GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלמה מולה: מי שנהנה זה דווקא האוכלוסיות הכי, את יודעת, שידם אינה משגת.
שלמה מולה: זאת אומרת, המדינה באה ואומרת – אנחנו באים לקראת.
שלמה מולה: אם זה כך, אני רוצה שכמו שלקחו מהם את המס הכנסה, שיחזירו להם.
עידית לב זרחיה: לא לקחו מהם מס הכנסה, זה אנשים שבדרך-כלל נמצאים מתחת לסף המס.
שלמה מולה: לא משנה, הניואנסים.
שלמה מולה: היו, כאילו, המדינה רוצה להיטיב עמם?
שלמה מולה: זה בעצם העניין.
שלמה מולה: במקום לשלם להם תשלום ישיר באמצעות שיק, לך לביטוח לאומי תקבל כסף, אני נותן לך מס הכנסה שלילי, OK.
שלמה מולה: לא נתתם להם כסף בעין, באופן ישיר, רק הם צריכים להתאמץ כדי לקבל את זה.
שלמה מולה: אם זה העניין, אנחנו לא באים אליכם בטענות, שתדעי, לא באים אליכם בטענות.
מרינה סולודקין: אנחנו מבינים את הסיבוכים.
שלמה מולה: אנחנו רק רוצים לנסות להבין, הדרך שלכם.
שלמה מולה: אם למשל עם עמותת ידיד זה הצליח לכם מאוד, יכול להיות שאתם צריכים לקחת אותם, לשפר אולי את מה שעשיתם אתם, להגיע למאה אחוז.
עידית לב זרחיה: אנחנו פועלים במקסימום להגיע לכל הגופים שפועלים למיצוי זכאויות, אם זה ידיד, אם זה סינגור קהילתי או גופים אחרים.
מרינה סולודקין: אבל לא פניתם למשרד הקליטה.
מרינה סולודקין: אתם לא פניתם למשרד הקליטה.
מרינה סולודקין: המשרד האחראי על הנושא הזה.
עידית לב זרחיה: אז אנחנו נשמח לשתף פעולה עם משרד הקליטה.
שלמה מולה: למה לא ניסיתם עד היום, אבל?
עידית לב זרחיה: נעשה את זה.
מרינה סולודקין: זה כבר ארבע שנים שאתם לא פניתם.
עידית לב זרחיה: שמענו את מה שאתם מציעים, אנחנו בהחלט נקדם בעניין הזה.
עידית לב זרחיה: כל יוזמה, כל גוף גם, דרך אגב, שפונה אלינו ורוצה שיתוף פעולה מאיתנו, מקבל את מקסימום שיתוף הפעולה.
שלמה מולה: אני יכול להגיד לך, רשות המיסים ומשרד הקליטה פעלו יפה מאוד בחקיקת החוק, של מתן הטבת מס לעולים.
שלמה מולה: אני אומר לך, אנחנו ישבנו בהליך החקיקה, ראינו את יחסי העבודה המצוינים שהיו בין שני המשרדים.
שלמה מולה: גם בעניין הזה, אם המשרד הזה מייצג זה בדיוק ייעודו, קחו את משרד הקליטה.
שלמה מולה: אני לא יכול לבוא בטענות למשרד הקליטה עכשיו, אם אתם לא פניתם ולא התייעצתם אתם.
ליה שמטוב: אז בואו נשמע את משרד הקליטה.
ליה שמטוב: גלעד או קלאודיה.
גלעד אברהמי: קודם כל, באמת לא היתה איזה שהיא פנייה רשמית, אבל אנחנו יודעים לעבוד עם רשות המיסים.
שלמה מולה: גם אתם הייתם צריכים ליזום.
גלעד אברהמי: כמו שציינת, אנחנו עשינו אתם פעילות.
שלמה מולה: אתם לא כל-כך יוצאים כשרים.
שלמה מולה: צריכים ליזום.
שלמה מולה: אתם הייתם צריכים גם להתאמץ, ליזום.
גלעד אברהמי: יכול להיות.
גלעד אברהמי: הדיון הזה, מה שנקרא, אתה מרים אותו כרגע להנחתה.
שלמה מולה: אני מרים אותו להנחתה?
גלעד אברהמי: יושב-ראש הוועדה, עצם זה שהוא מקיים את זה, זה חשוב מאוד.
גלעד אברהמי: ואנחנו, אני חושב שיש הרבה מקום לפעילות משותפת.
גלעד אברהמי: אחד מהם זה באמת, אם זה עניין טכני, כמו שציינתם, אנחנו יכולים לספק לכם את אותו, אנחנו, אני מנהל אגף בכיר לכלכלה, תעסוקה יזמות, מדע, זה אומר שכל התחום התעסוקתי אצלי, נוכל להעמיד לכם, אם אתם צריכים, כוח-אדם לצורך ביצוע הפעילות הזאת שאתם צריכים בנושא הסברה, מוקדים או כל דבר אחר.
גלעד אברהמי: אני כן חושב שכאן, הוועדה צריכה להנחות אולי על איזה שהוא שיתוף פעולה ברמה של ליווי קבוצות האוכלוסייה.
גלעד אברהמי: גם אם יש פרסום, עדיין העולה לא יודע להגיש את המסמכים.
גלעד אברהמי: כלומר, הוא יכול להגיע אליכם.
עידית לב זרחיה: אני רק אתקן, להגיש מסמכים זה אומר לגשת לדואר, להגיד אני זכאי לקבל מס הכנסה שלילי.
עידית לב זרחיה: שואלים את הבן-אדם מה שמו, אצל כמה מעבידים הוא עבד, מבקשים ממנו שיק של דוגמה לאן להעביר לו את הכסף והוא צריך לחתום.
גלעד אברהמי: אני לא יודע כמה עולים יודעים לעשות את הפעולה הפשוטה הזאת שאת מתארת.
מרינה סולודקין: מאוד לא פשוטה.
מרינה סולודקין: אנחנו מבינים.
מרינה סולודקין: הם לא מבינים כלום, ולמה לדואר להגיע?
ליה שמטוב: כששואלים את העולה או בכלל, אזרח, איפה אתה, איפה עבדת.
רוני סרי לוי: לא, לא שואלים אותו.
רוני סרי לוי: מינימום של שאלות, כמה מעבידים עבדת.
ליה שמטוב: בסדר, אז הוא יגיד ארבע וזה היה חמש.
רוני סרי לוי: OK.
ליה שמטוב: אתם בודקים את זה?
רוני סרי לוי: אנחנו בודקים את זה.
ליה שמטוב: אז אם אתם בודקים את זה, אז למה אתם לא בודקים את זה מראש?
רוני סרי לוי: לא, אבל אנחנו לא יכולים לדעת, אם לדוגמה הוא עבד אצל שני אנשים, אצל שני מעסיקים, ואנחנו, כשיש לנו, אנחנו ניזונים מהדיווחים מהמעבידים, וברגע, ואני מקבל מעביד אחד, אני לא יכול לדעת שיש לו עוד מעביד שאני צריך להמתין ואז לבצע את החישוב של המענק, על-סמך שני המעבידים.
רוני סרי לוי: כי החישוב הוא חישוב כולל של סך ההכנסות.
ליה שמטוב: כן, אבל אם הוא אומר שהוא עבד אצל שניים והוא עבד אצל חמישה?
עידית לב זרחיה: אז הוא יצטרך לבוא.
גלעד אברהמי: אני לא מבין, בעידן טכנולוגי היום, כשיש תעודת זהות ברשות המיסים, ואתה יכול לראות בעצם את כל ההיבטים, את כל המעסיקים שהוא עבד אצלם, אתה יכול לראות בעצם לפי תעודת הזהות שלו את כל ההכנסות שהיו לו, למה לא להפעיל מערך אוטומאטי?
גלעד אברהמי: נראה לי נורא פשוט היום, בעידן של שנות ה- 2000.
ליה שמטוב: לא צריך להגיע לאף מקום.
גלעד אברהמי: אז הוא לא צריך ללכת לבנק הדואר ולא צריך פרוצדורה ולהשיג פקיד בבנק הדואר ולהעסיק אותנו ולהעסיק אתכם.
גלעד אברהמי: הכל היום יכול להיות במערך המיכון שלכם.
גלעד אברהמי: לא איכפת לי לקשר אתכם עם מערך המיכון שלנו, ואתם די עצמאיים, אתם יודעים לעבוד.
גלעד אברהמי: אני, יש לי ניסיון מצוין עם רשות המיסים, אני חייב להודות.
גלעד אברהמי: אבל אפשר דרך המיכון היום, אולי הוועדה תנחה, נראה לי הכי פשוט.
גלעד אברהמי: אני אגיד למה.
גלעד אברהמי: אני מכבד את הוועדה.
עידית לב זרחיה: ודאי, ודאי, אבל יש פה מהלך שהוא כולל והוא כלל ארצי, יש לו משמעויות הרבה מעבר.
עידית לב זרחיה: התנאים לעמידה בזכויות כוללים תנאים נוספים של בעלות על רכוש, ושל ההכנסות של בן הזוג ותנאים נוספים.
גלעד אברהמי: מה הבעיה?
גלעד אברהמי: יש היום במס-הכנסה, תביני, היום גם לנכים יש, בלי שום קשר לעולים.
עידית לב זרחיה: גם הם צריכים להגיש בקשה.
גלעד אברהמי: גם להם יש בקשה וגם להם בודקים את נושא הרכוש שלהם.
ליה שמטוב: אם אתם בודקים ורואים משהו כי גם כך, כמו שמישהו מגיע לדואר, וגם מצהיר שהוא עבד אצל המעסיק הזה או המעסיק הזה, אז גם הוא לא מביא את הכל, הוא גרוש, הוא נשוי, גם כל הדברים האלה.
ליה שמטוב: אבל עכשיו אתה אומר.
רוני סרי לוי: לא, אני צריך את הפרטים לגבי מספר המעבידים שיש לו, מהטעם הפשוט שהמעבידים, אנחנו מקבלים את הדיווחים של המעבידים.
רוני סרי לוי: כל פעם נגיע לנתונים.
רוני סרי לוי: אנחנו מקבלים את סוף הנתונים.
עידית לב זרחיה: אם יהיה לי רק נתונים על שני מעבידים והוא עבד אצל ארבעה, למה המעביד לא דיווח?
שלמה מולה: ליה, אני חייב ללכת.
שלמה מולה: את הדקות שלי נתתי למרינה.
קלאודיה כץ: אבל אפשר להמתין לאוטומציה הזאת עד דצמבר 2009, בגין 2008, להפעיל את הטייס אוטומאטי ולגמור על זה את העסק.
ליה שמטוב: אולי תחשבו עוד קצת.
ליה שמטוב: אני חושבת שיצפאן הוא מקבל כל-כך הרבה עבור הפרסום הזה.
עידית לב זרחיה: יצפאן הצדיק את ההשקעה בו, יש פנייה אדירה למוקדים, הטלפונים, האינטרנט, הכל בסדר.
גלעד אברהמי: אני רק אסיים, ברשותך.
גלעד אברהמי: אני אומר ככה – מצד אחד אפשר לבחון את העניין של האוטומציה, אני חושב שזה בשנות ה- 2000 זה דבר שבמקום מה שנקרא למשוך, אז לדחוף.
גלעד אברהמי: אני חושב שצריך ללכת בשיטה של ה- Pull ולא של ה- Push.
גלעד אברהמי: של ה- Push ולא של ה- Pull.
גלעד אברהמי: והדבר השני שאני חושב, שעד שאנחנו, אתם תסדירו את עניין האוטומציה, אם בכלל, משרד הקליטה צריך לראות איך אנחנו מפתחים איזה שהוא מערך מקביל, שאנחנו יכולים ללוות, לפנות לאוכלוסייה ולהעמיד להם איזה שהוא שירות במשרד הקליטה, או שירות של משרד הקליטה בתוך רשות המיסים, שיהיה מישהו שיקלוט, אני יודע שזה דרך רשות הדואר ולכן זה לא כל-כך בתוך רשות המיסים, אבל מישהו שייקח את העולה, ילווה אותו, יסביר לו, אם צריך גם שילווה אותו עד לבנק הדואר, אם צריך.
גלעד אברהמי: אבל מישהו שיעשה איזה שהיא פעולה אתו, עם העולה.
עידית לב זרחיה: אז אתם מוזמנים להרים את הכפפה.
גלעד אברהמי: אני לא יודע, אנחנו צריכים לבחון את זה ולהבין מה המשמעויות של זה.
גלעד אברהמי: לכל דבר יש גם עלות.
גלעד אברהמי: אני לא יודע.
עידית לב זרחיה: כשאנחנו עושים את המהלך של שליחת המכתבים, זה באמת איזה שהוא עיבוד שלנו של הנתונים שקיימים אצלנו, של מי שלכאורה כנראה פוטנציאל לקבל את המענק.
גלעד אברהמי: אתם עושים מהלך של שליחת מכתבים?
עידית לב זרחיה: כן, אמרנו.
עידית לב זרחיה: תנו לי לסיים את המשפט.
עידית לב זרחיה: על פניו, גם כשאנשים מגישים בקשה על-סמך אותם מכתבים, לא תמיד כולם נמצאים בסופו של דבר זכאים.
עידית לב זרחיה: לכן אנחנו לא מתחייבים שכל, ואם היינו עושים, דרך אגב, מהלך אוטומאטי, היינו לכאורה אמורים לשלוח לאותם אנשים את הכסף ואז אותם אנשים שבסופו של דבר לא יצאו זכאים, שזה אוכלוסיות לא הכי חזקות, אנחנו היינו צריכים לבוא ולגבות מהם את הכסף בחזרה וזה מהלך שאנחנו גם רוצים להימנע ממנו.
עידית לב זרחיה: אנחנו לא רוצים לעשות פעולות, לגבות את האכיפה, לגבות כסף מאנשים שקיבלו את המענק והם לא זכאים.
עידית לב זרחיה: וזה אחד השיקולים שנמצא ביסוד הזה שאנחנו בכל-זאת מבקשים שאנשים יגישו בקשה שנוכל לבחון אותה.
ליה שמטוב: חברת הכנסת, מרינה סולודקין.
מרינה סולודקין: אז קודם כל, תודה ליושב הראש שאנחנו מקיימים את הדיון.
מרינה סולודקין: אני שלחתי את המכתב הראשון בנושא זה, בגלל שידעתי בדיוק שהציבור שאנחנו מייצגים, אני ושלמה וליה שמטוב, לא ייקח את ה- 100% של מס הכנסה שלילי.
מרינה סולודקין: שלחתי מכתב לנסרדישי, אני חושבת בין 2007 ל- 2008, קיבלתי תשובה מבולבלת שלא מבינים כלום איזה בעיות לאוכלוסיות שהם לא מבינים מה זה מס הכנסה שלילי, לא מבינים איך ללכת לדואר ואיזה טפסים.
מרינה סולודקין: אני אגיד לכם שאני גם לא מבינה, לא בעברית ולא בשפות אחרות, את הקמפיין של יצפאן.
מרינה סולודקין: אם אתם חושבים שזה ברור כשמש, מה שהוא עושה.
גלעד אברהמי: אני הבנתי שיש לו מרק על הגז.
גלעד אברהמי: זה הדבר היחידי שהבנתי.
עידית לב זרחיה: הוא אמור, הקמפיין הזה אמור לעורר אנשים לגשת, לדעת שיש ולחפש אינפורמציה.
עידית לב זרחיה: אנחנו לא יכולים להעביר את המידע המורכב דרך תשדיר בטלוויזיה.
מרינה סולודקין: מה שאני אומרת, שפניתי ליושב-הראש של רשות המיסים, קיבלתי מכתב ברור שהוא לא מבין את הבעיה אצל העולים, לא מבין אצל רוסים, לא מבין אצל אתיופים.
מרינה סולודקין: אני חושבת, שגם אצל הערבים, לא כל-כך מבין.
מרינה סולודקין: דבר שני, אני אגיד לכם, אני קוראת את כל העיתונות הרוסית ולהגיד לכם שאני ראיתי הרבה פרסומים בנושא של מס הכנסה שלילי, זה צחוק.
מרינה סולודקין: אני קוראת כל שבוע ואני משלמת 50 שקל כל שבוע עבור העיתונות הרוסית, בגלל שאני חייבת, בכלל, בכלל.
מרינה סולודקין: אז אתם מבינים, זה דבר אחד.
מרינה סולודקין: אני לא כל-כך צופה את ערוץ 9 ולא מאזינה לערוץ רקע.
מרינה סולודקין: אבל כשאני מופיעה לשם, אני גם שומעת את הפרסומים וגם אין.
מרינה סולודקין: אז בגלל זה, אני חושבת שיש לכם אפס בפרסום, כמעט אפס בפרסום.
מרינה סולודקין: דבר שלישי, אני לא חושבת שזה אשמתכם, אז קודם כל, עבודת מטה לא עשיתם, לא ישבתם עם אנשים.
מרינה סולודקין: למה משרד הקליטה יכול לייצג את הנתונים בחמש שפות?
מרינה סולודקין: בגלל שזה מדינה כזו, שחייבים לעבוד בשפות.
מרינה סולודקין: עוד דבר אני אגיד לכם, אני חושבת שכל מס שלילי זה דבר מלאכותי.
מרינה סולודקין: בטח שטוב יותר היה, להעלות את שכר המינימום, לחשוב על דברים אחרים.
מרינה סולודקין: זה כלי שכל היעילות שלו, שחלק מהאנשים לא לוקחים כסף על זה, בגלל שלא מבינים ולא יודעים.
מרינה סולודקין: אז מה שאנחנו נגיד היום ואני גם מבקשת מליה ודני.
ליה שמטוב: עוד מעט אני צריכה גם לצאת אבל דני.
מרינה סולודקין: יש לי ועדות אחרות.
מרינה סולודקין: מה שאני מבקשת, לשבת ולחשוב שמדינת ישראל זה מדינת עולים, שבעיית השפות יש לכמה מגזרים, שבעיית הסברה קיימת, וחייבים לחשוב טוב טוב איך אם, אם המס השלילי מתרחב, לכל המדינה, נכון?
מרינה סולודקין: אז יש הוועדה עצמה.
מרינה סולודקין: וזה לא סתם שאנחנו לא קיבלנו את הנתונים 2008 ו- 2009, זה לא סתם, בגלל שבשבילי זה נתון שהוא 50% לא מקבלים את המס שמגיע לכם או אפילו יותר, בגלל שעם נתונים טובים, אני בטוחה שלפחות ב- 2008, אנחנו יכולנו לראות את זה.
עידית לב זרחיה: אי-אפשר לבוא ולהגיד.
עידית לב זרחיה: הדרישה לתשלום היא דרישה שנמצאת בין כל משרדי, כל גופי הממשלה זה דרישה סטנדרטית לגמרי, אין לזה שום קשר למה התוצאה של הנתונים, אני לא מוכנה לקבל.
מרינה סולודקין: את לא מוכנה לקבל, אבל אני לא מוכנה לקבל 50% שלא יודעים, שמגיע להם כסף.
ליה שמטוב: אבל הנתונים בכל-זאת, יש איזה שהוא תאריך, עד איזה תאריך?
עידית לב זרחיה: הבעיה היא כרגע, על פניו, על-פי המקובל בין משרדי ממשלה, כשגוף ממשלתי אחד מעביר לשני אינפורמציה, העלות בהעברה בין ממשלתית, העלות של הפקת האינפורמציה, הגוף הזה מחויב בעלות והעלות כרגע נקבע על 30,000 שקל.
עידית לב זרחיה: הבעיה היא כרגע שצריך לפתור את העניין הזה, האם הכנסת לא מוכנה לשלם את התשלום, אנחנו נבחן את זה.
מרינה סולודקין: מה זה כנסת לא מוכנה?
מרינה סולודקין: מה זה כנסת?
מרינה סולודקין: רק רגע.
מרינה סולודקין: היום הנתונים שרוצים לראות.
עידית לב זרחיה: אם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מבקשת מאתנו נתונים, היא משלמת.
עידית לב זרחיה: הלשכה המרכזית זכאית על-פי חוק.
עידית לב זרחיה: אם אני מבקשת.
דנה גורדון: כל משרד ממשלתי אחר שהכנסת מבקשת, היא לא נדרשת לשלם, אלא איזה 100 שקלים.
עידית לב זרחיה: אם אני מבקשת מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה נתונים, אני משלמת.
עידית לב זרחיה: כל גוף אחר, ממשלתי, שפונה.
עידית לב זרחיה: הרי מרכז המחשוב של רשות המיסים, אפשר להפיק שם נתונים מפה עד להודעה חדשה.
עידית לב זרחיה: כל גוף שפונה, נדרש לשלם, אחרת הגוף הזה יהפוך להיות הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
עידית לב זרחיה: אנחנו נעביר את הבקשה של הוועדה לקבל את הנתונים, לאור העובדה, ונבהיר.
עידית לב זרחיה: יש בעיה לשלם את התשלום?
אורלי אלמגור לוטן: אני לא רוצה להיכנס לעניין של בעיה, כי זה לא מתפקידי להחליט, אני רק אגיד שזה מאוד לא נהוג לבקש מאיתנו כסף על הפקה של נתונים, בוודאי לא בסכומים האלה, מהכנסת.
אורלי אלמגור לוטן: הכנסת היא גוף מבקר, מרכז המחקר והמידע, לפי חוק הכנסת, הוא גוף שאחראי.
מרינה סולודקין: את יודעת מה זה?
מרינה סולודקין: זה פגיעה בריבון של המדינה.
מרינה סולודקין: אנחנו ריבון והם פוגעים, בכך שלא נותנים לנו נתונים.
עידית לב זרחיה: אנחנו נעביר את הבקשה הזאת.
מרינה סולודקין: גנדי זיכרונו לברכה, חבל שהוא לא יושב כאן, לשמוע את הדברים האלה.
עידית לב זרחיה: הדרישה היא על-פי המקובל, אנחנו נעביר את הבקשה הזאת הלאה, למי שצריך.
עידית לב זרחיה: אני חייבת להגיב למה שנאמר פה על הפרסומים, הקמפיין האחרון לא התמקד בעיקר בתקשורת כתובה, אלא הוא פרסם מודעות יחסית, מספר מצומצם של מודעות.
עידית לב זרחיה: בכל פעם שפורסמו מודעות בעיתונות בעברית, פורסם.
עידית לב זרחיה: זה מעט מאוד מודעות, נכון, אחת או שתיים.
עידית לב זרחיה: עיקר הקמפיין היה בתקשורת.
מרינה סולודקין: אלקטרונית, איזה שכבות חלשות שאנחנו לא יודעים מה עם המחשבים שלהם.
מרינה סולודקין: איזה טלוויזיה הם רואים?
עידית לב זרחיה: כל הערוצים.
עידית לב זרחיה: ערוץ 2 זה היה, אם הם רואים ערוץ 1 – זה היה, אם רואים ערוץ 10 – זה היה.
עידית לב זרחיה: אם זה ערוץ 9 – היה.
עידית לב זרחיה: ערוץ הספורט.
ליה שמטוב: כמה יצפאן קיבל?
עידית לב זרחיה: זה פורסם.
עידית לב זרחיה: אבל יצפאן הצדיק את העלות שלו יש לנו למעלה מ- 170,000 פניות לאתר האינטרנט של הרשות, לקבל אינפורמציה.
עידית לב זרחיה: יש עשרות אלפים אנשים שפנו למוקד הטלפוני וביקשו מידע.
עידית לב זרחיה: דרך אגב, אנחנו לא יודעים על מישהו שפנה וביקש לקבל מידע ולא הצליח.
קלאודיה כץ: יש לי הצעה.
קלאודיה כץ: מאחר והעולים באמת מהווים אוכלוסייה מיוחדת, שזקוקה לטיפול יתר ולהסבר יתר, אנחנו יכולים לקיים, אנחנו יכולים להעמיד את מערך הרכזים התעסוקתיים שלנו, יש לנו 23 מוקדים, יש לנו 23 רכזי תעסוקה ומוקדים לקליטת עולי אתיופיה, יש לנו גם רכזי תעסוקה בלשכות.
קלאודיה כץ: אני מזמינה אתכם להעביר לנו, לעובדים שלנו, של המשרד, יום עיון, להסביר להם מה הם צריכים להדריך את האנשים, וכל מי שיהיה אצלנו, אנחנו נסביר להם על האופציה הזאת.
קלאודיה כץ: אנחנו, המשרד, מפעיל מענה קולי שמתפקד 24 שעות ביממה בכל השפות.
קלאודיה כץ: אם אנחנו נזמין לאותו יום עיון את אנשי מרכז המידע הזה, תסבירו להם את זה, הם ישמחו לתת את המידע ובנוסף, אנחנו יכולים באתר המשרד בטח ובטח בחמשת השפות, לפרסם את העובדה, רק תעבירו אלינו.
קלאודיה כץ: חילופי יו"ר – היו"ר דני דנון
עידית לב זרחיה: אין שום בעיה.
עידית לב זרחיה: עד היום, כל גוף שפנה אלינו, נענה.
קלאודיה כץ: חוץ מזה, גלעד דיבר על קובץ, אנחנו שוב מדברים על משרד ממשלתי.
קלאודיה כץ: אנחנו יכולים, אתם רוצים להיעזר בנו – בבקשה, לא רוצים – אין צורך.
דני דנון: תודה, רן מלמד, בבקשה.
רן מלמד: אני אתחיל בלהגיד מילה או שתיים טובות על רשות המיסים, ברשותכם.
רן מלמד: אני חושב שההתקפה שנעשתה עליהם, היא בחלקה מוצדקת, אבל צריך להתחיל קודם כל, אולי בלהגיד כמה מילים.
רן מלמד: אני באמת חושב שרשות המיסים, ואני מדבר קודם כל על מה שנעשה בשנת 2007, רצתה להגיע למקסימום אנשים מהאוכלוסייה, ועשתה לא מעט פעולות כדי לעשות את זה ובתור מי שעבד אתה בנצרת וההצלחות היו שם מאוד גדולות, זה מראה שהדבר הצליח, גם אם יש תקלות בהסברה ודברים אחרים.
רן מלמד: אז זה קודם כל מילה טובה.
רן מלמד: אבל אני חושב שלפני ההסברה, צריך להתייחס לנקודה אחרת שהיא בכלל לא עלתה כאן והיא האם בכלל אנשים, גם אחרי שהם יודעים, ילכו לדואר בשביל לשים את החתימה שלהם, בשביל שתהיה להם את החתימה למס הכנסה.
רן מלמד: ופה יש בעיה.
רן מלמד: אנחנו לא אוהבים את מס הכנסה.
רן מלמד: זה לא, באף מקום בעולם לא אוהבים את מס הכנסה ולא משנה אם מס הכנסה רוצה לתת לנו הרבה יותר ממס הכנסה שלילי.
רן מלמד: אם אני יודע שאני צריך ללכת לדואר לחתום והפרטים שלי יהיו במס הכנסה ואני לא יודע מה מס הכנסה יעשה עם זה, אני אחשוב פעמיים אם אני בכלל רוצה לקבל את המענק הזה.
רן מלמד: ולכן צריך ליצור אמון.
רן מלמד: זו היתה אחת הסיבות שאנחנו עבדנו יחד עם רשות המיסים והצלחנו ליצור את האמון, כי הלקוחות שלנו, לפחות, מגלים בנו אמון וסומכים שאם אנחנו אומרים להם שזה כדאי, אז זה כדאי.
רן מלמד: אבל אני חושב שיש בעיה במנגנון.
רן מלמד: אני חושב שהמנגנון צריך לעבוד הרבה יותר דומה לשיטה האמריקאית ובשיטה האמריקאית, המעסיקים מעורבים מאוד בכל התהליך הזה.
רן מלמד: כי אין שום סיבה לשלוח בן-אדם לדואר, כאשר הוא יכול למלא את הטפסים אצל המעביד, אצל מנהל כוח-אדם במשרד.
רן מלמד: ושהמעביד ישלח את זה ושהמעביד ידווח עליו, ואפשר להגיע לסגירה של המנגנון הזה, בכל צורה שהיא.
רן מלמד: אם אני צריך ללכת לדואר ויש שם תמיד תורים ארוכים ואני צריך לעמוד בתור ולבזבז חצי שעה או שעה, למה אני צריך לעשות את זה?
רן מלמד: למה לא לנסות ולעשות.
רן מלמד: ואם לא רוצים לעשות את הכל ביחד, אז תיקחו שתיים-שלוש ערים כפיילוט, ותעשו את הפיילוט בשתיים-שלוש ערים ותגידו – בערים האלה אנחנו רוצים לעבוד עם המעסיקים.
רן מלמד: אתם יודעים מה?
רן מלמד: אתם רוצים משהו אחר?
רן מלמד: תעשו סגירה עם התאחדות התעשיינים, שגם אצלם, בחלק מהמפעלים, יש אנשים שזכאים למס הכנסה שלילי או למענק הכנסה.
רן מלמד: תסגרו אתם לנסות לעבוד יחד אתם.
רן מלמד: לא דרך הדואר.
רן מלמד: אני חושב שזה יקצר.
מרינה סולודקין: יותר עם לשכות המסחר.
רן מלמד: למשל.
רן מלמד: אני חושב שזה לא רק יקצר את ההליך, אלא יבנה אמון ויגרום לאנשים בלי שום קשר לבעיה של ההסברה, אז אפשר להעביר חומרי הסברה בצורה פשוטה למעסיקים, המעסיקים ייתנו את החומרים לעובדים שלהם, ואני לא מקבל את הגישה שאומרת מעסיק זה לא מעניין אותו, הוא יעשה קומבינות.
רן מלמד: אני חושב שמעסיק, גם אם הוא משלם שכר מינימום או קצת יותר מזה, שיודע שהממשלה יכולה לתת כסף לעובד שלו, שהוא יהיה יותר מרוצה וכל מה שהוא צריך זה לעזור לו למלא טופס, ינסה למלא את הטופס.
דני דנון: אני רוצה לבקש מאברהם שרנופולסקי מחזית הכבוד, להתייחס לסוגיה הזאת, בבקשה.
אברהם שרנופולסקי: תודה, כבוד יושב ראש הוועדה לעלייה וקליטה.
אברהם שרנופולסקי: אני רוצה להתייחס לשתי בעיות.
אברהם שרנופולסקי: אל"ף, בקרב העולים יש מבוגרים או מקבלי קצבת זקנה והשלמת הכנסה, שגם עובדים.
אברהם שרנופולסקי: למשל, עובדים מטפלים.
אברהם שרנופולסקי: אז דיברנו עם כמה מטפלים האלו והם, לא ברור להם האם הם זכאים למס-הכנסה שלילי או לא.
אברהם שרנופולסקי: ואם כן, אז לא, גם לא ברור להם, גם לא ברור לי, האם מס הכנסה שלילי ישפיע על השלמת ההכנסה שלהם.
אברהם שרנופולסקי: זאת אומרת, אין מידע, אין שום הסבר, אז צריך לשנות את המצב.
אברהם שרנופולסקי: הבעיה השנייה – עכשיו, כשהעובדים מקבלים משכורות נמוכות, יש סיכוי להגדלת הכנסתם, בגלל המס הכנסה שלילי, יש לחשוב על איזון של הכנסות של העובדים המקבלים את המס הכנסה שלילי להכנסות של גמלאים שגם עבדו פה, עבדו כעשר, עשרים שנה, וצברו פנסיה כל-כך קטנה, שבעצם גם לא מאפשרת להם את כל הדברים, כולל החזרת משכנתאות.
אברהם שרנופולסקי: אז כיצד לעשות את זה?
אברהם שרנופולסקי: איך לאזן את זה?
אברהם שרנופולסקי: אינני יודע.
אברהם שרנופולסקי: אז מה שאני מבקש מחברי הכנסת, ממר דני דנון, זה לחשוב על כך, איך לאזן את זה.
דני דנון: אני רוצה לסכם את הישיבה.
דני דנון: ועדת העלייה והקליטה רואה חשיבות רבה בנושא חשוב זה.
דני דנון: עולים רבים אינם מנצלים את הזכות שלהם למס הכנסה שלילי.
דני דנון: מדובר במאות מיליוני שקלים שנשארים בקופת המדינה.
דני דנון: הוועדה מבקשת לקבל את הנתונים המעודכנים והמפולחים לגבי ניצול מס הכנסה שלילי, בשנים 2008 – 2009, עד לתאריך 10.5.2011.
דני דנון: הוועדה קוראת למשרדי הממשלה השונים וכל הרשויות השונות, להעביר באופן מיידי את הנתונים.
דני דנון: הוועדה תקיים ישיבת המשך, כשלפניה הנתונים המעודכנים במהלך חודש מאי.
מרינה סולודקין: הוועדה ממליצה לרשות המיסים לעבוד בשיתוף פעולה עם משרד הקליטה.
דני דנון: תודה רבה לכולם, תודה.
דני דנון: אני שמח לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
דני דנון: על סדר יומנו היום קליטת ילדים עולים במערכת החינוך.
דני דנון: אנחנו המתנו עם הדיון הזה מספר שבועות בגלל שתי בקשות: האחת של מרכז המחקר והמידע של הכנסת שרצתה להשלים את הבדיקה, הודיה קין תציג את הנתונים, שנית ממשרד החינוך שביקש תחילה לדחות את הדיון מאחר והמנכ"ל רצה להגיע, ולאחר מכן התבשרנו שהמנכ"ל לא מגיע.
דני דנון: אנחנו שמחים שמאיה שריר ו נמצאות כאן היום כדי להציג את הדברים, אתן ממונות על הנושא הזה.
דני דנון: בפתח דבריי אני אבקש מהודיה להציג את הדוח.
דני דנון: אתמול בלילה קראתי את הדוח ומצאתי שהנתונים קשים וחמורים מאוד, אני מקווה שנקבל תשובות מתאימות מאנשי משרד החינוך על הנתונים.
דני דנון: יש נכונות של המשרד, יש תקנים אבל בתקנים משתמשים לדברים אחרים, זה לא משהו קטן, תכף נשמע את הנתונים אבל אני ראיתי כאן תופעה שכסף שמיועד לילדי עולים מגיע לדברים אחרים במערכת החינוך.
דני דנון: זה דבר חמור ביותר ואני ארצה לקבל תשובות ולבחון מה אנחנו עושים כדי לתקן את העניין הזה .
דני דנון: ראשית אני אבקש מהודיה קין לתת לנו סקירה על הנתונים.
הודיה קין: פלורה כתבה את המסמך ואני רק אציג את עיקרי הממצאים שלו.
הודיה קין: במערכת החינוך יש כ- 105,000 תלמידים עולים שהם ילידי חוץ לארץ.
הודיה קין: במסמך הזה נתבקשנו להתמקד במיוחד בתכניות לסיוע ושעות סיוע שניתנות לעולים ולבדוק איך זה מתחלק במערכת.
הודיה קין: אחד הממצאים העיקריים ועוד לפני שאני אגיע למצבם הלימודי, הכנסנו את הסוגיה הזאת כי אי אפשר להתייחס לנושא של קליטה במערכת החינוך בלי להתייחס לנתונים שיש מסביב לגבי ההצלחה וההישגים של התלמידים במבחנים ובכלל בלימודים.
הודיה קין: הנקודה המרכזית שעלתה מבחינתנו במסמך נגעה באמת לבדיקת השעות.
הודיה קין: משרד החינוך מקצה שעות סיוע לעולים.
הודיה קין: זה נעשה על פי תאריך העלייה שלהם ולפי מספר התלמידים בכיתה.
הודיה קין: לגבי תלמידים שעלו החל ממרץ 2010 – כל התלמידים במערכת זכאים לשעות סיוע לפי הטבלה שנמצאת בעמוד 7 למסמך שלנו.
הודיה קין: אנחנו רואים שזה נעשה על פי מספר התלמידים בכיתה ועל פי זה ניתנות השעות וזה נוגע לכל אוכלוסיית העולים ללא הבחנה של ארץ מוצא.
הודיה קין: לגבי חטיבות הביניים ולגבי תלמידים שהגיעו בתקופות מוקדמות לפני מרץ 2010 יש הבחנה בין עולים שהגיעו מארצות רווחה לבין עולים שהם ילידי אתיופיה.
הודיה קין: אני רוצה להתמקד בנושא בקרת התקן שאותו בחנו.
הודיה קין: בכל שנה נעשה דוח של בקרת תקן לראות לאן הולכות שעות התגבור, שעות הסיוע לעולים הן חלק מרכזי משעות התגבור שניתנות.
הודיה קין: להציג את הנתונים כמו שהם לגבי כמה שעות מוקצות לפי מספר התלמידים בכיתה, זה טוב ויפה, אבל כשלא בודקים מה נעשה עם השעות האלה בפועל בעצם כל ממצא כזה יהיה חסר.
הודיה קין: לכן כל מה שבדקנו הוא את דוח בקרת התקן האחרון.
הודיה קין: לגבי שנת הלימודים הנוכחית דוח בקרת התקן יתפרסם רק בעוד שנתיים כך שקשה לתת אינדיקציה לגבי מה שקורה עכשיו.
הודיה קין: כדי להבין איך זה נעשה כשעושים את בקרת התקן – מי שעושה את הדוח הזה מקבל נתונים כמה שעות משרד החינוך מקצה לשכבה מסוימת, הוא הולך ובודק מה במערכת השעות בפועל של אותם מורים בשכבה המסוימת, משווים אותה למה שאותו בית הספר מקבל לבין מה שבאמת ניתן בפועל.
הודיה קין: מה שעולה מתוך בקרת התקן האחרון שאינו כולל את רפורמת "אופק חדש", צריך לקחת בחשבון שזה עשוי לצמצם משמעותית את החריגות האלה, אבל עדיין אני לא מניחה שזה יפתור את זה באופן מלא.
הודיה קין: עולה שיש חריגה משמעותית כשאנחנו מדברים על 60% מבתי הספר היסודיים, וכשליש מחטיבות הביניים שלא מקצים את כל שעות התגבור הניתנות, הם לא באמת מגיעות בהכרח ליעד שלהם ויכול להיות שלעיתים עושים בהן שימוש לשעות הוראה רגילות ולעיתים  הן מועברות לתפקידים מסוימים, כמו למשל שמנהל בית ספר משבץ במערכת לצורך אחר ולא ללמד בכיתה של עולים.
הודיה קין: יש לקחת בחשבון שאלה הם לא נתונים חד משמעיים, זה לא ממצא חד וברור כי זה מתייחס לכלל שעות התגבור במערכת, אבל דווקא בגלל העניין הזה אם יש כל כך חשיבות להקצאת שעות סיוע לעולים למה משרד החינוך לא עושה הבחנה בתוך הבקרה הזאת לקטגוריה ספציפית לניצול שעות הסיוע לעולים.
הודיה קין: צריך לזכור שזה מתייחס לתגבור באופן כללי ושזה גם לתלמידים שמתקשים, אבל זה נותן לנו אינדיקציה לעניין.
הודיה קין: זה לעניין בקרת התקן.
דני דנון: יש דברים נוספים שמצאת לנכון?
הודיה קין: הדוח שפורסם ביולי 2010 של המשרד לקליטת העלייה ושל מכון ברוקדייל בעצם בחן את ההישגים הלימודיים של העולים והתייחס למצב הלימודי שלהם.
הודיה קין: הממצאים האלה מראים שיש שונות בין עולים מארצות מוצא שונות בהישגים הלימודים, זה אולי מעורר את העניין לבדוק אפשרות להעניק את שעות סיוע לעולים בהתאם לארצות המוצא שלהם ולפי הקשיים הייחודיים שאיתם הם מתמודדים.
הודיה קין: הדוח הזה מראה שהקשיים המרכזיים נוגעים לעולים יוצאי אתיופיה בין אם הם נולדו בארץ, ואפילו חמור מזה דווקא לגבי עולים יוצאי אתיופיה שנולדו בארץ.
הודיה קין: הדוח הזה מראה עוד שהקושי המרכזי של העולים מארצות מוצא שונות וגם מארצות דוברות: אנגלית, ספרדית, צרפתית ומעבר לעולים יוצאי אתיופיה, הם קשים מרכזיים של העדר שליטה בשפה העברית, מה שגורם להרבה תלמידים בעצם להתקשות להישאר כל השיעור בכיתה, זה כמובן משפיע בהמשך על ההישגים הלימודיים שלהם.
הודיה קין: לכן יש הצעה שעלתה מארגוני העולים להעניק את שעות התגבור בעברית בהתאם לרמה של התלמיד ולא בהכרח לפי שנת העלייה שלו.
דני דנון: בנוגע למבחני הבגרות.
הודיה קין: מבחני הבגרות דווקא מראים שההישגים בבגרות של עולים מברית המועצות לשעבר ועולים מארצות דוברות אנגלית וספרדית, מצבם של העולים הוא פחות או יותר כמו של כלל התלמידים במערכת ואפילו בחלק מהמקרים טוב יותר.
הודיה קין: הבעיה המרכזית בהישגים בבחינות לבגרות נוגעת לתלמידים שהם יוצאי אתיופיה.
הודיה קין: שיעורי הנשירה של תלמידים עולים גבוהים יותר משיעורי הנשירה של תלמידים ישראלים, והם פחות משתלבים במסגרות חינוך חלופיות לעומת התלמידים הישראלים.