GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהודה בן חמו: לקחנו על עצמנו, כפי שנאמר פה... לצערי, לתדהמתי, נודע לי שאנחנו העיר השנייה סך הכל שהקמנו אנדרטה לזכר הנספים ב'אמיה' ואני חושב שיהיה זה נכון אם תהיה התייחסות ממשלתית לפיגוע הזה, כי חשתי בקרב הקהילה פגיעה מאוד מאוד משמעותית שאין התייחסות ממלכתית לפיגוע הזה.
יהודה בן חמו: הם נהרגו רק בגלל שהם יהודים ואנחנו החלטנו שב-18 ליולי אנחנו מקיימים פה יום אזכרה לנספים ב'אמיה'.
יהודה בן חמו: אתם לא יודעים כמה תגובות הגיעו אלינו מכל הארץ, לא מכפר סבא, הגיעו תגובות מכל הארץ שרוצים להיות חלק מהעניין, רוצים להשתתף, אנחנו הופכים את זה לטקס עירוני, אני לא יכול לקרוא לזה טקס ממלכתי, אבל אם תרצו שנעשה את הטקס הממלכתי פה, לא תהיה לי שום בעיה.
דני דנון: ה-18 ביולי ביום של ה'אמיה', או של השגרירות?
מאוריסיו אסנמיל: ה'אמיה'.
דני דנון: אבל אתם מציינים את שני האירועים ב-18.
יהודה בן חמו: את שניהם באותו יום.
אריאנה חדקל: פה באנדרטה יש 18 תמונות כאלה, לזכר השגרירות, וזאת הראשונה באזור השרון.
דני דנון: איפה יש עוד אנדרטה כזאת?
יגאל אמיתי: יש בשבי שומרון לזכר חנה זהבי, בעלה היה תושב המקום.
יהודה בן חמו: יש באשדוד ובכפר סבא.
יהודה בן חמו: יש עוד?
אריאנה חדקל: יש אחת בצפון עכשיו, אבל באזור השרון אנחנו רצינו שיהיה זכר למקרה הזה.
אורי מקלב: כאן יש הנצחה נוספת שהיתה לווטרנים.
אורי מקלב: זה היה ממש ביום חמישי האחרון בשעה 17:00, זה ממש קרוב למקום.
אורי מקלב: אנחנו רואים כאן את הווטרנים, את המקהלה של הווטרנים, כאן את הסרת הלוט.
יהודה בן חמו: ייחדנו כיכר מאוד מרכזית בעיר ונתנו אותה להנצחה.
דני דנון: יש לווטרנים מועדון פה?
יהודה בן חמו: יש להם מועדון, פעילות, תיכף אתה תראה גם ספר שהוצאנו עליהם.
יונה מייקלר: הוצאנו ספר.
יונה מייקלר: כל 9 למאי אנחנו חוגגים את הניצחון על גרמניה הנאצית.
יונה מייקלר: זה חשוב להם מאוד ואני חושב שזה חשוב גם לנו וגם לדורות הבאים לא פחות, מה שהיה זה חלק מההיסטוריה שלנו.
יונה מייקלר: מה עוד שאני אמרתי גם בטקס, אני נמצא פה די הרבה שנים, 40 שנה בערך, ובעשרות השנים הראשונות כמעט לא ציינו את החג הזה כיוון שהיתה מן סברה כזו שהיהודים בעצם לא נטלו חלק פעיל בלחימה, בניצחון, ומה שמסתבר בעשרות השנים האחרונות שזה לגמרי לא נכון ויש מידע בהחלט עדכני וחדש שיהודים השתתפו בצורה פעילה ויש מאות גיבורי ברית המועצות ואלפי בעלי מדליות ואני מדבר רק על הצבא האדום, וברור שבכל העולם בצבאות אחרים נלחמו גם יהודים.
יונה מייקלר: זה חשוב מאוד ואנחנו מציינים את זה כל שנה בטקס די רשמי של העירייה.
אברהם מיכאלי: המדינה מציינת את זה באופן רשמי, תוכלו דווקא בקטע הזה להתחלק בתקציבים כי יש שם די הרבה כסף.
יונה מייקלר: תודה.
אורי מקלב: אפשר רק לציין שהיו 500,000 ווטרנים בברית המועצות, 250 נהרגו במלחמה, 157 קיבלו את האות הכי גבוה בברית המועצות ויש לנו 120 חברים שלצערי.
אורי מקלב: ..
אורי מקלב: ניכנס למערך של הקליטה.
אורי מקלב: הקהילה אצלנו בקליטה הקהילתית מדרום אמריקה.
אורי מקלב: שוב, יש את המערך הגיאוגרפי של השליחים בחוץ לארץ, הקשר עם העולים.
אורי מקלב: בקליטה הישירה אנחנו רואים את תרשים הזרימה של מנהלי שירותי הקליטה האזוריים, מנהלי הקליטה של העולים, מנהל תיק העולים, הקשר עם העולה, עמית קליטה.
אורי מקלב: אנחנו רואים את ההיזונים החוזרים ובעצם הם מכינים את התיק לעולה שמגיע בסופו של דבר אלינו.
אורי מקלב: גב' דבי אשכנזי נמצאת בקשר עם השליחים גם בדרום אמריקה, לגבי הקליטה שלנו.
אורי מקלב: וכאן אנחנו רואים את התהליך של הקליטה של משרד הקליטה, מקבלת מידע מוקדם, העלייה לארץ, הבדיקות בשדה התעופה.
דני דנון: איפה היוזמה שלכם פה?
דני דנון: איפה עידוד העלייה שלכם?
אורי מקלב: יש לנו קשר מיילים רציף של דבי אשכנזי.
דני דנון: מה שאני רואה פה זה עולה מגיע לשליח בארגנטינה, בבואנוס איירס, הוא אומר לו 'אני רוצה לעלות לכפר סבא', ואז נוצר הקשר והכל רץ.
דני דנון: השאלה שלי איפה העידוד שלכם?
אורי מקלב: יש לנו תיק של כפר סבא.
אורי מקלב: בעצם כל הרעיון לקליטה התחיל מוונצואלה, אחרי שצ'אבז עלה שם לשלטון, או שהתחיל את המהלכים השליליים שלו.
אורי מקלב: הפרויקט התחיל במאי 2006, ראש העיר גם נסע לשם עם רכזת קודמת שהיתה לנו והוצגה שם כפר סבא, אנחנו בקשר איתם, אנחנו בקשר עם השליחים בדרום אמריקה, יש לנו חומר שהעברנו בכפר סבא.
אורי מקלב: כלומר אנחנו עושים הרבה שם, או מוסרים אינפורמציה על כפר סבא במקומות המרכזיים לטובת עידוד העלייה.
אורי מקלב: דבי בקשר רציף.
יהודה בן חמו: אני רוצה להתייחס לנושא הזה.
יהודה בן חמו: לפני חמש שנים, כפי שנאמר פה, נסעתי מטעם משרד הקליטה והסוכנות לוונצואלה.
יהודה בן חמו: מה שראיתי שם, ראיתי שם יהודים די מפוחדים, אבל יחד עם זאת הכמיהה למיאמי היא יותר מאשר אלינו.
יהודה בן חמו: בגלל הקרבה לוונצואלה, הם ממשיכים לנהל את העסקים והם מנהלים חיים בין מיאמי לקראקאס.
יהודה בן חמו: היה שם פעיל, מצוין אפילו, של הסוכנות, אילן.
יהודה בן חמו: לאחריו היתה תקופה שלא היה שליח, לא היתה להם כתובת, המתיחויות שצ'אבז יצר גרמה להם הרבה מאוד חוסר ודאות והם לא ידעו מה הם עושים.
יהודה בן חמו: יחד עם זאת החלק המשמעותי עדיין נמצא שם.
יהודה בן חמו: הגיעו לכאן הרבה יותר משפחות ממה שנאמר.
יהודה בן חמו: המטרה היתה, וזו המטרה שהוצבה על ידי משרד הקליטה והסוכנות והגדירו לי אותה, זה לנסות להביא יהודים לארץ.
יהודה בן חמו: אמרתי, קודם כל שיגיעו ללוד, בלוד נתחיל לנסות למשוך אותם לכפר סבא, אבל המטרה היתה להביא אותם לארץ.
יהודה בן חמו: הגיעו לפחות פי שתיים אם לא יותר מהמספר שנקוב פה, חלק הגיעו לכפר סבא, חלק לא, או הגיעו לתקופה קצרה גם בגלל עלויות הדירות פה, בני משפחה שגרים בערים אחרות, אבל ראינו בזה גם הצלחה---
דני דנון: מבחינת עתודות בנייה שלכם, יש לכם עתודות בנייה לזוגות צעירים?
יהודה בן חמו: כל עתודות הבנייה שלנו זה בנייה פרטית.
יהודה בן חמו: כל אדמות המדינה שאפשר, לצערי.
יהודה בן חמו: ..
יהודה בן חמו: אם אנחנו נצליח לשכנע את משרד השיכון ומשרד האוצר לתת לנו את קרקעות המינהל, לא את כולן, חלק מהן, שנייעד אותן לטובת זוגות צעירים, עם אוריינטציה מסוימת אפילו לקליטת עלייה, שאחוז מסוים מהפרויקט ניתן לקליטת עלייה, אנחנו יודעים לעשות את זה.
יהודה בן חמו: גם כשבנינו עכשיו 272 יחידות דיור, אכלסנו אותן רק על ידי זוגות צעירים, ליד הקאונטרי קלאב, בצד המזרחי של העיר.
יהודה בן חמו: אנחנו מתעתדים לבנות עוד 200 יחידות.
יהודה בן חמו: אנחנו יודעים לייעד אותם לטובת זוגות צעירים.
דני דנון: איך?
דני דנון: לפי גודל הדירה?
יהודה בן חמו: לא.
יהודה בן חמו: אלא מה?
יהודה בן חמו: בקרקע אתה לא יכול להתנהל כי משרד הפנים מגביל אותך, אומר לך עלות שמאי.
יהודה בן חמו: בעלות הבנייה אנחנו יודעים לתת להם את ההנחה של 25%, זה משמעותי, אבל עדיין לא מספיק לכולם.
יהודה בן חמו: אם ייתנו לנו לבנות על אדמת מינהל, אנחנו נדע לעשות כמו שעשו פה פרויקטים בעבר, ש-51% מעלות הקרקע משלם הזכאי והבנייה היא בנייה, ואז הוא מקבל הנחה משמעותית.
יהודה בן חמו: רק בקונסטלציה הזו אפשר ליצור בנייה לזוגות צעירים, לעולים ולאוכלוסייה שידה אינה משגת והיא תוכל להשתלב פה.
אברהם מיכאלי: לא הבנתי, יש לך קרקעות מינהל שהן לא מתוכננות?
יהודה בן חמו: בטח.
אברהם מיכאלי: אז מה הבעיה?
יהודה בן חמו: שהמינהל יגיד לי כן.
אברהם מיכאלי: אתה לא מקבל הרשאה לתכנן את הקרקעות?
יהודה בן חמו: לא נותנים.
אברהם מיכאלי: תב"עות יש לך?
יהודה בן חמו: אני יכול להכין תב"ע בפרק זמן קצר מאוד.
דני דנון: אני רוצה שתחזור על זה שוב, זה מעניין אותנו, כי זה חוזר בכל מקום בארץ.
דני דנון: אם אני מביא את יושב ראש המינהל ואת השר האמון עליו, מה אתה מבקש ממנו לקדם מבחינת בנייה לזוגות צעירים ועולים?
יהודה בן חמו: שייתן לי את הקרקע, אני אתכנן אותה לבנייה לזוגות צעירים.
יהודה בן חמו: אנחנו יודעים לתכנן.
דני דנון: איך אתה מבטיח את המחיר?
יהודה בן חמו: עשינו כבר פרויקטים כאלה פה.
יהודה בן חמו: עשר שנים.
יהודה בן חמו: באה המדינה ואומרת לי 'הקרקע תהיה במקסימום 51% עלות', זה לאזרח הממוצע.
יהודה בן חמו: לעולה החדש, לאוכלוסייה שמדורגת בניקוד גבוה, מקבלים 11% מעלות הקרקע, ואז בעלות הקרקע אתה יכול לתת הנחה משמעותית.
יהודה בן חמו: הבנייה היא בנייה.
יהודה בן חמו: אני, מהרווח מהקרקע הפרטית, נותן להם את ההנחה, אבל זה עדיין לא משפיע כמו עלות הקרקע, ואם המינהל יהיה מעוניין.
יהודה בן חמו: אני אגיד משהו שיישמע לא אובייקטיבי, כי אני עומד פה בראש הארגון, יש הזדמנות לשלב פה זוגות צעירים שבהחלט יכולים להיות חלק מההצלחה של העיר הזו, בכך שאנחנו ניתן להם את ההזדמנות להיכנס לדירה, אנחנו קוראים לזה דירה צומחת.
יהודה בן חמו: בנינו פה פרויקט של דירות של שלושה חדרים, אבל עם הזמן כשהמשפחה גדלה, גם הדירה גדלה.
יהודה בן חמו: מראש תכננו את זה בצורה כזו שהדירה צמחה יחד עם המשפחה.
יהודה בן חמו: יש היום דירות שהיו שלושה חדרים והיום הם כבר חמישה חדרים, בהתאם לגודל המשפחה ככה היא צמחה, וזה היה פרויקט שנעשה יחד עם המינהל במשרד השיכון.
דני דנון: איך נקרא הפרויקט?
דני דנון: יש שם לדבר הזה?
יהודה בן חמו: פעם זה היה 'בנה דירתך' והיום זה---
אברהם מיכאלי: בנווה רבין, יש 400 יחידות דיור.
יהודה בן חמו: כן, 'בנה דירתך'.
אריאנה חדקל: יש לי שאלה.
אריאנה חדקל: אני לא יודעת אם זה בדיוק במקום, אבל רציתי לדעת לפי מה ואיך מגיעים עולים חדשים לכפר סבא, כי באים מעט מעט מעט.
אריאנה חדקל: אפילו מוונצואלה, מדרום אמריקה.
אריאנה חדקל: מוונצואלה באים יותר, אני מקבלת את הנתונים, אבל לכפר סבא ממש כמעט שאין עולים.
יהודה בן חמו: נאמר פה קודם שהיום שהקושי של העולים להשתלב בעיר כי המחירים של הדירות הם מאוד מאוד יקרים והעולים מגיעים לארץ ומשתלבים או בקרבת מגורים של בני המשפחה שלהם, או במקומות שהם יכולים להשיג דירה, או במקומות שמשרד הקליטה יכול לתת דירות, אני יודע שבבאר שבע יש דירות.
יהודה בן חמו: .. אבל זו הסיבה המשמעותית.
אורי מקלב: אנחנו רואים את התכניות של הקליטה, חברה ותרבות, ויש לנו את הקליטה הקהילתית.
אורי מקלב: יש מועדונים למבוגרים, נוער, חברה ותרבות לווטרנים, הדיור המוגן, 'אני חדש בארץ', זו תכנית של אגף החינוך עם מורות ניידות לילדי העולים שרק מגיעים, מקהלות של עולים, פעילויות משולבות לעולים וותיקים, כמו למשל יום העולה, לימודי מחשב למבוגרים, כיתות לימוד מבוגרים, השלמה של 12 שנות לימוד, לקהילה האתיופית, וגם השפה.
אורי מקלב: חגגנו את אירועי הניצחון, הפעלה של מוקד עולים, הוצאה של עיתון, הנצחה לווטרנים, חברה טכנולוגית למדענים, ואנחנו משלבים את הפעילות של הקהילה בעיר ירוקה עם הרצאות שמקבלים העולים הנמצאים בהוסטל.
אורי מקלב: כאן אנחנו רואים את אחד האירועים, 65 שנה לניצחון.
אורי מקלב: הפרויקט של הקליטה הקהילתית.
אורי מקלב: כמו שאמרתי, הוא התחיל במאי 2006.
אורי מקלב: בתחילת הפרויקט נקלטו 41 משפחות בכפר סבא, 124 נפשות.
אורי מקלב: לצורך מימוש הפרויקט הוקצבה פרויקטורית על ידי משרד הקליטה.
אורי מקלב: הפרויקטורית, אפשר להוסיף, כמו שאמרתי, היא בקשר גם עם השליחים וגם עם העולים עוד בחוץ לארץ, לאחר מכן היא קולטת את המשפחה בכל מה שקשור לצעדיה הראשונים והיא מלווה אותם במשך שנה שלמה.
אורי מקלב: יש לנו כאן לצורך הקליטה דירת קלט, ביחד עם הסוכנות היהודית שמשתתפת גם בעלות של הדירה וזה מסייע מאוד לאותם עולים שלא מגיעים בקליטה ישירה אלא צריכים דירת קלט.
אברהם מיכאלי: כמה דירות קלט יש בעיר?
אורי מקלב: יש לנו אחת.
אורי מקלב: כאן אנחנו רואים את יום העולה.
אורי מקלב: פעולות קליטה: יש לנו קבוצות תמיכה של עולים מחבר העמים, שמבצעת פעילויות.
אורי מקלב: עוד קבוצה נוספת במרכז הקהילתי אלי כהן, אחת בגלר.
אורי מקלב: שוב, טיולים, הכרת הארץ.
אורי מקלב: מועדון נוער.
אורי מקלב: שוב, לפני כשנתיים ישבנו בישיבה עם ראש העיר, יחד עם מחלקת הנוער במועדון, וראש העיר אמר 'זהו, אנחנו רוצים ותיקים ולא רק לעולים מברית המועצות', ואכן היום המועדון הזה הוא לוותיקים ועולים מברית המועצות.
אורי מקלב: זה קורה גם במועדון הנוער של הקהילה האתיופית וגם שם אנחנו רואים בני נוער ותיקים.
אורי מקלב: האולפן, בו לומדים העולים.
אורי מקלב: אנחנו רואים את הפעילות ביום העולה, אנחנו רואים עוד מועדון מדרום אמריקה, שעושה פעילות 'אני חדש בארץ', דיברתי על זה, עם המורות הניידות ללימודי השפה העברית לילדי העולים.
יוסי בר נוי: מה זה מורות ניידות?
אורי מקלב: המורה מגיעה לבית התלמיד, אחרי שעות הלימודים בבתי הספר.
אורי מקלב: זה רק לילדים.
אורי מקלב: כאן אנחנו רואים מקהלות בהוסטלים השונים.
אורי מקלב: שוב, הפעילות בווטרנים והכיתות שדיברתי עליהן, כיתות הלימוד לקהילה האתיופית.
יהודה בן חמו: תשובה אחת ברשותך, חבר הכנסת דנון.
יהודה בן חמו: לגבי שאלתך, חבר הכנסת מיכאלי, מתוך 139 משפחות שקיימות בעיר, נוספו 4 משפחות לאחרונה, יש כ-80 פניות לרווחה.
יהודה בן חמו: הפניות הן מבעיות קשות מאוד מאוד מאוד עד לבעיות למשל של אם ניקח משפחה, ששני בני הזוג עובדים, אבל הם מטופלים נגיד לצורך עזרה ללימודים, לטיפול שיניים, לדברים שהקהילה יכולה לאפשר ולתת להם.
אברהם מיכאלי: אנחנו מדברים פה בעולים שכמה שנים הם בארץ?
יהודה בן חמו: הרבה מאוד שנים.
יהודה בן חמו: ותיקים מאוד.
אברהם מיכאלי: האם אתה, אדוני ראש העיר, באמת נערך לקליטה החדשה שיכולה להיות בתקופה הקרובה, כולל הפלשמורה?
דני דנון: לא בטוח שהם יגיעו לפה.
אברהם מיכאלי: בגלל הדיור.
דני דנון: כן, 1,300,000, 1,400,000 מחיר דירה.
אברהם שיינפיין: אני רוצה לשאול אותך שאלה לגבי השאלה שאתה שואל.
אברהם שיינפיין: אני ראיתי הצגה לא מזמן של הקהילה האתיופית, שמראה את בעיות הקליטה הקשות שלהם בארץ, הבעל והאישה, מה קורה ביניהם כשהם נפתחים לקהילה, שם המצב הוא שהנשים חסרות ערך ופתאום פה הן נהיות חזקות מאוד.
אברהם שיינפיין: אחרי ההצגה יש דיון של שעה עם המשפחות וראית איך הנשים נפתחו ודיברו על מה שקורה אצלם בבית.
אברהם שיינפיין: יש רציחות, יש כל מיני דברים, השאלה אם היום אתם עושים שם, אם שם יתחילו לטפל בבעיה, שלא יגיע מצב שזה יקרה פה וזה יקרה פה.
אברהם מיכאלי: אני יכול להגיד לך שבביקור שלי במקום, אתה לא יכול להעלות על דעתך באיזה תנאים הם חיים שם.
אברהם מיכאלי: לדבר איתם על הדברים האלה, זה באמת רחוק מהמציאות.
אברהם מיכאלי: אבל למה שאלתי את ראש העיר?
אברהם מיכאלי: אני דווקא שמח על הנתון שאתה נותן לי, כי הרבה מאוד ערים עדיין מחזיקים את הרוב המוחלט שלהם במסגרת הרווחה.
אברהם מיכאלי: לא שהם מתנדבים להיות ברווחה, אלא הם נאלצים להיות שם, בשל בעיות כאלה ואחרות.
אברהם מיכאלי: יש בעיות, הבעיות ששמענו פה הן בעיות שבכל עיר שאנחנו מבקרים שם---
יהודה בן חמו: אני יכול להגיד לך שלמעט מקרים של בעיות רפואיות, אין מצב שלא מוצאים פה עבודה.
יהודה בן חמו: גם הקהילה האתיופית.
יהודה בן חמו: למעט מקרים של בעיות רפואיות, של 100% נכות, או דברים כאלה, רובם הגדול מאוד משולב במסגרת העבודה וגם בקהילה.
יהודה בן חמו: רואים את זה גם בקהילות העירוניות.
דבי אשכנזי: דרום אמריקה, דווקא הם---
דני דנון: מאיזה מדינות?
דבי אשכנזי: גם מקסיקו וונצואלה, דווקא הם שוכרים דירה במקומות הכי טובים בעיר והביקוש לכפר סבא הוא אדיר.
אברהם מיכאלי: אבל יש להם הון משלהם, עם אמצעים משלהם.
אברהם מיכאלי: זה לא כסף שהמדינה נותנת להם.
מרטה לוי: הם לא באים מאותם---
דבי אשכנזי: דווקא מארגנטינה הגיעה משפחה אחת.
מרטה לוי: הם הפסיקו לבוא בגלל ש...
דלי אלי: במסגרת הפרויקט משרד הקליטה כן עוזר.
דלי אלי: במסגרת של העלייה הקהילתית, אז כל משפחה מקבלת סל סיוע בדיור, כמו סיוע בחינוך, וסל של תרבות.
דלי אלי: משרד הקליטה כן מסייע.
אברהם מיכאלי: את כפר סבא אנחנו מכירים ואני מכיר, וזה לא הביקור הראשון שלי פה בעיר.
אברהם מיכאלי: לדעתי אנחנו לא צריכים להתבייש לפנות לראשי ערים מן הסוג של יהודה ולהגיד לו שהם כן יתגייסו לקליטת עלייה, כי יש להם גם ניסיון וגם יכולת.
אברהם מיכאלי: זאת לא רשות שקשה לבקש מהם שייקחו על עצמם דברים, זה לא כמו אותן רשויות שאנחנו באים והם אומרים 'תשמע, אם המדינה לא מעבירה לי שקל, אני לא יכול לקלוט'.
אברהם מיכאלי: אני חושב שאנחנו עדיין נמצאים בקליטת עלייה בקנה מידה גדול, נכון שאין הרבה עולים בשנים האחרונות, אבל אותם עולים שיעלו, במיוחד אותן קבוצות בעייתיות, הקליטה שלהם נמשכת.
אברהם מיכאלי: יש פה קבוצה גדולה של יהודי ברית המועצות שכבר נמצאים בארץ משנות ה-90, אבל חוויית הקליטה שלהם עדיין בעייתית, יש להם עדיין בעיות.
אברהם מיכאלי: אצלך יש בעיר יחסית לא הרבה, 8,500 זה לא קבוצה גדולה של עולים מברית המועצה, יש מקומות שיש להם עשרות אלפים.
אברהם מיכאלי: לכן מצד אחד אנחנו שמחים שראש העיר לא בא לבקש מאיתנו היום 'תעזרו לי בתקציבים של משרד הקליטה', מצד שני הוא כן מבקש דברים שאני חושב שזה לגיטימי שנתגייס עבורו, הנושא של משרד השיכון, מינהל מקרקעי ישראל וכל הסוגיה הזאת, ואתה בוועדה תמשיך להוביל את זה גם בערים אחרות שזה עלה.
ארנסטו קאהן: תודה על ההזמנה.
יהודה בן חמו: ארנסטו לא יודע, אבל אני אגיד מלה בנושא של עידוד נושא התרבות של עולים חדשים, גם בקרב דרום אמריקה.
יהודה בן חמו: ארנסטו יזם כתיבת ספר שאנחנו נעניק לכם אותו היום כתשורה, וגם בכלל הפעילות הספרותית, התרבותית, מעת לעת להיפגש עם חוג היוצרים, אני קורא לזה, של הדרום אמריקאים, זו חוויה מרנינה.
יהודה בן חמו: גם הווטרנים כתבו ספר על עצמם, הם כתבו ספר, יזמו, על כפר סבא, והפעילות הזו באה לידי ביטוי.
יהודה בן חמו: האמן האתיופי, שעוד מעט אנחנו מגיעים איתו להסדר שהוא יעשה את האנדרטה לזכר הנופלים שעלו מאתיופיה.
יהודה בן חמו: אנחנו מנסים לקחת את הכח האדיר הזה של העולים ולהשתמש בו למען הקהילה ולמעשה ארנסטו יזם, עם עוד חבר או שניים, כתיבת ספר על העיר כפר סבא, אני מקווה מאוד שתקראו אותו, אני אתן לכם אותו, וגם בגלל זה אתה פה.
ארנסטו קאהן: 'כפר סבא - אהבה חדשה'.
ארנסטו קאהן: זאת התודה שלנו לעיר ולראש העיר.
ארנסטו קאהן: אני רציתי להגיד מלה על ונצואלה.
ארנסטו קאהן: אני רופא, פרופ' באוניברסיטת תל אביב, הייתי הרבה שנים גם מנהל בית החולים בילינסון ואני גם יושב ראש נשיא של איגוד הסופרים בארץ בשפה הספרדית וגם באיגוד הסופרים הכללי.
ארנסטו קאהן: אני הוזמנתי לוונצואלה, על ידי הקהילה ועל ידי האקדמיה, הם שילמו לי את הכרטיס, הייתי שם, נפגשתי וגם התקבלתי על ידי הממשלה, ראש העיר קראקאס, והיה ביקור קשה.
ארנסטו קאהן: כשיצאתי משם טלפנתי לאשתי ואמרתי לה 'זהו, יצאתי'.
ארנסטו קאהן: אז שם אני קיבלתי הזמנה נוספת מיהודי.
ארנסטו קאהן: אני אמרתי שלא, בגלל שאני צריך לעשות כל מיני דברים, באמת.
ארנסטו קאהן: אפשר להגיד שאני ידיד של כל האנשים בקהילה שם.
ארנסטו קאהן: המשפחות במיאמי והם נשארים בקראקאס לנהל את העסקים.
ארנסטו קאהן: אם אתם רוצים, אני יכול להגיד שכן ולנסוע עוד פעם, אין בעיה, אם רוצים שאני אדבר איתם שוב, אני לא עושה את זה בכיף, אבל אם אני יכול לתרום משהו, אני אתרום.
ארנסטו קאהן: אני אגיד לכם, אני בטוח שאני יכול לעזור במשהו, אבל מה זה קליטה?
ארנסטו קאהן: קליטה, אני כאיש תרבות, יכול להגיד לכם, זה נכון, זה עבודה וזה בית וזה גם תרבות, ואני יכול להגיד את זה במטפורה, זה חום, איך אתה התקבלת.
ארנסטו קאהן: כשאני הגעתי לארץ, לפני הרבה שנים, קרה לי משהו שבחיים לא היה בבואנוס איירס, נכנסתי לגור בבית בקרית אונו, באותו יום שאני מגיע לשם, דופקים על הדלת, מי זה?
ארנסטו קאהן: פותח את הדלת, ילד כזה, בגיל 8, בא עם עוגה, 'ברוכים הבאים למדינת ישראל'.
ארנסטו קאהן: אתם לא יודעים מה זה עשה לי.
ארנסטו קאהן: לבחור הזה, בגיל 8, קוראים לו ירון דקל.
ארנסטו קאהן: יש המון סיפורים שאני לא יודע למה הוזמנתי לפה, אבל אני יכול לתרום.
דבי אשכנזי: אני רוצה להוסיף משהו לגבי מה שהוא אמר על ונצואלה.
דבי אשכנזי: לצורך העניין עשיתי ואני בקשר הדוק עם הקהילה.
דבי אשכנזי: מיאמי היום מלאה, הרבה אנשים שנסעו למיאמי ...
דבי אשכנזי: כי העלויות שם לחיים ולרמת החיים הם פי שתיים ואפילו פי שלוש מקראקאס.
דבי אשכנזי: ביקוש העלייה לארץ הוא אדיר, הגיעו 150 עולים רק מוונצואלה, שלא היה שנים רבות.
דבי אשכנזי: .. אני בקשר עם אותו שליח.
דבי אשכנזי: אז אני חושבת שהדברים קצת השתנו.
דני דנון: אני רוצה לקרוא את הסיכום, ברשותכם.
דני דנון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות מברכת את ראש העיר כפר סבא, מר יהודה בן חמו, המשנה מר אורן כהן ומשנה מר יונה מייקלר, האחראי על הקליטה בעיר, על העשייה המבורכת בעיר.
דני דנון: הוועדה קוראת לראש העיר לפעול להגדיל את מספר העולים בעיר כפר סבא.
דני דנון: הוועדה מברכת את משרד הקליטה על הודעתו על אכלוס מרכז הקליטה בעולים זכאי דיור ציבורי ואמהות חד הוריות תושבי העיר כפר סבא.
דני דנון: הוועדה מבקשת לקבל דיווח על מועד מדויק של פתיחת המרכז.
דני דנון: הוועדה תפנה לוועדת שרים לענייני טקסים לשקול ציון יום הפיגועים בבניין ה'אמיה' בשגרירות בארגנטינה.
דני דנון: הוועדה תבקש ממרכז המחקר והמידע של הכנסת להכין דוח מפורט לגבי יוזמות לבנייה לזוגות צעירים ועולים כדוגמת 'בנה דירתך' ודוגמאות אחרות.
דני דנון: אנחנו רוצים להודות לכל הנציגים שהגיעו, לפרופ' ארנסטו קאהן, לנציגים של העולים שנמצאים פה היום ואנחנו באמת אומרים, יש לכם עיר נפלאה, אנחנו רוצים שיותר עולים ייהנו מהעיר הזאת תודה רבה לכולם.
דני דנון: אנחנו פותחים דיון של וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא רשת רק"ע.
דני דנון: הוועדה דנה בנושא.
צבי: זה רדיו קול ישראל.
שלמה מולה: אולי בסוף זה יהיה רשת עצמאית, מה אתה אומר על זה?
צבי: זה הפרטה, זה משהו אחר מה שאתה אומר, זה לא ציבורי.
שלמה מולה: ציבורי אבל עצמאי.
דני דנון: אנחנו דנו בעבר בנושא, על סכנות סגירה של רשת תחנת רק"ע, וזה לא קרה ואנחנו שמחים.
דני דנון: אבל התחושות שאנחנו מקבלים מדיווחים שונים, גם מקהל המאזינים, גם מהעובדים, שלאט לאט מצמצמים.
דני דנון: זאת אומרת זה כמו הסיפור על הסוס שנותנים לו כל יום פחות קש, פחות קש, ובסוף ---
קריאה: חמור.
דני דנון: יכול להיות גם חמור.
דני דנון: בסוף הוא כבר מת.
דני דנון: אז אנחנו מודאגים מכך, כי אנחנו מודעים לחשיבות של הרדיו, אנחנו פוגשים הרבה מאד עולים, והם מספרים לנו על החשיבות הזאת.
דני דנון: אנחנו רוצים לקבל קודם כל מהמרכז למחקר ומידע סקירה קצרה על מה המצב היום, בייחוד הייתי רוצה להידרש לנושא התקציבי ועם יכולת ממדים של האזנה – כמה מאזינים, לא מאזינים, איפה מאזינים, זה הפרמטרים המעניינים.
אסף וינינגר: אוקי, אני אתייחס באמת, אני אתן סקירה מאד קצרה לסוגיות העיקריות שעלו בבדיקה שעשינו.
אסף וינינגר: תחנת רק"ע הוקמה בשנת 1991, בשיאו של גל העלייה ממדינות ברית המועצות לשעבר.
אסף וינינגר: תחנת רק"ע זו רשת קליטת עלייה בעצם.
אסף וינינגר: התחנה משדרת ב-14 שפות שידור, שהעיקרית בהן היא השפה הרוסית.
אסף וינינגר: למעלה ממחצית משידורי התחנה הם בשפה הזו.
אסף וינינגר: לוח התוכניות של התחנה כולל בעיקר שידורי חדשות ואקטואליה, יומני אקטואליה, סקירות עיתונים, תוכניות בענייני כלכלה, תוכניות ללימודי השפה העברית.
אסף וינינגר: אחת הבעיות העיקריות שעלו, גם בדיונים קודמים בוועדת העלייה, התייחסה לסוגיית המשדרים ובעיות הקליטה של התחנה הזו.
אסף וינינגר: מבדיקה שאנחנו עשינו היום עולה שבעצם יש בעיות קליטה עדיין באזור דרום הארץ בעיקר, בין חיפה לנתניה, באזורים שונים באזור תל אביב ובעוד מספר אזורים.
אסף וינינגר: על מנת לפתור את הבעיה הזאת, בעצם נחוצים 22 משדרים על מנת להגיע לפרישה מלאה, לכיסוי מלא של כל הארץ.
אסף וינינגר: יחד עם זאת, צריך וכדאי לקחת בחשבון שאפשר להאזין לשידורי רק"ע גם באמצעות חברת הוט, מנויי הטלוויזיה הדיגיטאלית שלהם, וגם באמצעות חברת YES, וגם באמצעות אתרי אינטרנט שונים, בהם אתר רשות השידור.
אסף וינינגר: מבחינת אחוזי האזנה – אז לפי מה שאנחנו יודעים ומהנתונים שנמסרו לנו על ידי רק"ע, אחוזי האזנה בשפה הרוסית הם כ-80% וזה מדובר באחוזים שהם יציבים לאורך השנים.
אסף וינינגר: בשפה האמהרית, אנחנו יודעים מסקר שנערך בשנת 2004 שכ-90% מהמאזינים לרדיו, דוברי השפה האמהרית הם מאזינים לתחנת רק"ע.
אסף וינינגר: לגבי שפות אחרות – לא נערכו סקרים.
שלמה מולה: שוב אל האמהרית בנתונים.
אסף וינינגר: אמהרית – 90% מקרב דוברי השפה האמהרית מאזינים לרדיו רק"ע.
אסף וינינגר: עכשיו, בשונה מהטלוויזיה ---
קריאה: רוסית – 80%, דרך אגב.
שלמה מולה: אפשר לעשות איזה שהן השוואות מבחינה למשל רשת ב', גלי צה"ל – כמה אחוזי האזנה?
שלמה מולה: לדעת את הנתונים.
שמואל בן-צבי: לא, השוואה לא יכולה להיות, כי אנחנו עושים סקר נניח על רוסית מכלל האוכלוסייה במדינת ישראל, ופה מיוצאי חבר המדינות נניח, שהם דוברי רוסית.
שלמה מולה: לא, ברור.
שלמה מולה: מה שרציתי לדעת, בשעות שיא למשל, שיא האזנה בשעות הבוקר למשל ---
שמואל בן-צבי: יש חלוקה, יש חלוקה.
שלמה מולה: רגע, סליחה.
שלמה מולה: רשת ב', גלי צה"ל והרשתות האזוריות – כמה האזנה יש להם, אז אתה בדיוק יכול, כדי שאנחנו נוכל לתקוף את הבעיה, אז אנחנו צריכים כלים כדי להיות בטוחים שאנחנו לא ---
שמואל בן-צבי: יש, יש.
שמואל בן-צבי: הכל קיים.
שלמה מולה: למרות שאמהרית ורוסית ושפות אחרות, לדעתי שאנחנו יותר מתמצאים בזה, ואנחנו גם חברי הכנסת שמזדמנים להגיע, אנחנו יודעים את אחוזי האזנה.
שלמה מולה: זה לא סוד לנו.
שלמה מולה: זה לא מפתיע אותנו.
שמואל בן-צבי: אוקי, זה אסף בעצם באמצע.
אסף וינינגר: אני בדיוק סיימתי לגבי אחוזי האזנה, אני רק אוסיף ואומר – אנחנו נתבקשנו בעצם לתת סקירה מאד מאד קצרה של הנושא הזה.
אסף וינינגר: אם מרכז המחקר יתבקש לספק סקירה יותר רחבה גם בנוגע לאחוזי האזנה והשוואה לרשתות אחרות, אנחנו נוכל לספק גם את זה.
דני דנון: אוקי.
שלמה מולה: באילת אין קליטה, דרך אגב, לפי הדיאגראמה – מה קורה באילת?
אסף וינינגר: לפי הנתונים שלנו אין שם קליטה באמצעות משדרים.
שמואל בן-צבי: אני אעדכן, ממצפה רמון עד דרומה, עד אילת ---
דני דנון: בבאר שבע יש.
שמואל בן-צבי: כן, זה מקרטע, אבל יש.
שמואל בן-צבי: אנחנו צריכים ורוצים לחזק את זה.
שמואל בן-צבי: דרום, עד לאילת אין משדרים בכלל.
שמואל בן-צבי: אנחנו חיזקנו, טוב, אני בעצם ---
דני דנון: שנייה, תיכף ניתן לך מר בן-צבי.
דני דנון: אסף, לגבי תקציבים.
אסף וינינגר: כן, אנחנו ביקשנו את הנתונים לגבי 10 השנים האחרונות.
אסף וינינגר: במסמך מופיעות 5 השנים האחרונות.
אסף וינינגר: מה שאנחנו יודעים בעצם ---
שמואל בן-צבי: סליחה, אסף, 9 שנים במסמך.
אסף וינינגר: 9 שנים.
שמואל בן-צבי: מ-2001 עד 2010.
אסף וינינגר: אני חושב שזה 10 שנים.
אסף וינינגר: 10 שנים.
אסף וינינגר: עכשיו, ממה שאנחנו רואים בעצם, עיקר התקציב של תחנת רק"ע הוא מהקצאה של רשות השידור.
אסף וינינגר: היא בעצם לא פועלת כיחידה כלכלית עצמאית, אלא בעצם היא זאת שממנת אותה, ועיקר התקציב הולך לתשלום משכורות לעובדי התחנה.
דני דנון: כמה עובדים יש בתחנה?
אסף וינינגר: כיום יש 77 עובדים, פלוס 4 עובדים בשכר אומנים.
אסף וינינגר: אם אנחנו משווים את זה לשנת 2001, אז בשנת 2001 עבדו בתחנה ---
שמואל בן-צבי: 106, משהו.
אסף וינינגר: 106 עובדים תקניים, ובנוסף היו עוד 34 עובדים שהועסקו כפרילנסרים.
אסף וינינגר: זאת אומרת כוח האדם צומצם במהלך השנים במידה די משמעותית.
קריאה: חצי.
שמואל בן-צבי: אני רק רוצה לספר במסגרת ביניים, שב-1991 כשרק"ע התחילה לשדר, סך הכל היו 146 עובדים, על כל השפות.
שמואל בן-צבי: זאת אומרת אנחנו צמצמנו את זה והגענו לשלב של 77 עובדים, שבעצם השידור הוא 24 שעות ביממה, בכל השפות.
דני דנון: עוד משהו אסף?
אסף וינינגר: כן, אני רק אוסיף מבחינת תקציב, אם אנחנו מסתכלים על 10 השנים האחרונות, אז התקציב, הקצאת היא יחסית יציבה.
אסף וינינגר: אם אנחנו רואים ב-2001 כ-15 ---
דני דנון: מה זה ההכנסות האחרות?
דני דנון: ב-2007 היה כמעט 1 מיליון ₪?
דני דנון: מה זה היה, פרסומות?
אסף וינינגר: הכנסות אחרות זה מתייחס גם להסכמים קואליציוניים שחתמה מפלגת ישראל ביתנו, וגם למימון של משרד העלייה והקליטה, הנותן עבור לימודי שפות.
דני דנון: רגע, ב-2010 אני לא רואה שום הכנסות אחרות.
שמואל בן-צבי: גם ב-2009.
דני דנון: 2008, זה היה ממשרד הקליטה?
שמואל בן-צבי: ב-2008 – 400,000 ₪ היה משרד הקליטה.
דני דנון: לפרויקט ספציפי או ל---?
שמואל בן-צבי: לא, זה היה ספציפי של הפינות לשפה העברית – לימוד עברית, פינות בעברית, ואנחנו עשינו את זה בכמה שפות.
שמואל בן-צבי: כמובן הרוב זה רוסית.
דני דנון: אוקי, אסף, עוד משהו?
אסף וינינגר: כן, חשוב רק להתייחס שההכנסות האחרות פה זה לא מתייחס לאותם 5 מיליון שקלים שהועברו במסגרת ההסכם הקואליציוני שחתמה מפלגת ישראל ביתנו ב-2006, שייועדו לרכישת, דובר על 10 משדרים, והם לא נכללים פה, היות והם לא במסגרת התקציב השוטף.