GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם מיכאלי: אני חושב שהמטרות הכי גדולות שהצבנו בפנינו זה לגמור את הסיפור של הפלשמורה ואני מקווה שהממשלה תבצע את זה, אפילו מעבר לקצב שהתחייבנו.
אברהם מיכאלי: הזכירו פה 1,700 בחודשים האחרונים, זה הישג, אבל אני חושב, הסוכנות היהודית, שאתם היום---
אברהם נגוסה: עדיין נקוג' ממשיך לטפל בגונדר.
אברהם נגוסה: הסוכנות לא לקחה את האחריות.
אברהם מיכאלי: אני מאמין ומקווה בעזרת ה' שבביקור הבא שלי שם שאני אראה שכבר רוב היהודים עלו משם והרבע האחרון שייוותר---
דני דנון: אנחנו נבוא לסגור.
אברהם מיכאלי: שיהיה לכם בהצלחה.
אברהם מיכאלי: הרב הדנה, לכם ולקייס החשוב, המורשת צריכה להתבטא, צריך להעביר את המורשת.
אברהם מיכאלי: לא באנו לישראל ואנחנו פטורים מלתת את המורשת, כל הצעירים מצפים לזה שאתם תעמדו בראש העסק.
דני דנון: מר גדי איברקו, בבקשה.
גדי איברקו: תודה רבה.
גדי איברקו: כולם כבר בירכו, אז אני לא אחזור על מה שנאמר, אבל על איש אחד אני רוצה להגיד שכל מה שהוא אמר אני חותם בעשר אצבעותיי וזה מיכה פלדמן היקר.
גדי איברקו: דיברנו על המדינה, כמה האנשים עשו, כמה המדינה עשתה, כמו שאנחנו מציינים 20 שנה לעלייה, אני רוצה להתקדם ב-20 השנים הבאות, כשאנחנו נהיה קצת יותר זקנים וכשהילדים שלנו יהיו בעמדות האלה, שהם אלה שיבחנו את ההיסטוריה שלנו, של בני הקהילה.
גדי איברקו: מי שכרגע לוקח את האחריות זה לא המדינה, זה לא הוועדה, לא הסוכנות, אלה בני הקהילה שנמצאים פה בארץ.
גדי איברקו: לצערי הרב, המכשולים הכי גדולים של הקהילה זה בני הקהילה עצמם.
גדי איברקו: זו אמת מרה, אמת קשה, אבל צריך להגיד אותה.
גדי איברקו: אני לא זוכר תקופה שבה הקייסים שלנו הלכו עם ראש מעל האדמה דווקא בארץ ישראל.
גדי איברקו: האקדמאים יוצאי אתיופיה, אנחנו כבר עוברים את ה-3,000 אקדמאים, אינפלציה של אקדמאים, אין עבודה.
גדי איברקו: יש, מעטים.
גדי איברקו: איפה הם עובדים?
גדי איברקו: כבר ציינו את זה.
גדי איברקו: יש פה אנשים שאנחנו יכולים להתגאות בהם, כמו דר' טירוורק שסיימה עכשיו דוקטורט במתמטיקה במכון וייצמן, כמו מסקי וציון, ראובן מששה שמנקלט לקולט, הוא כבר מורה לעולים חדשים.
גדי איברקו: אני רק אומר דבר אחד, שנזכה באמת להאמין למה שאנחנו אומרים ולא רק להגיד אותו, כי צריך להגיד את הדברים היפים.
גדי איברקו: ההיסטוריה שלנו זה מה שהביא אותנו, ממשלת ישראל או האנשים שהיו בדרך הם רק זכו למזל הזה והיו שותפים לנס הזה והיו שותפים גדולים והם גם צריכים להגיד תודה על המזל והזכות שנפלו בחלקם שדווקא בתקופה שלהם היתה עלייה כל כך ציונית.
גדי איברקו: יהודי אתיופיה היו מגיעים עם או בלי, גם אם זה היה עוד מאה שנים, אנחנו היינו מגיעים לארץ הזאת.
גדי איברקו: רובנו לא ידענו שהמדינה הזאת קמה בכלל, וההוכחה לכך שהרבה אנשים הלכו דרך סודן והגיעו ברגל.
גדי איברקו: 400 שנה לפני כן מבה אמארו שהתחיל ברגל.
גדי איברקו: אז אנחנו היינו כאן, חילקנו ציונים להרבה אנשים שעשו את העבודה, אבל כפי שמיכה ציין, הגיבורים האמיתיים זה יהודי אתיופיה.
גדי איברקו: לאו דווקא אנחנו, מה אנחנו עושים למען ההיסטוריה, כשההורים שלנו 2,500 שנה שמרו עליה?
גדי איברקו: להתכתש על איזה משרה בין שני אתיופים, על איזה כותרת בעיתון?
גדי איברקו: מה אנחנו זוכרים מה עברנו?
גדי איברקו: אני רוצה לסיים את זה פה ולהגיד שההיסטוריה והעתיד שלנו תלויים בנו, הארץ היא כבר שלנו, היא לא של אף אחד, לא של שחורים, לא של לבנים, לא בלונדינים, דם יהודי זורם בעורקינו, נולדנו כך, אין מה לעשות.
דני דנון: תודה רבה, גדי.
דני דנון: דר' נגוסה, בבקשה.
אברהם נגוסה: מאז פסיקתו של הרב עובדיה יוסף ב-1973, מאז מנחם בגין פתח את העלייה, והיום 130,000 עולי אתיופיה נמצאים בישראל והם אזרחים גאים במדינת ישראל והעלייה ממשיכה.
אברהם נגוסה: בעזרת ה' כשאחינו שנותרו באתיופיה יבואו והעלייה תושלם.
אברהם נגוסה: אני מקווה שנגיע ל-150,000.
קריאה: 200,000.
אברהם נגוסה: שיגיעו.
דני דנון: אגב, זה עשרה מנדטים.
אברהם נגוסה: האתגר הוא הקליטה פה.
אברהם נגוסה: שמענו את ההישגים והבעיות והאתגר.
אברהם נגוסה: האתגר שהיום הנוער משתולל, אנחנו הולכים לאבד את הנוער.
אברהם נגוסה: אם אנחנו לא נשנה את התפיסה שלנו בקליטה ונשפר את הקליטה אז הנוער שלנו הולך לאיבוד.
אברהם נגוסה: זו עובדה שכולנו צריכים לקחת בחשבון.
אברהם נגוסה: אני חושב שהחינוך, הילדים שלנו, נכון, מצאו כיסא בבית הספר, אבל אני לא יודע אם הם מצאו חינוך.
אברהם נגוסה: אחרי 30 שנה, אם אנחנו רואים בית ספר 100% יוצאי אתיופיה ו-90% יוצאי אתיופיה, אם זה בפתח תקווה ואם זה בנתניה, אם זה בבאר יעקב, אז אנחנו צריכים לחשוב מה צריך לעשות, האם זו קליטה נכונה, האם זו אינטגרציה נכונה, האם זה ייקח אותנו לשוויון ולהתקדמות של הדור הבא.
אברהם נגוסה: זה האתגר שאנחנו צריכים להסתכל עליו.
אברהם נגוסה: העלייה חשובה לנו, צריכים להמשיך להעלות את אחינו שנמצאים.
אברהם נגוסה: אני קודם אמרתי, הממשלה הזו קיבלה החלטה חשובה, היסטורית, לאחים שלנו שנותרו באתיופיה, אבל עדיין לא מבצעים את ההחלטה הזו במלואה.
אברהם נגוסה: קודם ניסיתי לתקן את כבודו, מאז החלטת הממשלה הסוכנות מביאה את האנשים, נכון, אבל לא לקחה את האחריות לתת סיוע, להכין אותם לעלייה, לא קיבלה את האחריות כי משרד החוץ לא השיג לה את האישור מממשלת אתיופיה לעשות.
אברהם נגוסה: לכן אני אומר שחשוב לנו, כי בזמן שאנחנו חוגגים היום 20 שנה, שזו גאווה לכולנו, אנחנו לא נשכח שבזמן הזה, היום, יש אחים שלנו בגונדר שממתינים לעלות לישראל במצב מאוד קשה, ללא סיוע, הם נמצאים במצב קשה כי הם רוצים לראות את האחים שלהם, את הילדים שלהם, את ההורים שלהם פה בישראל.
אברהם נגוסה: אני מאמין שגם חלומם יתגשם והם יגיעו לארץ ישראל.
דני דנון: אמן.
דני דנון: תודה רבה, דר' נגוסה.
דני דנון: אני יודע שכל האנשים פה ביום יום עוזרים ומסייעים ואני רוצה מאוד להודות לכם.
דני דנון: דוד אבבה, שגם בירושלים עושה רבות למען הקהילה, בבקשה.
דוד אבבה: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
דוד אבבה: 20 שנה למבצע שלמה, אחים שלנו עוד ימשיכו לעלות עד היהודי האחרון.
דוד אבבה: אני חושב שהעלייה המבורכת הזאת תמשיך לעלות.
דוד אבבה: נכון, העלייה הצליחה, הקליטה, לא רוצה להגיד שהיא נכשלה אבל היא פחות טובה.
דוד אבבה: יש לזה כמה סיבות.
דוד אבבה: הסיבה הראשונה, שכל משרד ממשלתי לא לוקח אחריות ומסתמך על ארגונים.
דוד אבבה: מי שמעלה את היהודים שנשארו אחים שלנו הם לא הארגונים, אלא רק ממשלת ישראל.
דוד אבבה: כל ממשלות ישראל החליטו להעלות עד היהודי האחרון ולכן המעורבות וריבוי הארגונים מכשילים את העלייה ומכשילים את הקליטה בארץ ישראל.
דוד אבבה: היום יש קרוב ל-300 ארגונים, אדוני היושב ראש, בעצמך ראית.
דוד אבבה: חברה לא יכולה להתנהל על ידי ארגונים, אלא על ידי ממשלת ישראל, לדעתי.
דוד אבבה: בגלל זה יש הרבה מאוד כישלונות, אם זה בחינוך, בתעסוקה.
דוד אבבה: אני אתן כמה דוגמאות.
דוד אבבה: למשל היום עולה אתיופיה רוצה ללכת לעירייה, לא מקבלים אותו, אלא מפנים אותו למוקד קליטה.
דוד אבבה: עולה אתיופיה הולך לרשום את הבן שלו לבית ספר, במשרד החינוך מפנים אותו למרכז ההיגוי.
דוד אבבה: זאת אומרת, חינוך בתוך חינוך.
דוד מהרט: זה לא נכון.
דוד מהרט: אני פה מרכז ההיגוי, אני לא רואה שמפנים.
דני דנון: הוא יכול לומר, זה לא אומר שהוא צודק, אבל אנחנו לא נפתח כרגע את הנושא לדיון.
דני דנון: יש לנו מספיק דיונים לנושא הזה.
דוד מהרט: לא מפנים אותם.
דוד אבבה: זו דעתי, כמובן, אתה יכול להתנגד.
דוד מהרט: אם זו דעה, זה בסדר.
דוד מהרט: אם זו עובדה, לא.
דוד אבבה: עובדתית כן.
דוד אבבה: זו עובדה.
דוד אבבה: אתה רואה את זה.
דוד אבבה: היום בפנימיות התרכזו אלפי תלמידים.
דוד אבבה: אם תסתובבו, דר' אברהם אמר, בכל פנימייה יש קרוב ל-3,000-2,500 תלמידים, כמה יוצאי אתיופיה?
דוד אבבה: למה זה?
דוד אבבה: כי לא מקבלים אותם בבתי ספר.
דוד אבבה: כל הורה שהולך לרשום את הבן, את הבת, לבית ספר, מפנים אותו לארגונים.
דני דנון: דוד, תגיד מה שאתה חושב ומה שאתה מאמין בו, אנחנו כרגע לא נעשה על זה בדיקה עובדתית.
דוד אבבה: אני חושב, אם רוצה ממשלת ישראל בהצלחתם של ילדי עולי אתיופיה, להקטין, לצמצם עד למינימום את הארגונים ולכן לא יהיו קבלני משנה של הממשלה.
דוד אבבה: ברגע שלא יהיו קבלנים, הילדים יהיו מוצלחים יותר.
דוד אבבה: זו דעתי, כמובן, אני חושב שכל אחד צריך לקחת אחריות.
דוד אבבה: עובדה, 30 שנה הארגונים מדברים בשבילנו, לא הצלחנו, נכשלנו לגמרי.
דוד אבבה: קרוב ל-300 ארגונים, זה נראה לך הגיוני?
דוד אבבה: זה לא יעלה על הדעת.
דני דנון: תודה, דוד.
קריאה: אין 300 ארגונים.
דוד אבבה: עובדה.
דוד אבבה: ראינו, היושב ראש היה בעצמו.
דוד אבבה: אדם שלא נבחר לא יכול לצאת כמנהל כללי, עובדתית זה נכון.
קריאה: זה שהמדינה תיקח---
דוד אבבה: זה לא המדינה.
דני דנון: אנחנו צריכים לסכם את הדיון.
יוסי זרפה: אני אומר שההיסטוריה תשפוט אותנו בסופו של דבר.
יוסי זרפה: אני חושב שילדיי שנולדו בארץ, אני לא יודע איזה היסטוריה אני הולך להשאיר להם.
יוסי זרפה: כל העמותות למיניהן, אני לא נגד עמותה זו או אחרת, אני אומר, בואו, אתם אקדמאים, ישבתם באוניברסיטה, יש לכם תואר שני, תואר ראשון, עדיין אתם עובדים בעמותות, פעילים במתנ"סים למיניהם, תצאו להתמודד בארגונים, תעזבו את העמותות.
יוסי זרפה: הילדים שלי עוד 20 שנה יילכו לחפש עמותות?
יוסי זרפה: אני חושב שלא יהיו זכיינים, נזקקים, עוד 20 שנה, אני מאמין.
יוסי זרפה: אין סוף לזה.
יוסי זרפה: זה כישלון אצלנו, בואו נפסיק עם זה, בואו נגיד את האמת, נשים אותה על השולחן, לא נרמה את עצמנו, לא נשקר, לא נתבייש בזה, נכשלנו בנושא הזה.
יוסי זרפה: אני לא נגד עמותה זו או אחרת, שיהיה לכם ברור.
יוסי זרפה: אדוני היושב ראש, קראו לחוזה שלי חוזה קווארה.
יוסי זרפה: הייתי מועסק עם יוצאי אתיופיה בחוזה קווארה.
יוסי זרפה: אני הובלתי את המאבק, עד היום אני מאוים על ידי הארגון הזה, לא משנה, אני לא מפחד מזה, הפכנו את החוזה שלנו להסכם קיבוצי, קראו לנו חוזה קווארה, זאת אומרת שאנחנו עובדים עם אלה שעולים מקווארה.
יוסי זרפה: זה כישלון של המדינה, חוזה קווארה, 300 עובדים.
יוסי זרפה: יצאנו למאבק עם ההסתדרות, שינינו את הכל.
יוסי זרפה: בואו נפסיק עם הארגונים, יהיה בסדר.
קיפלה טסמה: אני חושב שרובם דיברו על ההצלחות וגם על כישלונות.
קיפלה טסמה: בעיניי זה תעודת עניות למדינת ישראל שמאפשרת גישה ופתח לכל מיני עצלנים, חלשים, אנשים עם חוסר ביטחון עצמי שלא יכולים להתמודד, אלא מתמקדים רק באוכלוסייה החלשה.
קיפלה טסמה: אנחנו עברנו להיות עסק משגשג.
קיפלה טסמה: כל בן אדם שלא מצליח במקום אחר, או באוכלוסייה אחרת, או בקהילה אחרת, בוודאי שהוא מצליח אצל יוצאי אתיופיה.
קיפלה טסמה: הבעיה היא לא הממסד, אנחנו הבעיה.
קיפלה טסמה: אנחנו הבעיה, אנחנו החלשים, אנחנו אוהבים את עצמנו, אנחנו תמיד היינו עוד באתיופיה קבוצתיים, משפחתיים, בדלנים, נשארנו ככה.
קיפלה טסמה: עוד 50 שנה אנחנו לא יכולים לשפר את החיים שלנו, כל עוד שאנחנו לא נחשוב על כלל הציבור ולא על עצמנו בעיקר.
דני דנון: ליאור, בבקשה.
ליאור אבבה: אני דווקא רוצה להתחבר למסקי.
ליאור אבבה: כמוך, אני חושב חיובי.
ליאור אבבה: אני חושב, רבותיי, יש לנו בקהילה אנשים מאוד מצליחים, מאוד מאוד מצליחים ואנחנו צריכים לברך אותם על כך ואנחנו צריכים דווקא ללכת על הצלחות.
ליאור אבבה: נכון שלפעמים העם כולו, עם ישראל כולו הולך לפי התקשורת, והתקשורת אוהבת, כמו שחברי ציון אמר, היא חייבת למכור דברים, היא מביאה דברים שליליים על הקהילה וזה נהיה 'יהודי אתיופיה נכשלים'.
ליאור אבבה: לא נכון, אנחנו לא נכשלנו, אנחנו הצלחנו בגדול ואנחנו עוד נצליח בגדול.
ליאור אבבה: חבר'ה, בואו נפסיק את המלחמות בינינו, בואו נפסיק.
ליאור אבבה: זה לא יוביל אותנו לשום דבר, בואו נוביל את עצמנו, את הקהילה שלנו, את המדינה שלנו ביחד.
ליאור אבבה: בואו נפסיק עם המלחמות שלנו.
ליאור אבבה: אדוני היושב ראש, מה שאני רוצה לציין, כמו שאמר דר' אברהם, יש כמה בתי ספר, יש בפתח תקוה בית ספר שכולו אתיופי, יש ארבעה גנים בראשון לציון שכולם יוצאי אתיופיה ויש גם בבאר שבע גנים של יוצאי אתיופיה.
ליאור אבבה: אני מקווה, אדוני היושב ראש, שנעלה את זה בוועדת העלייה והקליטה, על מנת לפזר את הגנים האלה.
ליאור אבבה: ותודה רבה לכם.
דני דנון: אני יודע שיש עוד דוברים נוספים שרצו לדבר, אנחנו נקיים דיון נוסף לגבי השילוב באקדמיה בקרית אונו, נעשה דיון מיוחד על הנושא הזה.
דני דנון: אנחנו מבקשים ממרכז המחקר והמידע להכין דוח בנושא.
דני דנון: אני מתנצל בפני האנשים שלא הספיקו לדבר, אנחנו נעשה עוד דיונים בנושא.
דני דנון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות מצדיעה לעולים שעלו במבצע שלמה ולכל מי שנתנו את ידם להעלאת אחינו ואחיותינו מאתיופיה במבצע מפואר זה.
דני דנון: הוועדה מודה במיוחד לראש הממשלה יצחק שמיר, שהיה ראש הממשלה בזמן ביצוע מבצע חשוב זה.
דני דנון: ברור לוועדה שלמדינת ישראל יש מקור לגאווה על העלייה והקליטה, אך המלאכה לא תמה, האתגרים מרובים.
דני דנון: הוועדה תמשיך לפעול לקידום חוקים שיסייעו לקידום העדה במישורים שונים ולשמור על חיזוק המורשת המפוארת של יהודי אתיופיה.
דני דנון: אני רוצה להודות לכל האנשים שהגיעו לפה והגיעו אנשים מרחוק, מהצפון, מהקריות, מבאר שבע, מכל הארץ, ואני מעריך את זה.
דני דנון: בהחלט חשוב לנו לעשות הפסקה בדיונים השוטפים של הוועדה, יש לנו דיון לגבי התוצאות של המיצ"ב, לגבי האקדמיה, לגבי נושאים רבים שאנחנו עושים בשוטף, החלטנו לעצור וכן לבוא ולומר שאנחנו מעריכים ומצדיעים ומוקירים את הפעילות של כולם.
דני דנון: אנחנו עומדים לפתוח ישיבה של ועדת העלייה והקליטה, אנחנו עושים אותה הפעם לא בכנסת אלא בעיריית תל אביב.
דני דנון: אנחנו מודים לראש העיר, מר רון חולדאי, ואנשי העירייה, אנשי משרד הקליטה, אנשי הארגונים, נציגים שונים ורבים שהצטרפו פה היום לדבר על הנושא של קליטת עלייה בתל אביב-יפו.
דני דנון: יצא לי לבקר באופן אישי, לא במסגרת של הוועדה, בסיור לפני כמה זמן?
דני דנון: לפני חודשיים אולי, ביפו ג', ולדבר עם נציגי תושבים ואני מניח שגם פה הם יעלו את הנתונים.
דני דנון: גם יצא לי להופיע לפני מספר חודשים בקרב קהילה אנגלוסקסית שנפגשת בבניין יסוד ברחוב רוטשילד, ולדבר עם עולים ממדינות המערב שגרים בתל אביב ואני גם שמח לראות אותם פה, שהם נמצאים פה איתנו, אני אשמח גם לשמוע אתכם.
דני דנון: הייתי רוצה קודם כל לומר שמבחינה מספרית העיר תל אביב נמצאת במקום השני מבחינת מספר העולים שמגיעים מדי שנה, אחרי ירושלים.
דני דנון: כמובן זה בגלל הגודל של העיר.
דני דנון: בשנת 2010 הגיעו, לפי הנתונים שלנו, 1,269 עולים.
דני דנון: אני דיברתי עם ראש העיר לפני מספר דקות והוא העלה לסדר היום את הסוגיה של מהגרים שמגיעים לעיר, הם לא במסגרת הטיפול שלנו כוועדה, אבל בהחלט אני רוצה שנדבר על כך, מבחינת התשומות והאנרגיות ומשאבי העירייה שהולכים לטיפול של מהגרים, האם זה פוגע בעולים שמגיעים לכאן מבחינת המשאבים, מבחינת הזמינות של כח האדם, ונוכל לראות את ההשלכות של ההגירה שהיא בעייתית, בעייתית לכל מדינת ישראל וגם לעיר תל אביב.
דני דנון: רק לסבר את האוזן, בשנת 2010 הגיעו למדינת ישראל 19,000 עולים מכל העולם, עם כל המאמצים של הסוכנות היהודית ומשרד הקליטה ושל כולנו, ולא פחות מכ-14,000 פליטים חצו את הגבול והגיעו למדינת ישראל, ולפי ההערכות אני מבין שרובם מגיעים לכרך ומגיעים לתל אביב, אז שנוכל לדעת על מה אנחנו מדברים.
דני דנון: הייתי מבקש מראש העיר לפתוח, ולאחר מכן יש לנו מצגת, שנוכל לראות את הנתונים.
רון חולדאי: קודם כל אני מברך את ועדת הקליטה שהגיעה לתל אביב.
רון חולדאי: נמצאת פה נציגות נכבדת של עיריית תל אביב יפו, נמצא פה שלמה מסלאווי, חבר המועצה ויושב ראש ועדת הקליטה שלנו, נמצא המשנה לראש העירייה, ארנון גלעדי, עמי כץ, מנכ"ל המשלמה, ברוך לבקוביץ סמנכ"ל המשלמה, חביב נאמן, מנהל יחידת מטה החינוך, מנהל אגף דרום ומינהל השירותים החברתיים, יחיאל מחדון, יואב בן ארצי, מנהל רשות ההתמכרויות של מינהל השירותים החברתיים.
רון חולדאי: יש קשר בין הדברים, כי רבים מהם הם גם עולים חדשים.
רון חולדאי: העוזר שלי, אסמרה אקלה, מנהל המוקד לקליטת עולי אתיופיה, ואמיר דור, מוועדת הקליטה שלנו שיציג את הדברים.
רון חולדאי: אני אומר את הדברים בצורה כזאת: בהרצאות לילדים אני מסביר להם שהעיר תל אביב-יפו היא עורף לוגיסטי, גם למערכות הרווחה של מדינת ישראל.
רון חולדאי: כשיש לילד בעיה בשוהם, הוא בדרך כלל לא ימצא את פתרונו במסגרת של שוהם, הוא יגיע לעיר תל אביב-יפו.
רון חולדאי: כשיש ילד אוטיסט, הוא ימצא את הפתרון אצלנו.
רון חולדאי: למעלה מ-50% מהילדים בעיר הזאת בחינוך מיוחד הם מחוץ לעיר.
רון חולדאי: אותו דבר זה גם לבעיות אחרות, כולל קליטת עלייה.
רון חולדאי: העיר תל אביב-יפו היתה מאז ומתמיד בעצם טבעה כמרכז מטרופוליני, עקב הסיכוי למציאת מקום עבודה, אבן שואבת למה שנקרא עולים חדשים, או הגירה אל תוך הארץ הזאת, וזה לא משנה אם ההגירה הזאת היא לגאלית או אי לגאלית, היא מגיעה בסופו של דבר אל תוך העיר הזאת.
רון חולדאי: כתוצאה מהדבר הזה העיר הזאת גם לאורך כל השנים השקיעה גם תוספות גדולות מאוד מעבר למה שהיא קיבלה מהמדינה בכל מה שנקרא קליטת עלייה, כשאנחנו עושים את העבודה בסופו של דבר מבלי לקלוט את העולים.
רון חולדאי: זאת אומרת כשעולה חדש מגיע, הוא מוכן לגור שלוש משפחות בדירה, אבל אחר כך, כשהם מקבלים את מענק הקליטה ומחפשים דיור אז הם מוצאים את הדיור בדרך כלל באשדוד, או בקרית גת, או בנתניה או באור יהודה, כי שם מקבלים דירה יותר גדולה בסכום שאפשר לקבל והמעגל נמשך, ואז מגיע עולה חדש ואנחנו מתעסקים איתו וכשהוא מגיע להתיישב זה...
רון חולדאי: הדבר איננו נכון לגבי שתי קהילות שהיו פה וזה הקהילה הבוכרית והקהילה הקווקזית.
רון חולדאי: תופעה שהיא תופעה חדשה אצלנו בעיר תל אביב-יפו היא התופעה של העלייה האתיופית שמתיישבת והתיישבה ביפו ג' לאחרונה, עקב מחירי דיור שהיו, ולא בטוח שיימשכו, כי גם מחירי הדיור ביפו הולכים ועולים בסדרי גודל.
רון חולדאי: על זה אני מוסיף את העובדה שאמרת, על העלייה הבלתי ליגאלית.
רון חולדאי: מדינת ישראל מתנערת ממנה, אנחנו חיים איתה, אנחנו צריכים לטפל בהם.
רון חולדאי: עיריית תל אביב-יפו הקימה כאן את המרכז לסיוע לעובדים זרים.
רון חולדאי: אנחנו מתמודדים כמעט לבד עם הבעיה, אנחנו מתמודדים במסגרת של בתי ספר, עם ילדים של עובדים זרים.
רון חולדאי: למי שיודע, יש עכשיו סרט שמתמודד על הסרט הקצר לאוסקר, שנקרא, Strangers No More, שצולם כאן בעיר תל אביב יפו בבית ספר ביאליק, על ילדי העובדים הזרים.
רון חולדאי: אז בהחלט במה שנקרא קליטת עלייה, אנחנו קולטים הרבה ומקבלים סיוע אולי לחצי.
רון חולדאי: דיברנו על זה.
רון חולדאי: בכל מקרה נעשית פה עבודה לאורך כל השנים.
רון חולדאי: אני קורא למשרד הקליטה לרענן גם קצת את הקריטריונים, כי אני חושב שלבוא ולהגיד שעולה חדש הוא מי שהגיע לכאן בשנת 1991, יש פה משהו שקצת מצחיק אותי, כי איך אומרים?
רון חולדאי: זאת שזכתה בשף, שהיתה תלמידתי בגימנסיה הרצליה, היא כבר מזמן ישראלית והיא שכחה שהיא הגיעה מרוסיה, היא ישראלית לכל דבר.
רון חולדאי: אבל קודם כל אנחנו שמחים שהגעתם ומי שיציג יהיה אמיר דור.
דני דנון: בבקשה, יושב ראש ועדת קליטה עירונית שהוא פעיל מאוד, גם מגיע לכנסת, מעלה נושאים רבים ואנחנו עומדים בקשר רציף.
שלמה מסלאוי: משתדל.
שלמה מסלאוי: ברוכים הבאים.
שלמה מסלאוי: נמצא איתנו גם יושב ראש העמותה לקווקזים, אלחנן, גם רומן בורוכוב, חבר ועדת הקליטה והעלייה, שגם נמצא פה והחברים מהעדה האתיופית שגם נמצאים כאן.
שלמה מסלאוי: אז קודם כל ברוכים הבאים.
שלמה מסלאוי: אני רוצה בשנייה להתעכב לגבי המהגרים.
שלמה מסלאוי: אל"ף, בתל אביב-יפו יש 50,000 איך קוראים להם?
שלמה מסלאוי: מבקשי מקלט או יש כאלה שגם קוראים להם נתינים זרים.
שלמה מסלאוי: יש 50,000 איש בתל אביב-יפו שזה יותר מ-10% מהאוכלוסייה הקיימת בתל אביב יפו, כמובן כשזה בא על חשבון הוותיקים וגם על חשבון העולים החדשים, בעיקר בנושא של תעסוקה, ותיכף אני גם אתייחס לנושא הדיור.
שלמה מסלאוי: אני רוצה לברך אותך ואת הוועדה שהחליטו שהעיריות וחברות ממשלתיות יחוייבו להעסיק יוצאי אתיופיה, בעצם שיהיה ייצוג הולם של העדה אתיופית.
שלמה מסלאוי: מקום עבודה שיש בו מעל 50 עובדים ומעלה מחויבים להעסיק עובד, אם כמובן כישוריו זהים לכישורי שאר המועמדים למשרה.
שלמה מסלאוי: המשמעות היא שבין 1% ל-1.5% יהיו מבני העדה, אז כל הכבוד על זה.
שלמה מסלאוי: בגדול, ביפו יש כ-400 בתי אב מהעדה האתיופית.
שלמה מסלאוי: בין הבעיות שאני לפחות נחשפתי אליהן כיושב ראש הוועדה בשנתיים האחרונות, שבעצם האתיופים מגיעים למקום שהוא גם ככה מקום בעייתי ומלא מצוקות ואני לא צריך להגיד לכם מה קורה באזורים האלה, מקום של פשע גם, והם נחשפים כמובן לדברים האלה שאנחנו לא היינו רוצים שהם יגיעו אליהם, אבל זה קורה.
שלמה מסלאוי: אם הייתי אני יכול להחליט, או היינו יכולים לבקש או לדרוש מממשלת ישראל, לפחות לגבי העולים החדשים הבאים, שיגיעו למקומות יותר ראויים, יותר חזקים במקומות אחרים בארץ.
דני דנון: העיר לא נחשבת עיר סגורה מבחינת המענק?
דני דנון: זאת אומרת אם יוצא אתיופיה רוצה לקנות היום דירה בתל אביב, אין לו שום בעיה, נכון?
דני דנון: הוא יקבל את המענק?
שלמה מסלאוי: כן, אבל לגבי המשכנתאות, אם הזכרת את זה, הם מקבלים כמובן סכום מסוים ואז זה מביא אותם למקומות האלה.
שלמה מסלאוי: הוא לא יכול לקנות דירה עם המשכנתא שהוא מקבל באזור יותר חזק.
דני דנון: הסכום הולך להתעדכן בקרוב מאוד.
דני דנון: יש לנו פגישה עם המנהל הכללי של האוצר ב-22 במרץ ושם הוא אמור להודיע על העדכונים בוועדה בראשותו, וההנחה שלנו שהמענק יגדל מסדר גודל של 500,000 שקל למשפחה היום במקסימום, ל-700,000.
דני דנון: המחירים עולים בקצב כזה שאני בטוח שזה יפתור את הבעיה.
שלמה מסלאוי: בנושא התעסוקה, הזכרתי גם קודם, אני חושב שכאן צריך יותר הכשרות, יותר שדרוג.
שלמה מסלאוי: לגבי החינוך, יש בעיה בעיקר בנושא של המגשרים.
שלמה מסלאוי: יש בעיה של שפה, של תרבות.
שלמה מסלאוי: אני לפחות הייתי באחת הוועדות בכנסת ושם דיברו על הנושא של הילדים שבאים מחינוך מיוחד ויש בעיה בקרב ההורים שיש חוסר אמון במערכת, מכאן שהם לא שולחים את הילדים לקבל את הטיפול המתאים והראוי ואני לא צריך להגיד לכם מה ההשלכות בעתיד.
שלמה מסלאוי: יש עוד דבר שאני רואה בו בעיה, שיש ילדים מסוימים שהולכים לבתי ספר בתל אביב, הם יורדים בתחנה המרכזית הישנה ושם הם נחשפים כמובן למסתננים ו---
דני דנון: הם יורדים בתחנת מעבר הביתה?
שלמה מסלאוי: לא, משם מגיעים לבתי הספר, לוקחים אוטובוס אחר.
שלמה מסלאוי: כמובן בנושא הרווחה, צריך לעבות את זה ביותר עובדים סוציאליים.
שלמה מסלאוי: יש גם, כמו שאמרתי קודם, חוסר אמון.
שלמה מסלאוי: לסיום אני רוצה להזכיר עוד נושא שלהם, זה מאוד מאוד חשוב לעדה האתיופית, זה מבנה שיהיה לאבלות, לשמחות, שזה אצלם בראש סדר העדיפויות.
שלמה מסלאוי: היינו אצל ראש העיר, יחד עם כל הנציגים האתיופים, והוקמה ועדה יחד עם עמי כץ, ברוך לבקוביץ ואנוכי, ואנחנו מנסים למצוא מקום.
שלמה מסלאוי: בדקנו מקום, אני מקווה שזה יתאים להם, הם צריכים לחזור אלינו עם תשובה.
שלמה מסלאוי: עוד דבר שהייתי רוצה, בפסח בעיקר, אנחנו מתקרבים לפסח, לנסות לחשוב איך אנחנו משלבים את הילדים שלהם במקומות כמו מתנ"סים, או לחשוב על קייטנות או משהו מהסוג הזה, כדי שתהיה להם תעסוקה.
שלמה מסלאוי: ואני רוצה להגיד מלה טובה לראש העירייה שאני יודע שהוא משקיע ותומך והוא מכיר את הבעיות של האתיופים, ולהגיד גם מלה טובה לנציגים של האתיופים שבאמת עושים עבודה נפלאה.
שלמה מסלאוי: הם באים בכל מצב ובכל מקום, לפעמים על חשבון שעות העבודה ואני מקווה שכאן אולי...
דני דנון: מר מסלאוי, שאלה, ראיתי התגייסות של אוכלוסייה חזקה בעיר לטובת הפליטים, גם בתקשורת ראיתי.
דני דנון: יש את אותה תופעה גם לאוכלוסייה של יוצאי אתיופיה, שבאה האוכלוסייה החזקה בתל אביב---
שלמה מסלאוי: ארגוני זכויות האדם, מה שנקרא?
דני דנון: לאו דווקא, יש אוכלוסיות חזקות בעיר תל אביב שהתגייסו לטובת הפליטים ואני מברך על כך, זה צעד הומניטרי, השאלה אם היתה גם פעילות דומה בקרב יוצאי אתיופיה.
שלמה מסלאוי: אולי יש כאלה שחושבים בלב שצריך, בפנים, אבל הם לא עושים שום דבר.
דני דנון: עוד שאלה, לגבי המגשרים, זה מימון של משרד הקליטה, העירייה, או שזה מאטצ'ינג?
אמיר דור: לגבי המגשרים, חלק מהמגשרים הם בשיתוף עם משרד הקליטה וחלק במשרד החינוך.
יחיאל מחדון: לגבי השאלה שלך, אם יש התגייסות לטובת הקהילה האתיופית, אז בחגים, בראש השנה ובפסח יש הרבה רצון טוב, גם של ארגונים כלכליים, ארגונים אזרחיים ואחרים לחבילות לפסח ולראש השנה לאתיופים ובמספרים גדולים.
דני דנון: לפני המצגת, אני רואה פה את סגן ניצב יצחק גטניו.
דני דנון: כשסיירנו בתל אביב בסיור לילי לפני כמה חודשים או שנה, השאלה שלי, לא ראינו מועדונים של יוצאי אתיופיה, אבל ההבנה שלי שיש אנשים שבאים מחוץ לתל אביב, השאלה אם יש דברים נקודתיים שאתה רוצה להאיר את עינינו לגבי האוכלוסייה שגרה בתל אביב, לא האוכלוסייה שמגיעה לבלות פה.
יצחק גטניו: לשמחתי האוכלוסייה התל אביבית זאת לא אותה האוכלוסייה שמגיעה למועדונים שהזכרת.
יצחק גטניו: אוכלוסיית תל אביב היא קצת שונה באפיון שלה, לכן אנחנו לא מוצאים את העדה האתיופית באותם מועדונים, אלא מוצאים בעיקר מהפרובינציה, שהם מגיעים אלינו.
יצחק גטניו: ולגבי אותם נערים שאתה מדבר, אלה נערי פנימיות שמגיעים לתחנות המרכזיות, יורדים בהמוניהם ואז חל הערבוב עם האוכלוסייה המקומית, שלצערי נחשבת לאוכלוסייה זרה כאן.
דני דנון: אנחנו רואים את המצגת עכשיו?
דני דנון: אמיר דור, מנהל המחלקה, יציג.
אמיר דור: הכנו מצגת קצרה לגבי קליטת העלייה בעיר ובאחד השקפים האחרונים יש את העניין של קליטת אוכלוסיית עולי אתיופיה, מנהל המוקד יציג את הנושא.
אמיר דור: קצת נתונים, לסבר לכם את האוזן.
אמיר דור: אם מתייחסים להגדרה של עולה מ-1990, עם כל הבעייתיות שלה, אנחנו בתל אביב-יפו מדברים על 51,000 עולים, על פי נתוני המרכז הכלכלי-חברתי של העירייה, שמהווים כ-12%.
אמיר דור: לפי נתוני משרד הפנים, שהם פחות מדויקים, מדברים על 60,000 ומשהו עולים, כאשר יש לנו כמה אוכלוסיות ייחודיות בתל אביב.
אמיר דור: יש לנו את המספר הכי גדול של העולים מבוכרה בארץ, יש לנו אוכלוסייה נרחבת של עולי קווקז שמתגוררת באזור כפר שלם, נווה אליעזר, ולשמחתנו בשנים האחרונות התחילו להיקלט גם עולי אתיופיה ביפו.
אמיר דור: אנחנו מדברים כיום על 400 משפחות, 1,800 נפשות.
אמיר דור: אם מתייחסים לעניין, להתמקד בשלוש השנים האחרונות, אז הגיעו לעיר בשלוש השנים האחרונות כ-4,000 עולים, כשהם זוכים לכל הסיוע בעיר.
אמיר דור: המבנה של קליטת העלייה בעיר: יש לנו ועדת קליטה עירונית, בראשותו של חבר המועצה שלמה מסלאוי, כאשר הוועדה מתכנסת פעם בשלושה חודשים ומוזמנים כל הנציגים לפי הדיון הרלוונטי.
אמיר דור: בשני הדיונים האחרונים שלמה החליט להתמקד בקהילה האתיופית ועשינו סיורים, גם במוקד הקליטה וגם ראינו פעילויות של העירייה בכלל ושל השותפים שלנו מסביב בקרב הקהילה האתיופית.
אמיר דור: אני חייב לציין שזו ועדה מאוד פעילה, היא מתכנסת כמו שעון שוויצרי פעם בשלושה חודשים ודנה בנושאים רלוונטיים לעניין.
אמיר דור: קצת לגבי מקבלי שירות.
אמיר דור: אנחנו פה מדברים על מקבלי השירות רק ברשות הקליטה, ותיכף אני אתייחס לעניין של מקבלי שירותים ברווחה וזה לא כולל את האוכלוסייה האתיופית.
אמיר דור: אז כפי שאתם רואים, ב-2009 אלה סך הכל מקבלי השירות שבאו לקבל שירות אצלנו ברשות הקליטה, החל מסיוע פרטני וכלה בסיוע בתחום התעסוקה, בתחום התרבות, בתחום הקהילה.
אמיר דור: בסך הכל יש פה פעילות מאוד ענפה.
אמיר דור: פה אני חייב לציין שני דברים.
אמיר דור: יש לנו שותפות אמיתית ואסטרטגית עם משרד הקליטה, שמבחינתנו מהווה באמת עוגן מרכזי, וחשוב לציין את כל השותפים בעירייה.
אמיר דור: כשאני מדבר על פרויקטים, זה לא רק רשות הקליטה, זה כולל המשלמה ליפו שהיא שותף מרכזי בקליטת העלייה האתיופית, את כל השותפים שלנו בתוך מינהל השירותים החברתיים, בין האגפים האזוריים וכמובן מינהל החינוך, החל מתחום הרווחה החינוכית וקידום נוער, שמפעילים המון פרויקטים ואפילו למחלקת הספורט יש פרויקטים שהם מפעילים ואחרי זה נתמקד בהם.
אמיר דור: נעבור לשקף הבא.
אמיר דור: זה קצת להראות לכם פעילות שיש לנו במשרד הקליטה ב-2010, על מגוון הפרויקטים שנעשו בעיר למען כלל האוכלוסייה, החל מחיזוק פעילות ספורטאים עולים.
אמיר דור: קיבלנו תקציב ב-2010 לספורטאים עולים והחלטנו להתמקד בחלק מתוכו בקהילה האתיופית.
אמיר דור: לדוגמה יש לנו קבוצות של ילדות שלומדות אקרובטיקה, או בנים מהקהילה האתיופית שהם בקטרגל, יש לנו קבוצה לא גדולה של חבר'ה מבוכרה שהם בהיאבקות ויש קבוצת כדורסל.