GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלחנן רזיאל: ויש לנו קהילה חזקה לא רק בארץ, אבל כל ההתאחדות ביקשה אותי, כי באזור הזה צריכים לקבל בשביל הקהילה מרכז.
אלחנן רזיאל: אין מרכז קהילה של אזרבייג'ן בארץ, גם בתל אביב.
אלחנן רזיאל: אין מרכז.
אלחנן רזיאל: בכל עיר יש מרכז קהילה, כל עיר מקבלת מהממשלה, הכל, רק בתל אביב אין שום דבר.
דני דנון: לסיכום, מר אקלה, לגבי החינוך המיוחד.
דני דנון: קיבלנו תלונות.
חומה פינצב: אני יכולה לומר ישירות לדברים שנאמרו פה?
חומה פינצב: לסבר את האוזן, אנחנו נפגשנו לפני כשנה בפגישה, שוחחנו על הדברים האלה, אני חושבת שקצת לא הוגן בפורום הזה לבוא ולהגיד שהממשלה לא עושה שום דבר.
אלחנן רזיאל: אני לא אמרתי, אמרתי בעיר הזה.
חומה פינצב: אני מדברת על העיר הזאת, אנחנו מדברים כרגע על העיר תל אביב-יפו.
קריאה: הוא אמר ממשלה והתכוון אליי.
חומה פינצב: חשוב לי לציין, מכיוון שאני רוצה לתת קצת מידע מבחינת המשאבים שנידונים, מכיוון שגם מר גלעדי קודם הזכיר משהו ואני ככה הבלעתי, אבל אמרתי, חייב להיות איזה שהוא איזון בדברים שנאמרים פה ואני אתן את הדוגמה הכי טרייה, הנושא של תכנית שמידט לילדים ונוער בסיכון.
חומה פינצב: הרי זה לא מובן מאליו שהעיר תל אביב, שלכאורה מחשיבים אותה לעיר מאוד חזקה מבחינה כלכלית, תאושר במסגרת תכנית שמידט, ויחד עם זאת שני אזורים, כפר שלם ויפו, קיבלו את ברכת תכנית שמידט לתכניות לטובת האוכלוסייה כולה, בוודאי לאוכלוסיית העולים.
קריאה: זה דרך משרד הרווחה.
גילה אזולאי: זה מספר משרדים, אבל משרד הרווחה מוביל.
חומה פינצב: כפר שלם, אפרופו פשיעה, תכנית נערי הגן שאמורה בעצם ל---
דני דנון: לגבי הקהילה הקווקזית, התחושה ש---
חומה פינצב: לגבי הקהילה הקווקזית, כפר שלם למשל, שהוא עתיר באוכלוסייה הקווקזית, אין תכנית אחת במסגרת תכנית שמידט שלא נותנת התייחסות בפן של התרבותיות הייחודית של עולי קווקז או עולים לשעבר של קווקז.
חומה פינצב: יש התייחסות מאוד מאוד משמעותית לנושא הזה.
חומה פינצב: תכניות כאלה ואחרות שמופעלות יחד עם הרשות, יחד עם עמיתי אמיר דור, הן תמיד עם הפנים לסוג האוכלוסייה שלה אנחנו בונים את התכניות.
חומה פינצב: אז לבוא ולומר שאין שום דבר, זה לא מדויק.
חומה פינצב: שאפשר לעשות יותר, זה ללא ספק, ואנחנו עם הפנים לשם.
דני דנון: מר אסמרה אקלה, משפט אחרון.
אסמרה אקלה: כן, אני חושב שזה גם המקום להגיד תודה לאנשים שבאמת מסייעים ביום יום, בראשם עמי כץ וברוך לבקוביץ, אני חושב שהנושא של המועדון ייפתר, אני מאוד מקווה שזה ייפתר בזמן הקרוב על מנת לתת להם מענה, יש צרכים אמיתיים באמת, הנושא הזה מאוד אקוטי כי בסופו של דבר אנחנו רוצים שעם השכנים שלהם שיסתדרו, אבל שלא יהיו בהפרדה כזו או אחרת.
אסמרה אקלה: אז תודה.
דני דנון: עוד מישהו רוצה להתייחס?
דוד מוספיר: אני רוצה לומר בהקשר של תל אביב.
דוד מוספיר: .. לצעירים בתל אביב שנקרא קומנט טי.
דוד מוספיר: אר.
דוד מוספיר: וי, זה שיתוף פעולה עם העיר תל אביב שמסייעת תקציבית.
דוד מוספיר: אני רוצה להגיד לכם שזה יקרה, שנצליח, וצעירים מגיעים לאירועים...
דוד מוספיר: בפעם האחרונה הייתי...
דוד מוספיר: גם של צעירים שמשתלבים ומתערבים עם צעירים תל אביביים, עם ישראליים.
דוד מוספיר: אני מצטער שמנהל הפרויקט לא נמצא פה, נמצאת רכזת הקליטה, דינה, שעוסקת בפרויקט של "בבית ביחד", וגם הפרויקט של עיריית תל אביב וגם הפרויקט של "בבית ביחד" בעצם מגייסים את החברה ואת הקהילה, מתנדבים מתוך החברה והקהילה, וביחד מלווים את העולה ביום יום, 24 שעות ביממה, העולה יודע שיש לו מענה אנושי, לא טלפוני, אלא אנושי, על כל הצרכים שלו בתהליך של השנה הראשונה שלו בארץ ולשמחתי הם הביאו אותנו לנקודה שבה אנחנו יכולים להגיד בוודאות שאנחנו משפרים את שירותי הקליטה לעולים, ביחד כמובן עם השירותים הנוספים, שזה הרשות, משרד הקליטה והתאחדויות העולים.
דני דנון: ועדת העלייה והקליטה מודה לראש העיר, מר רון חולדאי, ולמשנה מר ארנון גלעדי, ליושב ראש ועדת הקליטה, מר שלמה מסלאוי, לכל צוות העירייה, העובדים, נציגי משרדי הממשלה, על שיתוף הפעולה בנושא קליטת העלייה.
דני דנון: הוועדה התרשמה שקיים שיתוף פעולה טוב בין משרד הקליטה לעירייה.
דני דנון: הוועדה קוראת למשרד הקליטה לתגבר את פעילות המגשרים ולפעול על מנת להפעיל את פרויקט רכז העדה הקווקזית, מעבר למסגרת הפיילוט, לאור הנתונים שהוצגו בוועדה.
דני דנון: הוועדה פונה לראש העיר להאיץ את צוות העבודה לאיתור מבנה לעדה האתיופית ביפו ג', שישמש אותם בימי האבל והשמחות.
דני דנון: הוועדה מבקשת ממרכז המחקר והמידע של הכנסת להכין נייר שיבדוק את השלכות קליטת פליטים בערים בישראל על קליטת עולים חדשים.
דני דנון: הוועדה קוראת לנציגים השונים של העירייה והמשרדים להשתמש באוכלוסיות העולים במערב הנמצאות בעיר, על מנת לקחת חלק בסיוע לעולים יוצאי אתיופיה.
דני דנון: אני רוצה להודות לראש העיר, למר שלמה מסלאוי, על היוזמה, ואנחנו מודים לכולכם על העשייה, תודה רבה.
רון חולדאי: תודה רבה לכולם.
דני דנון: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בעיר אשדוד.
דני דנון: אנחנו מקפידים להגיע גם לשטח ולסייר ולבקר בערים השונות והיום, ועדת העליה, הקליטה והתפוצות פותחת את הישיבה בעיר אשדוד שהיא במקום הראשון, כמו שיודעים תושבי העיר אבל חשוב שייאמר גם לפרוטוקול, העיר אשדוד היא במקום הראשון מבחינת אחוז העולים בעיר אשדוד.
דני דנון: בשנת 2010, לפי הנתונים שבידינו בעיר אשדוד למעלה מ 32% עולים, המקום הראשון ביחס לכל הערים במדינת ישראל ואנחנו מאד שמחים ומברכים את פרנסי העיר, תושבי העיר וכל מי שעושה למען קליטת העליה.
דני דנון: אני חייב לציין -מטיולים שלי גם במוסקבה וגם במקומות אחרים בעולם, הרבה מאד עולים רוצים להגיע לאשדוד.
דני דנון: אנחנו לא נפתור היום את בעיית מחירי הדיור -שזה מקשה עליהם להגיע- אבל יש רצון רב של עוד עולים להגיע אל העיר אשדוד.
דני דנון: אני רוצה לבקש מידידי מר בוריס גיטרמן, שממלא את מקומו של ראש העיר היום, לפתוח את הישיבה ולאחר מכן נשמע נציגים מכל המשרדים השונים, קודם כל ללמוד מן ההצלחה שלכם וגם לראות מה אפשר לעשות עוד וכמובן נתייחס גם לנושא שנתבקשנו להתייחס אליו, הכרה במעמד של ניצולי שואה.
בוריס גיטרמן: צהרים טובים, אני שמח לברך את כל האנשים שהגיעו לוועדה חשובה כל כך ואתנו חברי מועצת העיר הגברת מאיה סלוצקי, מר ולדימיר גרשוב, גברת לריסה ליינין, גברת לובה בורשטיין והרבה  אנשים מכובדים שאכפת להם מהנושאים האלה ואני מודה לך, יושב ראש ועדת קליטה ועליה של הכנסת שבאתם לאשדוד וכמו שאתה אמרת, זו עיר חמישית בגודלה במספר עולים הכי גדול במדינת ישראל, ובוודאי ובוודאי שאני רוצה להודות לסגן ראש העיר, מר לאון בן לולו שבעזרתו בעצם אנחנו מקיימים את הישיבה הזאת היום, לאון, הרבה תודה לך ואני בטוח שאנחנו נוכל ביחד עוד להגיע להמון המון דברים.
בוריס גיטרמן: העיר אשדוד היא העיר הגדולה ביותר מבחינת מבחינת העולים, ואתה ציינת את זה על בסיס המספרים שמופיעים בפניך.
בוריס גיטרמן: וכל מה שקורה במדינת ישראל בעצם קורה באשדוד, כל הבעיות שהעולים חווים אותן, חווים אותן גם תושבי מדינה אחרים ואני חושב שמכיוון שבאתם לעיר הזאת אתם יכולים לדון על כל הנושאים החשובים, ואנחנו העברנו אליכם נושאים ופה נמצאים אנשים שנפגעים מכל מיני דברים אם אנחנו מדברים על ילדי השואה ונמצא פה ראש הארגון, ולדימיר מיסנגרדן, תודה לך, ונמצאים פה "חזית הכבוד" שאלכסנדר לצערי לא יכול היה להגיע אבל הגיעו אנשים שמייצגים את הארגון הזה, וידוע שהאנשים האלה נפגעו בזמן המלחמה בדיוק כמו שנפגעו אחרים שהשתתפו במלחמה והיו במלחמה והם לא מבקשים משהו חומרי, הם לא מבקשים כסף, אלא מבקשים שיכירו בהם, שיכירו בכך שהם קיימים במדינת ישראל והם אלה שאיבדו את הילדות שלהם, שנפגעו בזמן המלחמה, בדיוק כמו כל האחרים שהיו בזמן הזה.
בוריס גיטרמן: הם אמנם לא היו בגטו, הם לא היו בחזית במלחמה אבל הם סבלו כמו הרבה הרבה אנשים וכמו שהכירו בכל האחרים, שיכירו גם בהם, זה מה שהם מבקשים.
בוריס גיטרמן: פה באשדוד יזמנו את הקמת הארגון הזה לפני ארבע שנים ויותר, בינואר 2006 והיום הוא מונה 3,000 איש רק באשדוד ובמדינה כולה הרבה יותר.
בוריס גיטרמן: מגיע להם שיכירו בהם, אנחנו מבחינת העיריה עושים כל מה שאפשר לעשות, הקצנו להם מועדון שלהם ויש להם בית היום, אנחנו עוזרים להם עם טיולים, עם כל מיני קונצרטים וכל מיני דברים נוספים, עם המזון, עם כל מיני דברים שהם צריכים אבל לא יכולים להחליף את המדינה, את המדינה אנחנו לא יכולים להחליף וחשוב מאד היום, שבעזרת הועדה הזאת אנחנו נגיע לאזניים שמחליטות במדינה ואנחנו מדברים על הנושא הזה כבר חמש שנים, שיהיו תוצאות.
בוריס גיטרמן: לגבי דיור לזוגות צעירים עולים, העיריה רוצה להוביל תכנית של דירות לזוגות צעירים ולצערי זה תקוע בוועדה המחוזית וגם פה אנחנו חייבים לעשות משהו כי אם היום זוג צעיר קשה לו לקנות דירה אז לזוג צעיר של עולים חדשים קשה יותר, בחיים הוא לא יקנה, בחיים הוא לא יקנה ואם אנחנו עכשיו לא נעלה את הנושא הזה ולא נמצא פתרון לדיור עבור זוגות צעירים עולים אנחנו מבריחים אותם והם בורחים, הם בורחים לא רק מן העיר אשדוד אלא מן המדינה.
בוריס גיטרמן: וחשוב מאד לתת את הדעת על זה.
בוריס גיטרמן: נושא אחרון ואני בטוח שגנדי ידבר עליו זה אנשים שבאו לכאן בגיל ארבעים פלוס ולמרות שהדבר לא נמצא בסדר היום אני רוצה להתייחס אליו, אנשים שבאו לכאן בגיל ארבעים פלוס והם יוצאים עם פנסיה מגוחכת, כמו 1,500 או 2,000 שקל ויוצא שאנחנו פשוט שולחים אותם לגור ברחוב אחרי שהם עובדים עשר ועשרים שנה.
בוריס גיטרמן: עם 1,500 או 2,000 שקל פנסיה אני לא יודע איך אפשר להתקיים.
בוריס גיטרמן: אלה הנושאים שאנחנו רוצים שיירשמו לפנינו, שאנחנו נדבר על האנשים האלה.
בוריס גיטרמן: אני רוצה להודות לכל אלה שבאמת עושים עבודה טובה, למשרד הקליטה, ויושב פה בֶּני שהוא אחראי על בית קנדה של הסוכנות וג'ניה אתו ביחד שעושים עבודה נפלאה בעיר אשדוד ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא ונמשיך לעבוד.
בוריס גיטרמן: אני רוצה להודות למשרד הקליטה, לליזה, לדינה שבאמת מבחינת הדיור אני פחות ופחות שומע תלונות מתושבי העיר לגבי הפתרונות שהם מנסים למצוא, ויש ענין אחר שאין מספיק הוסטלים ואין מספיק מקבצי דיור וכמו שאמר ולדימיר גרשוב שאנחנו כבר מתחילים תיכף לבנות עוד הוסטל אחד והלוואי שכך אבל בכל אופן תודה רבה, לכם ולמשרד שלכם על העבודה הטובה.
בוריס גיטרמן: ועוד דבר אחד, לצערי ראש העיר לא יוכל להגיע לישיבה, נבצר ממנו להגיע והוא מבקש את סליחתכם.
דני דנון: תודה בוריס.
דני דנון: אנחנו נשתדל להיות מאד תכליתיים וננצל את ההזדמנות שליאון עדיין פה,.
דני דנון: לפני מספר חודשים הייתי באשדוד ודיברתי עם ליאון בן לולו על עדכון של התמ"א 38, אני שמח להודיע שבעזרת השם הערב נצביע בכנסת על התיקון של תמ"א 38 וההערות שהגיעו בזכות הסיור עזרו, ההערות של לאון, והיום אני רוצה להגיע לרמה של המלצות פרקטיות שנוכל להציע.
דני דנון: אני רוצה להתחיל עם נציג ילדי השואה.
דני דנון: הבנתי שאין פה ענין של הכרה כספית והשאלה היא אם יש כאן מישהו שיכול להציג כרגע את הצורך שלכם בהכרה, מי אמור להכיר בכם ומה זה אומר.
דני דנון: נשמח להתייחס לזה כי בדרך כלל מה שעולה כסף יותר קשה להשגה, ואמנם גם כאלה אנחנו יודעים להשיג והצלחנו לעצור, למשל, את העלייה של מחיר הדיור בהוסטלים, כשמשרד האוצר רצה להעלות את המחיר מ 8% ל 10%, הועדה התערבה ועצרנו את זה בשלב זה אבל לגבי הענין עצמו, אשמח לקבל מידע לגבי ההכרה בילדי השואה.
בוריס גיטרמן: ולדימיר ליסטנגרטן, האם אתה רוצה להגיד מספר מלים בעברית?
ולדימיר ליסטנגרטן: לא.
בוריס גיטרמן: אז אולי הם ייצגו אתכם?
בוריס גיטרמן: ולדימיר, נשמע קודם את חזית הכבוד, אולי הם ייצגו גם את העמדה שלך ואם תרצה להוסיף משהו אז תוסיף.
בנימין דרוקרוב: במדינת ישראל יש הכרה בניצולי הגיטאות ובכל מיני ארגונים אבל אין מודעות למצב של אלה שהיו שם ילדים ואיבדו את ילדותם בזמן השואה והם היו צריכים להתפנות מבתיהם וסבלו גם הם סבל נוראי.
בנימין דרוקרוב: הוא מבקש לקבל הכרה מן המדינה בארגון שלו, שמרכז את האנשים שאיבדו את ילדותם והם גם היו ניצולים, הם גם ברחו מהגיטאות, מן הרדיפה הנאצית, וזו הבקשה, לקבל הכרה רשמית.
דני דנון: האם הארגון שלו וההכרה, ממי הוא מבקש אותה?
בנימין דרוקרוב: מן המדינה.
בנימין דרוקרוב: באשדוד יש למעלה מאלפיים אנשים שמבקשים את ההכרה מן המדינה.
דני דנון: כמה יש - - - ?
בנימין דרוקרוב: ששת אלפים.
בנימין דרוקרוב: ששים אלף בכל ישראל.
בנימין דרוקרוב: בערים אחרות יש גם סניפים של עמותות דומות והן כולן תחת קורת גג אחת.
בנימין דרוקרוב: הם לא זקוקים לסיוע כספי ויותר חשוב להם ההכרה במעמד, שאם יגיע סיוע כלכלי מגרמניה או מכל מקום אחר, שהם יהיו מוכרים, זה מה שחשוב.
בנימין דרוקרוב: בעבר פניתי לגב' נודלמן בנושא והנושא הזה לא מתקדם.
דני דנון: כל עוד אתם לא מבקשים כסף אפשר להתקדם.
דני דנון: ברגע שהאוצר וראש הממשלה ירגישו שיש פה ענין תקציבי אז זה יהפוך לענין אחר.
דני דנון: חשוב לי לדעת בשלב הזה האם אתם רוצים טקטית לעבור כרגע שלב א' ואחר כך לבקש תקציב או שזה אקט סמלי או טקסי ואז כבר אפשר באמת להתקדם בקלות יתר.
בוריס גיטרמן: לא, הם מבקשים היום שלב א' ואחרון.
בוריס גיטרמן: הוא אומר שמגיעות לכאן כל מיני קרנות מחו"ל, מגרמניה ומארצות הברית והם לא כלולים במסגרת הזו כך שיוכלו ליהנות מזה.
בוריס גיטרמן: זה לא שהמדינה מחלקת אלא מגופים פרטיים.
בוריס גיטרמן: הם לא יכולים ליהנות מן הכספים שניתנים על ידי הגופים הפרטיים האלה.
דני דנון: מי אמור לתת להם את ההכרה?
בוריס גיטרמן: מדינת ישראל.
ולדימיר גרשוב: קודם כל אני רוצה לברך את יושב הראש של ועדת הקליטה, מאחל לו בהצלחה.
ולדימיר גרשוב: התפקיד הוא חשוב מאד , אני מקוה שאתה תהיה ענייני, בכלל לא פוליטי, כמו קודמים בתפקיד, העיקר שתהיה ענייני ושעולים עם הבעיות שלהם, ימצאו אצלך אוזן קשבת.
ולדימיר גרשוב: אני מבין שכל התקלות של היום הן בגלל הלוגיסטיקה, אני הייתי ממונה על הקליטה ורק אתמול הודיעו לי שיש ועדת קליטה של כנסת.
ולדימיר גרשוב: לפחות בעשר שנים אחרונות עבדנו גם מול הכנסת, גם מול ועדת הקליטה וגם מול משרד הקליטה וחוץ מזה אני התחלתי לבדוק במשרד הקליטה עם אנשים שקשורים לנושאים, והתברר שגם הם לא קיבלו את סדר היום ולא את הנושאים העיקריים עליהם מדובר.
ולדימיר גרשוב: אצלנו היה נהוג תהליך -והייתי ממונה על הקליטה, תהליך לפיו הכנו את החומר לפני ועדות כאלה, לא חשוב אם הן בכנסת או פה.
ולדימיר גרשוב: חבל שפיספסנו את זה.
ולדימיר גרשוב: והנושאים הם כל כך חשובים למרות שרוב הנושאים, למשל הפנסיה וההכרה בניצולי שואה, הם עניינים שהם ברמה הארצית ולאו דוקא באשדוד אבל בכל מקרה אני מברך הדיון, שיש לא מעט אנשים, גם באשדוד, מן העלייה, שזקוקים לעזרה.
ולדימיר גרשוב: ואם אנחנו מגיעים לנושאים אחרים כמו זוגות צעירים או נושאים של דיור סוציאלי אז זה חשוב מאד בשבילנו, כי למרות שאנחנו הצלחנו בשנים הקודמות לבנות דירות לעולים, יותר מכל עיר אחרת, עדיין יש מחסור עצום בהוסטלים ומקבצי דיור ובתור של ההמתנה הגענו למיקום שנוצר בסוף שנת 1998.
ולדימיר גרשוב: אנחנו לא בונים עכשיו הוסטל, הייתי יושב ראש חברה לפיתוח אשדוד, אנחנו השגנו סוף סוף בוועדה את הקרקע ואפשר לשים שם הוסטל אבל כל זה עדיין פתוח ותלוי ב"עמיגור", ב"", במשרד הקליטה ובכל הגורמים ולא ידוע אם יהיה שם הוסטל, אני מקווה שכן אבל קודם לכן צריך שהקרקע תהיה זמינה בחינם לבנייה.
ולדימיר גרשוב: אז גם זה לא קל לעשייה.
ולדימיר גרשוב: הבנתי שעכשיו אתם מקדמים, שהמפלגה מובילה את התהליכים במינהל מקרקעי ישראל וזה חשוב מאד כי יהיה כך יותר קל לבנות אחר כך הוסטלים ומקבצי דיור וזה יהיה הכי טוב לכל המדינה.
ולדימיר גרשוב: בקשר לזוגות צעירים, נכון שאנחנו בתוך מספר שנים השגנו במינהל מקרקעי ישראל ויש לנו מכרזים לקרקע של המדינה עבור זוגות צעירים אבל לצערי המחיר של 900,000 ₪ הוא גבוה ואני לא מכיר הרבה זוגות צעירים שיכולים לעמוד בו.
ולדימיר גרשוב: נכון שזה יותר זול ממחיר השוק אבל בכל זאת, איזה זוג צעיר יכול לגייס שליש מזה כהון עצמי כמו שדורשים היום?
ולדימיר גרשוב: לגבי ילדי השואה, אני בטוח שראשי הארגונים שיושבים פה ונציגי הארגונים יציגו את הנושא של ניצולי השואה וזה חשוב מאד ושוב, אני לא מוריד מן החשיבות והמשמעות של זה.
ולדימיר גרשוב: אני מודה לך ולכל החברים שארגנו את הישיבה פה באשדוד, רק חבל שלא הכנו את החומר באופן יותר יסודי לדיון אז בפעם הבאה אנחנו נעלה את כל הנושאים האחרים באופן יותר יסודי.
ולדימיר גרשוב: תודה רבה.
דני דנון: מבטיח שנחזור לפה ונסייר, אנחנו מקפידים לסייר, נשמח לבוא ולראות את הפעילות שלכם בשטח.
דני דנון: רוצה לבקש מנציג משרד הקליטה, ספציפית לגבי אשדוד, יש פה נתונים מרשימים על השקעות של העיריה.
דני דנון: היינו בעירית ירושלים בשבוע שעבר.
דני דנון: האם אתה יכול למסור לי מה הסכום שעירית ירושלים הקצתה, ומהו החלק שהוא מהווה מתוך התקציב שלה, לעומת עירית אשדוד?
נחמיה חתוכה: אני לא רוצה לצאת להשוואות בין הערים אבל...
נחמיה חתוכה: ואני מדבר רק על 	סדר גודל של מליון, מליון וחצי, אנחנו מדברים על פעילות ללא השתתפות.
נחמיה חתוכה: פעילויות חברתיות כמעט בכל התחומים.
נחמיה חתוכה: אתמול הגיע התקציב של 2011, מרשים גם בהיקף שלו ואני לא מדבר רק על תקציב שנתי, במסגרות יש שלש תכניות של עידוד עליה, גם לעולים מאמריקה הלטינית, שזה תקציב נפרד.
נחמיה חתוכה: סדר גודל תקציבי דומה לזה של עירית ירושלים, כמו מערכת החינוך הבלתי פורמאלית שאתה מכיר וקייטנות קיץ ותקציבים מיוחדים שיגיעו בנפרד.
נחמיה חתוכה: זה בהקשר של תקציב הקליטה לעירית אשדוד.
נחמיה חתוכה: אני רק רוצה להעיר הערה אחת ואני פונה לעירית אשדוד, אנחנו נתנו אישור לתקציבים האלה ואנחנו רוצים שתרוצו איתם אבל לפי המנגנון העירוני פה, מחכים לסיום התהליך הביורוקרטי כדי להריץ תכניות, עוצרים אותן, מחכים שיגיע ההסכם או שיגיע הנייר אבל הם מעולם לא התאכזבו עם תקציב שהתחייבנו אליו ושילמנו אותו, שיצאו לדרך עם התכניות אז שיגשרו על הפער הזה של הזמן שזה מאד - - -
דני דנון: אתה מדבר על מימון ביניים!?
נחמיה חתוכה: אני מדבר על גישור, על מימון ביניים כדי להתחיל להוציא תכניות לדרך, אני אמרתי כבר והודעתי: עם תכניות שהן המשך מפברואר אפשר לצאת לדרך, אנחנו נשלם אותן גם במאי וגם ביוני, נשלם מפברואר, צאו לדרך.
נחמיה חתוכה: זה בינתיים, במנגנון הזה צריך לעשות סדר.
נחמיה חתוכה: לגבי מוקד הקליטה - - -
דני דנון: אני רוצה להקשות עליך.
דני דנון: מבחינת מימוש תקציבי ב 2011, הכסף - - -
נחמיה חתוכה: 2010!
דני דנון: 2011. עוברים כבר שלושה חודשים.
נחמיה חתוכה: תקציב 2011 עוד לא יצא.
נחמיה חתוכה: אישרנו את כל התכניות, ישבנו בוועדות היגוי מסודרות, עירוניות, בחנו בדיוק את כל התכניות ואישרנו את כולן, גם את אלה וגם אתה אלה שאישרנו למסגרות עליה קהילתית ועידוד עליה.
נחמיה חתוכה: כולן מאושרות ומוכנות לצאת לדרך, סליחה, עידוד עליה אישרנו והתכניות שאני עכשיו מציין הן בסדר גודל של כמליון שקל, אני מקווה שבטווח הזמן הקרוב נאשר אותן, זה תלוי בוועדת היגוי של הרשות, קיבלו אתמול את התקציב, מתכננים לצאת אתן לדרך באפריל, אפריל מאי, ואני מקוה שבאמת כבר יקבעו ועדות היגוי, שיצאו לדרך, עד סוף פברואר 2012 התכניות האלו צריכות להתקיים, וזה תקציב, במקביל יביאו תקציב פעילות אחרת, נכנסנו לפעילות עם פרוייקט תנופה של הנושא הקווקזי, האוכלוסיה הבוכרית, והוא יוצא לדרך עם העמותות הרלבנטיות, ישבנו בישיבה לפני שבועיים, קייטנות קיץ יהיו פה, עירית אשדוד נהנית כמעט מכל מקורות הסיוע שהמשרד נותן ו היא עושה את זה ומנצלת את התקציב הזה.
נחמיה חתוכה: לגבי דיור, המשרד לקליטת עליה יחד עם משרד ראש הממשלה ומשרד האוצר, עובדים היום בוועדה משותפת במטרה לאתר ולמצוא פתרונות לאורך זמן עבור אוכלוסיית העולם ובתוכם כמובן כל העולים, גם ניצולי שואה וגם עולים אחרים ואני מאד מקווה שזה עומד לקראת החלטת ממשלה, אני מקווה שכל הרעיונות וההוסטלים, כל זה יֵצא לדרך, השרה מובילה את זה ואני בהחלט חושב שזה בכיוון הנכון.
דני דנון: מה הכיוונים?
נחמיה חתוכה: אני לא יודע כרגע להצביע כרגע על כיוונים, אם זה פרויקטים משותפים על אדמה חומה, שבעצם הרשות נותנת את האדמה וארגונים אחרים ועמותות מתקצבות את הבניה יחד עם הרשות העירונית אבל זה הכיוון, היא נפגשה גם עם ראש עירית אשדוד וראש עירית קרית גת ושניהם נרתמים למאמץ הזה.
נחמיה חתוכה: לשאלת היושב ראש, יש צוות במשרד שהוא משותף עם צוות משרד ראש הממשלה והוא נקרא צוות דיור.
ליאון בן לולו: צהרים טובים לכולם.
ליאון בן לולו: גם אני הייתי פעם עולה חדש.
ליאון בן לולו: אני מסתכל פה על הטבלה ואני רואה שיש שבעים וחמישה אלף עולם באשדוד, תשעים אלף מברית המועצות, שלשת אלפים מאתיופיה ויש אחרים.
ליאון בן לולו: אני נמצא ב 4,000 האחרים, כאמור הייתי פעם עולה חדש ואני מכיר את התלאות שעוברים העולים במדינה.
ליאון בן לולו: אני מודה לחבר הכנסת דני דנון שנעתר ונענה לבקשה שלנו לבוא ולנהל כאן את הועדה.
ליאון בן לולו: הוא כבר נתן הבטחה אחת שיבוא לכאן שוב ונעשה את זה יותר מסודר.
ליאון בן לולו: אני אומר לכם שאני מכיר את דני לא מעט שנים, איש עם המון המון אמביציה ואם יש אחד שיכול להזיז כאן דברים ואני מראש אומר לכם שהוא יזיז כאן דברים בטח בתחום שהוא ממונה עליו ואנחנו נגלה חבר כנסת שמדבר במעשים ואני כמעט מתחייב על זה.
ליאון בן לולו: אשדוד שמחה לקבל אותך בשמחה כאן ואנחנו נחבק אותך בעיר הזו וגם אתה תחבק אותנו בחזרה.
ליאון בן לולו: בעוד כמה דקות איאלץ לעזוב, למרות שהנושא חשוב לי והכנסנו גם את הנושא של תמ"א 38, נושא שדני קידם עבורנו גם בכנסת ותודה מראש.
ליאון בן לולו: טוב לך אתנו וטוב לנו אתך.
ליאון בן לולו: תודה.
אברהם שרנופולסקי: צהרים טובים.
אברהם שרנופולסקי: קודם כל אני רוצה להציג קבוצה של הנהלת חזית הכבוד.
אברהם שרנופולסקי: אני מירושלים ונמצא כאן גם כסגן נשיא תנועת חזית הכבוד וגם כחבר הועד המנהל של מרכז ארגוני ניצולי השואה, ואני רוצה להציג עמדתנו, עמדה של תנועת חזית הכבוד.
אברהם שרנופולסקי: אל"ף, למרות ההקלות הרבות, אנחנו סבורים שלא צריך להשוות את אסירי הגיטאות ומחנות הריכוז שמוכרים בחוק ניצולי השואה עם פליטי השואה.
אברהם שרנופולסקי: ניצולי השואה מקבלים מגרמניה רנטה חודשית וגם ממדינת ישראל וזה מה שמגיע להם.
אברהם שרנופולסקי: בי"ת, אין זה מוסרי, שכבר עשרים שנה מדינת ישראל לא מכירה בתשעים אלף פליטי השואה, עולים חדשים, למרות שממשלת גרמניה כן מכירה אותם ונתנה להם פיצוי חד פעמי.
אברהם שרנופולסקי: פליטי השואה גם סבלו מרדיפות הנאצים, גם הם ברחו תחת התקפות אוויריות, הם סבלו מקור בסיביר ומחום באסיה התיכונה, הם איבדו את בתיהם ואת רכושם ואת בריאותם ולפעמים קרובים והם איבדו גם את בתיהם ורכושם פעמיים, כשעלו ארצה ופה, בארץ, הם לא מקבלים שום דבר, פרט לקיצבת זיקנה והשלמת הכנסה אז צריך לשנות את המצב.
אברהם שרנופולסקי: גימ"ל, למרות החלטת הכנסת משנת 2008 עדיין לא עבר חוק של הגדרת ניצול השואה ובעצם, אסירי מחנות ריכוז וגיטאות נקראים ניצולי שואה ואילו פליטים נקראים המעגל השני או פליטי השואה או ילדי השואה או ילדי המלחמה אז צריך לסדר את הענין, צריך להיות חוק שמגדיר את הענין הזה.
אברהם שרנופולסקי: ודבר אחרון, צריך - - -
דני דנון: למה מפריע לך שתהיה הגדרה לילדי השואה או לפליטי השואה או הגדרה נוספת כזו כשהיא לא מכילה בחובה שום הטבה כספית?
אברהם שרנופולסקי: אסביר.
אברהם שרנופולסקי: פליטי השואה הם קודם כל ניצולים, הם ניצלו במלחמת העולם השניה וגרמניה מכירה בהם כניצולים.
אברהם שרנופולסקי: כשאנחנו מדברים על סיוע מגרמניה אז אי אפשר לדבר על יהודי מלחמת העולם השניה או על ילדי השואה, אלא שיש את המונח ניצול השואה או פליט כך זה צריך להיות.
אברהם שרנופולסקי: האנשים שאנחנו מדברים עליהם הם אנשים בגיל הזהב, הכי צעיר מהם הוא בן שבעים אז אני לא רוצה לחכות עוד ואני מבקש ממך, מר דני דנון, לסדר את הענין הזה ולעשות מאמצים על מנת להעביר חוק ולסדר את הענין עם ההגדרה, קודם כל עם הגדרת ניצולי השואה ופליטי השואה.
דני דנון: הגברת אילנה כפיר, לגבי זוגות צעירים, האם יש דברים שקורים כרגע באשדוד כמו "מחיר למשתכן"?
אילנה כפיר: אני לא מטפלת בזה אבל לפני כמעט חצי שנה היה משהו ואני יודעת שצריכות להיות 	עוד דירות.
אילנה כפיר: לגבי הוסטלים, יש מספר הוסטלים ואמור להיבנות אחד נוסף, כשמרבית הדירות מופנות לעולים וחלקן לקשישים חסרי דיור.
אילנה כפיר: למעשה המשרד שלנו בעיר רחובות מטפל בותיקים, רק דירות לאיכלוס, דירות לשיכון ציבורי ולמקרים סוציאליים.
אילנה כפיר: אנחנו מעבירים מדי פעם דוחות למשרד הקליטה והם מחליטים על פי התור ברשימות שאנחנו מעבירים אליהם.
דני דנון: כמה אנשים יש ברשימה לדיור הציבורי היום?
אילנה כפיר: באשדוד כשבעים משפחות שממתינות הדיור הציבורי, מרביתן לשלשה או ארבעה חדרים, מעט מאד לשני חדרים ולכן מרבית הדירות שאנחנו מעבירים למרכז הקליטה הן בנות שני חדרים.
דני דנון: האם יש עוד יוזמות של המשרד שלכם פה באיזור?
אילנה כפיר: לא, לא שידוע לי.
דני קאסהון: אני רוצה להתייחס לדיור הציבורי וגם לדברי נציג משרד הקליטה.
דני קאסהון: כבוד יושב הראש, קודם כל מברך את הפגישות שאתה עושה עם ראשי הערים, זו לא פעם ראשונה שאני משתתף בפגישות כאלו, בהן ראשי ערים באו לירושלים ולאשדוד ולערים נוספות.
דני קאסהון: אני חושב שנכון לראות את המציאות בשטח, ולראות את הבעיות שבוערות בשטח.
דני קאסהון: דבר נוסף, דירות ציבור, אני מייצג בעיקר את קהילת יוצאי אתיופיה ונושא דירות צבור מאד מאד קשה ויש הרבה מאד פניות מאנשים שממתינים מזה ארבע וחמש ושש שנים שלא מקבלים שום דירה.
דני קאסהון: אותן משפחות פונות וחוזרות ואין אפשרות אפילו להעריך את זמן ההמתנה שנותר להן.
דני קאסהון: כל שנה אומרים להם "חכו, חכו, חכו" ונראה שאין לזה שום פתרון וזה דבר שלפעמים שכשאני רואה את זה בשטח אז - -
דני דנון: כמה מיוצאי אתיופיה נמצאים ברשימה של הממתינים?
אילנה כפיר: אין הרבה יוצאי אתיופיה, אולי שתי משפחות, מרביתם ותיקים ולא עולים.
דני קאסהון: לגבי אשדוד אני חושב שזה יותר, אין לי את הנתונים המדוייקים אבל זה יותר.
אילנה כפיר: בדוח יש שתיים או שלש משפחות.
דני קאסהון: ואם בהסתכלות ארצית אז המספר הוא הרבה יותר גבוה.
דני קאסהון: יש הרבה מאד פונים מכל הערים.
אילנה כפיר: לפי הדוחות שלנו מדובר בשתים או שלש משפחות, האחת חד הורית שהכנסתי אותה לפני חודש בערך וזה הכל, אין לי הרבה אתיופים, מרביתן ותיקים ותיקים בארץ ולא יוצאי אתיופיה, אולי במשרד הקליטה הם ממתינים.
דני קאסהון: מציע לך לבדוק את זה.
דני קאסהון: דבר נוסף, נושא שאולי נציג הקליטה יכול להתייחס אליו, פה באשדוד במיוחד יש קרוב לשלושת אלפים או ארבעת אלפים בתי אב של קרוב לשתים עשרה או אחת עשרה נפשות.
דני קאסהון: אני לפחות, מבין הדברים שאני עוסק בהם באופן יומיומי, רואה שיש בעיה עם הנושא של נוער, למיטה זכרוני לפני שנתיים היה מרכז נוער באיזור ו' והוא נסגר, נתן מענה של שלש או ארבע שנים.
דני קאסהון: דבר נוסף יש פעילות מוקד שהיא לא מספקת את הסחורה, כח אדם מאד מצומצם, הרבה אנשים שנמצאים פה, הוא לא נותן את המענה הראוי.
דני קאסהון: השאלה שלי היא אם הכח כזה קטן אז איך אפשר לתת פתרון לכל הצרכים שיש?
דני קאסהון: כנ"ל גם מרכז נוער שהיה פתרון בזמנו שנסגר היום, האם יש פתרון כלשהו לנושא בכלל, כי אני מבין שהעיריה בזמנו לקחה על עצמה שהיא תטפח או תפתח או תתן לזה תקציב מסוים שהוא ימשיך לפעול אבל הוא נסגר.
דני קאסהון: נשמח לקבל תשובה לענין הזה.
ולדימיר גרשוב: נאום יפה אבל מי אתה?
ולדימיר גרשוב: את מי אתה מייצג?
דני קאסהון: אני מנכ"ל נציגי הארגונים של קהילת יוצאי אתיופיה בישראל.
דני קאסהון: זה ארגון על.
ולדימיר גרשוב: וחוץ מזה יש לנו לא מעט תכניות.
ולדימיר גרשוב: רק לפני שבוע אנחנו אישרנו לא מעט תכניות והיו שם נציגים של העדה האתיופית ויחד אתם הקמנו כל התכניות השונות גם למבוגרים, גם לזוגות צעירים.
ולדימיר גרשוב: אז קשה לנו ככה לדבר אם אנחנו לא מבינים על מה מדובר חוץ מענין המועדון.
נחמיה חתוכה: ברשותך, אני מציע לעשות שיעורי בית וללמוד לעומק את הענין כי לדעתי אתה טועה ומטעה.
נחמיה חתוכה: דבר נוסף, אני רוצה להוסיף את התכנית הלאומית לילדים ובני נוער בסיכון שעיקר האוכלוסיה שמטופלת במסגרת הזאת בתכנית לאומית היא האוכלוסיה האתיופית, אותה תכנית שנקראת תכנית ילדי אתיופים לקהילה האתיופית בעיקר וקייטנות קיץ לילדים האתיופים, אם תרצה נעזור לך ללמוד את הנתונים, רק תראה רצון ללמוד את הנתונים.