GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נחמיה חתוכה: המוקד הוא מבין הטובים שיש בארץ, התקציב של המוקד, הקבוצה שמנהלת פה את המוקד, זה מוקד מלא, עם מנהל, עם רכז תעסוקה עם רכז נוער, כל בעלי התפקידים שם ואנחנו חלק מן הזרוע הקדמית של הרשות כדי להוציא לפועל תכניות וזה חלק מן התכנית שכרגע הצעתי ובאמת לא הצעתי את הכל.
נחמיה חתוכה: אשדוד לא מטפחת ולא טיפחה את האתיופים.
דני קאסהון: אני אומר לך שאני בקי בכל הנושא הזה, לשאלות לא קיבלתי תשובה.
דני קאסהון: אני טוען שלמצב שבו גודל האוכלוסיה ביחס לגודל כח אדם וגודל הבעיות - - -
יהודית גיגי: אני יכולה לספר שיש לנו שלש כיתות של עולי אתיופיה מבוגרים שלומדות שיפור השפה עם שילוב תעסוקתי, הכיתות האלו נפתחות בשיתוף עם מחלקת רווחה בעיריה ובשיתוף עם מוקד הקליטה, יש מורה שמגייסת בתחילת כל שנה מדלת לדלת.
גרגורי צור: רוצה להתייחס לשני נושאים, קודם כל נושא של תמ"א 38.
גרגורי צור: אני מתגורר ברובע ישן בבנין בן ארבע קומות והוא במצב שזקוק לשיפוץ על פי תמ"א 38.
גרגורי צור: באשדוד, להבדיל מבתל אביב, הביקוש לתמ"א גדול אבל האפשרויות לבצע אותו הן הרבה יותר קטנות כי הקבלן מחפש מן הסתם רווח ועושה בדיקה של רווח והפסד.
גרגורי צור: הוא בודק אם הדירות שיבנה בבניינים הישנים תוכלנה להימכר לאחר השיפוץ.
גרגורי צור: כתוצאה מכך מבקשים מהדיירים 40,000 ₪ כהשתתפות של כל אחד מהם.
גרגורי צור: אם למשל בתל אביב כמעט ולא משתתפים אז ברובעים הישנים או עולים חדשים נאלצים להשתתף בסכום שהוא יחסית גדול עבורם.
דני דנון: השטח בבעלותך?
גרגורי צור: מדבר כרגע על דירה בבעלות אמי, שהדירה זקוקה לשיפוץ וזה המצב שאנחנו עומדים בו היום.
דני דנון: לא רק באשדוד אלא שרק במרכז הארץ התמ"א זזה, במקומות אחרים היא לא כלכלית ולכן התיקונים נועדו לטובת הפריפריה.
דני דנון: אשדוד היא לא פריפריה אבל התיקונים נועדו לכך שבפריפריה יהיה אפשרי לבצע את התמ"א ולבצע אותה בצורה יותר טובה.
בוריס גיטרמן: אני רוצה להתייחס לתמ"א 38.
בוריס גיטרמן: קודם כל בקדנציה הזו הקמנו את החברה תשתית, ליאון בן לולו סגן ראש העיר עומד בראשה, וחתומים כבר מעל מאה בניינים על ידי החברה הזו, ועכשיו אנחנו מחכים לתיקון כדי להוריד את הדברים שמפריעים ולצאת לדרך שתתן לנו שוויון עם הדירות במקומות אחרים, שהמחיר שלהן יותר גבוה כמו תל אביב או חולון.
בוריס גיטרמן: מקווה שזה יתן לנו דחיפה ותודה לדני ולכל האנשים שמנסים לעזור לנו בנושא הזה.
גרגורי צור: לגבי הנושא השני של הדיור לזוגות צעירים, נמצא אתנו מקס שטרנברג הוא אחד מאלה שמובילים את הענין הזה מבחינת המאבק הצבורי.
גרגורי צור: אתייחס לנקודת מבטו של הפרט.
גרגורי צור: היום זוג צעיר אחרי לימודים נאלץ לקנות דירה ולהתמודד מול קשיים בלתי רגילים ואם אנחנו משווים, לצורך הענין - - -
דני דנון: מה המחיר של דירה באשדוד?
גרגורי צור: דירת שיכון יד שניה באיזור לא הכי יוקרתי משהו בסביבות 650,000 והדרישות שהבנק מציב לזוג צעיר הן כמעט בלתי אפשריות לעמוד בהן, כמו להביא 30% מערך הנכס בזמן שרק מסיימים לשלם הלוואות לצורך לימודים ועל תארים אקדמיים וזה פשוט בלתי אפשרי.
גרגורי צור: אם אנחנו מסתכלים על זוג "צבר" שנולד פה ויש לו עזרה מן ההורים או ירושה אז לעומתו זוג צעיר שעלה לארץ הרי אין לו את הנכסים האלה, והוא מגיע למצב בלתי אפשרי.
גרגורי צור: וההורים גם הרבה פעמים נמצאים בשלבים בהם הם רק מסיימים לשלם את המשכנאות שלהם ואחד הפתרונות הוא לעשות שכירות לטווח ארוך בסיוע ממשלתי שגם בזמן הזה הזוג יוכל לחסוך ולקנות את הדירה.
דובר: אין לי דירה בבעלותי ואני עובד כדי לנסות ולרכוש אחת.
דובר: המצב באשדוד, המצב הכללי של כל צעירי העיר הוא קשה מן הבחינה הזו, גם לעולים קשה לקנות וגם לישראלים והבעיה של העולים, כמו שגרגורי אמר היא יותר קשה כי הרבה אנשים שנולדו בארץ יכולים לקבל מן ההורים הון עצמי.
דובר: היו כמה יוזמות באשדוד בנושא וניסינו ללוות את ראש העיר ואת כל מי שהיה מעורב בפעילות הזו, בפרויקטים האלה.
דובר: מן הפרויקטים האלה כרגע, כמו שבוריס אמר לפני כן, אחד, המשמעותי ביותר, תקוע בוועדה המחוזית וכל שאר הפרויקטים דעכו ונעלמו מן השטח.
דובר: כרגע, היום, לפי מה שאני יודע -ואני מנסה לעקוב אחרי כל יוזמה שעולה בשטח, אין יוזמה שיכולה להיות אפשרית בזמן הקרוב, שיכולה לעזור לצעירים לרכוש דירות ואמנם המחירים שגרגורי אמר הם 600,000-700,000 ₪ אבל הם רלבנטים לאיזורים מאד ישנים ודירות מאד קטנות, שזה לא תמיד הפתרון לזוג צעיר שרוצה לגדול ולהקים משפחה וילדים והכל.
דובר: המחירים הרבה יותר לא הגיוניים למישהו שרוצה לגור באיזור קצת יותר חדש ובדירה קצת יותר גדולה.
דובר: אם אנחנו מדברים על שלושה וארבעה חדרים אנחנו מגיעים ל- 1,300,000 -1,400,00 ₪ וזה הרבה יותר בעייתי.
בוריס גיטרמן: אני רק רוצה להוסיף שאני קיבלתי המון פניות בלשכתי, יש רשימת אנשים שמחכים לפתרון דיור לזוגות צעירים, רובם עולים וצריכים למצוא פתרון.
בוריס גיטרמן: התחלנו לבנות דירות יותר קטנות אבל עדיין אנחנו לא יכולים להגיע ל 20% או 30% של הבניה, ועוד בעיה היא שאנחנו לא יכולים להבטיח מחיר.
בוריס גיטרמן: אולי נמצא איזה פתרון טוב אבל זה לא נראה.
בוריס גיטרמן: הממשלה צריכה לעזור לנו להוביל פרוייקט כזה או פרוייקט אחר ואז אנחנו נוכל למצוא פתרון.
דני דנון: אבל היום כל בנין חדש באשדוד 20% מן ה	דירות הן - - -
בוריס גיטרמן: תוספות.
בוריס גיטרמן: הוא למשל בונה בתכנית שלו ארבע קומות או שמונה קומות אז 20%, 30% מן התכני הם לטובת דירות קטנות.
מקסים שטרנברג: הפתרון ממה שאנחנו יודעים, באמת קיימת תכנית כזו, אבל שוב, מכל מה שידוע לנו עוד לא עלה פרוייקט אחד עם התכנית הזאת לשטח, נכון שמדברים בכל בנין חדש שנכנס על שיהיו תוספות דיור של 30% לצעירים אבל לא  ראינו שום דירה כזו ולא פרוייקט.
מקסים שטרנברג: יש איזשהו פער בין הדברים.
גינדי ריגר: הם אמרו שההורים לא יכולים לעזור להם וההורים גם צריכים עזרה כי מי שהגיע בגיל ארבעים פלוס מגיע לגיל פנסיה בלי פנסיה והוא מקבל פחות ממי שהגיע למדינה בגיל אחר ומקבל מיד פנסיה, הוא מקבל פחות תנאים ובסוף הוא לא יכול לקבל את האפשרות לשלם משכנתא שלו ודאי שלא את של הילד שלו.
גינדי ריגר: אנחנו יודעים שתוך שלש או ארבע שנים אנחנו יכולים להגיע למצב שבו יותר ממאה אלף אנשים לא מסוגלים לשלם את המשכנתא.
גינדי ריגר: אז יקרה כמו שקרה בארצות הברית ודיברתי באיזושהי תכנית ואמרתי: בלי זה אנחנו היום יושבים ולא מבינים שעוד מספר שנים אנחנו עלולים להגיע למצב שהוא גרוע גם לאנשים וגם לכלכלה.
גינדי ריגר: אנחנו זקוקים לתכנית ממשלתית כדי לפתור בעיה בדיור ובפנסיה.
בני הראל: לגבי הזוגות הצעירים, אנחנו, למעשה, מקבלים ממשרד הקליטה בטפטוף קל, ממש בטפטוף קל פתרונות כאלה ואחרים.
בני הראל: ועדיין, לא יכול להיות שבן אדם קשיש בן 83 צריך להמתין אחת עשרה שנה לפתרון דיור, הוא עומד בקריטריונים והוא צריך להמתין למעשה לפתרון וזה בן אדם לא בריא, יש כל מיני כאלה.
בני הראל: הממשלה, שפעם בנתה ועשתה גדולות, כל ההוסטלים וכל מבני הצבור האלה, לא נוגעת בזה בכלל, אז מילא, מדברים פה, יש פה עולים חדשים, יש פה זוגות צעירים שנתקלים בקשיים אבל, כשנוגעים באנשים מבוגרים קשי יום, עם כל מיני מוגבלויות, ואין להם שום פתרון, כי הם לא יכולים, אין להם אל מי לפנות אז הם כל הזמן פונים אל הרשימות האלו.
בני הראל: הם נמצאים במרכז הקליטה אבל הם תופסים מקום של עולה חדש.
בני הראל: מבחינתי מרכז הקליטה הוא דיור זמני שנועד לעולים חדשים שמגיעים לתקופה של חודש, חודשיים, חמישה חודשים, מכסימום שנה.
בני הראל: נכון, יש מרכז קליטה באשדוד, יש בו עולים חדשים שמגיעים מכל העולם, אבל הנה, הגיעה משפחה, שנמצאת פה מאז האירוע בטביליסי, ברוסיה, ויש להם בעיה, יש להם בעיה.
בני הראל: הם יושבים לכאורה באופן לא חוקי, וזה לא רק היא, יש משפחות אחרות שגם כן כך והם מגיעים למצב שהם כבר לא יכולים, והם אומרים: תנו לנו שני חדרים למרות שאנחנו חמש נפשות ואין דירות, אין דירות, הממשלה חייבת לקחת את הנושא הזה של דיור ציבורי ולעשות משהו, איזושהי תכנית מיתאר שתתן פתרון לטווח קצת יותר ארוך, לא שנה שנתיים אלא חמש או עשר שנים אבל שזה יהיה משהו.
בני הראל: ואי אפשר להתעלם.
בני הראל: הנה, יש את הספור של שישינסקי עם הגז ועם הנפט ועם כל הכספים העתידיים האלה, אז למה לא לקחת מאוצרות הטבע האלה ולבנות, פשוט לבנות, לקחת את היוזמה לידיים ולבנות.
בני הראל: ואני לא מדבר רק על הזוגות הצעירים ואתה רואה שיש פה פער בין מה שצריך להיות לבין מה שישנו בפועל.
בני הראל: ולגבי הזוגות, אין באשדוד כמעט דירות שהן שלשה חדרים, לא בונים, פשוט לא בונים, אתה רוצה לקנות פה דירה של ארבעה חדרים אבל אין.
בני הראל: דירה של ארבעה חדרים עולה במינימום 1,300,000 ובמכסימום אתה יכול להגיע לאחד הפרויקטים שלא נותנים שם משהו בפחות משני מליון שקלים, מאיפה אנשים יכולים להביא מליון שקלים או מליון ושלש מאות אלף?
בני הראל: מה שקרה בשוק הדיור הוא משהו שנורא קשה להבין אותו, נורא קשה להבין אותו וזה משהו שתשמע אותו בכל השדרה, ואני יודע שקמה זעקה בקרב חברי המפלגה שלכם אבל עדיין קשה להבין את זה, מה שאמר מר צור, שהבועה הזאת תתפוצץ בסוף, היא אכן תתפוצץ בסוף, לא תהיה ברירה, השאלה היא אם הממשלה יכולה לשבת ולעשות לעצמה גבול.
בני הראל: כי היא אומרת: בסדר, אנחנו לא מתערבים, לא מתערבים אבל כשזה זוגות צעירים או אנשים מבוגרים, אז צריך לעצור ולשאול שוב.
בני הראל: אני כואב את הכאב הזה של אנשים שנמצאים במרכזי הקליטה ורוצים בכל מחיר לעזוב את מרכז הקליטה אבל פתרונות אין.
נחמיה חתוכה: אתייחס בקצרה לדברים.
נחמיה חתוכה: אל"ף לגבי ממתינים לדיור בקרב הקהילה האתיופית – אין ממתינים לדיור, אולי להחלפה לדירות גדולות יותר, אבל אין ממתינים לדיור.
נחמיה חתוכה: בעיקרון הקהילה האתיופית פונה בדרך כלל לרכישה דרך משכנתאות, זאת אומרת, לא במשרד השיכון - - -
נחמיה חתוכה: לדעתי אתה עושה נזק לקהילה שלך.
נחמיה חתוכה: תלמד את הנתונים, כי אתה מציג דברים לא נכון.
נחמיה חתוכה: אני אומר לך שאנחנו נותנים משכנתאות, אנחנו נותנים הלוואות ואני לא רוצה להתווכח אתך, שמע, אנחנו משרד הקליטה, נותנים לקהילה האתיופית סיוע והלוואות כמעט בערך הדירות שהם יכולים לקנות, עם משכנתאות מוגדלות ואין בקשות לדיור ציבורי.
נחמיה חתוכה: אין המתנה.
נחמיה חתוכה: עזוב רגע את הצעירים, אין ממתינים אצלי לדיור צבורי, יש לי פה בלשכת אשדוד - - -
דני דנון: ההתייחסות היא לאשדוד, לגבי צעירים אנחנו מכירים את הבעיה של הזוגות הצעירים, את בעיית המענק, אנחנו מטפלים במענק והוא עומד לגדול ב 30-40% בקרוב מאד, היה אמור להיות דיון עם מנכ"ל משרד האוצר הבוקר, כיוון שהוא לא יכול היה לבוא עם הנתונים הסופיים אז דחינו את הדיון עד שהוא יבוא עם הנתונים הסופיים לקראת פסח אבל אני מדבר כרגע לגבי אשדוד.
נחמיה חתוכה: מן מהנתונים שיש -ויש לי פה את יועצת הדיור שמומחית לענין הזה, כמעט ואין ממתינים לדיור ציבורי, יש כמעט אלף ממתינים, זוגות וקשישים, לא מן האוכלוסיה האתיופית, חוץ מהחלפות לדירות גדולות יותר.
נחמיה חתוכה: נקודה.
נחמיה חתוכה: זה הנתון.
נחמיה חתוכה: לגבי הדיור הציבורי הזכרתי קודם את הדברים.
נחמיה חתוכה: אמרתי בפתיחת דברי ואחזור בקצרה.
נחמיה חתוכה: יש תהליך שאנחנו מנסים לקדם יחד עם משרד האוצר ומשרד הראש הממשלה, אני מקווה שהתהליך הזה יקבל את אישור הממשלה במסגרת התקציב ואפשר יהיה למצוא פתרונות, בעיקר במקומות בהם המצוקה עולה, והיא עולה לא רק כאן פה אלא גם בערים נוספות אבל בוודאי שזה חלק מן הפתרונות ולא יושבים וממתינים, ולדבריך, לא ממתינים, יש פה תהליך שמתקיים ואני מקווה שהוא יצא לדרך וייבָּנוּ.
נחמיה חתוכה: לגבי מרכז הקליטה, יש אופציה לגבי הנקודה הספציפית שהוא הזכיר, יש אופציה לצאת ל"שכר דירה" והם פשוט לא רוצים, לקבל סיוע בשכר דירה ולצאת והם לא רוצים אז הם ממתינים במרכז הקליטה.
נחמיה חתוכה: אין לנו אינטרס להשאיר אנשים במרכז הקליטה, אנחנו רוצים לקלוט שם אחרים.
נחמיה חתוכה: לגבי זוגות צעירים, אני כבר יושב בישיבה שניה ושלישית ומנסה למצוא את הפתרון לזה.
נחמיה חתוכה: הבעיה של הזוגות הצעירים היא נכונה לגבי כל הזוגות הצעירים בכל הארץ כולל זוגות עולים, ואין לנו –כמשרד, פתרון להציע, הממשלה צריכה להביא.
נחמיה חתוכה: תודה.
מיכאל אלשנסקי: חוץ מהיותי נציג חזית בכבוד אני גם יושב ראש ארגון יוצאי בלה רוסיה בארץ.
מיכאל אלשנסקי: אני לא עולה חדש, אני פה בארץ שלושים ושש שנים אבל אני רוצה לחדד נקודה אחת, לא מן הצד של זוגות צעירים אלא מצד בני הארבעים פלוס, אלה שהגיעו ארצה בגיל ארבעים לפני עשרים שנה והיום פה פחות או יותר בגיל ששים.
מיכאל אלשנסקי: הם הגיעו ארצה וה"סצנריו" הוא כזה: הם הגיעו ארצה בגיל ארבעים, התחילו לעבוד, מהנדס הוא מהנדס מורה הוא מורה, היום הוציאו אותו לפרישה מוקדמת ארי חמש עשרה או עשרים שנה, יש לו פנסיה אלפים שקל, הוא מן המדינה לא מקבל כלום אבל הוא קנה דירה כי אשתו והוא עבדו לפני עשרים שנה, יש להם משכנתא של 3,500 ₪, הוא מקבל פנסיה של 2,000 ₪ ואין לו עם מה לגשת למכולת או לקופת חולים.
מיכאל אלשנסקי: יש פה פגיעה ועכשיו אני עובר לזוגות צעירים, הוא בא לילד שלו שהוא בגיל שלושים ומבקש עזרה כי אין לו כסף והילד מפריש עבורו בכל חודש אלף או אלפיים שקל.
מיכאל אלשנסקי: אז מה עשינו?
מיכאל אלשנסקי: פגענו בשלושה דורות: באבא, בבן ובנכד.
מיכאל אלשנסקי: איך בנכד?
מיכאל אלשנסקי: כי האבא של הילד הקטן הזה שללומד בבית הספר נותן לאבא שלו כסף והילד לא מקבל מבית הספר לא חוגים לא כדורגל לא קולנוע ולא טיולים אז פגענו ורמסנו ותבחר איזו מילה שאתה רוצה, גם את זה שהוא בגיל ששים, גם זה שהוא בגיל ארבעים וגם בזה שהוא בגיל חמש עשרה.
מיכאל אלשנסקי: תודה.
דני דנון: ברשותכם אסכם את הדיון שהיה חשוב.
דני דנון: חלק מן הבעיות הן רוחביות ואנחנו מכירים אותן ברמה הארצית וחלק הן ייחודיות לעיר אשדוד.
דני דנון: ועדת העליה הקליטה והתפוצות מברכת את העיר אשדוד ואת העומד בראשה, ראש עיר וסגניו, חברי מועצת העיר העושים יום ולילה למען קליטת העולים ומתרשמת מן הנתון שאשדוד נמצאת במקום הראשון מבחינת אחוז העולים בעיר.
דני דנון: הועדה מודעת לבעיות נושא הפנסיה.
דני דנון: הנושא בעייתי והוא רוחבי.
דני דנון: הועדה תבקש ממרכז המחקר והמידע של הכנסת להכין נייר מקיף על היקף הבעיה ברמה הארצית ותקיים דיון יחודי בנושא הזה.
דני דנון: הועדה שמחה לשמוע דווח על התקדמות של צוות הדיור המשותף למשרד הקליטה ולמשרד ראש הממשלה.
דני דנון: הועדה תשמח לארח את השרה בהקדם על מנת ועדה לקבל דווח על התקדמות עבודת הצוות.
דני דנון: הועדה מברכת על שינוי תמ"א 38 העתיד לעבור היום בכנסת ותמשיך להיות קשובה לצרכי העולים והזוגות הצעירים בנושא זה.
דני דנון: הועדה קוראת להכרה בניצולי השואה, פליטי השואה וילדי השואה, שסבלו רבות ונרדפו בתקופת השואה.
דני דנון: הועדה קוראת לארגונים המייצגים להעביר הצעות לתיקון החוק תוך 60 יום.
דני דנון: בעבר היה נסיון שנדחה לגבי קביעת הכרה בניצולי שואה ואשמח לקבל מכם, הגופים המייצגים, הצעות לחקיקה ועם זה ננסה לקדם את הנושא.
דני דנון: רוצה להודות לבוריס, לולדימיר ולכל מי שעוסק בנושא החשוב הזה, וכמו שהבטחתי אנחנו נחזור לביקור נוסף בעיר אשדוד.
דני דנון: אני שמח מאוד לפתוח את ועדת העלייה והקליטה והתפוצות של הכנסת ואנחנו מקיימים את הדיון היום בעיריית ירושלים בנוכחות חברי הטוב ראש העיר ומאשה, שיצא לי לפגוש אותך במוסקבה בביקור פרטי וגם שם עסקת בהבאת עולים לירושלים, יישר כוח גדול על כל הפעילות של מאשה נוביקוב.
דני דנון: אנחנו רוצים לומר בפתח הדיון מספר דברים.
דני דנון: ראשית, כל עולה שבא לישראל, אדוני ראש העיר, עולה לירושלים ובכל מקום שאני נמצא בעולם, אנשים שעולים, אחת הסיבות שהם מדברים על העלייה, זה ירושלים.
דני דנון: גם אם הם מסיימים בדירה בנצרת עילית או בעפולה או בכל מקום אחר בארץ ישראל, הם באים בגלל ירושלים וזה סמל לעם היהודי ומעבר לכך, מבחינת מספרים, ירושלים היא העיר מס' 1 בקליטת עלייה.
דני דנון: אז אתה, יש לך הרבה תארים שאתה מתהדר בהם כראש העיר ירושלים, אתה יכול גם להתהדר בנושא של ירושלים שהיא העיר, מבחינה מספרית שקולטת עלייה הכי הרבה.
דני דנון: בשנת 2010 הגיעו לירושלים 2,454 עולים, שזה במקום הראשון מבחינת מדינת ישראל ואנחנו רוצים כמובן לראות יותר עולים ויש פה נציגים של ארגונים שונים וגופים שונים שעוסקים בהבאת עולים לארץ ישראל ולירושלים.
דני דנון: אנחנו בוועדה קיימנו מספר דיונים שגם מאשה השתתפה בהם ואנחנו מצאנו לנכון לקיים את הדיון אצלך בבית, כי אנחנו אוהבים תמיד לבוא ולראות ולשמוע מהנציגים במקום שלהם, למרות שהכנסת יושבת בירושלים, מצאנו לנכון גם להגיע לעיריית ירושלים, לא ידענו שיהיה לנו היכל החלקה על הקרח למטה.
דני דנון: אני הופתעתי, שהדיון, נמשיך את חלק ב' של הדיון, מנהלת הוועדה תדאג לזה, בהחלקה על הקרח, אני מבטיח לצפות בכם היטב.
דני דנון: אני רוצה ראשית לברך את ראש העיר ואת מאשה ואת כל העושים במלאכה.
דני דנון: אנחנו באמת באנו לראות ולשמוע את האתגרים, את הקשיים, וגם את ההצלחות של העיר ירושלים בקליטת עלייה, ואני מבקש מראש העיר, מר ניר ברקת, לפתוח.
דני דנון: בבקשה, ניר.
ניר ברקת: קודם כל, תודה רבה, ברוכים הבאים, זה כבוד גדול לנו שהחלטתם לבוא ולהתארח אצלנו כאן באולם מועצת העיר, לחברי הוועדה, למאשה, לסגנית ראש העיר שמרכזת ביד רמה את כל הנושא של קליטה, עלייה וקליטה.
ניר ברקת: אני ברשותכם, רוצה לחבר את הדיון שלנו לחזון העירוני שמטרתו בעצם פיתוח הפוטנציאל של העיר ירושלים.
ניר ברקת: אנחנו מדברים על עיר שהיא בירת העם היהודי, אבל בשנים האחרונות, בעשרים השנה האחרונות הפכה לעיר הענייה ביותר בארץ עם הגירה שלילית של 6,000 נטו כל שנה, של מעמד בינוני גבוה, שלצערי עזב את העיר, וגרם להחלשתה.
ניר ברקת: בשנתיים האחרונות הגדרנו להתמקד ביצירת צמיחה בעיר ירושלים והפיכתה לאטרקטיבית יותר לשלוש תתי-אוכלוסיות.
ניר ברקת: קודם כל, למבקרים ולעולים לרגל, הפיכתה לבירת תרבות תיירות, לשמחתי הרבה, התחלנו השנה, יש לנו שיאים, בשנה שעברה צמחנו לשלושה וחצי מיליון תיירים וזה גידול דרמטי בהיקף התיירות לעיר ירושלים, אני תכף אחבר את זה לעולים.
ניר ברקת: הדבר הזה מייצר הזדמנויות עסקיות, אנחנו, היעד השני זה הפיכת ירושלים אטרקטיבית לעסקים, לכלכלה.
ניר ברקת: הדבר השלישי,  אטרקטיבית לצעירים ולחליפין לעולים, על-מנת שירושלים תהיה מסוגלת לקלוט הון אנושי חדש חזק, שיחזק אותה.
ניר ברקת: החזון, הפיתוח של העיר והפיכתה אטרקטיבית לשלושת תתי-האוכלוסיות האלה, קריטי להצלחתה של ירושלים.
ניר ברקת: למען האמת, כשאנחנו בוחנים, שלושת האלמנטים האלה רלוונטיים מאוד לאוכלוסיות עולים.
ניר ברקת: כשאנחנו מפתחים את תחום התרבות והתיירות בעיר ירושלים, אנחנו יודעים שדווקא לאנשים שמגיעים מתרבויות אחרות, אנגלוסכסים, צרפתים, מרוסיה ואחרים, דווקא לאנשים שמגיעים מהתחומים האלה, יכול להיות יתרון יחסי מאוד גדול בפיתוח עסקים לקידום התיירות והתרבות.
ניר ברקת: היעד ששמנו להגיע לעשרה מיליון תיירים בשנה, הנגזרת שלו זה 140,000 מקומות תעסוקה.
ניר ברקת: מיהם אותם אנשים שייתנו שירותים עכשיו כשנפתחו הוויזות לדוברי רוסית, שנפתרו הוויזות לדוברי רוסית, מי ידבר וייתן שירותים לדוברי הצרפתית, לדוברי האנגלית ולשפות אחרות?
ניר ברקת: תחום אחד הוא תחום הפיתוח הכלכלי, הפיתוח העסקי בעיר, ויש לנו עוד כמה תתי-תחומים.
ניר ברקת: אנחנו זקוקים לכוח אדם איכותי שיחזק את ירושלים, שיחליט לגור בה.
ניר ברקת: במובן הזה, יש Match מאוד מאוד טוב בין הצורך של העיר ירושלים לבין הרצון של העולים מהצד השני לבוא ולהשתלב בתעסוקה ובחיים בעיר ירושלים.
ניר ברקת: כמובן הנגזרת של זה, זה עסקים.
ניר ברקת: עסקים, אנחנו ערים לכך שבשנים האחרונות העולים החדשים, במיוחד אם אנחנו יודעים לתת להם שירותים עוד לפני שהם מחליטים להגיע לארץ, יותר ויותר מהם מגיעים ופותחים עסקים חדשים ומעסיקים אנשים נוספים ותורמים לכלכלת העיר ירושלים, שזה ללא ספק אחד מהצעדים הנוספים וכמובן, עצם הכנסתם של צעירים מכלל המקומות שעולים לירושלים, מוסיף המון המון עושר תרבותי, עושר חינוכי, וללא ספק מקדם את העיר ירושלים.
ניר ברקת: אנחנו יודעים עד כמה חשוב להפוך את העולים הקיימים למרוצים.
ניר ברקת: הרי בסופו של דבר, כשעולים רוצים להגיע מחו"ל, הם מרימים טלפון לעולים באותה עיר שהם גרים, לטובת העניין בירושלים, ושואלים איך זה להיות בירושלים.
ניר ברקת: והצורך להפוך את העולים שלנו פה למרוצים, הוא תנאי הכרחי על-מנת שיבואו עוד עולים חדשים.
ניר ברקת: הצורך שלנו לקדם ולסגור פערים הוא קריטי לנו.
ניר ברקת: אני רוצה גם לציין את הקהילה האתיופית שחיה בירושלים, שאנחנו במהלך השנתיים האחרונות מיקדנו מאמץ מאוד מאוד גדול בשדרוג איכות חייהם, בין אם זה במבני ציבור שבתהליכי בנייה, בין אם זה לחליפין במיקוד באיכות החינוך של התלמידים וסיוע, גם לחיי הקהילה ולחליפין לסייע למבוגרים יותר להשתלב בתעסוקה, אנחנו רואים בזה יעד מאוד מאוד משמעותי, הצלחנו בסיוע של הקרן לידידות לעשות איגום משאבים מאוד מאוד משמעותי ובשיתוף פעולה עם נציגי העולים מאתיופיה, לעשות ריכוז מאמץ ובאמת לשדרג את איכות החיים שלהם בשכונות השונות בעיר.
ניר ברקת: יש לנו כארבע שכונות של ריכוזי מאמץ אתיופיים ואנחנו מאוד מאוד שמחים שהדברים מתקדמים לכיוון הנכון.
ניר ברקת: אין ספק שאפשר לעשות ואנחנו צריכים לעשות הרבה יותר.
ניר ברקת: אני חושב שירושלים, ככל שנצליח להביא יותר עולים ולשקע אותם במובן החיובי של המילה בירושלים, הרי אנחנו מחזקים את בירת ישראל וזה ללא ספק יעד לאומי.
ניר ברקת: אני לא אכנס כאן לפרטים, אחריי תדבר גם מאשה ואני יודע שאתם תתעמקו, פיני הכין איזה שהיא מצגת רחבה.
ניר ברקת: אבל היה לי חשוב מאוד גם להגיד לכם תודה שבאתם ובי"ת, שלא תשכחו, שבסופו של דבר, עוצמתה וחיזוקה של העיר ירושלים, הוא לא, ואחדותה, הוא לא רק בפן הפיסי, הוא גם בפן החברתי.
ניר ברקת: והיכולת שלנו לשווק את ירושלים לעולם, לאלה שעוד לא החליטו לעלות, ולחליפין, את היכולת שלנו לתת שירותים לעולם, באמצעות העולים שהם לעתים גשר קלאסי לשירותים, את המנופים האלה אנחנו צריכים לנצל עד תום.
ניר ברקת: אנחנו בעירייה מבינים את זה, מחפשים שיתופי פעולה, גם עם הממשלה, גם עם הכנסת, גם עם מגזר שלישי וגם עם המגזר העסקי, אני יודע שמאשה מובילה סדרה של ממשקים אל מול עולים שהם אנשי עסקים, אני מניח שתדבר על זה מאשה, ואין לי אלא לומר לכם תודה רבה על שהטרחתם את עצמכם ובאתם לכאן ללמוד את האתגרים המיוחדים שלנו בעיר ירושלים בנושא של קליטה ועלייה, ומי ייתן שאנחנו נצליח להגדיל עוד יותר, גם בערך מוחלט וגם באחוזים, את כמות העולים שמרוצים בחיים שלהם בירושלים.
דני דנון: לפני שאתה בורח, אדוני ראש העיר, יש לי שאלה אחת.
דני דנון: אני באופן אישי, שאני רואה הרבה עולים, בייחוד ממדינות המערב, מגיעים לירושלים ובגלל מחירי הדיור היקרים, אחרי שנה, שנתיים, שלוש, כמו שדיברת על הגירה שלילית, יוצאים, מגיעים למקומות אחרים בארץ.
דני דנון: השאלה אם מבחינת הדיור המוזל, נקרא לו, או בכלל הדיור, זה משפיע מאוד על עולים שרוצים לגור בירושלים, אם יש התייחסות.
ניר ברקת: כן, אני אשמח להתייחס לסוגיה, היא סוגיה לא רק של עולים, היא גם לאוכלוסיית הצעירים ובכלל לזוגות שרוצים לחיות בעיר.
ניר ברקת: שלושה כיוונים אנחנו מפתחים בעיר ירושלים, שלושתם מתוך תודעה והבנה עמוקה שמחירי הדיור נקבעים בשוק הפרטי והדבר היחידי שיוריד את מחירי הדיור זה היצע, הרחבת היצע דירות, שמותאמות לצעירים.
ניר ברקת: הכיוון הראשון הוא להתחיל לפעול כרגולאטור.
ניר ברקת: בעבר, עיריית ירושלים נתנה לשוק החופשי לעשות את שלו ורוב המבנים שנבנו בעיר ירושלים, רוב מוחלט של המבנים, נבנו ב- 5,000, 7,000, 10,000 דולר למטר, דירות של 100,  ומעלה.
ניר ברקת: כלומר, הדירות שנבנו בשוק החופשי, לא היה שום סיכוי בעולם, שהם ייכנסו לשוק הדיור של הצעירים, או לחליפין עולים, שלטובת העניין מחפשים דיור סביר, בהישג יד פלוס.
ניר ברקת: כתוצאה מהתהליך הזה, בעצם היה דיס-פרופורציה בהיצע הדירות בעיר ולסגמנט של הצעירים ולעולים, הפער בין ההיצע לביקוש גדל עוד יותר, יותר מדי ביקושים והמחירים עלו לשמיים.
ניר ברקת: יש צורך ואנחנו מניעים, עדיין לא הכל פתור, אנחנו עדיין עובדים מול משרד השיכון ואחרים, להגדיר קריטריונים שיאפשרו לנו לחייב קבלן שבונה בניין חדש או קומפלקס חדש, מעשרים דירות ומעלה, לחייב לפחות 20% מהדירות שיהיו מותאמות לצעירים במחיר, בגודל.
ניר ברקת: להכניס אותם לשוק.
ניר ברקת: כי אם לא נכניס דירות לשוק שהן רלוונטיות, או לא נחייב קבלנים להכניס חלק מהדירות לשוק, אנחנו בעצם מעוותים ומחמירים את המצב.
ניר ברקת: הכיוון השני הוא דירות הרפאים בעיר ירושלים.
ניר ברקת: מסתבר שיש כ- 9,000 דירות שרכשו אותם אנשים מחו"ל, והם נמצאים בירושלים, לעתים בחגים, רוב השנה הדירות יושבות ריקות.
ניר ברקת: אנחנו, לקראת הפסח הזה, זו פעם שנייה שאני מוציא מכתב לכל בעלי הדירות, על-פי הדרכונים, ואנחנו מבקשים מהם, קודם כל, מודים להם על רכישת דירה בירושלים, כי זה דבר חשוב מאוד.
ניר ברקת: לעתים דווקא רכישת הדירה הזאת מצביע על עקב בירושלים ואחרי זה שולחים את הילדים וחלקם אפילו מגיע ובסופו של דבר עובר לירושלים.
ניר ברקת: אבל אם הדירה לא מושכרת, הספר מספר פחות אנשים, החנות מכולת מוכרת פחות, כלכלת העיר נפגעת.
ניר ברקת: גן הילדים ריק יותר.
ניר ברקת: מצד אחד.
ניר ברקת: מצד שני, שוב, הדירה לא בתוך השוק, אז היא מעלה את המחירים של הדירות האחרות.
ניר ברקת: אנחנו עושים מאמץ מאוד גדול, יחד עם הרשות לפיתוח ירושלים, עכשיו הוצאנו מכרז לקבלנים, בקבלנות, אנחנו רוצים במירכאות כפולות, בטוב ואם יהיה צורך גם בכיפופי ידיים, לסייע לבעלי דירות מחו"ל להשכיר את הדירות שלהם, למשל לסטודנטים.
ניר ברקת: בחסות האוניברסיטה העברית, עם ביטוחים כאלו ואחרים.
ניר ברקת: אנחנו אפילו טוענים שזה טוב להם שמישהו ישמור להם את הדירה.
ניר ברקת: אם אנחנו נצליח כמה מאות, אלף, אלפיים מתוך ה- 9,000 ובתקווה אפילו בעתיד את כולם, להשכיר את הדירות האלה לסטודנטים, הרי הכנסנו מסה קריטית של דירות לשוק, מה שיסייע לנו במחירי הדיור.
ניר ברקת: והנושא השלישי הוא מה שאנחנו קוראים רה-איזור.
ניר ברקת: רה-איזור זה שאנחנו היום מתחילים להרים מגדלים של משרדים גם בכניסה לעיר,  מרובע של משרדים, שהוא ישב בין התחנה המרכזית לבין בנייני האומה.
ניר ברקת: מדובר במסה קריטית לא מבוטלת של משרדים, גם במרכז העיר אנחנו מרימים מגדלי משרדים ואז קל יהיה לנו יותר לדרוש מאותם משרדים שמחזיקים היום דירות ברחביה ובמרכז העיר, כי אין, לא היו משרדים, לפנות אותם, קוראים לזה רה-איזור, לחייב עסקים לעבור למבני עסקים ולא לתת אישור חורג בדירות רגילות, כך שבעצם אנחנו גם נוכל לפנות כמה אלפי דירות שנמצאות היום אבל הן בעצם לא בשוק ההשכרה או שוק הרכישה של דירות לצעירים – עולים חדשים, שזה בדיוק אותו דבר.
ניר ברקת: כלומר, רגולציה, דירות רפאים, רה-איזור, אלה הכלים שיש לנו.
ניר ברקת: אני חושב שהכנסת, גם אתם, גם הוועדה, אם נוכל להתמקד בעדיפות במתן הלוואות לדיור, בעדיפות בשכר-דירה, ייתן איזה שהוא Edge לעולים חדשים על-פני אנשים קיימים, בהחלט הדבר הזה יכול לעזור, אנחנו כמובן נתמוך.
דני דנון: תודה רבה, אדוני ראש העיר.
דני דנון: רציתי לבקש מסגנית ראש העיר, יושבת-ראש ועדת הקליטה העירונית, מאשה נוביקוב, בבקשה.
מאשה נוביקוב: צהריים טובים לכולם.
מאשה נוביקוב: קודם כל, אני רוצה לברך את חבר הכנסת דני דנון, יושב ראש ועדת הקליטה של הכנסת, ועדת קליטה והתפוצות של הכנסת, על יוזמתו לקיים ועדות של הכנסת ברשויות מקומיות.
מאשה נוביקוב: לדעתי, אין דבר יותר חשוב ויעיל מאשר להכיר את העבודות מאוד מאוד עשירות של רשויות מקומיות ורשות הקליטה שלנו ממש כאן אצלנו בשטח.
מאשה נוביקוב: תודה רבה לך על כך ואנחנו שמחים לארח כאן היום את כל המשתתפים המכובדים.
מאשה נוביקוב: אני אפרוש מספר נתונים ובהמשך יצטרף אלינו להסברים ממש מדויקים מנהל רשות הקליטה, מר פיני גלנקביץ'.
מאשה נוביקוב: קודם כל, אני רוצה להגיד שהעיר ירושלים מתברכת מדי שנה בשנה בעולים שמגיעים מרחבי העולם.
מאשה נוביקוב: אם אנחנו נדבר על תחילת שנות ה- 90, הגיעו, עלו לירושלים     כ- 80,000 עולים.
מאשה נוביקוב: אין לי נתונים בשביל להגיד כמה מהם נשארו, כמה ירדו.
מאשה נוביקוב: הרוב, כמובן, נשאר.
מאשה נוביקוב: כמובן שבשנים האחרונות המצב לא כזה מצוין כפי שזה היה בשנות ה- 90, אבל עדיין ירושלים בין הראשונים קולטת עולים, מגיעים מדי שנה בשנה כ- 2,000 עולים, לפעמים המספר הזה יותר גדול או יותר קטן.
מאשה נוביקוב: דווקא בשנה שעברה כן היתה עלייה במספר העולים שהגיעו.
מאשה נוביקוב: התפלגותם היא שונה ונתונים אנחנו נראה בהמשך.
מאשה נוביקוב: כמובן מטרתנו במדיניות העיר שלנו, היא לתת מענה לאוכלוסייה החדשה שמגיעה.