GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אדנה טדלה: (מתרגם): אנחנו נמצאים היום בסוף השנה, בחודש הבא יהיו עולים חדשים ולכן מבקשים באמת העולים החדשים שיהיו ב... וגם... על מנת באמת לחפש דירה שיכולה להתאים להם.
אדנה טדלה: בעיקר הבקשה פה לאפשר להם לקנות בקרית גת ולהישאר.
שולמית סהלו: כמובן שיש לזה השפעה גם על החינוך, על הילדים שמשולבים כבר במסגרות חינוך.
דני דנון: אני רוצה בשם הוועדה קודם כל לברך אתכם שאתם בישראל.
דני דנון: הממשלה, הוועדה, הכנסת כולה רואה חשיבות רבה ושמחה מאוד שאנחנו מביאים עכשיו את שאר יוצאי אתיופיה מגונדר לישראל.
דני דנון: העולים היחידים שמקבלים מענק דיור אלו יוצאי אתיופיה, אנחנו מודעים לפערים ומשרד הקליטה התחייב שיהיו התאמות במענק הדיור.
דני דנון: אנחנו מודעים לקשיים ולאתגר הגדול, אבל לראות אתכם משתלבים ועובדים ומקימים משפחה בישראל, מבחינתנו זה שמחה רבה.
דני דנון: אנחנו מודים לצוות שמסייע לכם ואנחנו מודעים לכך שצריך לעשות יותר ואנחנו נפעל שיהיה לכם יותר קל בהליך הקליטה.
דני דנון: ומכיוון שאתם עכשיו עוברים הנחיה של המועצה לשלום הילד, וזה מאוד חשוב, אז אנחנו לא נפריע לכם ונאפשר לכם להמשיך בשיעור.
אברהם מיכאלי: לגבי הבקשה שלהם על הדיור, אנחנו נשב היום עם ראש העיר ונשמע אותו, מה הוא מציע מבחינתו כראש עיר קולט ואולי נבדוק איך נוכל לסייע בעניין.
ארנגה: (אמהרית).
אדנה טדלה: (מתרגם): הוא ואשתו עלו, ושמונת הילדים נמצאים ברשימה של אדיס.
אברהם מיכאלי: לא באדיס, בגונדר.
אדנה טדלה: באדיס.
אדנה טדלה: הם נמצאים באדיס.
אדנה טדלה: יש קבוצה גדולה באדיס שבעצם לא כלולה ברשימה.
אדנה טדלה: לא יודע אם ברשימת אפרתי, אבל ברשימה שהתפרסמה עכשיו ואנחנו שמנו בלוח המודעות את הרשימה, הם לא מופיעים.
אדנה טדלה: (מתרגם): 13 שנה הם מחכים באדיס אבבה.
שולמית סהלו: הם לא מהרשימה של---
אדנה טדלה: לא, הם יודעים שיש קבוצה באדיס, בעיקר באים מאזור טיגרי.
שלומית סהלו: מאזור טיגרי, שהם לא נלקחו בחשבון בשום.
שלומית סהלו: ..
דני דנון: כמה לפי ההערכות יש כאלה?
שולמית סהלו: יש 3,000 והם לא בתהליך הזה, הם בתהליך אחר.
דני דנון: אנחנו נבדוק את זה עם משרד הקליטה.
דני דנון: כרגע החלטת הממשלה מדברת רק על מי שנמצא בגונדר וברשימה, עלייה מדורגת של שלוש שנים שתתחיל בחודש הבא.
דני דנון: (לשכת ראש העיר)
דני דנון: אני חייב לומר שאתם עיר קולטת עלייה ויש ערים שמדברות ויש ערים שרוצות, אבל קרית גת היא עיר קולטת עלייה.
דני דנון: אנחנו כרגע עובדים על שינוי, ממשרד הפנים יש תקנות של ערים קולטות עלייה, היסטוריות, ערים כמו רמת השרון והרצליה ויהוד ובינם ובין עולים כבר אין שום דבר, וערים שבאמת קולטות עלייה לא זוכות למענקים ולסיוע בנושא הזה במשרד הפנים.
דני דנון: אז אני מבקש מאדוני ראש העיר שתיתן לנו סקירה קצרה, על דרכך---
אבירם דהרי: אני אתן סקירה ברשותכם, כמה דקות.
אבירם דהרי: אני בכוונה מגיע לפה, גם כדי שתראו על המפה, ואפשר יהיה להעביר את המסר גם ויזואלית ואתם, ברגע שאתם יורדים לשטח, אני כבר מוריד את הכובע.
אבירם דהרי: אין הרבה גופים במשרדי הממשלה שמקבלים החלטות שהם ירדו לשטח.
אבירם דהרי: אותו פקיד שבעצמו בכלל לא יודע איפה זה.
קריאה: חושבים שאתה עשיר, למה יש לך---
אבירם דהרי: כל מיני, לאו דווקא קרית גת, בכלל, מיני החלטות שאתה אומר.
אבירם דהרי: ..
אבירם דהרי: אז אני אעשה לכם היכרות עם קרית גת, אלא רקע כללי.
אבירם דהרי: אני לא בטוח ששמעתם אי פעם, אז נכון להיום, קרית גת של 2010 היא עיר של כמה דקות.
אבירם דהרי: זה צומת פלוגות, כביש 40 מתל אביב לבאר שבע, וכאן כביש 6.
אבירם דהרי: אחד היתרונות של כביש 6 זה שכשאנחנו קובעים פגישה עם מישהו והוא צריך לבוא לקרית גת ונניח הוא צריך לבוא ב-10, אז הוא מגיע בלי כוונה ב-9:30, כי הוא לא האמין שזה זה.
אבירם דהרי: .. אני לא צוחק, איך אני יודע את זה?
אבירם דהרי: אני אומר מה תשתו?
אבירם דהרי: הוא אומר, 'כרגע שתיתי למטה בארומה', אז אתה יודע שהוא לפחות חצי שעה היה פה לפני הזמן.
אבירם דהרי: אבל כביש 6 וכביש 40 ולרוחב חוצה כביש 35, עזה-חברון, המעבר הבטוח, זה הכביש.
אבירם דהרי: המעבר הבטוח חוצה עיר אחת ויחידה בישראל, קרית גת.
אבירם דהרי: במקביל גם רכבת, תרקומיה וכן הלאה, תעבור דרכנו.
אבירם דהרי: גם קו הגז עובר דרכנו.
אבירם דהרי: גם מכון הטיהור החדש שלנו הוא מכון טיהור ביולוגי שמקפיץ אותנו כמה דרגות מבחינה טכנולוגית וגם מבחינת התפתחות ערים.
אבירם דהרי: היום, מבחינת איכות הסביבה, חייבים לוותר על כל הבריכות עם המאווררים ולעבור לטיהור רציני כדי שאפשר יהיה לעשות מים מושבים, טיפול שלישונים וכן הלאה.
אבירם דהרי: אז יש לנו גז, יש לנו כבישים, יש לנו מזג אוויר מצוין ועכשיו לגבי התושבים: קרית גת במקור זה השטח הזה, כאשר המעגל הפנימי היה קרית גת, עד העלייה של שנות ה-90.
אבירם דהרי: בשנות ה-90, העלייה, מחבר העמים בעיקר, הכפילה את העיר מ-25,000 תושבים ל-50,000 פלוס, ואני מעריך שבחמש השנים הקרובות זה יעלה ל-75,000-80,000.
אברהם מיכאלי: כמה עלו בשנות ה-70?
אברהם מיכאלי: בערך?
אבירם דהרי: כן, היתה עלייה טובה אבל משמעותית היא היתה משנות ה-90 והלאה.
אבירם דהרי: עד שנות ה-70 אפילו לא היתה עיר, אחרי העלייה הזאת היא הפכה לעיר, מעל 20,000 תושבים, נע בין 20,000 ל-25,000, ובשנות ה-90 התחילה לפרוץ מעבר ל-50,000 תושבים.
אבירם דהרי: זה במגורים.
אבירם דהרי: זה השטח החדש.
אבירם דהרי: זה השטח הישן, אני מדגיש, כי מבחינה פיזית רוב השכונות הוותיקות סובלות מהזנחה פיזית כיוון שרוב המשאבים הלכו לשכונות החדשות, מטבע הדברים, ואז נוצר מצב שבעיר שהיא העיר היחידה בארץ שיושבת על אדמת חרסית, כמות הכבישים, אפילו מבנים חדשים, יש להם הרבה.
אבירם דהרי: להיפך, המבנים החדשים יש להם הרבה פתיחות בתפרים, כי לא בונים אותם כמו פעם.
אבירם דהרי: פעם כשבנו את הכותל, עד עכשיו אי אפשר לשבור אותו.
אבירם דהרי: אחר כך זה רק הלך והידרדר.
אבירם דהרי: אז בתי הספר של שנות ה-60 עוד מחזיקים מעמד ואלה שבית הספר שלהם נבנה לפני עשר שנים התפרק.
אבירם דהרי: אבל גם זה שבשנת 60' נבנה, גם הוא מתפרק לאורך זמן.
אבירם דהרי: אז פה זו עיר שמבחינה תשתיתית כל הזמן חייבים לתחזק אותה וזה עולה הון תועפות.
אבירם דהרי: זה אזור התעשייה.
אבירם דהרי: גם הוא מחולק לאזור התעשייה המקורי, שזה פולגת, הז'קטים, הקונצרן, עבדו פה 6,000 איש פעם.
אבירם דהרי: סוגת, שהחזיר עטרה ליושנה, היום הוקם בית זיקוק חדש, עם 250 מיליון שקל.
אבירם דהרי: בית זיקוק, בגלל כל הבעיה של הסובסידיות באירופה.
אבירם דהרי: אסקור, מתכת, פלדה, שלאון, מסכות הגז.
אבירם דהרי: למרות התנהלות ממשלות ישראל לדורותיהן, עדיין הוא הצליח לשרוד, ותמיד אחר כך עושים ועדת חקירה איך אין מסכות וכן הלאה, אבל לא חשוב, זה חלק מהזה.
אבירם דהרי: .. והמפעלים הוותיקים, התעשייה המסורתית.
אבירם דהרי: שוב, שנת 95', ההתפתחות ברמה של אינטל, המעבר לתחומי ההיי טק, אינטל, אייצ' פי, איסרוניק, מפעלים שהם מתקדמים, נקרא לזה כך.
אבירם דהרי: הם צריכים בעיקר את מכונות הטיהור, את תשתיות הגז.
אבירם דהרי: רק לדוגמה, אינטל צורך חשמל, מים וביוב, כמו כל תושבי קרית גת, באותם נפחים.
אבירם דהרי: מים, חשמל, ביוב, כמו קרית גת.
אברהם מיכאלי: הם גם מביאים לך מפעלים חדשים, כי מה שהם צורכים, מעדיפים להקים מפעלים לידם, להביא לך עוד כח אדם.
אבירם דהרי: ודאי, זה שהוא צורך, אני שמח.
אבירם דהרי: בזכות זה למשל ניצחנו במלחמה הבעייתית של מדינת ישראל עם תאגידי המים.
אבירם דהרי: אנחנו קיבלנו להיות יחיד, לא אזורי, כי אמרנו, אתם סופרים אנשים ותאגיד מים זה קובים של מים, אז אמנם אנחנו 50,000 תושב, אבל אנחנו שווה ערך לעובדי---
דני דנון: אני רוצה שתגיע לעולים.
אבירם דהרי: עוד לא הגעתי לאנשים.
אבירם דהרי: מסביבנו ארבע מועצות אזוריות, יואב, שפיר, לכיש ובאר טוביה.
אבירם דהרי: בערך מיליון וחצי דונם של המועצות האזוריות, קרית גת 10,000 דונם במקור, הורחבה לפה, עוד 3,000 דונם, זו השכונה הצפונית החדשה שמתוכננת לבנייה.
אבירם דהרי: פה כבר התחלנו 1,500 יחידות דיור, ואנחנו רק דוחפים את המינהל להתחיל לשווק עוד ועוד קרקעות.
דני דנון: איזה סוגי בנייה בונים, לגובה?
אבירם דהרי: רוויה, כן.
אבירם דהרי: למשל עכשיו בונים 15 קומות, פה כבר מתוכננות 26 קומות, אבל אני כל הזמן בבעיה כי אין לי פה תשתיות לתמוך ב-15 קומות, בעיקר תשתיות הצלה.
אבירם דהרי: זה לא השרפה בכרמל, אנחנו מודעים כבר שלוש שנים ועושים מוות לכל מי שקשור בזה והתנתקנו פעמיים מאיגוד... לא ניכנס לזה, וזו בעיה קשה.
אבירם דהרי: שרפה, אין לנו אפילו טיפול בחומרים מסוכנים, יש לנו פה מפעלים כימיים ואין לנו רכב של חומרים מסוכנים.
אבירם דהרי: זה משהו מטורף.
אבירם דהרי: לא חשוב.
אבירם דהרי: לא ניכנס לזה.
אבירם דהרי: בקיצור, בשורה התחתונה, אנשים.
אבירם דהרי: מלת פתיחה, בקרית גת, תבדקו אותי, 60% מבתי האב, פעם זה 58%, פעם זה 62%, אבל בגדול 60% מבתי האב או פטורים מלא מארנונה, או יש להם הנחה כזאת או אחרת, ואני לא מדבר על 5% או 10%, אני מדבר על 60%.
אבירם דהרי: למה זה קשור לעולים?
אבירם דהרי: כי חלק גדול מהפטורים זה עולים מחבר העמים, כמעט 3,000 משפחות שהם עולים מחבר העמים, שהם מעל גיל איקס, שאין להם פנסיה, יש להם 1,200 שקלים והם פטורים מלא.
אבירם דהרי: יש עוד כמה קבוצות שפטורות, אבל בגדול... כל נתון כזה, אני עושה חשבון לאנשים, זה הנתון.
אבירם דהרי: אני לא יכול לקחת בן אדם בן 40, לעשות אותו בן 80, אלה נתונים של ביטוח לאומי.
אבירם דהרי: ואלה אנשים שצורכים שירותים, הם צריכים שירותים.
אבירם דהרי: אפרופו מה שהתחלת על משרד הפנים והגדרה של מה זה עולה.
אבירם דהרי: אני הגעתי לפה בסוף 2003, ושר הפנים היה השר פורז, ופורז החליט החלטה שהם ישלמו ארנונה.
אבירם דהרי: בכל המדינה היה רעש גדול, אבל בכל המדינה זה בכמויות קטנות, פה רק אז הבנתי כמה אנשים כאלה יש פה בעיר הזאת.
אבירם דהרי: פה היתה הלשכה, נעלמה הלשכה, הבניין עצמו נעלם.
אבירם דהרי: .. אני צוחק.
אבירם דהרי: ואז כשהגיע אופיר פינס, אז אמרתי לאופיר 'תעשה לי טובה, עם פורז לא היתה כל כך תקשורת, אבל איתך אפשר לדבר.
אבירם דהרי: אתה רוצה לעשות סיור בקרית גת?
אבירם דהרי: אני יודע, אתה רוצה לעשות סיור באינטל, אני אקח אותך למקום אחר, אתה שר הפנים'.
אבירם דהרי: לקחתי אותו להוסטל, אתה זוכר את זה, יעקב?
אבירם דהרי: לקחתי אותו להוסטל, הוא אומר 'מה לקחת אותי להוסטל, תן לי, אני שר', פה, שם, זה, ארגנו לו את המבוגרים, הווטרנים והתעודות והכל, לא צריך לארגן, ישר, ואת הנכדים שלהם שרוקדים ועושים את כל הישראלים ואמרנו לו, 'דוברודנט, דורודגוזיא', אופיר פינס.
אבירם דהרי: 'תרביץ', אמרתי לו, 'תן נאום', אמרתי לו, אף אחד לא מבין אותו.
אבירם דהרי: הוא מדבר, לא תרגמנו אותו בכוונה.
אבירם דהרי: הוא מדבר, הוא לא מבין מה הם אומרים, הם לא מבינים אבל בסוף עשינו ריקודים כי הרוסים בלי ריקודים לא זזים, וגמרנו הכל.
אבירם דהרי: הוא אומר לי 'למה עשית לי את זה?
אבירם דהרי: ' אמרתי לו 'אתה תאמין?
אבירם דהרי: דיברת עכשיו לפני מאות אנשים שלא מבינים מלה ומבחינתך בהגדרה של העולים הם לא עולים חדשים, הם ותיקים, רק רציתי להמחיש לך איזה אבסורד כשאתה אומר לי שבהגדרה הם לא נחשבים עולים'.
אבירם דהרי: בהגדרה שלהם הם לא נחשבים עולים, למה?
אבירם דהרי: כי זה רק עשר שנים או שמונה שנים אחורה, לא יודע בדיוק.
קריאה: עשר.
אבירם דהרי: אני לא מדבר על משרד החינוך, אני מדבר על משרד הפנים, ויש לזה משמעויות אדירות מבחינת הכסף.
אבירם דהרי: משמעויות אדירות.
אבירם דהרי: דרך אגב, כשאנחנו נותנים הנחות בארנונה, אנחנו לא מקבלים שום שיפוי.
אבירם דהרי: עיריית קרית גת נותנת הנחות ופטורים לא ממני, בהחלטות ממשלה, תקנות, כמו הדברים האלה, חוקים, ב-20 מיליון שקל בשנה, רק מהדברים האלה.
אבירם דהרי: ואין לזה שום שיפוי.
אבירם דהרי: שום דבר.
אבירם דהרי: אז אני חוזר שנייה, ה-60%, שלא יהיו אי הבנות, 60% ואנחנו לפי סקר של בי.
אבירם דהרי: די.
אבירם דהרי: איי הפכנו להיות בין 15 הרשויות היציבות פיננסית במדינה, הרשויות, לא התושבים.
אבירם דהרי: והמעמד הסוציו אקונומי שלנו יותר נמוך מהמעמד הסוציו אקונומי של שדרות, תבדקו.
אבירם דהרי: תבדקו נתונים אמיתיים מהיום, נכון להיום.
אבירם דהרי: אלה דברים שלא אני קבעתי, לא דעה, זו לא הבעת דעה ולא כלום, אלה רק נתוני אמת, אוקי?
אבירם דהרי: אלה נתונים של משרדי ממשלה וכן הלאה.
אבירם דהרי: בקיצור, בשורה התחתונה, מטבע הדברים מה שקורה זה שהעולים באים, זה נכון גם לזה, וברגע שהם, הילדים וכן הלאה, מתערים ולומדים, ברגע שהם גדלים, הם לא פה.
אבירם דהרי: ההורים נשארים, הילדים לא פה.
אבירם דהרי: למה?
אבירם דהרי: אין דירות, אין כאן... פה דירה עולה פי שתיים מבאר שבע.
אבירם דהרי: יותר יקר פה מאשקלון.
אבירם דהרי: פעם היית יכול למצוא פה דירות חופשי, אין כלום.
אבירם דהרי: בכל הארץ, אבל יחסית לבאר שבע ואשקלון אנחנו יותר יקרים, בהרבה.
אבירם דהרי: על הים באשקלון יותר זול מאשר אצלנו.
אבירם דהרי: אז רק להבין את הפרדוקס הזה, אז החבר'ה האלה הולכים ונשארים פה ההורים, ההורים של העולים, הקשישים הרגילים, לא רק העולים עצמם ורוב המעמסה שנופלת על הרשות זה מה שנקרא לחם ושעשועים.
אבירם דהרי: וזו אוכלוסייה שצורכת.
אבירם דהרי: סבתא של אשתי, היא אפילו קלפים לא יודעת לשחק, טלוויזיה היא לא רואה, היא יודעת ללכת לשוק, לחזור, לעשות טה טה טה, זה מה שהיא יודעת, אבל רוב הקשישים שלנו לא כאלה, יש להם קלאב האוס ויש להם קונצרטים ויש להם---
דני דנון: כן, הם צרכני תרבות.
אבירם דהרי: והדברים האלה, אמרתי לרמי פינצי, 'אתה היית אלוף הגירעונות', זה שמטיף מוסר, 'אתה היית אלוף הגירעונות בבית התפוצות, אלוף הגירעונות בתיאטרון החאן, ואתה היית מסביר והעברתם אפילו חוק בית התפוצות שמותר שיהיו גירעונות, שהמדינה צריכה להחזיק את זה כי זה תרבות ומסורת וכן הלאה, אתה אומר לי להפסיק להם את הקונצרטים?
אבירם דהרי: למה, מה קרה?
אבירם דהרי: אתה אומר לי להפסיק להם את התרבות, את הפעילות וכן הלאה, כי זה לא כלכלי?
אבירם דהרי: לקחת הלוואות, העברת חוקים במדינה, בשביל תרבות', שלא ברור למי, תיאטרון החאן למי הולך?
אבירם דהרי: לא יודע, ל-10% מהציבור?
אבירם דהרי: 15%?
אבירם דהרי: אלה אנשים שמדינת ישראל הביאה אותם.
דני דנון: אבירם, היום יש לכם 30% עולים בעיר, אתם רוצים עוד?
דני דנון: אתם---
אבירם דהרי: אז אני רוצה להגיד לך, כל הזמן אמרנו 'רגע ,מה...', הנה עכשיו יש שלטים, 'אנחנו נגד נכים, נגד חרדים, אל תכניסו לנו לעיר', מה יש לנו?
אבירם דהרי: אנחנו גאים בזה, אנחנו לא בוכים, נכון לא בכינו אף פעם לרווחה?
אבירם דהרי: לא בוכים, אני כל הזמן אומר שאנחנו אלופי הארץ בקשישים, אלופי הארץ בנכים, אלופי הארץ בעולים, מה אתה רוצה?
אבירם דהרי: אלופים בפועל.
אבירם דהרי: לא תגיד ב...
אבירם דהרי: ויש לנו אגף לצרכים מיוחדים, לאוכלוסיות, אגף בעירייה.
אבירם דהרי: הנושא של העולים, זה ברור, אתה רואה לבד מה אנחנו עושים, איזה נפח מהפעילויות שלנו הולך לעולים, בזכות המשרד.
אבירם דהרי: המשרדים שעובדים אצלנו חזק; חינוך, קליטה ורווחה.
אבירם דהרי: חזק, אין בררה, הם חייבים לעבוד, כי זה נשמת אפה של העיר הזאת, ועכשיו גם הצרכים המיוחדים, שזה חלק מהרווחה.
אבירם דהרי: אז אני אומר, אנחנו רוצים, אנחנו רוצים הכל.
אבירם דהרי: קח את ה---
דני דנון: מה לגבי יוצאי אתיופיה?
דני דנון: שהעיר סגורה---
אבירם דהרי: יפה, בוא תשמע בדיחה.
אבירם דהרי: תשמע, חכמי חלם.
אבירם דהרי: אתם באתם ביום שאני לא אמור להיות פה, אז אין פה אנשים בחוץ.
אבירם דהרי: תבואו כשאני נמצא, כשהסגנים פה.
אבירם דהרי: דרך אגב, מי שרוצה להבין מה זה קרית גת, תסתכלו על נבחרי הציבור, ראש העיר תימני, המ"מ קווקזי, הסגן עמי מרוקאי, סגנית אתיופית, ממונה על כח אדם, נבחרי ציבור, עירקי, ממונה רווחה טריפוליטאי, וכן בילורוסיה, בוכרי.
אבירם דהרי: מה שאתה רוצה יש לנו פה, יש לנו מדגם מכל עדה, יש לנו ייצוג הולם.
אבירם דהרי: יש לנו פה חרדים, תורניים, חילוניים.
אבירם דהרי: בחרדים ויזניץ', בויאן, ביילז, ש"ס, ספרדים, חניכי ישיבות, קהל חסידים, גורים, מה אתה רוצה.
אבירם דהרי: על כל ה-50,000 יש לך מכל קהילה מה שאתה רוצה, במידה שהיא לא יותר מדי שתלטנית.
אבירם דהרי: עכשיו אני עונה על אתיופיה, אני אתן לך את הבדיחה של מדינת ישראל.
אבירם דהרי: הם עוזרים לנו שלא ייכנסו לנו אתיופים בקנייה, אבל בשכירות, עמידר, ערימות.
אבירם דהרי: כל אלה שקיבלו מכות פה, כל אלה שזה, כל משפחה, כל ילד סייעת צמודה, צרכים מיוחדים.
אבירם דהרי: זה לא רק האתיופים, כל מה שתביא, אבל עכשיו האתיופים.
אבירם דהרי: אז אני כתבתי מכתב---
דני דנון: בקשר לעיר הסגורה, אתה קורא לפתוח---
אבירם דהרי: כתבתי מכתב.
דני דנון: למי?
דני דנון: לשרה?
אבירם דהרי: למי כתבנו את זה?
קריאה: לחביב קצב.
אבירם דהרי: כתבנו להם, חבר'ה, איך יכול להיות שמהוסטל בבאר שבע, או לא יודע איפה, באים אנשים וגרים פה, ואלה שגרים פה שנתיים ולומדים אצלי בגן ועובדים פה, לא נותנים להם לגור פה.
דני דנון: קיבלת תשובה?
קריאה: מה זאת אומרת באים מבאר שבע ולא באים מפה?
קריאה: אם היא סגורה, היא סגורה לרכישה.
אבירם דהרי: תשמע, אתה יודע מה המכה של...
אבירם דהרי: למה...
דני דנון: יש מדיניות שלא יהיה ריכוזים של יוצאי אתיופיה בערים מסוימות.
דני דנון: כדי למנוע את הריכוז הזה, החליטו לסגור ערים מסוימות ומענק הדיור, שהוא נע בין 500,000 ל-700,000 שקלים, לא ניתן למי שבא לערים שהן סגורות.
דני דנון: לכם יש היום, לפי מה אני יודע, מבחינת יוצאי אתיופיה, בסביבות 1,200 משפחות עולים---
קריאה: שנקלטו 1,200 בתי אב, אבל סך הכל יש---
דני דנון: אתה אומר, 'אני מוכן להוציא את קרית גת מהערים הסגורות'?
אבירם דהרי: לא, אני אומר, בקרית גת תביא לי את כל אלה שגרים בהוסטל, אין לי בעיה שיקנו פה, הם גרים פה.
אברהם מיכאלי: ומחר יבואו לך עוד אנשים להוסטל.
דני דנון: וההוסטל הזה יתמלא בעוד חודש עוד פעם, ובעוד שנה עוד פעם.
אבירם דהרי: אין לי בעיה.
אבירם דהרי: מי שפה בהוסטל, אין לי בעיה.
דני דנון: זה מה שכתבת?
אבירם דהרי: כן, מי שפה בהוסטל, אין בעיה.
דני דנון: ומי שנמצא בהוסטל בקרית גת, מוצא עבודה, אתה מוכן שהוא ייקלט בקניית דירה בעיר.
אבירם דהרי: כן, כן.
אבירם דהרי: הוא כבר פה, הוא עובד.
אברהם מיכאלי: אני אעזור לך, אבירם.
אברהם מיכאלי: אתה אומר, אני כבר נתקעתי פה בהוסטל, הוא נמצא פה אצלי, ממוצע שנתיים, אפילו יותר, הילדים כבר גדלו פה, הם כבר הכירו את העיר, נקלטו בעבודה פה, למה שהם עכשיו יילכו לאור יהודה?
אבירם דהרי: נכון.
אבירם דהרי: כי אני משלם את זה.
אברהם מיכאלי: מה התשובה שקיבלת על זה?
אבירם דהרי: החינוך, הרווחה, הוונדליזם, הכל, אני משלם.
אבירם דהרי: אבל כשהוא מתיישר והוא כבר קיבל כסף לקנות דירה, הוא הלך למקום אחר.
אבירם דהרי: אבל אני רוצה להגיד לך, יש לנו פה אלפי דירות בדיור ציבורי, מכה שלא כתובה, שזה מנציח...
אבירם דהרי: עד שאני לא אבנה, וכל מה שאנחנו דוחפים, עכשיו דוחפים לבנות.
אבירם דהרי: .. צריך להבין, בגלל שאנחנו הרווחה והקליטה וזה עובדים טוב, אנשים רוצים לבוא לפה.
אבירם דהרי: לפעמים אני אומר ליהודה...
אבירם דהרי: שלשום היתה לי מישהי מבת ים שקיבלה מכות מבעלה, באה לפה, יש לה שלושה ילדים, היא קיבלה בשכונה הכי קשה, קומה רביעית וכבר יש לה רשימת טענות, 'הרווחה פה לא יודעת לעבוד, זה לא יודע לעבוד...', כמה זמן את פה?
אבירם דהרי: שבועיים.
אבירם דהרי: באת מאיפה?
אבירם דהרי: בת ים, לא משנה השם של העיר, מאמי, חזרה, כבר זה וזה, מה קיבלת?
אבירם דהרי: 'סידרו לי רק את התריסים, הכינו לי רק את זה', רק, כן?
אבירם דהרי: היא שבועיים פה.
דני דנון: אבירם, אני רוצה שגם אחרים יתייחסו ואנחנו מוגבלים בזמן.
דני דנון: בוא תשב, למרות שנהנינו כולנו מההופעה.
דני דנון: אני רוצה התייחסות של הגורמים, קודם כל משרד הקליטה, לגבי מה שאמר ראש העיר, הפנייה שלו.
דני דנון: יש לכם תשובות?
נחמיה חתוכה: אל"ף, אני רוצה לומר שהעניין של ערים סגורות לקהילה, יש בה היגיון.
נחמיה חתוכה: זאת החלטת ממשלה ומי שקבע את זה היה שכל, לא שאין אפשרות לערער או לבחון כל החלטה מחדש---
דני דנון: יש לכם ועדת חריגים?
נחמיה חתוכה: יש ועדת חריגים.
נחמיה חתוכה: חלק מהאנשים שרכשו פה דירות וקיבלו מענק, בדרך כלל, אם הגיעו הם הגיעו דרך ועדת חריגים, אבל כעיקרון הערים נקבעו.
נחמיה חתוכה: ..
נחמיה חתוכה: אנחנו מבינים את הפלונטר הזה של ערים סגורות, אבל יש עדיין אפשרות לטעון.
נחמיה חתוכה: יש רציונל---
דני דנון: אני אשאל את שולמית, בדיון שערכנו לגבי קליטת יוצאי אתיופיה, עלתה טענה שבקרית גת נקלטו אנשים מערים אחרות ולאותם אנשים שנמצאים פה במרכז הקליטה לא נותנים לקנות.
נחמיה חתוכה: אני רוצה לומר שאם מישהו נקלט באיזה שהיא עיר וביקש לגור בעיר ועלה לוועדת חריגים וקיבל אישור, הוא קיבל אישור.
נחמיה חתוכה: אותה פנייה יכולה להיות לקרית גת, מבאר שבע, מכל מקום בארץ והוא נידון ב---
דני דנון: ועדת חריגים היא בארצית?
נחמיה חתוכה: בארצית, כן.
דני דנון: כמה אתם מאשרים בשנה?
נחמיה חתוכה: אני לא יודע להגיד לך מספרים, אבל זה חריגים.
נחמיה חתוכה: זאת לא השגרה.
שולמית סהלו: אבל בוועדת חריגים אין התייחסות לחריגים שרוצים להיקלט---
נחמיה חתוכה: כי אני חושב שמה שאת אומרת הוא בעייתי.
נחמיה חתוכה: קודם כל מרכז קליטה הוא אקס טריטוריאלי, הוא נמצא במקום מסוים כמקום מעבר שבו עוברים את תהליך הגיור, את תהליך הקליטה, ואז בעצם אומרים, אחרי שנה ועשרה חודשים או אחרי שנתיים, בתהליך הזה אתם רוכשים דירה במקום שמתאפשר, כדי להתערות בחברה בכלל.
נחמיה חתוכה: זה שאתה נמצא במקום מסוים והילדים שלך מתחנכים שם, זה עדיין לא מבטיח...
נחמיה חתוכה: כל דבר נתון לדיון.
נחמיה חתוכה: זה עדיין לא אומר, אם אני בבאר שבע, אז אני מקבל עדיפות בבאר שבע.
נחמיה חתוכה: אתה נמצא שם, עכשיו אתה רוכש דירה במקום שאפשר לרכוש דירה.
נחמיה חתוכה: אומר כבוד ראש העיר, מר אבירם דהרי, 'אני מוכן לקלוט', אבל האם העיר יכולה, הוא צריך לשקול את זה, ואם זו פנייה שלו היא בהחלט יכולה לשנות---
דני דנון: אבל בדקתי עכשיו עם מישהו שעובד במפעל סוגת---
נחמיה חתוכה: אני הייתי שם יחד איתך.
דני דנון: ראינו את הבחורים, יש להם משפחה, יש להם עבודה.
דני דנון: הוא הצלחה.
נחמיה חתוכה: זה אותו דבר באשקלון.
דני דנון: עכשיו תגיד לו 'לך לחפש דירה במקום אחר', יש לו עבודה---
נחמיה חתוכה: אותו דבר באשקלון.
שולמית סהלו: זה קיים בעוד מקומות, אז תפתרו את זה, זו בעיה.
נחמיה חתוכה: אני אומר, אותו דבר בכל מקום.
נחמיה חתוכה: אין לי שום בעיה שיקלטו, אבל מי שקיבל את ההחלטה הזאת עבד בשום שכל.
שולמית סהלו: ברמה העקרונית זו החלטה נבונה, אבל בדרך קורים עוד דברים שהם מעוותים, שהם פוגעים בקליטה של העולים.
נחמיה חתוכה: אם נדבר אחד אחד, גם אני אשמע מה שאת אומרת.
שולמית סהלו: אני מדברת מהשטח, אתה מביא לי כללים.
נחמיה חתוכה: סליחה, אני לא ממגדל השן, אני מהשטח כמוך בדיוק, ואני מדבר מהשטח ואני לא מדבר רק על קרית גת, אני מדבר על העיקרון.
נחמיה חתוכה: אז אם היתה איזה שהיא החלטה ורוצים להתמודד איתה ורוצים לבחון אותה מחדש, כי היו שינויים, כי קרית גת עכשיו נפתחה לבנייה מחודשת, כי קרה איזה שהוא תהליך ורוצים לפתוח ולהגדיר כמה, אפשר לעשות את זה.
אבירם דהרי: אני רוצה על המקרים האלה, שהם חיים פה ו---
דני דנון: יש לי שאלה, בראייה שנתית, כמה עולים נקלטו בהצלחה במרכז קליטה ורוצים לבנות דירה בקרית גת?
דני דנון: כל שנה?
דני דנון: מדובר על עשרות, על מאות?
דני דנון: במה מדובר?
קריאות: זה עשרות.
נחמיה חתוכה: זה עשרות, כי מי שנמצא בעשרות---
קריאה: יש עשרות שאנחנו כן מאשרים אותם.
דני דנון: אם עכשיו יש החלטה של הממשלה, שמי שיצא ועובד ונקלט, אנחנו מאשרים לו לקנות בעיר שבה הוא נקלט, אנחנו מדברים בקרית גת בכל שנה על שלושים מקרים כאלה או על שלוש מאות מקרים כאלה?
נחמיה חתוכה: זה שינוי בקונספט.
נחמיה חתוכה: זה אומר שמרכז הקליטה, אתה משייך אותו לעיר.
נחמיה חתוכה: אתה אומר, מי שבא לבאר שבע, אז בעצם יש לו עדיפות בבאר שבע.
דני דנון: לתת את האפשרות, לא לחייב אותם.
דני דנון: אתה נותן לו את האפשרות שאם הוא נקלט טוב---
נחמיה חתוכה: אבל אתה מחייב את העיר לקלוט.
נחמיה חתוכה: לא כל עיר יודעת לקלוט, גם אם יש לה מרכז קליטה, בערד, ואם יש מרכז קליטה בקרית גת, זה לא אומר שהעיר מסוגלת לקלוט.
נחמיה חתוכה: אם מישהו סגר את העיר, היו לו שיקולים נבונים.
נחמיה חתוכה: יכול להיות שהמערכת השתנתה.
נחמיה חתוכה: הדבר הזה צריך להידון ברמה העקרונית.
אברהם מיכאלי: התפיסה של הממשלה באמת היתה לא להקשות על ראשי ערים שמתנגדים.
אברהם מיכאלי: אני אביא לך דוגמה הכי קרובה שאני יודע---
נחמיה חתוכה: לא, מדובר ביכולת של העיר לקלוט.
אברהם מיכאלי: אני אתן לך דוגמה הכי קרובה והכי מפורסמת, שנכון שאין שם מרכז קליטה, אור יהודה.
אברהם מיכאלי: ראש עיריית אור יהודה ניהל מאבק קשה נגד קליטת עולים חדשים מאתיופיה כי הוא אמר 'העיר שלי מספיק ענייה, מספיק סובלת, אני לא רוצה לקלוט עכשיו עוד עולים'.
אברהם מיכאלי: ואני חושב שצריך לתת לראש עיר את הקרדיט הזה ולא להכביד עליו, לתת לו מינון מסוים ולא מעבר לזה.
אברהם מיכאלי: עכשיו בא אליך מר אבירם דהרי ואומר לך...
אברהם מיכאלי: זה שאתה אומר מרכז הקליטה אקס טריטוריאלי, זה לא בדיוק אקס טריטוריאלי, כי הם לא חיים במרכז הקליטה, הם חיים בעיר.
אברהם מיכאלי: הוא נתן להם בית ספר, הוא נתן להם מקומות עבודה, הוא נתן להם הכל בעיר שלו, הוא כבר בעצם הכין פה תשתית לתושבים שהוא רוצה אותם בעיר, אז למה שלא תיתן לו כי הוא לוקח את זה על אחריותו?
אברהם מיכאלי: הוא אומר לך 'אדוני, אני לא בא לבקש ממך חסד, הם לא אנשי רווחה', כי לפי מה שהבנתי, אנשים שעובדים צורכים פחות רווחה, הילדים לומדים בבית הספר.
אברהם מיכאלי: אני אגיד לך איפה הכישלון של הקיבעון.
אברהם מיכאלי: בא אליי ראש עיריית קרית ביאליק, אתה זוכר שתקפו אותו בוועדת העלייה אצלנו על הנושא של היערכות לקליטת פלשמורה החדשים?
אברהם מיכאלי: הוא אמר 'יום אחד מנחיתים לי עולים בעיר ובאים בטענות אחר כך למה אין להם בתי ספר', הוא אמר 'אף אחד לא שאל אותי, אף אחד לא דיבר איתי, כמו גנבים בלילה שמו לי פה כמות של עולים'.
נחמיה חתוכה: סליחה, ומי שואל את אבירם?
נחמיה חתוכה: מנחיתים לו את העולים, הם מגיעים לא כי הוא רוצה, לא כי הוא מבקש, זה הרעיון, מרכז הקליטה הוא---
אברהם מיכאלי: לכן גם את זה צריכים לתאם.
נחמיה חתוכה: לכן אני אומר, כל דבר הוא בר דיון, כל דבר הוא בר בחינה מחודשת, ואם בקרית גת במקרה זה יש איקס עולים שהוא מוכן לקלוט אותם והם עובדים, ואם יש אפשרות---
אברהם מיכאלי: לכן באנו לעזור לו.
אברהם מיכאלי: היום, אם אנחנו פה, אמרו לו, 'תכתוב מכתבים', באנו לפה, אנחנו ועדה, ועדה פותרת דברים, איך פעם אמר אריק שרון?
אברהם מיכאלי: חבר'ה, תפסיקו עם ההתכתבויות, תפתרו בעיות.
נחמיה חתוכה: תסתכל על כל התמונה ותשקול שיקול---
שולמית סהלו: מי שגר בקרית גת, לא רוצה טובות, הוא יבנה וישתלב.
דני דנון: ציפי, לסוכנות יש עמדה בנושא הזה?
ציפי פינקוס: אני הייתי רוצה קצת להסתכל על הסוגיה הזאת דרך העיניים של העולה.
ציפי פינקוס: עולה שכבר הגיע והוא נמצא פה שנתיים והוא באמת חלק מהמקום הזה, בשבילו לעבור עכשיו לכל מקום אחר ויהיה חזק ככל שיהיה.
ציפי פינקוס: ..
ציפי פינקוס: כי הרציונל היה לשלב את העולים האלה בערים יותר חזקות, אבל אין להם את המשאבים להגיע לערים החזקות ובשבילם זה לעשות שוב עלייה, זאת אומרת זה להתחיל מחדש וזה מיותר וזה עוד משבר ובסופו של דבר אם אנשים רוצים להישאר פה וראש העיר רוצה אותם פה, אני חושבת שזה צריך להיות איזה שהוא קריטריון של מרכז קליטה.
עינב מוזס: אל תשכחו שזה עניין של מערכת החינוך גם.
עינב מוזס: עיר שמבחינת מערכת החינוך יכולה לקלוט אותם, אז באמת זה אבסורד לא לאשר.
עינב מוזס: אבל יש ערים---
נחמיה חתוכה: זה מה שקרה, זה צריך להיות עקרונית.
נחמיה חתוכה: מבשרת ציון לא תוכל לקלוט כנראה את כל עולי מבשרת.
זהבה גלאון: מערכת החינוך קולטת ומשקיעה, ומשקיעה מעבר למה שמשרד החינוך נותן---
עינב מוזס: בשביל זה אני מסתייגת.
עינב מוזס: קרית גת היא באמת משהו אחר.
זהבה גלאון: מגיעים הילדים והילדים הולכים לנו אחרי שנה ושנתיים.
יהודה לגני: אבל מגיעים ילדים ששם אנחנו צריכים להתחיל מחדש הכל.
יהודה לגני: זאת אומרת יש פה גם עניין של הגעה לקרית גת, לא רק ממרכזי קליטה, דרך אגב.
יהודה לגני: יש משפחה שמביאה את בן המשפחה שלהם לקרית גת, יש כאלה שמגיעות ממקלטים לנשים מוכות לקרית גת.
יהודה לגני: זאת אומרת הצרכים שלהם הם הרבה יותר גדולים---
קריאה: אלה הבעייתיים.
יהודה לגני: ואלה הבעייתיים שאתה צריך להתחיל מסל הצרכים הבסיסיים ביותר, כולל שילוב בתעסוקה וכל מה שכרוך בהתערבות במשפחה כזאת.
קריאה: והם לא מקבלים התייחסות בתקציבים.