GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דני דנון: הוא לא חייב לענות לך.
יוחנן פלסנר: בוודאי שכן, או שיעביר בכתב בצורה מסודרת.
יוחנן פלסנר: אני מבקש עכשיו את הנתון בישיבה הזאת.
דני דנון: אין שום בעיה, אתה יכול לפנות אליו, ואם יהיה צורך תפנה אלי והוועדה תבקש גם את הנתונים.
יוחנן פלסנר: אדוני היושב ראש, זאת ישיבה שבה בסוף מי שקובע את הפרוצדורה של הליכי ההתאזרחות במדינת ישראל, זה משרד הפנים ומנהל האוכלוסין, לא קיבלנו פה מפה איך הפרוצדורה הזאת מתנהלת, ממי הם מקבלים אישור, מתי, מה היה בעבר.
יוחנן פלסנר: אני למשל שמעתי טענות חד משמעיות של הסוכנות, שכן היה תהליך.
יוחנן פלסנר: השאלה היא לא מיהו יהודי, לכן כבוד הרב שלמה עמאר שמארח אותנו בביתו - - - -
דני דנון: חבר הכנסת יוחנן פסלנר, תודה.
דניאל אילון: כמו שאמרתי לגבי כל הזרמים.
יוחנן פלסנר: אבל, היום הסוכנות היא לא חלק מהתהליך.
יוחנן פלסנר: או שאתה לא מכיר או שאתה מציג תהליך לא נכון, אבל זה שורש הבעיה.
יוחנן פלסנר: שורש הבעיה זה מה קורה במשרד הפנים ולא ברבנות.
יוחנן פלסנר: לכן ביקשנו את הדיון הזה, יושב כאן נציג משרד הפנים שזורק כמה עובדות כלליות, הן לא קונקרטיות, אנחנו נצא בלי שום פתרון.
דני דנון: אנחנו נצא עם פתרון, אני חושב כבוד הרב שאמר שתוך שלושים יום אנחנו נקבל את המסקנות של הצוות המשפטי שהיום יושב על קביעת הנוהל.
דני דנון: אם תהייה בעיה חבר הכנסת יוחנן פלסנר אנחנו לא הולכים לשום מקום, אתה אומנם לא חבר בוועדה אבל תוזמן לישיבת המעקב שנעקוב אחרי העניין.
דני דנון: אני מבקש מכבוד הרב, לענות ולסכם את הדברים.
הרב שלמה עמאר: תודה רבה על כל מה שנאמר, באמת נאמרו דברים חשובים.
הרב שלמה עמאר: אני חושב שכולם כמעט מערבים כאן שני דברים.
הרב שלמה עמאר: אני הדגשתי כבר בהתחלה שההכרה שאנחנו נותנים היא לגבי ההלכה של גרות, ההלכה של גרות אנחנו רוצים שהיא תהייה כהלכה בין אם הגיור יעשה על ידי אדם זה או אחר, ולבין החוק.
הרב שלמה עמאר: לגבי החוק אומרים שזה לגמרי נפרד, אבל זה לא לגמרי מדויק היות והדברים נושקים זה בזה.
הרב שלמה עמאר: לכן הקמנו ועדה של משפטנים, נמצא שם גם המשנה ליועץ המשפטי לממשלה וגם כל הגורמים שמטפלים בענייני גירות בפרקליטות, הם שמעו את הבעיה והם ערים לבעיה, הם יושבים והם יאמרו לנו את דעתם.
הרב שלמה עמאר: בנוגע למה שנאמר כאן כאילו התחדש דבר, בכל תקופות כל הרבנים הראשיים שהיו, לא תמיד הכירו בכל הגיורים ואף פעם זה לא היה כללי לגבי ההלכה, תמיד בררו מי ומי ההולכים.
הרב שלמה עמאר: אני מודה באשמה שמה שאני עשיתי זה שהשתדלתי לעשות סדר.
הרב שלמה עמאר: הדברים נעשו עם ראשי ההסתדרות הרבנים בארצות הברית, לא בלעדיהם, הם תחילה סערו וגעשו כאילו לא הבנו נכון, או יותר מדויק העבירו להם לא מדויק, היה אחד או אחרים שרצו להעביר להם דברים לא מדויקים.
הרב שלמה עמאר: הנציגות שלהם הגיעה לכאן וישבה איתי, אחר כך ביקשו שאני אגיע אליהם, וזאת עשיתי, היה איתי הרב פרץ, ראש הלשכה, ישבנו איתם שעות, ימים, הצעתי להם כמה הצעות.
הרב שלמה עמאר: גם בארץ ישראל לא כל רב מגייר, יש בתי דין שמגיירים וזה לא עלבון לרב.
הרב שלמה עמאר: עם כל הכבוד שכבודו רב חשוב, ואני חלילה לא מזלזל בו והוא עם הסמכות, זה לא עלבון.
הרב שלמה עמאר: אנחנו רוצים שבתי דין שם יהיו האחראים בדיוק כמו שכאן יש בתי דין שמגיירים, ביקשתי מהם גם שיהיה סדר גם בגיטין, גם בגירות ובכל דבר שהוא עניינו של בית דין ושהכל יהיה מסודר.
הרב שלמה עמאר: יתרה מזאת, לדוגמה, אם אדם התחתן בניו-יורק, הוא יכול ללכת למדינה אחרת רחוקה ולהתחתן שוב, אין שום רישום שרב חיתן אותו, וכידוע שעל פי ההלכה אסור לו להתחתן עם אישה נוספת, אני מדברים על דברים שקרו.
הרב שלמה עמאר: כאן בארץ זה כמעט בלתי אפשרי.
מרינה סולודקין: בארצות הברית זה עבירה פלילית.
שלמה עמאר: נכון, העבירה הפלילית היא אם הוא התחתן כחוק, אבל אם הוא התחתן רק אצל רב והיות וזה לא מוכר בחוק זו לא עבירה פלילית.
שלמה עמאר: בארץ כשאדם מתחתן זה נרשם, והמידע עובר למקומות הנכונים במשרד הפנים, במשרד הדתות והכל מסודר וממוחשב.
שלמה עמאר: ביקשתי מהם שגם זה יעשה אצלם, על פי המידע שנמסר לי יש שם 1,100 רבנים בהסתדרות הרבנים, שיערכו רישום ממוחשב ואחיד במשרד מסוים שכל רב יוכל לדעת אם האדם הזה התגרש, אפילו אם זה היה במדינה אחרת בארצות הברית, לדעת אם האדם הזה עדיין נשוי.
שלמה עמאר: הם קיבלו על עצמם לעשות את זה ולצערי זה עדיין לא נעשה.
שלמה עמאר: הם כן הספיקו להקים כמה בתי דין והם עדיין בשלבי הקמה.
שלמה עמאר: בתי הדין האלה הם אזוריים והם יענו על הצרכים הנדרשים, לפי דעתי יש יותר מעשרה בתי דין, הנה הרב פרץ אומר שיש כבר שמונה עשר של הסתדרות הרבנים.
שלמה עמאר: כבוד הרב אתה מוזמן אלינו אחר כך למשרד ונראה לך את כל הדברים שהם מסודרים.
שלמה עמאר: אנחנו פועלים כדי לעשות סדר.
שלמה עמאר: אני אומר דבר שלא כל כך רציתי לומר, קיבלנו עדויות על כמה רבנים פרטיים, ברוך ה' שמדובר רק על כמה, שמגיריים תמורת כספים.
שלמה עמאר: זה לא רק בארצות הברית ולא רק באירופה אלא יש גם בדרום אמריקה.
שלמה עמאר: היה לי מקרה נדיר, הגיע אלי אדם וסיפר שהציעו לעשיר אחד שיגייר את האישה איתה הוא הולך להתחתן תמורת מיליון דולר, חשבתי שזה משהו שהוא שיקרי.
שלמה עמאר: לצערי הדבר התגלגל והאדם הזה הגיע אלי בעצמו וסיפר לי, אומנם זה באמת דבר יוצא דופן לגמרי, אבל מקרים לא בסכומים של מיליון אבל בסכומים שלדעתם זה סביר.
שלמה עמאר: לא בבתי הדין לגיור, אתה יכול לבדוק שזה לא בבתי הדין ולא במערך הגיור, לא בבתי הדין לגיור בצבא, אין.
שלמה עמאר: אני אומר את זה בכל האחריות, בבקשה לא לומר דבר כזה.
שלמה עמאר: זה היה דווקא אצל רבנים פרטיים, גם בארץ והיה מקרה אחד או שניים.
שלמה עמאר: אני אומר שבבתי הדין לגיור וגם במערך הגיור, גם של הצבא, אני אומר בכל האחריות אין.
שלמה עמאר: אני מקבל עלי את האחריות, וזאת הסיבה שאני רוצה בתי דין.
שלמה עמאר: הסברתי להם כשיש בית דין של שלושה זה אחרת, גם על פי דין צריכים להיות שלושה, אמרתי שיהיו שלושה והם קיבלו, כל ראשי הסתדרות הרבנים קיבלו את זה.
שלמה עמאר: ביקשתי משלושה חשובי הרבנים, הרב שכטר, הרב וילג, הרב ריס, הרב שבורוץ משיקגו ועוד, שהם יתנו את ההמלצות.
שלמה עמאר: שמעתי כאן את שמו של אחד הרבנים שכתב, אני לא רוצה לומר לכם במה מדובר וסלחו לי, הוא כתב מכתב עם פירמה גדולה, כל אחד היום יכול לכתוב עם נייר פירמה ולציין רב ראשי במקום פלוני, אנחנו חייבים שיהיו לנו גופים רציניים ומוכרים שנותנים לנו מידע על יושר והגינות כהלכה, ושנית שזה לא יהיה עסק לא כשר מבחינה כספית.
שלמה עמאר: ישנם רבנים חשובים שהפסקתי להכיר בגיור שלהם כי התברר לי מעל לכל ספק שהגיורים שלהם בנויים על כסף.
שלמה עמאר: האם מותר לי לסמוך על אדם שמגייר תמורת כסף?
שלמה עמאר: האם אני יכול לומר שהוא מגייר כהלכה?
שלמה עמאר: כשכסף הוא חלק מהעניין כולם יודעים ש"שוחד יעוור עיני חכמים ויסלף דברי צדיקים", זה פסוק מהתורה שאף אחד לא יכול להתכחש אליו.
שלמה עמאר: לא האשמנו, לא הכרנו ברבנים שעוסקים בכך, אבל בכדי להכיר בקהילות באנו בעצה עם ראשי הארגונים, דיברנו איתם ועל ידם הולכים ומוספים.
שלמה עמאר: האם כל רב צריך לגייר?
יוחנן פלסנר: מוכרים.
הרב שלמה עמאר: לכל קהילה יש בית דין ולכל אזור, ואנחנו ממשיכים לעבוד על זה, במשך כל הזמן מוסיפים כדי שזה יהיה מסודר, יהיו דיינים ראויים לגייר ויהיה סדר, את זה עשינו.
הרב שלמה עמאר: בנוגע לשאלה העומדת כאן בפני הוועדה היום, שהיא באמת נוגעת, זאת הסיבה שביקשתי מהמשפטנים למצוא את הדרך שאולי תעשה הפרדה, אולי ברור, את זה אמרתי קודם ואולי כבודו לא שם לב.
הרב שלמה עמאר: אמרתי שמיד כשהגיעה אלי הבעיה לקחתי אותה בכובד ראש, לא זלזלתי בה ומיד הבאתי אותה בפני פורום רחב של משפטנים כדי שיבדוק את הסוגיה.
הרב שלמה עמאר: אני מתאר לעצמי שתוך חודש ימים תהייה תשובה ונוכל להציג תשובה ברורה.
דני דנון: אני רוצה לומר לפני הודעת הסיכום, שאנחנו רוצים לראות עולים במדינת ישראל, כמה שיותר ואין סתירה במה שדובר כאן.
דני דנון: אנחנו לא רוצים לראות גיור אורתודוקסי שנעשה באינטרנט או בדואר, או שנעשה בצורה לא ראויה.
הרב שלמה עמאר: מה שאומר היושב ראש, זה נכון וזה קיים.
הרב שלמה עמאר: פוסלים את הפרקטיקה הפסולה.
הרב שלמה עמאר: לא הטלנו דופי, גם בארץ יש בתי דין ולא כל הרבנים מגיירים.
דני דנון: אנחנו לא רוצים לראות תופעות פסולות, ולא תפוח אחד שירקיב את כל סל התפוחים, לכן אנחנו מטפלים ולכן אנחנו פה.
דני דנון: אנחנו כן נמשיך לפעול להביא עולים, אבל נטפל בסוגיה שהיא סוגיה בעייתית.
דני דנון: מדובר בקומץ אנשים ובאמת צריך בהחלט לטפל בעניין.
דני דנון: כם אני מבקש להקריא את הסיכום.
דני דנון: וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, מברכת את הרב הראשון לציון על הסכמתו לערוך את הדיון בלשכתו.
דני דנון: אני מודים לרב על כניסתו לעומק הסוגית הגיור.
דני דנון: הוועדה מעדיפה הידברות ולא חקיקת חוקים המנגחים את הרבנות.
דני דנון: הוועדה מחליטה לבקש ממשרד הפנים להעביר את הנתונים לגבי רבני הקהילות ומספר הרבנים המאושרים לגייר.
דני דנון: הוועדה מבקשת להעביר לוועדה תוך ארבעים וחמישה יום את עיקרי מסקנות צוות המשפטנים העמלים על הנוהל.
דני דנון: הוועדה קוראת לכל הגורמים הממשלתיים להמשיך ולפעול להעלאת יהודים שעברו הליך גיור מוסכם.
דני דנון: הוועדה תתכנס במושב הבא של הכנסת, כדי לבחון את התקדמות הנושא.
דני דנון: אני רוצה להודות שוב לכבוד הרב על ההסכמה לארח אותנו, תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.
דני דנון: אני לא חושש מזה.
רחמים מלול: כנראה שהם נמסים, או קר להם במזג האוויר החורפי הזה.
רחמים מלול: אני אדלג על סקירה שיכולתי לתת לך אותה במשך חצי שעה-שעה, על העיר כולה.
דני דנון: נתמקד בעלייה וקליטה.
רחמים דנון: נתמקד בעלייה וקליטה.
רחמים דנון: בעיר הגענו ל-126,000 תושבים לאחרונה, פלוס עוד 8 תושבים, ומהם 18% עולים.
רחמים דנון: יש ויכוח לגבי המספרים, אבל אלה המספרים באופן כללי, כי משרד הקליטה סופר את זה אחרת, אנחנו סופרים את זה אחרת, מוקד הקליטה בקרית משה סופר את זה אחרת, אבל אנחנו נותנים שירותים לקהילה האתיופית שלדעתנו, לפי הנתונים שלנו, היא מונה כ-9,000 תושבים.
רחמים דנון: משרד הקליטה טוען אחרת, לא משנה.
רחמים דנון: בכל אופן בעיר יש 17,000 עלים מחבר העמים, הדור הראשון, כ-900 עולים מארצות הברית, 360 עולים מתימן, רובם מתגוררים בשכונת אושיות, וחבל שלא נספיק היום להיות גם שם.
רחמים דנון: 39% מהעולים בעיר הינם אקדמאים וזה בעיקר נובע מההשכלה האקדמאית שרוכשים או שרכשו העולים מחבר העמים.
רחמים דנון: נתוני רווחה: התיקים שבהם מטפל האגף לשירותים חברתיים, אירית לא פה, בגלל שיש שביתה ואנחנו מזדהים עם המאבק שלהם.
רחמים דנון: אתם רואים את הסגול והכתום, איך זה מתחלק.
רחמים דנון: 761 משפחות נזקקות עולי אתיופיה, 192 חבר העמים, נוער קשישים, אישות ואלימות, ואתם רואים את היחס.
רחמים דנון: עם הפער העצום בין עולי אתיופיה לבין עולי חבר העמים.
רחמים דנון: מגמות ושיעורי זכאות לבגרות.
רחמים דנון: כאן העיר יכולה להתגאות בהישגים של השנים האחרונות בהעלאת הזכאות לבגרות בקרב העולים מאתיופיה.
רחמים דנון: אם בתשס"ז היו 67 תלמידים בשכבה וזכאים לבגרות היו 29, והזכאים לבגרות איכותית היו 17, אז תסתכלו על תשס"ט, 81 בשכבה, 49 מהם זכאים לבגרות, הגענו כמעט לממוצע העירוני של 60%, 41 מהם זכאים לבגרות איכותית.
רחמים דנון: זה אחד ההישגים המרכזיים שהשיגה העיר בזכות ההשקעות המרובות, כפי שנראה אותן לאחר מכן, השקעות במיליונים שאנחנו משקיעים בקהילה היקרה הזאת.
רחמים דנון: קרית משה.
רחמים דנון: הנה התמונה פחות או יותר של ההרכב הדמוגרפי בשכונה.
רחמים דנון: רוב תושבי השכונה למעשה הם עולים מאתיופיה.
רחמים דנון: השקעות עירוניות.
רחמים דנון: לגבי חינוך, כ-11 מיליון שקלים מושקעים מדי שנה ביוצאי העדה.
רחמים דנון: 70% מהתקציב הזה מופנה לחינוך, נוער, צמצום פערים וכולי וכולי.
רחמים דנון: בתרבות כנ"ל.
רחמים דנון: תשתיות – יש לנו עוד הרבה מה לעשות אבל התחלנו והתקדמנו מאוד גם בנושא הזה.
רחמים דנון: למעשה בסכומים הללו שותפים לנו, נראה את זה לאחר מכן, גם קהילת ניו יורק, שמפעילה את הפרויקט שנקרא פאקט, ואת רוב הכסף למעשה אנחנו מביאים.
רחמים דנון: על פי נתוני פאקט כ-290 יוצאי העדה האתיופית נהנים, שאלת את זה קודם, מיום לימודים ארוך בגני ילדים.
רחמים דנון: על פי מחקר של ברוקדייל חל שיפור משמעותי אצל 90% מהילדים והם מגיעים לכיתה א' בלי הרבה נשירות וכ-10% מהנותרים מקבלים עזרה לקראת כניסתם לכיתה במהלך השנה.
רחמים דנון: 60% משתתפים בהארכת יום לימודים.
רחמים דנון: חוגי העשרה.
רחמים דנון: תכנית אופק.
רחמים דנון: הכנה לבגרות, בגרות איכותית, ואת התוצאות ראינו קודם.
רחמים דנון: מסגרות איכותיות לנוער פועלות בקרית משה, פעילות ערכית חינוכית.
רחמים דנון: זה איגום המשאבים שדיברתי עליו, עיריית רחובות, תכנית פאקט, הג'וינט, פדרציית ניו יורק, משרד החינוך, שיקום שכונות, אני אתייחס לזה לאחר מכן, קרן רש"י סייעה בידינו בבניית בית הספר היפה שראינו קודם, בית ספר הדרים.
רחמים דנון: יש גם פעילות בקרב ההורים, שמטרתה חיזוק הקשר בין ההורים לבין העירייה, לבין הפעילות החינוכית שמתבצעת, ובאמת יותר מ-80 הורים השתתפו בתכניות ההורות השונות שהופעלו בקרית משה.
דני דנון: כמה אחוז אבטלה יש אצל המבוגרים?
רחמים מלול: שאלה טובה, מי יכול לענות על זה?
רחמים מלול: אני לא יודע.
כרמלה קופר: זה כתוב בהתחלה, ש-70% מתושבי השכונה מעל גיל 45 ומעלה הם---
רחמים מלול: לא, אם אנחנו לא יודעים, נבדוק את זה וניתן תשובה מדויקת.
רחמים מלול: אני מבקש, אולי אתה יודע, דרך מוקד הקליטה.
דוד אלעזר: ב-2002, כשעשינו מפקד בקרית משה, היה 12% אבטלה, אבל אחרי זה אנחנו עשינו עבודה, כמו שסיפרתי לך, כולל כל הנושא של השמה לעבודה ורכזי תעסוקה והוא הצטמצם.
דוד אלעזר: אין לנו מספר מדויק, אבל הוא הצטמצם משמעותית, מ-12% ירד.
דני דנון: ובקרב הנשים?
דוד אלעזר: אני מדבר באופן כללי.
רחמים מלול: יש לציין גם את משרד הקליטה, שהוא מפנה גם משאבים לצורך העדה.
יעקב מרגי: 70% מבני העדה בקרית משה עובדים שני בני הזוג.
רחמים מלול: מתקיימים קורסים רבים, קורסי הכשרה למציאת תעסוקה, בקרב בני העדה.
רחמים מלול: ניתנת אפילו הדרכה תזונתית לתושבי קרית משה ואושיות, שגם שם יש לנו ריכוז של עולים מאתיופיה.
רחמים מלול: גייסנו שמונה צוותי סטודנטים מהפקולטה לחקלאות ברחובות, שביצעו הדרכות בנושא.
רחמים מלול: התקיים גם חודש איכות הסביבה בשכונה.
רחמים מלול: מוקד קליטה ומנהיגות.
רחמים מלול: דוד, אתה רוצה להגיד כמה מלים, בנוסף למה שאמרת במקום?
רחמים מלול: בבקשה.
דוד אלעזר: אחר כך.
דני דנון: המחלקה לקליטת עלייה.
דני דנון: מי רוצה להרחיב פה את הדיבור?
יפים זאיקה: אין מה להוסיף.
דני דנון: כמה כסף העירייה משקיעה בקליטת עלייה מעבר לתקציב של משרד הקליטה ומשרדי הממשלה?
יפים זאיקה: כמעט מיליון ₪.
זהר בלום: מיליון זה ליוצאי ברית המועצות.
יפים זאיקה: לא, סך הכל.
זהר בלום: זה לא כולל קליטת יהודי אתיופיה, שעיריית רחובות משקיעה מכספה על כל שקל עוד שניים, מדובר ב-12 מיליון בסך הכל.
דני דנון: בסך הכל, אותי מעניין, כמה.
רחמים מלול: כולל הפרויקטים החינוכיים?
דני דנון: כן, אבל מהכסף שאתם מוציאים מכם, לא מגורמים מבחוץ.
רחמים מלול: כמה העירייה מוציאה בנוסף לתרומות שאנחנו מקבלים?
רחמים מלול: להערכתי כ-5 מיליון שקלים.
אדיסו דהאו: זאת אומרת, אדוני ראש העיר, ניתן להבין ממה שאמרת מקודם, 11 מיליון שקל שמושקע לטובת עולי אתיופיה, אז 6 מיליון שקלים זה תרומות.
רחמים מלול: לא, בנוסף ל-11 אנחנו משקיעים בעוד פרויקטים לטובת הקהילה, אבל גם בתוך ה-11 יש כמה מיליונים טובים שהעירייה נותנת כמאטצ'ינג לטובת פרויקט פאקט.
זהר בלום: המאטצ'ינג שלנו, 2 מיליון ו-488, זה נכון לאתמול, עיריית רחובות משקיעה לעומת 1 מיליון ו-580 שמגיע מפאקט.
רחמים מלול: ואני לא מניתי גם את ההשתתפות שלנו, שהיא כמעט בלעדית, בפרויקטי בינוי שונים, כמו בהדרים, כמו במתנ"ס ועוד ועוד.
זהר בלום: סבסוד כיתות קטנות בקרית משה, בבית ספר הדרים, שזה מוטל על הרשות למרות שהמדינה רצתה.
יעקב מרגי: גני ילדים שבמקום שיהיו גנים של 35 ילדים, גנים של 22-23 ילדים, מתוך---
רחמים מלול: ואנחנו מסבסדים את הדלתא.
רחמים מלול: עכשיו אני רוצה כאן להגיע, ברשותך, חבר הכנסת דנון, למטרה המרכזית שלי בסיור הזה.
רחמים מלול: אני חושב שאתה באת לפה אולי על מנת לבדוק, כפי שבדקו אותנו אתמול במוכנות שלנו לשעת חירום, אתה באת יחד עם אדמסו מטעם משרד ראש הממשלה לבדוק איך עיריית רחובות מתמודדת עם בני העדה, בני העלייה האתיופית, לבקר ולבדוק אותנו האם אנחנו מקדישים ומתקצבים מספיק את הפעילות הזאת בקרב העדה.
רחמים מלול: ועכשיו אני רוצה לפנות לצד השני, אדמסו, אדוני יושב ראש ועדת הקליטה, מה אתם חושבים, שגם קליטת העלייה היא משימה עירונית?
רחמים מלול: אני שואל.
רחמים מלול: שאלה רטורית.
רחמים מלול: כלומר אתם באים לבדוק אותנו האם אנחנו אמנם ממלאים את תפקידנו.
רחמים מלול: ידידי היקר, חבר הכנסת דני דנון, אני מודיע לך חגיגית שמה שאנחנו משקיעים בבני העדה היינו צריכים לקבל הכל מהשלטון המרכזי.
רחמים מלול: ראה נא, היתה פה ועדת מנהלים כלליים בשנת 2005, אוטובוס המנהלים הכלליים, אדוני זוכר, בזמן אריאל שרון, ריכז את הוועדה הזאת שמואל אבוהב, והם ישבו פה חודשים על פני חודשים ובדקו את השכונה.
רחמים מלול: אגב, זו אחת השכונות הקשות ביותר בארץ, וגם הם הגיעו למסקנה הזאת.
רחמים מלול: מה שאני עומד לומר הוא שאין בכוחה של הרשות להתמודד עם כל הההוצאות של כל הקהילה.
רחמים מלול: מה שאנחנו עושים זה מתוך מודעות פנימית שלנו שצריכים לטפל בקהילה, אבל איפה נמצא השלטון המרכזי?
רחמים מלול: הם החליטו אז להשקיע 175 מיליון שקלים בשכונה הזו בלבד, כאשר רוב הכסף היה אמור להיות מושקע בתחום הפיזי.
רחמים מלול: אם הייתי מסתובב איתך היום בשכונה והיית רואה את הבניינים בהם משוכנים העולים מאתיופיה, היית רואה את הזוועה.
רחמים מלול: מה אנחנו מספיקים לעשות שם בתקציב שיקום השכונות שאנחנו מקבלים?
רחמים מלול: 700,000 שקל.
זהר בלום: בניין וחצי בשנה.
זהר בלום: עוד 30 שנה---
רחמים מלול: בניין וחצי בשנה.
רחמים מלול: האם זה גם תפקידה של רשות, נוסף למטלות שמוטלות עליה בתחום החינוך, בתחום הרווחה, בתחום הסכמי השכר שהממשלה חותמת עליהם ובסוף הקופה העירונית צריכה לשלם אותם בלי שקל שיפוי?
רחמים מלול: מה עוד אתם יכולים לדרוש מאיתנו?
רחמים מלול: מה עושה משרד ראש הממשלה, חוץ מלבוא לבקר?
רחמים מלול: האם אני הייתי צריך לדאוג לתרומה מהקרן לידידות, כדי שיבנו את בית הכנסת של עולי אתיופיה בשכונה?
רחמים מלול: העירייה צריכה לדאוג לזה או השלטון המרכזי היה צריך לדאוג לזה?
רחמים מלול: אני הייתי צריך ללכת להתחנן בפני קרן הידידות שייתנו תרומה של 2 מיליון שקל עבור מרכז קהילתי לעולי אתיופיה, וברוך ה' השגנו את זה ונבנה את זה.
קריאה: ביחד, אנחנו ביחד.
רחמים מלול: מה משרד ראש הממשלה עושה?
רחמים מלול: אני היום אקים קול זעקה, לא אתם, כפי שהבנתי מכמה שאלות שם בסיור, 'מה אתם עושים פה?'
רחמים מלול: 'מה אתם עושים שם?'
רחמים מלול: 'האם אתם מסבסדים חוג כזה או חוג אחר?'
רחמים מלול: אנחנו היום באים בביקורת, ולכן, חבר הכנסת דנון, אתה תקרא פה את הדוח ומה ההחלטות שקיבלה אותה ועדה ואם תצליח לנער את האבק מעל אותן החלטות, מעל אותן חוברות יפהפיות שהוכנו ונטמנו באיזו שהיא מגרה עלומה כאבן שאין לה הופכין, עשית את שלך בקדנציה הזאת.
דני דנון: אני רוצה לומר לאדוני ראש העיר, קודם כל אני הייתי פה כשאתה היית ממלא מקום ואני רואה את השיפור ואני אומר לך, עם כל הכבוד, כי ועדת העלייה והקליטה וכל הנציגים של משרדי הממשלה שנמצאים פה, בסופו של יום מי שהוא בעל בית ומי שאחראי הוא ראש העיר.
דני דנון: אם יש הנהגה בעיר, אנחנו רואים שינוי.
דני דנון: אם אין הנהגה בעיר, עם כל הכבוד לרשויות ולזה---
רחמים מלול: אבל עד כמה יש לנו כח, עד כמה יש לנו משאבים להשקיע?
דני דנון: אנחנו פה כדי לסייע ושתכוון אותנו.
דני דנון: כבר דבר אחד שאני עושה ברמה הארצית, העיר רחובות היום, למרות כל הנתונים שהוצגו, לא מוגדרת כעיר קולטת עלייה, דבר שהוא מעוות.
דני דנון: אני לא יודע אם אתה מכיר את הסיפור הזה.
דני דנון: משרד הפנים קובע ערים קולטות עלייה בהגדרות שלו ערים קולטות עלייה ויש שם הגדרות משנות ה-50.
דני דנון: בהגדרות האלה נס ציונה, יהוד, רמת השרון---
קריאה: נס ציונה נקראת עיר קולטת עלייה.
דני דנון: ערים כמו רחובות, כמו אשדוד, שבאמת קולטות עלייה, לא מוגדרות.
דני דנון: אני כרגע מקדם הצעת חוק בנושא הזה, מה שמבחינתך יאמר שאתה היום מבחינת גביית ארנונה על משרדי ממשלה, על תחנת המשטרה, על כל דבר שהוא של המדינה אתה לא גובה ארנונה, או שאתה גובה בצורה חלקית---
רחמים דנון: חלקית, ואתם רוצים גם את זה להלאים.
דני דנון: לא, ברגע שאתה תוגדר כעיר קולטת עלייה, הגבייה היא מלאה ומבחינת הערים מדובר במיליוני שקלים.
דני דנון: אני לא יודע אם יש לכם פה שטחים של צבא, אבל אם יש---
רחמים מלול: צבא אין לנו, הג"א יש לנו.
דני דנון: יש ערים שזה עשרות מיליוני שקלים בשנה.
דני דנון: אני מקדם כיושב ראש הוועדה, אבל אני כן חושב שהתפקיד שלנו הוא לבוא להגיד מלה טובה, איפה שצריך, מלה רעה איפה שלא צריך, לקדם, וגם ממך, לקחת משימות שנעביר אותן הלאה.
דני דנון: את הנושא של ערים קולטות עלייה, עלינו על זה דרך סיור---
רחמים מלול: מה חסר לנו כדי להיכלל שם?
דני דנון: זה לא אתה.
דני דנון: זה אומר שהיום משרד הפנים בא ואומר 'אני לא מתאים את הקריטריונים, מה שנקבע בשנות ה-50, ככה יישאר', ולמה הם עושים את זה?
דני דנון: כדי לחסוך כסף, כי הערים הקטנות, יהוד, נותנים לה כמה גרושים.
דני דנון: מי זה קולט עלייה היום?
דני דנון: רחובות, נצרת עלית, עפולה, ערים גדולות, אשדוד.
רחמים מלול: משרד ראש הממשלה גם יכול להוביל ביחד עם חבר הכנסת דנון, אני לא מבין את זה.
דני דנון: אני לא חושב ש---
רחמים מלול: אתה רואה שהעיר הזו היא באמת קולטת עלייה.
דני דנון: אני חושב שאת אללי, שהוא חבר טוב שלי, גם במפלגה וגם ברמה האישית, אי אפשר להאשים פה, הוא יועץ ראש הממשלה לענייני קליטת עלייה של יוצאי אתיופיה ושם צריכים לבוא בדברים שצריך לקדם ולעזור.
דני דנון: אני רוצה ברשותך בשני נושאים לשאול, אדוני ראש העיר, ולהתקדם.
רחמים מלול: אולי לפני כן סקירה של מפקד תחנת המשטרה, כי ביקשתם את זה, לגבי העבריינות.
דני דנון: נכון, בבקשה.
עופר דגן: מאחר ואתם ביקשתם להציג את נושא עבריינות הנוער, אז זה מה שיוצג, עם עוד כמה דברים נוספים.
עופר דגן: נמצאת פה ימין שהיא קצינת הנוער והיא מובילה את כל הנושא של הפעילות עם הנוער ברחובות ובקרית משה בכלל.
עופר דגן: נמצא פה רפי, שהוא השוטר הקהילתי של השכונה, שיתאר מה המשמעות של שוטר קהילתי.
עופר דגן: צריך לזכור דבר אחד, כשבודקים בני נוער, בניגוד למסלול אחר של פשיעה שבודקים, ורואים שבכל היבטי הפשיעה---
דני דנון: נוער זה עד גיל 18?
עופר דגן: עד גיל 18.
עופר דגן: בדרך כלל כשבודקים פשיעה, המטרה היא תמיד לצמצם את ההיקפים, בנוער זה הפוך, בנוער כמה שהמספרים יותר גבוהים, זה אומר שיש יותר חשיפה, התחנה או היחידה עבדה יותר טוב וחשפה עברות נוער.
עופר דגן: עבריינות נוער קיימת, כדי לדעת באמת את ההיקפים שלה צריך לחשוף את זה, אני לא יכול לחכות שמישהו יבוא ויגיד 'מאן דהו ביצע עברה כזו או אחרת', ולכן רק כדי לסבר את האוזן כמשהו החלטי, כמה שהמספרים יותר גבוהים יותר טוב.
עופר דגן: בדרך כלל המשטרה בודקת את הסטטיסטיקה כשאנחנו שם.
עופר דגן: בשנת 2010, שהסתיימה לא מזמן, מול כל 2009, אתה רואה בסך הכל את קצה הפשיעה, כמעט פי שתיים, 24 מול 43 תיקים.
עופר דגן: אנחנו מדברים רק על קרית משה, לא על העיר רחובות.
עופר דגן: זאת אומרת היתה פעילות אינטנסיבית בשכונה בנוגע לעברות נוער.
דני דנון: מה זה פ"א, ט"מ?
עופר דגן: אלה הגדרות של סוגי תיקים.
עופר דגן: פ"א הכוונה לתיק פלילי, וט"מ הכוונה לתיק אזהרה, אני חוקר אותו אבל זה לא ייזקף לחובתו.
עופר דגן: עדיין יש לו את הדרך לחזור---
דני דנון: תן לי דוגמאות של עברות.
עופר דגן: תלוי בחומרה שלה.
עופר דגן: אם זה מה שנקרא תקיפה סתם, אז אני יכול להסתפק בתיק אזהרה, אבל אם באותה תקיפה הוא גם גרם חבלות, אז אני לא יכול לעשות אזהרה על דבר כזה, מישהו פה נחבל, גם סוג הטיפול הרפואי, אם זה מטומה ביד או אם כבר נשברה לו יד.
עופר דגן: אז במקרים האלה אתה יכול לשחק, מתוך מטרה, בסופו של דבר חוק הנוער רוצה לשקם את הנערים.
עופר דגן: בכלל במדינת ישראל החוק מדבר על טיפול, על השגחה, על החזרה לדרך הישר, לאו דווקא מישהו שיבחר בדרך העבריינית.
עופר דגן: זה בשביל ההקדמה.
קריאה: זה עלייה?
קריאה: זה קפיצה.
עופר דגן: כמה שאנחנו עולים זה אומר יותר טוב.
עופר דגן: יש חשיפה.
עופר דגן: עוד פעם, על עבריינות נוער לא ניתן לדעת את ההיקפים, כי לא חשפנו אותם.
אדיסו דהאו: אבל מה שזה בא ואומר, שרשויות של עובדי השטח לא עשו את העבודה כמו שצריך.
עופר דגן: הפוך.
אדיסו דהאו: אבל אם כבוד המפקד בא ואומר שברמת השטח אם המשטרה מגלה את זה, זה אומר שהיא עושה את עבודתה נאמנה ואני מעריך את זה, זאת אומרת שיש לנו בעיה במקום אחר שהעבודה לא נעשית, כדי שאותם ילדים לא יגיעו לעברה הזאת.
עופר דגן: פה הגבולות הם מאוד ברורים, זאת אומרת המטרה שלנו להציב גבולות.
עופר דגן: אותם נערים שמופיעים פה עם עברות שעדיין לא נפתח תיק, יש פעילות משותפת שלנו, בטח היום תדברו על זה, אז תשמע את הדברים ותבין לאן זה הולך.
ימית אוחיון: מלה, ברשותך.
ימית אוחיון: ראשית, העברות של ילדים זה בין 12 ל-18 וככל שאנחנו במשטרה משקיעים יותר באזור מסוים, אנחנו חושפים יותר.
ימית אוחיון: כיוון שקרית משה נוצרה על ידי תחנת רחובות, גם לטובה, אנחנו נראה את זה עוד מעט, אנחנו יותר חושפים עברות, אבל למרות שנפתחים יותר תיקים, יותר ילדים נכנסים לפרויקטים, הן משטרתיים והן עירוניים, ולכן התיק מוגדר כתיק ט"מ, כפי שפורט כאן, שזה תיק ללא רישום פלילי.
דני דנון: רציתי לשאול, לגבי אלכוהול---
עופר דגן: תיכף נגיע לזה.
עופר דגן: חילקנו לזה לתחומי העיסוק העיקריים שלנו: סמים, אלימות ברכוש, עברות רכוש, עברות אלימות ועברות סמים.
עופר דגן: גם פה אתה רואה שיש בסך הכל הרבה יותר חשיפה, אפס סבלנות כלפי אירועי אלימות חמורים.
עופר דגן: רק לאחרונה, בחודש האחרון, ארבעה אירועים חמורים שמעורבים בהם קטינים בקרית משה.
דני דנון: מה זה חמור?
עופר דגן: דקירות.
עופר דגן: הקלות הבלתי נסבלת שבה הם אוחזים בסכין ודוקרים.
דני דנון: זה בקרב יוצאי אתיופיה?
עופר דגן: כן.
דני דנון: וזה אחרי אירועי שתייה או---
עופר דגן: הכל מאלכוהול.
עופר דגן: על כלום, על מלה לא במקום.
דני דנון: באיזה גילאים?
עופר דגן: בדרך כלל בין 14 ל-17.
עופר דגן: הוגשו שם, למרות שבית המשפט מאוד מקל במדיניות שלו, שונה החוק בנוער לגבי איך מגישים כתבי אישום בנושא אלכוהול למעצר עד תום הליכים, הוגשו פה שבעה קטינים בארבעה אירועים שונים, זאת אומרת באירועים האלה לא היה מקום לחשוב על ויתור.
עופר דגן: מי שאוחז בסכין ודוקר וכמעט מקפח חיים של אחר, הולך לכתב אישום.
עופר דגן: אנחנו התחלנו השנה במשהו שנקרא ניפוץ המיתוס.
עופר דגן: חלק מהתופעה הזאת שנקראת 'שכונת קרית משה', יש בה הרבה הילה, לעתים שלילית, סתם.
עופר דגן: אז נכון, המצב הסוציו אקונומי הוא לא משופר ויש צפיפות ולבני הנוער אין הרבה תעסוקה והם מרבים בהרבה מאוד דברים, אבל נוצרה פה הילה שלילית קצת מוגזמת ולכן כשישבתי על תכנית העבודה לשנת 2011, אמרתי 'בוא נעשה משהו'---
דני דנון: דרך אגב, כמפקד תחנה זה מקום שנמצא אצלך בשולחן במקום הראשון?
עופר דגן: יש עבודה משותפת של הרשות המקומית, תיכף נדבר על הנקודה.
עופר דגן: בתמיכתו של מפקד המחוז, בכל תחנת משטרה, צריך לבחור מקום אחד לנפץ בו את המיתוס.
עופר דגן: מה זה תחנת רחובות?
עופר דגן: תחנת רחובות היא לא רק על העיר רחובות.
עופר דגן: אני עובד מול 11 רשויות שונות, עם 35 יישובים, רחובות זו העיר המרכזית שלי.
עופר דגן: השנה ברור לי שאני אבחר את קרית משה ברחובות, כי זה באמת משהו שהוא הבולט יותר מכולם בהילה שהוא מייצר סביבו.
עופר דגן: התכנית הזאת מראה שאני הרבה יותר עובד שם אכיפתית, אבל נותן גם צד קהילתי שהוא לא מובן מאליו, כי זה לא מתפקידה מן הסתם של המשטרה, להתחיל לבצע הרבה מאוד דברים שהם לפתחם של אחרים, אבל בשל חשיבות ולהבין שהמשטרה היום היא מסוג אחר.
דני דנון: איפה אלימות במשפחה פה?
דני דנון: אני לא רואה.
עופר דגן: לא, זה נוער.
עופר דגן: כל הפעילות פה היא עבריינות נוער.
עופר דגן: היו"ר דני דנון:     אבל מה שאתה אומר על ניפוץ מיתוס זה לנוער אתה מתכוון או בכלל?
עופר דגן: ניפוץ המיתוס הוא על הכל.
עופר דגן: אלימות במשפחה בדרך כלל זה אלימות גברים.
עופר דגן: אני לא יכול לתת לך בעל פה מה אחוז האלימות.