GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עופר דגן: הוא לא שונה ממקומות אחרים, פשוט עלו לאחרונה הרבה לכותרות אירועים טרגיים שאני לא חושב שהם באמת מעידים על הכלל.
עופר דגן: אז הרבה יותר אכיפה של תנועה, בעיקר בכל מה שקשור בעברות של בריונות רכוש.
עופר דגן: הרצאות מניעה בבית ספר, שאנחנו מבצעים על ידי עובדי הנוער שלנו.
עופר דגן: אנחנו עובדים מול קצין ביקור סדיר ומאתרים ארבעה נערים, בחודשיים האחרונים איתרנו ארבעה.
עופר דגן: אנחנו עושים פעילות נגד מכירת אלכוהול לקטינים ו---
דני דנון: זה מעניין אותי, כי אני מעורב בחקיקה, גם בחוק שפיכת אלכוהול שעבר לא מזמן.
עופר דגן: חוק מצוין.
דני דנון: וגם עוד חוקים שאנחנו מקדמים עכשיו.
עופר דגן: מהחוקים היותר טובים היום.
דני דנון: למה רק 17 מקרים?
עופר דגן: בשכונה בלבד.
דני דנון: בשכונה, לשנת 2010.
עופר דגן: לא, חודשיים ראשונים, ינואר-פברואר 2011.
עופר דגן: מיקוד פעילות.
עופר דגן: זה לא שאתה הולך ונופלים עליך מכל המקומות חבר'ה עם אלכוהול, ממש לא.
דני דנון: מי מבצע את זה, השוטר המקומי?
עופר דגן: כל הזמן.
דני דנון: אני רוצה לשמוע מישהו שעשה את זה, המקרה האחרון שקרה.
עופר דגן: הוא ייתן לך עוד שנייה אחת.
עופר דגן: המטרה היא אפס עברות אלכוהול.
עופר דגן: אתה נתקל בחבורה, אתה מכיר את החוק, אתה מבין האנשים שחוקקו, כל מי שיושב במקום ציבורי, זה לא מקום לשתיית אלכוהול, שפיכת אלכוהול במקום, אין פשרות, אין ויכוחים, אין שום דבר.
עופר דגן: הנושא החמור יותר זה מקומות שמוכרים אלכוהול לקטינים.
עופר דגן: גם פה, כל מקום כזה שנאספות נגדו ראיות נסגר במקום אצלי.
דורון מילברג: עכשיו אנחנו סוגרים שלושה מקומות.
דני דנון: חשוב מאוד.
דני דנון: רציתי לומר לראש העיר, הייתי יושב ראש הוועדה לזכויות הילד עד לפני מספר חודשים ובשיחות עם סגלוביץ, שהיום הוא ראש אח"מ, אישרנו שנשתמש בקטינים בנוהל מיוחד שהיועץ המשפטי לממשלה אישר, שקטין הולך ורוכש, מצולם וזו עדות שאפשר להרשיע.
דני דנון: היו בעיות עם זה, אז זה דבר שאני אומר שאנחנו רוצים לראות אתכם יותר---
עופר דגן: קלעת.
עופר דגן: בלי להרחיב, אנחנו ניתן.
עופר דגן: הוא רצה שרפי ייתן לו דוגמה לעבודה בערב, שהוא עובד בחוץ ואיך אנחנו מבצעים את השפיכה הזאת.
דני דנון: מה היה המקרה אחרון של שפיכת אלכוהול, שאתה זוכר?
רפי מלס: יש מרכז בקרית משה ושם מגיעים, לוקחים, שותים בירה ואנחנו מגיעים לשם, אנחנו לוקחים להם, שתו במקום ציבורי, זה מטרד, זה מרכז של מכירות, אז אנחנו לוקחים את הבקבוק, שופכים, לוקחים פרטים של הבן אדם.
רפי מלס: זה גם קרוב למתנ"ס, זה המרכז, הלב של השכונה, אז שם אנחנו לא נותנים להם.
רפי מלס: כמה שיותר נותנים מודעות שאין שתייה בחוץ.
דורון מילברג: לא רק זה.
דורון מילברג: רפי העלה השבוע נקודה שבמקום למכור בחוץ הם סגרו פינה, זולה סמוך למכולת, והחלטנו להיכנס לזולה, לאכוף את החוק שם ולסגור את המכולת לכמה ימים כדי שהוא יידע שלא משחקים איתנו.
דורון מילברג: זאת אומרת יוזמה שלו.
רפי מלס: וגם הם מפחדים למכור בפנים.
רפי מלס: פעם היה מותר, היום לא, יש שני מקרים של כתב אישום.
דני דנון: כמה מקומות מכירה יש?
דני דנון: יש פיצוציה, יש מכולת?
דני דנון: זה לא מקום שיש לך 30 פיצוציות.
דורון מילברג: לא, אבל יש אזור תעשייה סמוך.
קריאה: בכניסה של החנייה של המתנ"ס, מצד שמאל ראית את---
דני דנון: ראיתי את המכולת.
רפי מלס: יש שם מאחורה, יש גם---
דורון מילברג: יש אזור תעשייה סמוך.
רפי מלס: הם הולכים לפינות, כל מיני גנים ציבוריים.
רפי מלס: השנה הם הלכו, יחד עם כל המשטרה שנמצאת, תגבור, בסוף השבוע אנחנו ביחד עם השיטור העירוני עושים את העבודה.
רפי מלס: יש מודעות.
עופר דגן: רק שתבין מה החשיבות של השכונה עבור התחנה.
עופר דגן: זה המקום היחידי בכל תחנת רחובות, כמו שאמרתי לך 11 רשויות שונות, שיש בו נקודת שיטור קהילתי בראשות קצין.
עופר דגן: בכל שאר המקומות זה שוטרים כמו רפי, אז פה מעל רפי יש עוד קצין שעובד והוא פיזית נותן דין וחשבון מולי על כל הפעילות שלו בשכונה, אכיפתית, קהילתית וכדומה.
עופר דגן: וזאת אותה פעילות שאמרתי, ויש לנו את זה פה בתמונות, יחידות הסיור שלנו מאמצות פרויקטים שהם למען, נקרא לזה למען הנפש.
עופר דגן: לפני שבועיים, יש פה יחידת סיור שלמה, רואים את זה בתמונות, התלבשו על בית, משפחה מעוטת יכולת באמת ברמה מהקשות שראינו, ומהבוקר עד הערב שיפצו, צבעו, יש פה תמונות שמתעדות את זה.
עופר דגן: שוטרים שבאו על חשבון זמנם הפרטי ופשוט נלחמו מי יעשה את זה, הבית היה קטן לא היה מקום לאכלס את כולם.
עופר דגן: דבר נוסף הוא שיחידה אחרת מאמצת מועדון נוער במקום.
עופר דגן: בשעות הפנאי השוטרים באים, עושים איתם שיעורי בית, פעילות קהילתית, כל מיני יצירות.
עופר דגן: קשרנו את קיבוץ נען לתפילת החג, עושים שם פעילות יחד איתם.
עופר דגן: כל הפעילות שלנו, רובה, בשיתוף פעולה עם הרשות המקומית.
עופר דגן: הרבה מאוד פרויקטים משותפים.
עופר דגן: יש עכשיו פרויקט חדש שרץ, שבו אנחנו לקחנו 12 בני נוער שנפלו לדרך העבריינות ויזמנו פעילות, בשיתוף פעולה עם הרשות ועם מכון וייצמן למדע ועוד גופים אחרים, כמו בסיס תל נוף וכל מיני גופים שמובילים למצוינות, פרויקטים, הם צריכים לעמוד במשימות מסוימות לאורך חצי שנה, ובסיום תהיה ועדה בראשותי ואנחנו נמחק להם רישום פלילי והם יוכלו להתגייס, הם יוכלו לחזור לדרך המוטב.
עופר דגן: השכונה הזאת היא המקום הראשון בתעדוף אל מול התחנה.
עופר דגן: יש שם פעילות ענפה מאוד, מה שלא נעשה אולי מעולם.
עופר דגן: מעבר לכל מה שצוין שהרשות משקיעה, גם אנחנו, כמובן לא בכסף, נותנים את זה בכח אדם, בשעות, בעשייה, שמה שחשוב זה מגוון פעילויות.
עופר דגן: זה לא משהו קלאסי של המשטרה, אכיפה, מעצרים, עבריינות, זה תמיד נעשה, אבל אלה דברים שהם הרבה יותר ערך מוסף.
רחמים מלול: חינוכיים קהילתיים.
דני דנון: יש לי שתי שאלות, אחת לגבי שיפוץ המבנים, אדוני ראש העיר.
דני דנון: יש פה נציג משרד השיכון, אני רוצה לדעת כמה שנים אחורה מה היה התקציב ברחובות, מבחינת כמה כסף קיבלתם, על כמה הוא עומד היום ומה כוונות המשרד, האם הייבוש נמשך?
דני דנון: מה מדיניות המשרד?
עמי ימיני: נתחיל מהסוף, הייבוש נמשך.
עמי ימיני: נכון להיום, 2011, הסכום שאני יודע שקיים לטובת האגף, 10 מיליון שקל ארצי.
עמי ימיני: עוד לא הצליחו לארגן את הכסף---
דני דנון: איך נקרא האגף?
עמי ימיני: אגף שיקום שכונות פיזי במשרד השיכון.
רחמים מלול: מה החלק העירוני שלנו?
עמי ימיני: החלק העירוני אמור להיות השנה 1,200,000, 600 מתקציב משרד השיכון ועוד 600 שמשרד הקליטה נותן למספר יישובים בארץ.
דני דנון: מה זה אמור?
דני דנון: סליחה, אתה נציג משרד השיכון?
עמי ימיני: כן.
דני דנון: אתה יודע לומר מה התקציב של 2011?
דני דנון: 600?
עמי ימיני: של משרד השיכון 600,000.
עמי ימיני: משרד הקליטה אמור לתת 600.
רחמים מלול: הוא אמור.
אנה ליטרובליק: לגבי תקציב פיזי.
רחמים מלול: אין תקציב פיזי.
דני דנון: איפה זה יושב בקליטה?
עמי ימיני: יש הסכם בין שני המנהלים הכלליים.
רחמים מלול: ראינו את זה בשנה שעברה?
עמי ימיני: כן, בטח.
דני דנון: באיזה סכום?
דני דנון: בשנה שעברה זה היה 600 ו-600?
עמי ימיני: 600 ו-600, שבוצע.
דני דנון: ואתה כרגע מדבר על 2011, על 600 ו-600 לפיזי.
עמי ימיני: נכון.
דני דנון: ה-1,200,000 האלה, מה זה נותן?
עמי ימיני: זה נותן שני בניינים, אבל מכיוון שיש לנו סדרי עדיפויות לגבי מבנים במצב פגום, אז זה ייתן לי---
קריאה: בניין אחד.
עמי ימיני: בגלל הכנסת הכסף לנושא הפגום, עוד 100,000 שאני צריך להשקיע, זאת אומרת זה בניין וחצי, פחות או יותר.
עמי ימיני: החצי אומר שאני אעשה ביוב, מים וגז, ולא את כל הבניין.
עמי ימיני: המצב הוא באמת חמור.
דני דנון: ואיך אתה קובע סדרי עדיפויות?
רחמים מלול: לפי מצב העמודים שלו, בודקים את זה.
רחמים מלול: היה בניין, טוכמן 107, שהעמודים שם כבר...
רחמים מלול: ראו את הברזל.
עמי ימיני: אנחנו עשינו עיבוי של הבנייה וקיבלנו תוספת בגלל המצב ה...
עמי ימיני: עוד 200,000 שקל מאותו תקציב, כלומר הלך מבניין אחד לבניין השני.
דורון מילברג: אגב, זה לא רק לקרית משה, זה לכל העיר.
זהר בלום: לא, לא.
זהר בלום: ביטלו את הפיזי באושיות.
זהר בלום: החלטת המדינה היתה לסיים בחמש שנים את שיקום השכונות, הרי החזירו אותו פעם שנייה ואמרו ב'חמש שנים ניתן כסף ונגמור', בקצב השני 30 שנה ייקח עד שיגמרו, אבל אז יצטרכו לחזור עוד פעם.
זהר בלום: היא גם אמרה מבני ציבור, אבל לא נתנו שקל למבני ציבור.
עמי ימיני: ועדת המנהלים הכלליים, אני קראתי את כל הדוח, זה פשוט 10% שנותנים לי לשנה, ממה שהם הבטיחו.
רחמים מלול: מה 10%?
רחמים מלול: הרבה פחות.
רחמים מלול: אם היית מקבל 17.5 מיליון, אתה אומר.
רחמים מלול: אם.
עמי ימיני: זה היה משנה לי את הכל.
דני דנון: אנחנו נחפור לזה יותר, כי זה לא רק פה.
דני דנון: זו בעיה ארצית.
זהר בלום: יש לנו עוד שכונה, באושיות, שהם השאירו רק את החברתי, את הפיזי הוציאו.
זהר בלום: יש שם את העולים מתימן, שהם גם לא נקראים עלייה מיוחדת, אף אחד לא מכיר בהם, ויש את העולים מאתיופיה, והוותיקים גם במצב לא קל.
גלעד מזרחי: ברשותך, בנושא הזה הייתי רוצה להאיר את דעת כל החברים כאן במשרדי הממשלה,  מה שהולך באושיות הוא לא פחות חמור ממה שקורה בקרית משה.
גלעד מזרחי: בעבר הם היו מקבלים עזרה ממשרד השיכון, היום העזרה שם היא קטנה מאוד והצעירים, וגם כאלה שעולים מתימן, כמעט ולא מקבלים עזרה ממשרד השיכון ויש להם בעיות קשות בתעסוקה, בחינוך, ומתייחסים אליהם כאילו הם עולים מאמריקה, הם לא מקבלים שום עזרה.
גלעד מזרחי: אני כמעט אחראי על מה שאני אומר, יש שם אפס עזרה.
גלעד מזרחי: מה שאני אומר נכון ב-90%, אם לא נכון...
רחמים מלול: כמה זה 90% מאפס?
גלעד מזרחי: אז אמרתי שגם אם אני טועה זה כמה אחוזים.
אנה ליטרובליק: הם לא מוגדרים כאוכלוסייה ייחודית.
גלעד מזרחי: אני חושב שכדאי מאוד שכל החברים כאן יחשבו על יום שבו יחשבו על טיפול דחוף בבעיות שם, יש שם מאות עולים שהמדרון שלהם להידרדרות הוא בטוח.
גלעד מזרחי: מבחינה חינוכית אין להם אפשרויות קידום, מבחינה תעסוקתית המסלול שלהם הוא ברור, הבנות יכולות, חוץ מבודדות שהצליחו בכוחות עצמן להגיע לתואר ויישר כח, הרוב שם מבחינה לימודית ואקדמאית אין לו סיכוי, אפס סיכוי, ואם אנחנו רוצים לשנות חיים של אנשים חייבים שכולם יתגייסו לדבר הזה כי התופעה שם תחמיר וזה יגיע גם לעבריינות וההידרדרות שם גדולה מאוד מבחינה תעסוקתית וחינוכית.
דני דנון: אני רוצה לשאול, גב' ליטרובליק, המשרד לקליטת עלייה, לגבי העולים מתימן.
דני דנון: אנחנו קיימנו דיון לגבי העולים שיוצאים מתימן, להעניק להם את מענק הדיור כמו ליוצאי אתיופיה, יש נכונות ויש צוות שעובד על הנושא הזה.
דני דנון: מדובר בעשרות.
דני דנון: השאלה היום למה הם לא מוגדרים כאוכלוסייה מיוחדת?
אנה ליטרובליק: כי הם עלו לפני 89'.
דני דנון: זאת אומרת זה לא מבחינת ארץ מוצא, זה מבחינת זמן השהייה בארץ.
אנה ליטרובליק: לא, אם הם היו נקראים אוכלוסייה מיוחדת, כמו עולי אתיופיה, היינו הולכים גם 20 ו-30 שנה אחורה.
אנה ליטרובליק: הם לא נחשבים כעלייה מיוחדת וזאת הבעיה.
קריאה: ואני דווקא חושב שהתימנים הם לא עולים מיוחדים.
דני דנון: כמה מדובר בארצי?
דני דנון: את יכולה להגיד לי?
אנה ליטרובליק: לא. אני חושבת שאצלנו המרכז הוא די גדול.
גלעד מזרחי: מ-94'.
גלעד מזרחי: רוב העולים שם עלו בשנת 1994.
גלעד מזרחי: חבר הכנסת דנון, לפני שנה נרצח יהודי בתימן ויש לו שני ילדים יתומים שנמצאים כאן, והעזרה שהם מקבלים היא אפסית.
גלעד מזרחי: הם חיים אצל משפחה של עשרה ילדים בבית, כשהמשפחה שיש לה עשרה ילדים לא מקבלת עזרה ושני היתומים לא מקבלים כמעט שום עזרה.
גלעד מזרחי: זה לא יאומן.
אנה ליטרובליק: יש בעיה בהגדרה.
גלעד מזרחי: יש כיסוי למה שאני אומר.
דני דנון: מר אללי אדמסו, בבקשה.
אללי אדמסו: אני רוצה לעדכן את אדוני ראש העיר וגם את אדוני היושב ראש.
אללי אדמסו: ממשלת ישראל, בשנה שעברה, ב-2010, החליטה לשקול את תנאי הקליטה, להקצות לארבע שנים, 2010 עד 2013, 490 מיליון שקל לטובת קליטת עולי אתיופיה.
אללי אדמסו: זו החלטת הממשלה ביוני 2010.
אדיסו דהאו: זה עם מרכזי קליטה?
אדיסו דהאו: אל תזרוק סכום כזה גבוה אם זה---
אללי אדמסו: דקה, תקשיב.
אללי אדמסו: קודם כל תן לי שאני אציג את זה למכובדים.
אללי אדמסו: התכנית הזאת, שהיא התחילה לפעול באשקלון, בנתניה ובעפולה.
קריאה: זה החומש.
אללי אדמסו: זה תכנית חומש.
זהר בלום: נו, מיליון 600.
אללי אדמסו: סליחה, דקה, אני אגיד.
זהר בלום: מיליון 600 כשמשרד החינוך לוקח 90% מזה.
זהר בלום: אני מכיר את התכנית.
אללי אדמסו: ואז אמרו שצריך להוסיף את רחובות ואת ראשון לציון, שהם נכנסו אצלנו.
אללי אדמסו: השנה לכל המשרדים, משרד החינוך, משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה, הרווחה, קליטה, השיכון והבינוי, ביחד בשנה זה 125 מיליון שקלים בערך, בממוצע, ולכן אני חושב ש---
זהר בלום: אם זה לשש רשויות, תן לי רק 10% ואנחנו מקבלים 2 מיליון.
אללי אדמסו: לכן, אדוני ראש העיר, לכנס את כל הגופים של משרד הקליטה ואת החינוך, כל המשרד, שהם ייתנו את החלק היחסי של---
זהר בלום: עשינו את זה, אין סכום כזה.
זהר בלום: הם צוחקים כולם.
זהר בלום: הם צוחקים, אני הייתי בוועדת היגוי.
אללי אדמסו: בבקשה, זה הנתונים, אדוני---
זהר בלום: זה נתונים מופרכים.
עמי ימיני: בחינוך אנחנו מקבלים תכנית חומש, קיבלנו בשנה שעברה מיליון ו---
זהר בלום: שקוצץ בגלל ראשון השנה ב-30%.
עמי ימיני: והשנה קיבלנו גם כן.
זהר בלום: שני מיליון.
זהר בלום: יש לך ביחד שני מיליון פלוס---
עמי ימיני: ו-792,000 זה דרך שיקום שכונות.
זהר בלום: 2 מיליון וחצי, אבל לא---
אללי אדמסו: ---למשרדים?
זהר בלום: לכל המשרדים ביחד, באיגום של כל המשרדים.
זהר בלום: לעובדים סוציאליים, לקליטה, לחינוך, לקשישים.
אללי אדמסו: למשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה?
זהר בלום: לא, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לא נותן כלום.
עמי ימיני: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לא נותן פה כי זה חומש.
עמי ימיני: משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה נותן רק איפה ש---
אללי אדמסו: לא, לזה הוא נכנס.
דוד אלעזר: אני אגיד בקצרה, דווקא בגלל הנושא שהועלה, העניין של חומש.
דוד אלעזר: ההחלטה היא טובה, היא מצוינת, אבל האבסורד הוא בכך, אני אומר לכם כאן ואני אמרתי את זה גם לראש העיר בזמנו; לא יכול להיות שמחליטים החלטה כזאת ושוכחים את השכונות האחרות.
דוד אלעזר: שכונת אושיות, באים אליי יוצאי אתיופיה, אומרים לי, 'מה, אנחנו באנו משוויץ?
דוד אלעזר: אנחנו לא מקבלים כלום?'
דוד אלעזר: היא תכנית חומש אך ורק לשכונה אחת, שכונת קרית משה בלבד, ואני לא אומר שאין מה לעשות שם, יש הרבה מה לעשות והעירייה, גם ראש העיר הקודם וגם ראש העיר נוכחי, משקיעים מאמצים רבים, אבל המציאות היא אחרת כי המצב הוא שונה.
דוד אלעזר: יש הרבה מה לעשות והתקציבים לא מספיקים.
דוד אלעזר: לכן אני אומר, יש עוד 700 משפחות שגרות בעוד שש שכונות והם יוצאי אתיופיה ואף אחד לא מתייחס אליהם, חוץ ממוקד הקליטה שנותן ברמה העירונית, כי זה המנדט שלו.
דוד אלעזר: אבל פעולות אחרות, כמו חומש, אך ורק בקרית משה.
דוד אלעזר: איפה ההיגיון?
עמי ימיני: ההחלטה היא לתת איפה שיש שיקום שכונות.
עמי ימיני: גם לזה אני פונה באמת לוועדת הקלייטה וליושב ראש, לדון, כי זו החלטת ממשלה וזו טעות וזה לא נכון לעשות את זה, מטפחים שכונה אחת ושוכחים את השכונות האחרות.
דני דנון: הנקודה האחרונה שאני רוצה להעלות זה נושא בית הכנסת, שהבנתי שהוא כבר התקדם רבות בהקצאת קרקע ותקציב.
רחמים מלול: אתה יודע שרשויות לא בונות בתי כנסת.
דני דנון: אתם מקצים קרקע.
רחמים מלול: כן, הקצינו קרקע בשכונת קרית משה.
רחמים מלול: הקהילה הכינה תכנית גרנדיוזית לבנות שם קרוב ל-600 מטרים, כשאומדן העלויות היה כ-5 מיליון שקלים.
רחמים מלול: התחילו לבנות את המרתף, אספו תרומות, השתתפות מאנשי הקהילה, ונתקעו.
רחמים מלול: אפילו במרתף הם נתקעו והבנו מדוע, פשוט אין להם אמצעים, אין להם משאבים.
רחמים מלול: ביקשתי מהם בשנה שעברה לפנות למשרד הדתות, לקבל את התקצוב השנתי, הם שכחו אפילו לפנות, כי לא היה להם בעמותה אדם שיטפל בזה ובמקומם פנה בית כנסת אחר.
רחמים מלול: אבל מה משרד הדתות נתן לעיר רחובות כולה בתחום בתי הכנסת?
רחמים מלול: חצי מיליון שקל לבית כנסת אחד, והם אפילו לא הגישו את הניירת.
רחמים מלול: ואז בני הקהילה נפגשו איתי, ישבנו אולי ארבע-חמש פעמים, לנסות לעזור להם.
רחמים מלול: כתבתי מכתבים והוצאנו חוברת עם התכניות ועם הכל לכל הגורמים, כל משרד ענה לי 'זה לא בתחומי, תפנה למשרד הזה', המשרד ההוא 'תפנה למשרד אחר' וכולי.
רחמים מלול: פנינו לקרן הידידות עוד לפני שנה ואז אמרו לנו שנגמר להם התקציב לשנת 2009 והם מוכנים לדון בזה ב-2010.
רחמים מלול: נסענו, זהר בלום ואני, לרב אקשטיין, היתה פגישה מאוד טובה ובסוף הוא אומר, 'תשמעו, 4, 5 מיליון אני לא יכול לתת, זה אל"ף.
רחמים מלול: בי"ת, גם ל-2010 גמרתי את התקציב', אבל אחרי שדיברנו ושכנענו והשפענו ועוד ועוד, גם אללי אדמסו היה איתנו, הוא אמר לנו 'תקטינו את התכנית עד כדי 2-2.5 מיליון שקל ואני מבטיח לכם ש-2 מיליון שקל אני אשיג לכם מקרן הידידות'.
רחמים מלול: כך עשינו, קראתי לאדריכלית שהכינה את התכניות, ישבנו פה איתה, נתנו לה הנחיות מה לעשות, היא הקטינה את התכנית בתיאום עם אנשי העמותה, בתיאום עם הרב זגאי, לסדר גודל של בערך 250-300 מטר, הוא אמר שזה יספיק בשלב זה, כשיש אפשרות לאחר מכן, כשיהיה כסף, להרחיב, להגדיל, להרים.
רחמים מלול: עכשיו התכניות הוכנו, הוצאנו להם כבר היתר בנייה, נדמה לי---
זהר בלום: אנחנו עכשיו עושים כתב כמויות מפורט, הרב אקשטיין עכשיו שכר חברה לאדריכלים שתעשה את הבדיקה.
דני דנון: זה רץ.
רחמים מלול: זה רץ.
זהר בלום: עדיין יש חוסר, אבל של חצי מיליון.
רחמים מלול: אבל אני באמת בושתי ונכלמתי שהייתי צריך ללכת להתחנן ולהפציר כדי להשיג תרומות לקהילה, בזמן שהמשרדים הממשלתיים לא שמים את זה בראש מעייניהם בכלל.
רחמים מלול: זה לא רק בית כנסת, זה מרכז קהילתי, מקום התכנסות, הם כל כך זקוקים למקום הזה, הנה, יושבים פה בני השכונה והם יאמרו לך.
רחמים מלול: אבל ברוך ה' הצלחנו, אני מאמין שבתוך שנה יקום הבניין הזה על תלו.
רחמים מלול: אגב, אני גם הגעתי להסכם עם הקבלן, מר שמלי, שהוא התחיל לתבוע את העמותה על כך שלא עמדו בהתחייבויות, אז בינתיים, נוכח הלחץ שלי הוא יושב בשקט ולא תובע את בני הקהילה.
גיורא בן ארי: אני רוצה להגיד משהו.
גיורא בן ארי: אני רוצה להגיד קודם כל על השכונה, בכלל על הנושא של הקהילה האתיופית ברחובות מעבר לקרית משה.
גיורא בן ארי: הם אנשים נהדרים, אנשים שבאמת צריכים להסיר את הכובע בפניהם ומחובתנו, אני שומע פה את הדיבורים, שמדברים על מספרים.
גיורא בן ארי: מספרים זה לא עוזר, אנחנו צריכים להגיע למצב שאתה, בתפקידך, תיתן את כל הפוש שזאת תהיה עיר קולטת עלייה ואז התקציבים פה יוגדלו והכל פה ייראה יותר קל, פשוט יותר קל.
גיורא בן ארי: ראש העיר הולך ומתחנן כמו מקבץ נדבות וזה לא מתאים וזה לא תפקידו, הוא עושה מעל ומעבר.
גיורא בן ארי: אבל אתה, בתפקידך, אם אתה מביא למצב שרחובות היא עיר קולטת עלייה והיא קולטת עלייה, אם רחובות לא, אז מי כן?
גיורא בן ארי: לא עשינו כלום.
תושבת קרית משה: גם אני יש לי לדבר.
רחמים מלול: אם אפשר לא עכשיו.
רחמים מלול: אני מבקש.
רחמים מלול: את יכולה לבוא אליי, להיפגש איתי, להגיד כל מה שכואב לך.
רחמים מלול: לי כואב יותר מאשר לך, גברתי.
תושבת קרית משה: אני כואב לי.
רחמים מלול: בסדר, לכן אנחנו מפנים את הדברים גם למעלה.
רחמים מלול: אני יודע בדיוק מה חסר לכם ומה אין לכם.
רחמים מלול: אבל אתם מבינים שעיריית רחובות עושה מספיק בשביל הקהילה, למרות שתמיד תהיה ביקורת.
רחמים מלול: אתם רואים את מה שאנחנו משקיעים, אם תרצו, תקבלו את זה גם בכתב.
תושבים: בעיר אחרת...
תושבים: למה רק רחובות?
תושבים: בעיר אחרת מקבלים כולם, את יודעת?
רחמים מלול: אני לא נותן דירות חדשות.
תושבת: אם אנחנו נגיד---
רחמים מלול: אני לא יכול לתת דירות חדשות.
דני דנון: סליחה, אני חייב לומר---
רחמים מלול: בית הכנסת?
רחמים מלול: אז תסבירו לה מה שאמרתי.
רחמים מלול: מה הבעיה שלה לגבי בית הכנסת?
רחמים מלול: לחזק אותי?
רחמים מלול: בסדר, נו.
דני דנון: החיזוק יהיה שנבוא ונניח את המזוזה.
רחמים מלול: תודה רבה, בסדר, נמשיך לעבוד סביב בית הכנסת.
תושבת: גם פה, הבית כנסת, גם ב...
תושבת: בגלל נוער מפריעים, אתה יודע---
רחמים מלול: אבל אז יגידו שאני מחריד את העיר, לא?
רחמים מלול: ככה אומרים בערוץ 10.
רחמים מלול: אתם רואים, נו.
תושב: אנחנו בהחלט, כתושבי העיר, מאוד מברכים שהרשות משקיעה עבור...
תושב: יחד עם זאת, זה השולחן, אני חושב, לבוא ולומר כמה דברים אם ניתן לשפר אותם.
תושב: כמובן שאנחנו בהחלט גאים להיות תושבי העיר ולקבל את מה שמגיע לנו כתושבי העיר.
רחמים מלול: מגיע לכם עוד יותר.
תושב: על ה'מגיע עוד יותר', זה הוויכוח.
דני דנון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות מברכת את ראש העיר, סגניו וכל העוסקים במלאכה בקליטת עלייה בעיר רחובות.
דני דנון: הוועדה קוראת למשרד הפנים לפעול במהירות לשנות את ההגדרות של ערים קולטות עלייה.
דני דנון: הוועדה תקיים דיון בכנסת בנושא אגף שיקום שכונות פיזי ותקבל נתונים ממרכז המחקר והמידע של הכנסת לגבי תקצוב ברמה הארצית.
דני דנון: הוועדה קוראת למשרד הקליטה לשנות את ההגדרות של עולים מתימן כאוכלוסייה מיוחדת.
רחמים מלול: אתה מוציא את זה כהחלטות ועדה?
רחמים מלול: היו"ר דני דנון:     כן, אלה החלטות ועדה, זו ישיבת ועדה פורמלית עם פרוטוקול והכל.
רחמים מלול: נתתי לך לנהל כי אני אצלך בבית, אבל זו ישיבה פורמלית.
רחמים מלול: הוועדה קוראת למשרד הקליטה ולשאר המשרדים הנוגעים בתכנית החומש להרחיב את תחום הפעולה לשכונות נוספות במסגרת תכנית החומש.
רחמים מלול: הוועדה פונה לשר לענייני דתות, השר מרגי, לסייע במימון בניית בית הכנסת בשכונת קרית משה.
רחמים מלול: אני רוצה להודות לכל הנוגעים בדבר.
רחמים מלול: רק משהו לגבי מה שמר גלעד מזרחי העלה, הקהילה התימנית.
דני דנון: אמרתי את זה, שינוי הגדרות כאוכלוסייה מיוחדת, ופה אני אומר משהו שהצלחנו בוועדה, היום כל עולה מתימן שמגיע לישראל זכאי למענק דיור כמו יוצאי אתיופיה ומענק הדיור הולך להתעדכן בקרוב מאוד מ-500,000 שקל בממוצע למשפחה ל-700,000 שקל וזה יסייע מאוד לעולים.
גלעד מזרחי: כל מה שהתימנים רוצים זה אותם זכויות כמו האתיופים.
דני דנון: ובזה אנחנו נסיים.
דני דנון: אני מציע שנסייר ותוך כדי סיור תמשיכי.
רימה וייסמן: בסדר.
קריאה: אולי כדאי שנכיר את האנשים פה.
דני דנון: אחרי הסיור אנחנו נשב בישיבה מסודרת במליאה ואז נעשה סבב של כל הגורמים שיצטרפו אלינו.
דני דנון: בואו נעשה סיור ונראה את המקום.
רימה וייסמן: אתם יכולים לבוא לכאן לראות את ה...
רימה וייסמן: המקום הזה היה באחריות החברה למתנ"סים.
רימה וייסמן: החברה למתנ"סים גם כאן, כוכב דוד הרים את זה.
רימה וייסמן: זה היה ממש לא מתפקד פה.
רימה וייסמן: מכמה סיבות, אחת מהן, שיש פה ריכוז גדול של האוכלוסייה, אבל לא רק, יש פה אוכלוסייה מגוונת, גם עולי אתיופיה וגם ותיקים.
רימה וייסמן: כוכב דוד עושה פה את כל מה שצריך בתחום הפנאי והתרבות.
רימה וייסמן: פה החדר הזה הספציפי זה חוגים משולמים וחוגים מסובסדים באמצעות משרד הקליטה, באמצעות כל מיני, באחריות אינטל, קלאב האוס, והם שתורמים, הם שהקימו את זה והם ממשיכים להחזיק את זה.
רימה וייסמן: כוכב דוד הוא ברמה הארגונית, אבל הוא מתופעל ומתוקצב על ידי כוכב דוד, אבל על ידי מתנדבים.
רימה וייסמן: יש פה ילדים ונוער, במחיר מאוד סמלי.
רימה וייסמן: צריך להגיע לפה בפעילות עצמה, יש פה הורים וילדים, עולי אתיופיה, חבר העמים, יש פה ותיקים, פה זה המגוון הרב תרבותי, המקום הזה מאחד ומלכד את כולם.
רימה וייסמן: כמובן שכוכב דוד מובילים.
אברהם מיכאלי: זה מקום גם להתכנסות ותעסוקה, שילדים לא יסתובבו ברחוב.
רימה וייסמן: בני הנוער שלנו הקימו לעצמם חדר מוזיקה.
רימה וייסמן: הם הביאו כלים מהבית, הם תיקנו פה כל מיני מכשירים, אתם יכולים לראות.
דני דנון: עד איזה שעה הם פה?
רימה וייסמן: הם יכולים להיות פה עד איזה שעה שהם צריכים, אבל זה פתוח עד 10 בלילה.
רימה וייסמן: כמובן אם הם צריכים דיסקו, הם לפעמים מנגנים...
רימה וייסמן: כל מה שאתם רואים פה, פוטו שופ, הם לומדים פה תוכנות ואלה עבודות של ילדים.
דוד אזולאי: שלום לכולם.
דוד אזולאי: יש לנו את הכבוד לארח את יושב ראש ועדת הקליטה והעלייה של הכנסת, מר דני דנון, וחברי הוועדה, חברי הכנסת טיבייב ומיכאלי.
דוד אזולאי: וכמובן משרד הקליטה, משרד הרווחה, משרד החינוך, הסוכנות היהודית, עיריית קרית גת.
דני דנון: מה אתם עושים כרגע, שהפרענו לכם?
קריאה: יש לנו חוגים, שאנחנו נפגשים פעם בשבוע.
דני דנון: על מה דיברתם לפני שנכנסנו?
קריאה: לפני שנכנסתם, יש לנו זמרת שהגיעה מבאר שבע ותרגמה שיר מאידיש.
קריאה: כל פעם בשיעור מישהו מהתלמידים מכין קטע, אנשים ששמעו ומבינים, רק הלשון לא הסתובבה להם, מזכירים להם את ה...
דני דנון: פעם בשבוע?
קריאה: פעם בשבועיים.
דני דנון: אפשר לשמוע את השירה?
קריאה: (מקשיבים לשיר).
קריאה: שמענו שיר שהיה כתוב ברוסית וגם את המנגינה היא הלחינה וגם את המלים תרגמה.
קריאה: היא אמנית.
דני דנון: תודה רבה, אנחנו לא נפריע לכם לשיעור.
קריאה: אתם מוזמנים כל יום.
דני דנון: מתי השיעור הבא?
קריאה: עוד שבועיים.
קריאה: היו"ר דני דנון: תודה רבה.
קריאה: (מרכז קליטה)
אדנה טדלה: (תרגום): בסך הכל יש לנו 137 ראשי אב, בסך הכל נפשות 300...
אדנה טדלה: כאשר 50 משפחות זה בחצי השנה האחרונה, 20 משפחות באו בשנתיים האחרונות וכל השאר...
דני דנון: מי העולה החדש ביותר?
אדנה טדלה: (אמהרית).
אברהם מיכאלי: מאיפה הם באו?
אברהם מיכאלי: מגונדר?
אברהם מיכאלי: מי הגיע מגונדר?
אדנה טדלה: כולם.
אברהם מיכאלי: אני הייתי לפני תשעה חודשים בגונדר, עם חבר הכנסת שלמה מולה.
אברהם מיכאלי: אני זוכר שנפגשנו שם בבית הכנסת.
דני דנון: אני רוצה לשאול על הקשיים שיש לכם בארץ.
דני דנון: אפשר לדבר בעברית או באמהרית, רצינו לשמוע על הקשיים שלכם.
דני דנון: באנו לפה בכוונה מירושלים, מהכנסת, כדי לפגוש אתכם ולשמוע על הדברים הטובים וגם על הקשיים.
אדנה טדלה: (מתרגם): אחד הקשיים, בעצם, היה לנו ניסיון ללמוד פרונטלי, בגיל כזה לבוא ללמוד, קליטת השפה זה המקור שלנו.
אברהם מיכאלי: אני הייתי בבית הספר שלהם בגונדר, מאוד התרשמתי מהילדים.
אדנה טדלה: אני חזרתי לפני שבועיים.
אברהם מיכאלי: בבית הספר דווקא רמת הלמידה שם כל כך טובה, הילדים ממש משתפים איתך פעולה, גם המורים שלהם נראים מורים מאוד מקצועיים, ודווקא על הפרונטליות שהוא מדבר, הילדים ממש ברמה גבוהה ומבחינת בית ספר, אמרו לי שהוא בית הספר הכי טוב באתיופיה.
אדנה טדלה: (מתרגם).
קריאה: (אמהרית).
אדנה טדלה: (מתרגם): הוא מעלה נושא של המשכנתאות.
אדנה טדלה: אנחנו נמצאים בשלב שמקבלים סל קליטה ואנחנו צריכים בעצם בתקופה הקרובה לקנות דירה, אבל הסכומים שאנחנו מקבלים מאוד קטנים ולא מאפשר לנו, כי מחירי הדירות עלו.
שולמית סהלו: הוא מדבר על המענקים.
אברהם מיכאלי: אצלם זה הכל מענק.
דני דנון: היה פה עוד בחור שרצה לשאול.
אדנה טדלה: (מתרגם): קודם כל שבאתם לראות אותנו ולשמוע אותנו, זה הביקור---
אברהם מיכאלי: כמה זמן הם בארץ?
אברהם מיכאלי: שיציגו את עצמם.
אדנה טדלה: (מתרגם): שנתיים וחצי.
דני דנון: אפשר בעברית.
קריאה: הוא רוצה שהמסר יעבור.
אדנה טדלה: (מתרגם): קודם כל ממה שהיינו באתיופיה, רמת החיים שלנו השתפרה, אין מה להגיד על זה, אבל נושא אחד שמאוד לא נותן לנו מנוחה זה הנושא של יציאה לעצמאות ורכישת דירה.
אדנה טדלה: מה שהוא אומר, המשכנתאות שנותנים היום עד שלושה ילדים זה 337,000 שקל בשנתיים הראשונות, אבל מחירי הדירות עלו מעל 750,000 שקל.
אדנה טדלה: הקושי שלנו גם בסכום הזה לאתר דירה ראויה למגורים זה בעצם צמצום של רשימת הערים שאפשר לרכוש, למעשה היום אפשר לרכוש רק בגוש דן ובירושלים והמחירים שם מאוד גבוהים.
אדנה טדלה: אנחנו נמצאים בקרית גת, אנחנו השתלבנו בתעסוקה פה.
דני דנון: הוא עובד?
דני דנון: איפה אתה עובד?
אדנה טדלה: (מתרגם): סוגת.
דני דנון: מה אתה עושה בסוגת?
אדנה טדלה: (מתרגם): מפעיל.
שולמית סהלו: אגב, כל הקבוצה הזאת, כולם עובדים, משולבים.
אברהם מיכאלי: ואתם רוצים להישאר בקרית גת.
אברהם מיכאלי: כמה עולה דירה בקרית גת?
אדנה טדלה: בערך 400,000.
שולמית סהלו: אפשר למצוא ב-400,000.
שולמית סהלו: יש גם במיליון.
אדנה טדלה: אפשר למצוא.
אדנה טדלה: דירה הרבה יותר טובה שאפשר למצוא ולא בתלפיות בירושלים.
אדנה טדלה: אני נפגשתי לפני כחודשיים עם ראש העיר, גם ראש העיר מבחינתו מוכן ... בקרית גת, כי הרשות נמצאת איתנו מהיום הראשון.
אדנה טדלה: ברגע ש...
אדנה טדלה: בעצם הם צריכים למצוא במקומות אחרים.
אדנה טדלה: למעשה התחנה של זה מהכפר לגונדר, מגונדר לאדיס, מאדיס למרכז קליטה וממרכז קליטה בעצם זה כשלעצמו גם באמת קשה מאוד...