים.
דני דנון: תודה רבה לשרה, ובהחלט כמו שציינת, מר דוד יאסו, הוא גם עזר לנו לארגן את המפגש היום ואנחנו מעריכים מאוד את הפעולה שלו.
דני דנון: אני רוצה לשלב בין חברי הכנסת שהגיעו לבין האורחים, שתהיה פה אינטראקציה, אז אני אבקש ממסקי שיברו, ואחריה חבר הכנסת אופיר אקוניס.
דני דנון: מסקי, אני לא יודע אם זה נכון, אבל בעיניי את השחקנית יוצאת אתיופיה הראשונה במדינת ישראל, פרצת את הדרך ואחרייך כבר יש זמרות ושחקניות ואנחנו שמחים לראות כל פעם את ההתקדמות בנושא.
דני דנון: הייתי רוצה לשמוע מספר מלים ממך לגבי העבר וההווה היום.
מסקי שיברו: קודם כל שלום לכולם, בוקר טוב.
מסקי שיברו: אני לא חשבתי שאני צריכה לדבר, אבל זה לא בעיה בשבילי.
דני דנון: את יכולה גם לשיר ולהופיע.
שלמה מולה: אז את יכולה להיות חברת כנסת.
מסקי שיברו: אנחנו נדבר אחר כך, לא בפורום הזה.
מסקי שיברו: קודם כל שלום לך.