GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עינת וילף: יש תהליך מאוד בעייתי שבעם היהודי בתפוצות מזהים את המוסר ולהיות אדם מוסרי עם פעילות אנטי ישראלית והתרחקות מישראל.
עינת וילף: כי ישראל מלכלכת ומפריעה לזהות היפה והנקייה שהתקבעה ליהודים בעיקר בארצות הברית.
עינת וילף: אבל זו תפישה נוצרית של המוסר, זה לא תפישה יהודית, זה תפישה שאומרת שככל שאני מתרחק מבעיות ומהעולם הזה, אני הופך לאדם מוסרי יותר ובתפישה היהודית אדם הוא מוסרי כשהוא מתמודד עם בעיות.
עינת וילף: ושובו של העם היהודי לבית לאומי במדינת ישראל הביא אותנו לעמוד עם אתגרים של ניהול מדינה שלא היינו רגילים בהם והקמת מדינת לאום כרוכה באלימות ובהפעלת כוח ובגרימת סבל ובהקרבה ואנחנו ממשיכים להיות מדינה בהתהוות העומדת בפני דילמות.
עינת וילף: ורק להגיד, הנושא של התמודדות עם הפעלת כוח, בסביבה שממשיכה להיות עוינת למדינת ישראל, היא היא הנושא המוסרי ומי שמתרחק מזה, הוא לא אדם יותר מוסרי הוא פשוט פחדן והוא פשוט עצלן.
עינת וילף: ולכן מה שחשוב זה שנבהיר שאנחנו כאן בצומת קריטית של שיתוף פעולה, אנחנו חייבים להבטיח שמגמות של התרחקות בין ישראל לעם היהודי לא ימשיכו, שנתקרב, אבל כדי לאפשר את זה, כולנו פה גם חברי הכנסת, גם ג'יי סטריט, חייבים לקבל על עצמם כללי התנהגות ולנהוג באחריות.
דני דנון: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה, בקצרה.
נחמן שי: בוקר טוב.
נחמן שי: הדיון היום הוא קודם כל, הוא חסר תקדים, אני לא זוכר שארגון אמריקאי, יהודי, נקרא לכנסת והתבקש לדווח על פעילותו בארצות הברית.
דני דנון: סליחה, סליחה, קודם כל, הארגון רצה לבוא לפה.
נחמן שי: OK, זה משהו אחר.
נחמן שי: אני לא זוכר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יגידו תודה שנתנו להם את הדיון הזה.
דני דנון: קולט אביטל שנמצאת פה היתה יו"ר הוועדה, היו דיונים בוועדת התביעות, היו הרבה מאוד גופים.
נחמן שי: זה לא דומה.
נחמן שי: אבל הם באו והדיון מתקיים.
נחמן שי: הדיון הזה, אם אתה רוצה לצבוע אותו בצבעים פוליטיים, אתה עושה שירות דב לעניין עצמו כי העניין עצמו מחייב באמת התייחסות רצינית, כבר דיברתי על זה גם עם עתניאל, ולכן אני חושב שאם רוצים לקיים דו-שיח בין ישראל לבין יהדות ארצות הברית, לא עושים את זה במתכונת של ועדות כנסת, באופן הזה ולא בצורה של חקירה ושאלות ותשובות באופן שאתה שאלת.
נחמן שי: לכן, לדעתי, עשית שירות דב, אפילו לעניין המסוים שרצית בו.
נחמן שי: אני רוצה לומר כמה מילים על היחס שצריך להיות לג'יי סטריט ואני מכיר לא רע את יהדות ארצות הברית, כמדומני.
נחמן שי: היהדות הזאת משתנה.
נחמן שי: יכולים להיות געגועים לארגונים שניהלו את ארצות הברית, את יהדות ארצות הברית בעבר הרחוק, הם משתנים, הם נעלמים, עולים כוחות חדשים, כמו בכל מקום, כולל במדינת ישראל.
נחמן שי: ואנחנו צריכים להיות קשובים לאנשים החדשים האלה ולהלכי הרוח החדשים האלה ולכיוונים החדשים האלה.
נחמן שי: כי אם נישאר עם העבר, אז ניתקע בעבר.
נחמן שי: ג'יי סטריט מסמן פלח ומייצג פלח חשוב ביהדות ארצות הברית, פלח שאני לא בהכרח קונה את דעותיו ואמונותיו ומחשבותיו, אבל אני מקבל אותו כייצוג רלוונטי ולגיטימי, של אוכלוסייה או של ציבור גדול בתוך הקהילה היהודית בארצות הברית ואנחנו לא יכולים לאטום את האוזניים ולומר – אנחנו לא יודעים מי הם, אנחנו לא יודעים מה הם ולהיות אדישים אליהם והגרוע מכל, להחרים אותם.
נחמן שי: מי שלא רוצה שיחרימו אותו, שלא יחרים אחרים.
נחמן שי: לא זוכר מפגש של כינוס של 2,500 איש בוושינגטון, שלא היה נציג אחד של שגרירות ישראל בארצות הברית.
נחמן שי: לא היה כדבר הזה, אני אומר לך.
נחמן שי: לא יכול להיות.
דני דנון: ואם זה כנס פרו פלסטיני, גם צריך הארגון להגיע?
נחמן שי: השגרירות צריכה, בוודאי.
נחמן שי: בוודאי.
נחמן שי: בכל מקום.
נחמן שי: היא צריכה לבוא, לשמוע, לראות, ללמוד, לדווח, לדעת.
נחמן שי: מה, הם עוכרי ישראל?
נחמן שי: הם אויבי ישראל?
נחמן שי: הם חושבים אחרת.
נחמן שי: ואני אספר לך סוד, יש פה כמה, אני לא מסכים עם רוב הדברים שהם אומרים, אז מה?
נחמן שי: אז זה אומר שלא נוסעים לדבר אתם, שהם מבטלים את הדו-שיח אתם?
נחמן שי: אתה תמצא לי מיליון ציטוטים מהיהדות שאומרת שצריך לדבר עם מי שאתה מסכים ובעיקר עם מי שאתה לא מסכים.
עתניאל שנלר: אין ויכוח על דיבור, יש ויכוח על חתירה נגד האינטרסים של ישראל.
עתניאל שנלר: לא על ויכוח מהותי.
נחמן שי: הם לא חותרים נגד האינטרסים.
נחמן שי: יש להם תפישות.
עתניאל שנלר: כשאתה אומר שצה"ל זה חמאס, זה לא נגד ישראל?
עתניאל שנלר: נו, באמת.
עתניאל שנלר: זה מה שהם אומרים.
קריאה: תגיד לי מי אמר את זה?
קריאה: מי אמר את זה?
קריאה: ג'יי סטריט.
שלמה מולה: הוא לא ג'רמי בן עמי.
קריאה: שיח – כן, אבל לא חתירה.
ניצן הורוביץ: אתה צוחק אפילו כשאתה אומר את זה.
ניצן הורוביץ: הם אמרו שצה"ל זה חמאס?
עתניאל שנלר: הם אמרו שצריך להחרים את ישראל.
ניצן הורוביץ: אתה דמגוג.
ניצן הורוביץ: אתה דמגוג, לקחת איזה סרט מהיוטיוב שאיזה זקנה אמרה, והם אמרו.
עתניאל שנלר: כשהנציג שלהם בארץ אומר שמדינת ישראל קמה בטעות וזה היה משגה.
עתניאל שנלר: זה אולי?
עתניאל שנלר: זה דמגוגיה?
עתניאל שנלר: דמגוגיה?
דני דנון: אתה ליצן.
עתניאל שנלר: שראש ג'יי סטריט בארץ אומר שישראל היתה, הקמת ישראל היתה משגה, זה דמגוגיה?
דני דנון: חבר הכנסת שנלר, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.
דני דנון: חבר הכנסת שנלר, פעם שנייה.
דני דנון: אני אוציא אותך.
דני דנון: אני אוציא אותך בלי להסס.
דני דנון: בלי למצמץ.
דני דנון: משפט סיכום, בבקשה.
נחמן שי: חבריי גם רוצים.
קריאה: אפשר לדעת מי יושב ראש של ג'יי סטריט בארץ?
עתניאל שנלר: זה שאמר שישראל היא כנראה משגה, כך הוא אמר.
קריאה: דניאל לוי.
קריאה: דניאל לוי אמר.
עתניאל שנלר: רוצים לראות את זה מחדש?
דוידי גילה: קודם כל, לג'יי סטריט אין יושב ראש בישראל, רק להבהיר.
איילת שקד: חבר הכנסת שנלר, מי שאמר את זה, זה דניאל לוי.
איילת שקד: הוא אחד ממייסדי ג'יי סטריט והוא אמר – אם מדינת ישראל צריכה לחיות על חרבה, אולי מדינת ישראל היא לא רעיון כל-כך טוב.
דוידי גילה: דני, מה הולך כאן?
דוידי גילה: תסיים את העניין הזה.
דני דנון: להערתך, מר דווידי, דניאל לוי קשור אליכם?
דוידי גילה: ההערה שהגברת אמרה לגבי, מה שדניאל לוי אמר בצורה שזה מוצג, הוצא לגמרי מהקשרו, לגמרי מהקשרו.
דני דנון: זה עדיין קשור אליו?
דוידי גילה: הוא קשור אצלנו כיועץ חיצוני, הוא לא חבר פורמאלי בשום תפקיד בג'יי סטריט.
דוידי גילה: אני רוצה להגיד גם שדברים שנאמרו היום על ג'יי סטריט.
דני דנון: באתר שלכם הוא עדיין מופיע, נכון להבוקר.
דני דנון: כפעיל, כיועץ?
דוידי גילה: מה זה קשור?
קריאה: מה שפייגלין אומר מייצג את נתניהו?
קריאה: : אני אתן לך דוגמה, חבר הכנסת דנון, רגע, שנייה, חבר הכנסת דנון.
קריאה: אתן לך דוגמה.
קריאה: חבר הכנסת שנלר מופיע כחבר כנסת מטעם קדימה, אבל הוא מייצג את קדימה?
עתניאל שנלר: יותר ממך.
עתניאל שנלר: אני איש המרכז, אני לא השמאל הקיצוני, אדוני.
עתניאל שנלר: אני לא מנהיג בית"ר לשעבר שעבר שמאלה עד קצה הדרך.
עתניאל שנלר: כן, אדוני.
עתניאל שנלר: : אתה לא מייצג את קדימה, אתה רחוק.
עתניאל שנלר: שנות אור.
עתניאל שנלר: שתי גדות לירדן, זו שלנו וזו גם כן.
עתניאל שנלר: : אני יודע מה אמרת לאריק שרון בחדר.
עתניאל שנלר: אני יודע מה אמרת לאריק שרון בחדר.
עתניאל שנלר: רבין לקח אותי לעשות שלום.
עתניאל שנלר: לא אותך.
עתניאל שנלר: : תאמין לי, אם אנחנו יום אחד נפרסם מה אמרת לאריק שרון בחדר ובדיוק למה הסכמת שהצטרפת לקדימה, שום מפלגה מהימין לא תקבל אותך.
עתניאל שנלר: בחיים לא תקבל אותך.
דני דנון: חבר הכנסת חסון, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.
דני דנון: בפעם הבאה, אתם שניכם יוצאים מפה, תודה.
דני דנון: אנחנו לא נצביע פה מי מייצג את קדימה.
דני דנון: : אנחנו יודעים מה אמרת לאריק שרון, אנחנו יודעים מה אמרת כדי לקבל כיסא בכנסת.
דני דנון: אנחנו יודעים מה אמרת.
עתניאל שנלר: בניגוד אליך, בניגוד אליך, אני נלקחתי על ידי רבין לעשות שלום, ועל ידי אחרים, לא כמוך.
עתניאל שנלר: לא כמוך.
דני דנון: שניכם יוצאים, תודה רבה.
עתניאל שנלר: ראש בית"ר.
דני דנון: תלכו לסיעת קדימה, תנהלו את הדיון הזה שם בסיעת קדימה.
דני דנון: נחמן שי, משפט אחרון, בבקשה.
נחמן שי: המשפט האחרון שלי אומר שבין כל האנשים שהיו באירוע בוושינגטון, אני חוזר אליו כי הוא האירוע שכביכול שימש אותנו, היו מאות אנשים צעירים, מאות אנשים צעירים, שבאו, הם הדור העתידי, הם אלה שמסתובבים בקמפוסים האמריקאיים וצריכים ושומעים דברים.
נחמן שי: והם אלה שחייבים לקבל תשובות לשאלות שלהם ויש להם שאלות מאוד קשות ומאוד רלוונטיות.
נחמן שי: יושב שם ברוך בינה שהיה קונסול כללי שלנו בשיקאגו, הוא יספר לך מה הולך בקמפוסים האמריקאים, איך צריך לבלום אותם.
נחמן שי: אנחנו לא יכולים לדחות את האנשים האלה, אנחנו לא יכולים להגיד להם שאין לנו תשובות.
דני דנון: רגע, אם יש כנס של נטורי קרתא, גם משרד החוץ צריך ללכת לעשות פעילות?
נחמן שי: הוא חייב לדבר גם עם נטורי קרתא.
דני דנון: עם מי שלא רוצה להיות ציוני?
נחמן שי: בוודאי, בוודאי שהוא צריך לדבר גם עם נטורי קרתא, מה קרה?
נחמן שי: הוא צריך לדבר עם כל מי שרוצה לדבר.
קריאה: אבל אל תשווה, אי-אפשר להשוות בכלל.
נחמן שי: צריך לדבר עם כל מי שרוצה לדבר.
דני דנון: זה הכיוון, הכיוון הוא לנטורי קרתא.
נחמן שי: תן לחברים אחרים לדבר, תודה.
דני דנון: בבקשה, חבר הכנסת שי, תודה.
דני דנון: אני רוצה לבקש מנציגת ישראל שלי דקה ולאחריה חבר הכנסת.
שלמה מולה: אדוני היושב ראש, אני מבקש, אני רוצה לשאול את נציגת ישראל שלי.
איילת שקד: אם נעשה דיון על תנועות פרו ישראליות, אני אבוא ואדבר.
איילת שקד: כרגע הדיון הוא על ג'יי סטריט.
איילת שקד: : גברתי, אולי תזכירי שעבדת עם בנימין נתניהו, תספרי לוועדה שעבדת עם בנימין נתניהו.
איילת שקד: אני הייתי מנהלת הלשכה של נתניהו באופוזיציה.
איילת שקד: : ועכשיו החברים העשירים של נתניהו משלמים לך משכורת, דרך ישראל שלי.
איילת שקד: גם את זה תגידי.
איילת שקד: אני מקבלת משכורת מחברת אקססי אינסטרומנט, בניגוד אליך.
איילת שקד: אני לא מקבלת משכורת מהמדינה, אני שייכת למגזר הפרטי.
דני דנון: יש לך דקה, בבקשה.
דני דנון: איילת.
איילת שקד: את זה אני עושה בהתנדבות.
איילת שקד: ג'יי סטריט זה ארגון אנטי ישראלי שרוצה פשוט לעקוף את הדמוקרטיה בישראל.
איילת שקד: דווידי גילה, אני פונה אליך.
איילת שקד: אני למדתי הנדסת חשמל ומדעי המחשב באוניברסיטת תל-אביב, בשנות ה- 90.
איילת שקד: חברים שלי עבדו, אני לא חושבת שיש מישהו אחר בחדר הזה, אני חושבת שאתה באמת תרמת למדינה יותר מכל אחד אחר בחדר הזה, גם ביצירת מקומות עבודה, גם בתרומה לתל"ג, גם בפילאנטרופיה גדולה.
איילת שקד: אני שנים עקבתי אחריך בתור מהנדסת מחשבים, זאת אומרת, עניין אותי המקרה שלך ואני נדהמתי לפני שנה כשגילית שאתה עומד בראש ארגון ג'יי סטריט.
איילת שקד: אני יודעת שאתה ציוני ושכנראה המטרות שלכם היו גם טובות, למנוע התבוללות ולחזק את הקשר עם יהדות התפוצות ועם היהודים הצעירים בקמפוסים, זה חשוב.
איילת שקד: אבל איפה שהוא אתם התבלבלתם, איפה שהוא זה התפקשש.
שלמה מולה: את רוצה לחנך אותו?
שלמה מולה: מועצת יש"ע רוצה לחנך את דווידי?
איילת שקד: איך יכול להיות שארגון שהוא פרו ישראלי, פועל באו"ם נגד הטלת וטו שזה בנפשה של המדינה.
איילת שקד: הרי אתה בעצמך אמרת שבאו"ם, האו"ם הוא עוין כלפינו ואתה אמרת, סליחה, בן עמי, ולא יכול להיות, זה לא טוב לנו שהדיון עובר לרמות של האו"ם, אז איך אתם באו"ם פועלים נגדנו?
קריאה: וכששר החוץ של ממשלת ישראל קוטל את ראש ממשלת ישראל מעל במת האו"ם, זה בסדר?
קריאה: אלה כלום ליד זה.
איילת שקד: לא, הוא לא ניסה במועצת הביטחון לפעול נגד מדינת ישראל.
קריאה: יש הבדל בין אזרחים ישראלים לאזרחים לא ישראלים.
דני דנון: חבר הכנסת דניאל בן סימון, בבקשה.
דניאל בן-סימון: אדוני היושב ראש, התנהגת יפה עד לדקות האחרונות, תמשיך, תחזיק מעמד עוד כמה דקות.
דניאל בן-סימון: אני רוצה לומר שאני לא נאיבי בבית הזה, במיוחד אחרי הלילה שהיה, השכמנו בבוקר, עם שני חוקים חדשים, אחר הצהריים יש חוק על ועדת חקירה.
דניאל בן-סימון: אני לא נאיבי בעניין הזה.
דניאל בן-סימון: הסיפור הזה, הוא לא, השולחן הזה והחדר הזה, הוא לא מבודד משרשרת של מקרים, שמשנים את פרצופה של המדינה.
דניאל בן-סימון: שנלר הוא מקרה בודד, קיצוני, שולי, אבל הוא מייצג איזה שהיא תפישת עולם, גם שלך, שהולכת ומשתרשת.
דני דנון: אולי אתה קיצוני ושולי.
דני דנון: אתה מחלק ציונים.
דניאל בן-סימון: רגע.
דניאל בן-סימון: לא ראיתי אותך בנאום של נתניהו, על שתי מדינות.
דניאל בן-סימון: אני לא ראיתי אותך.
עתניאל שנלר: אני לא חושב שתרומתך היתה גדולה מתרומת מישהו כאן מסביב לשולחן שתיתן ציונים.
עתניאל שנלר: כן, אדוני העיתונאי.
עתניאל שנלר: יש שעושים ויש שכותבים, אתה לא תגיד עלי שאני קיצוני.
דניאל בן-סימון: אתה איש קיצוני ביותר, הבאת ארגון יוצא מן הכלל, פרו ישראלי, ציוני, אני גאה שנסעתי, נאמתי בפני 3,000 יהודי שאילולא ג'יי סטריט היו מתהלכים ברחובות ומפגינים נגד ישראל, הכנסת אותם למסגרת ישראלית, לשיח עם ישראל, במקום להגיד להם תודה, אתה מוקיע אותם.
עתניאל שנלר: תודה, אני מודיע לכם שאני מודה לכם על כך שעזרתם שלא יהיה חרם על ישראל.
דניאל בן-סימון: אני אומר לך, דני דנון.
עתניאל שנלר: אני מודה לכם שעזרתם שלא.
דניאל בן-סימון: תפסיק אותו כבר.
דני דנון: תן לו לדבר, בבקשה.
דניאל בן-סימון: אני אומר לך, אני מודע לכך שהשוליים במדינה הזאת הולכים ומשתלטים על האנשים השפויים.
דני דנון: אולי אתה השוליים, אנחנו רוב.
דניאל בן-סימון: רגע, תן לי לדבר.
נחמן שי: רגע, את היושב ראש.
דני דנון: אני קורא אותך לסדר.
דניאל בן-סימון: ואני ראיתי את הצבא הפרטי של ליברמן, אתמול.
דניאל בן-סימון: מעביר חוק אחרי חוק, ואני אומר לך, בסוף כולנו נשלם את המחיר הזה, של אנשי שוליים, שפעם היו בשוליים, היום הם הולכים ומשתלטים על החברה וכולנו נשלם.
דניאל בן-סימון: לכן אני אומר לך, תדאג שהבוס שלך, תדאג, שלא יבוא כעד לוועדה שתקימו עוד מעט ועדת חקירה, ברגע שהוא יסכים לממש את החזון של שתי מדינות ואני אומר לכם, ג'יי סטריט אני פה לא, שוב, אני לא מכיר אותם, באתי לנאום, הוזמנתי, הרגשתי גאווה ישראלית.
דניאל בן-סימון: רגע, עוד משפט.
דניאל בן-סימון: אני אומר לכם, לבוא לכאן, להעמיד אותם לדין, יהודים שחושבים אחרת ממך, אגב, וטוב שהם חושבים אחרת ממך.
עתניאל שנלר: פועלים, לא חושבים.
עתניאל שנלר: פועלים.
עתניאל שנלר: לחשוב – מותר, לפעול – אסור.
דניאל בן-סימון: עתניאל, אני מבקש ממך.
דניאל בן-סימון: הגדרנו את השוליים של הוויכוח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם לא מבינים למה אסור לפעול נגד ישראל, אתה לא מבין?
עתניאל שנלר: לפעול נגד האינטרס של המדינה?
דניאל בן-סימון: צריך לנצל את הישיבה הזאת ולומר לג'יי סטריט תודה רבה על השירות שאתם עושים לחברה הישראלית, למדינת ישראל והלוואי ויהיו עוד ארגונים כאלה.
דני דנון: השר לשעבר, מלכיאור, בבקשה.
מיכאל מלכיאור: תודה, כבוד היושב ראש.
מיכאל מלכיאור: היה לי חשוב לבוא לדיון הזה, על אף שאני מודה ומתוודה, אני לא הייתי בג'יי סטריט, לא נאמתי בג'יי סטריט, לא נסעתי לשם, הייתי השר הראשון בממשלת ישראל שהיה מופקד באופן רשמי על הנושא של העם היהודי, משרד שהפך להיות משרד קבוע פה.
מיכאל מלכיאור: ואני באתי לפה כי אני בדקתי, אני, מאז מאוד מאוד דואג, את המצב של העם היהודי, שחלק מאוד מאוד גדול מכל הצעירים הלא אורתודוכסים, הולכים ומתרחקים מלב הציונות ומהקשר עם מדינת ישראל, בכלל הקשר עם היהדות.
מיכאל מלכיאור: גם כל סוגי היהדות.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שזו המשימה הגדולה ביותר, שלנו, גם כמדינה וגם כעם היהודי.
מיכאל מלכיאור: יש פה קבוצה מאוד גדולה ומאוד לגיטימית של צעירים יהודים, ידידי ולא במירכאות כפולות, עתניאל שנלר, אתה טועה, זו לא אהבה התלויה בדבר, זו אהבה אמיתית, היא לא תלויה בדבר, היא חולקת וזה לגיטימי, היא חולקת על עמדות של ממשלת ישראל.
מיכאל מלכיאור: היא לא נגד מדינת ישראל.
מיכאל מלכיאור: כמו שבכל התקופות, גם תקופות שאני ישבתי בממשלה, היו אנשי ימין שהם דווקא מתחברים עם אנשים שכן יש להם אהבה תלויה בדבר, זה האוונגליסטים שהם פה חוגגים בכנסת, שהאהבה שלהם היא באמת תלויה בדבר, באמונה באותו האיש וכו'.
מיכאל מלכיאור: אבל אתה יודע את זה היטב, אין בעיה, הם יכולים לבוא, זה הכל לגיטימי.
מיכאל מלכיאור: פה יש קבוצה שחולקת על דעה של חלק מחברי הכנסת, חלק לא.
מיכאל מלכיאור: חשוב ביותר, אנשים רציניים, אנשים שאיכפת להם מישראל, לא אנשים שהתנתקו מישראל, אנשים שאיכפת להם, חשוב מאוד להיכנס לשיח אתם, לא להחרים אותם.
מיכאל מלכיאור: מה עשו עם ההוראות של משרד ראש הממשלה, שגרירות ישראלית בוושינגטון, זו פשוט איוולת, זה מזיק למדינת ישראל ואני דווקא לוקח את המשפט האחרון שלך.
מיכאל מלכיאור: אמרת שאתה קורא למחשבה, זה נכון לגבי כולנו, ואתה מתנגד לגמרי להחרמות.
מיכאל מלכיאור: פה נקבל את זה, אנחנו כולנו חלק מהעם היהודי, משני הצדדים של זה, בוא ניכנס לשיח עמוק, לא נחרים משתתף, נשוחח ביחד, לפעמים נגיע להסכמות ולפעמים לא.
מיכאל מלכיאור: עוד נקודה אחרונה, הביטוי שלך כלפי היהודים הלא אורתודוכסים שאין להם לגיטימיות בלהתנגד לחוקים של הכנסת.
מיכאל מלכיאור: יש לגיטימיות בזה, למה הם לא יכולים להתנגד לדבר שנקבע פה בכנסת?
מיכאל מלכיאור: יש חברי כנסת גם שמתנגדים לדבר שנקבע בכנסת, יש חברי ממשלה שמתנגדים.
מיכאל מלכיאור: ודבר אחרון, יש סוג של דה לגיטימציה.
מיכאל מלכיאור: אנחנו כאמונים על נושא של אנטישמיות במשך הרבה שנים, יודעים איך יכולים לקחת איזה ביטוי, להוציא את זה מכל הקשר, ואז להלביש את זה על משהו, ואז להגיד – זה כל הארגון.
מיכאל מלכיאור: אני הייתי השבוע בכנס מאוד חשוב פה בירושלים, של עיתון בשבע, ואני דיברתי שם והיה שם חבר כנסת שאמר את הדבר הבא.
מיכאל מלכיאור: הוא אמר שכל אדם שיכול לחבר בין ערכים של הומאניות ודמוקרטיה, לבין ערכים של ציונות, הוא עושה איוולת גדולה מאוד לציונות.
מיכאל מלכיאור: ככה מדבר חבר כנסת במדינת ישראל ואני חושב שהוא גם חבר הוועדה הזאת, אבל לא זוכר, חבר הכנסת מיכאל בן ארי, אני רק אומר, אז בגלל זה אנחנו נחרים את כנסת ישראל?
מיכאל מלכיאור: אנחנו נגיד שהם כולם אנטישמים?
מיכאל מלכיאור: הם יכולים לדבר בקמפוסים שעושים שבוע אפרטהייד, יותר טוב מכל שונאי ישראל.
מיכאל מלכיאור: אז בואו ניכנס לשפיות.
מיכאל מלכיאור: יש ויכוח אמיתי, לגיטימי, עמוק, לגבי זהותה היהודית של מדינת ישראל ומה צריך להיות עתיד מדינת ישראל.
מיכאל מלכיאור: ג'יי סטריט הם חלק מהוויכוח הזה, הם בתוך המשפחה, ובוא נתייחס אליהם ככה.
דני דנון: חברת הכנסת ברקוביץ, בבקשה, דקה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד, אדוני היושב ראש, שאני יושבת כאן ואני מלאה רגשי בושה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מתביישת לראות איך אתם, חברי כנסת במדינת ישראל, עוברים את כל הגבול הטעם הטוב, בלדבר אחד מול השני, בלהגיד את המילים הקשות אחד מול השני, בגלל שאתם חולקים לגבי נושא מסוים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מתביישת בכם, קודם כל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: וגם בחברי קדימה שלי שיושבים פה אני מתביישת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ועכשיו אני רוצה לעבור לגופו של עניין.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפני שבאתי, אני הבנתי שנאמר כאן שג'רמי בן עמי התנגד לווטו האמריקאי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה מדוע אף אחד שיושב בחדר הזה, כל אלה שמצודדים בג'יי סטריט לא הגיעו בנושא הזה, כי בדקתי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אף אחד לא הגיב בנושא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה כאילו נראה לכם בסדר גמור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נאמרו פה מילים מאוד גבוהות, מאוד מאוד גבוהות – אהבת ישראל, ציונים, דואגים ואני חושבת שיש הבדל בין לקבל או להתנגד למדיניות הממשלה, לבין לעשות יד אחת עם מי שחותר להשמדת מדינת ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי מי שעומד ומתנגד לווטו של ארצות הברית, הוא חובר למי שרוצה להכחיד את מדינת ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל הבעיות אצלנו, נובעות מהמחלוקת הקשה בתוך מדינת ישראל, שאנחנו לא מאוחדים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האויבים שלנו מבסוטים מזה, האויבים שלנו מתחזקים מזה, והם עושים מסע הסברה ענק, עד כדי כך חזק, שברוך השם, לא חסר לנו שמאל קיצוני בישראל שהם אפילו הצליח לאסוף 3,000 יהודים שהתגאית כל-כך שמה, ולהצליח להגיד להם לחתור תחת מדינת ישראל בחוץ לארץ.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עם כל הכבוד, לכל מי שאוהב את מדינת ישראל, שיאהב אותה בלחזק אותה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי אנחנו חלשים בגלל המחלוקות שלנו בפנים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם יש גוף שפתאום נוצר בארצות הברית, שהוא חושב שהוא מחזק את ישראל, שיוביל אותו אדם להגיע לכאן, לקחת אזרחות ישראלית, לחיות במדינת ישראל, ואז להחליט לאן פנינו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולא לשבת ולחתור תחת המדינה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני חושבת שכל מי שיושב ומדבר פה גבוהה גבוהה, מילים מאוד יפות, אני לא אוותר על אף יהודי, אני אלך לדבר עם כל אחד, מרוב שהלכנו לדבר עם כל אחד, אז יש לנו פה כל יום גראדים, ונרצחות פה אנשים וילדים בני שלושה חודשים, מרוב שאנחנו רוצים לדבר עם אחד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הגיע הזמן שנדבר אחד עם השני, ואחרי זה נדבר אל ג'יי סטריט או אייפק או מי שלא יהיה ואני מתביישת בכל מה שקורה פה עכשיו.
דני דנון: חבר הכנסת פלסנר, בבקשה.
יוחנן פלסנר: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
יוחנן פלסנר: האמת שהדיון הזה והלוגיקה שהובילה אליו, נתן לי רעיון ליזום אולי ואני אזרוק לך את הכפפה, ליזום עוד דיון, הרי הכותרת של הדיון זה על שבירת מוסכמות היחסים, משהו בין ג'יי סטריט או הארגונים היהודים ומדינת ישראל, אני, לפי הלוגיקה של חלק מהדעות שיוחסו לג'יי סטריט, אני רוצה, יש חבר מרכזי בליכוד, שעומדים מאחוריו עשרות אלפי חברים, בשם משה פייגלין, שקורא לכונן במדינת ישראל מדינת הלכה.
יוחנן פלסנר: מדינת הלכה במדינת ישראל, על ידי חבר ליכוד מרכזי, שרבים מהליכוד עלו אליו לרגל לקבל את ברכתו ואני מניח שגם אתה קיבלת את תמיכתו, ואת קולותיו.
יוחנן פלסנר: אותו יהודי יקר, מקדם סדר יום שמנוגד לאופי של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, לכן חוק הנאכבה שעבר אתמול בערב, הוא חוק שהוא מאוד מסוכן למפלגת הליכוד.
יוחנן פלסנר: מעבר לזה, אני לכן רוצה לקיים דיון על שבירת מוסכמות היחסים בין מפלגת הליכוד לבין מדינת ישראל.
יוחנן פלסנר: כאיש מרכזי בליכוד, אתה הרי ציטטת איזה שהוא מישהו שהוא חבר באייפק או הבאתם איזה זקנה שם, שאמרה משהו על חמאס ומייד קופצים על זה כמוצאי שלל רב.
יוחנן פלסנר: אז אותו דבר צריך לעשות שבירת מוסכמות היחסים בין מפלגת הליכוד למדינת ישראל, גם כי יש חברי ליכוד שכופרים באופי הבסיסי ביותר של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, וגם כמובן, המדיניות שמוביל ראש ממשלת ישראל שהיא מדיניות, המדיניות שבעצם מקדשת את קידום ההתנחלויות המבודדות שבעיני כמעט כל הקהילה הבינלאומית, אפילו בלי המילה כמעט, היא מדיניות שהיא לא מקובלת, היא מנוגדת לאינטרס הישראלי לפי איך שאנחנו מפרשים אותו, ולכן יש כאן מדיניות שהיא לא ציונית, היא מסוכנת למדינת ישראל והיא צריכה להיות נדונה בוועדות החקירה שלך, הרבה לפני דברים אחרים.
יוחנן פלסנר: אדוני היושב ראש, שמענו פה הרבה מאוד חברים, אני רוצה להעביר את עיקרי הטענה שלי.
יוחנן פלסנר: אני חושב שחשוב לעשות הבחנה בדיון הזה, בין הדיון הענייני וההיבט הפוליטי שלו.
יוחנן פלסנר: הדיון הענייני לגבי מערכת היחסים בין מדינת ישראל לקהילה היהודית הגדולה ביותר בעולם, 40% של העולם היהודי נמצאים כאן, 40% נמצאים בארצות הברית, יש מגוון של דעות כאן, יש מגוון של דעות בארצות הברית.
יוחנן פלסנר: השילוב ושיתוף הפעולה הוא הכרחי וקריטי לקיומן של שתי הקהילות האלו ושל העם היהודי בכלל.
יוחנן פלסנר: ולכן, כל הדיון הענייני, חשוב לקיים אותו, אבל חשוב גם להבין שיש כאן היבט פוליטי לכל הדבר הזה.
יוחנן פלסנר: יש כאן היבט פוליטי של תחרות היום סביב אווירת הפחד וסביב אווירת הבידוד וכולנו מבינים שיש אתגרים אדירים באזור ואתגרים אדירים למדינת ישראל ואווירת הפחד הזאת מעודדת תחרות בימין הישראלי בין ליברמן, שמאתגר את הליכוד, ויש תחרות ועכשיו מלבים שנאה כלפי ערביי ישראל ומלבים שנאה על הגויים כבר מזמן ויתרנו, על ארגוני השמאל.
יוחנן פלסנר: עכשיו, עם מי נשאר לריב?
יוחנן פלסנר: עם יהודי ארצות הברית שלא אומרים אמן על כל היבט של המדיניות ועל כל הרחבת התנחלות ועל כל פרובוקציה שאנחנו מטילים לזירה הבינלאומית.
יוחנן פלסנר: ולכן, אני מציע גם לחבריי כאן, לא להתרגש מכל דבר, זה פוליטיקה פנימית, ויש כאן ריב אדיר על קולות הימין וחברי כנסת של הליכוד רואים את הליכוד יורד בסקרים ונאלצים לבוא עם פרובוקציות שלהם, כי ליברמן בינתיים גונב להם את הקופה, ולכן זה צד אחד של השיח שאני חושב שאפילו לא שווה להקדיש אליו את הזמן.
יוחנן פלסנר: יש כאן שיקולי פריימריז, יש כאן שיקולי התלהמות, זה מסוכן, זה עצוב, זה חבל.
יוחנן פלסנר: אבל זה מה שזה וזה לא קשור ליחסי ישראל – ארצות הברית.
יוחנן פלסנר: יחסי הקהילה היהודית שלנו ובכך אני אסיים, אדוני היושב ראש, בין מדינת ישראל והקהילה היהודית נאמר כאן שהקהילה היהודית בארצות הברית משתנה ואם באמת ג'יי סטריט יכול לגרוף או לאפשר ליצור מסגרת שמאפשרת להרבה יהודים ליבראליים שקשה להם להשתלב בממסד הקיים שדרך אגב, אם את הממסד הקיים מייצגת אייפק, אני רוצה להגיד, אייפק לדעתי עושה עבודה מדהימה, אייפק יותר חשובה מכמה טייסות ומקבעת את התמיכה בישראל ועושה עבודה שבאמת אני מסיר את הכובע והמדיניות שלה היא לכבד את הקו של כל ממשלה ישראלית וזה קו שהוא נכון וחשוב.
יוחנן פלסנר: אבל אם יש יהודים בקהילה היהודית שלא יכולים להתחבר עם הקו הזה של לכבד, לקבל כל מדיניות, זה קו שהרבה יותר קשה והוא מטיל עליכם אחריות, אם אתם באמת רוצים להיחשב פרו-ישראלים.
יוחנן פלסנר: ובאמת הסוגיה, אני חושב, של הקריאה לממשל, לא לגנות או להימנע מהטלת הווטו על הגינוי הישראלי, היתה טעות של ג'יי סטריט ואתם צריכים כל הזמן לדעת איפה הקווים האדומים.
יוחנן פלסנר: ואם זה נאמר גם על ידי חברי קדימה, אז על אחת כמה וכמה.
יוחנן פלסנר: אנחנו צריכים לקיים דיאלוג ביקורתי.
יוחנן פלסנר: אני גם חושב שמדיניות ההתנחלויות והתמיכה בהתנחלויות המבודדות זה המעשה האנטי ציוני ביותר והסכנה הגדולה ביותר למדינת ישראל.
יוחנן פלסנר: אבל כשאתם כפרו ישראלים, תומכים או מונעים הטלת או נותנים לגיטימציה לאי-הטלת וטו, זה מתחיל בזה, אחרים השתמשו בזה אחר כך לעשות דברים אחרים והווטו האמריקני, זה חלק.
יוחנן פלסנר: : גם זה נאמר על ידי חברי קדימה.
יוחנן פלסנר: מאה אחוז.
יוחנן פלסנר: אני חושב שחשוב להגיד את זה גם כאן.
יוחנן פלסנר: הווטו האמריקאני, זה חלק מההרתעה הישראלית ולכן אנחנו מאוד רגישים.
דני דנון: קיימתם דיון בסיעה לגבי זה?
שלמה מולה: למה אנחנו צריכים לקיים דיון?
שלמה מולה: על כל הנסיעות שלך לארצות הברית, אתה מבקש דיון?
דני דנון: יו"ר הסיעה הוציאה מכתב תמיכה.
דני דנון: יש פה שני חברי כנסת.
דני דנון: אני שואל שאלה.
דני דנון: שאלתי שאלה.
קריאה: סיעת קדימה דנה בנאום בר אילן?
קריאה: סיעת הליכוד דנה בנאום בר אילן?
דני דנון: לא, לא קיימה דיון.
קריאה: יפה.
יוחנן פלסנר: אדוני, אני לא מצפה מג'יי סטריט לגיבוי.
דני דנון: יכול להגיד כן או לא, לא היה דיון בנושא בר אילן בסיעת הליכוד.
קריאה: התנועה היא פלורליסטית ולא היה על זה דיון וטוב שכל אחד אומר את דעתו.
שלמה מולה: למען סדר היום, שתדע לך, נשיא מדינת ישראל שלח להם מכתב תמיכה פעמיים, נשיא מדינת ישראל, שמעון פרס.
קריאה: שמעון פרס, לג'יי סטריט.
יוחנן פלסנר: אדוני היושב ראש, אני לא מצפה לגיבוי בנושא מדיניות ההנחלויות מג'יי סטריט, יש ויכוח גם בתוך מדינת ישראל.
יוחנן פלסנר: אבל אני כן מצפה, אנחנו כן יכולים לנהל, בלי קשר לוויכוחים בינינו, שיתוף פעולה מאוד אפקטיבי בכל קמפיין ה- BDS, דווקא משום שפעילי ג'יי סטריט באים מתוך הקהילה הליבראלית ויכולים לבוא ולהגיד – חברים, יש לנו ביקורת על ישראל, אבל זו לא מדינת אפרטהייד, ולכן אין לנו אינטרס להחרים.
יוחנן פלסנר: זה בכלל הזוי.
יוחנן פלסנר: עם כל הכבוד לאינטרסים הפוליטיים.
יוחנן פלסנר: ואותו דבר, וכאן גם אני מצפה מהחברים שלנו בג'יי סטריט, כל הקמפיין שהופך את מדינת ישראל כאילו מציג אותה כפושעת מלחמה סדרתית, אל מול הניצול הציני של חמאס וחיזבאללה ואיראן בדיני המלחמה.
יוחנן פלסנר: גם כאן אני מצפה שהקול שלהם יישמע ויש לו לגיטימיות ועוצמה מוסרית דווקא משום העמדות שלכם.
יוחנן פלסנר: ולכן, אדוני היושב-ראש, יש לנו אינטרס משותף אמיתי לנהל דיאלוג ביקורתי, להגדיר את גבולות ההסכמה, את גבולות אי-ההסכמה, ואני מציע שלא נכניס מרכיב כל-כך מרכזי מהקהילה היהודית, לתוך הפוליטיקה הפנימית שלנו ונשתמש בזה בתוך קמפייני ההחרמה.
דני דנון: אבו וילן, בבקשה.