GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבשלום וילן: אני חושב שהוויכוח פה בעצם נוגע במושג עמוק מאוד וזה מושג הלגיטימציה.
אבשלום וילן: ולמושג לגיטימציה מתלווה גם מושג האחריות.
אבשלום וילן: פה, לפי דעתי, הדיון בורח לכיוונים שאני מודה, אני לא מסוגל להבין אותם.
אבשלום וילן: חבר הכנסת שנלר, אתה אדם רציני.
אבשלום וילן: מי כמוך מבין שאין יותר את התפישה הקלאסית ההיסטורית, שאנחנו הציונים, עושים ובונים, ואומרים להם תנו את הכסף ושבו בשקט.
אבשלום וילן: הסיפור הזה נגמר.
אבשלום וילן: הוא כבר נגמר לפני 30 שנה.
אבשלום וילן: יש דיאלוג אמיתי, קשה ונוקב, בתוך העם היהודי ויש בו עמדות שונות.
אבשלום וילן: וכשם שאנחנו חלוקים בעמדות הפוליטית, כמזרח ומערב, אבל שותפים בעשייה הציונית גם כשהיא מנוגדת, כך גם ביהדות ארצות הברית.
אבשלום וילן: אתם, ברמה הפראגמטית, הייתם צריכים להיות הראשונים שתומכים בקיומו של ארגון כג'יי סטריט, מהסיבה המאוד פשוטה – אם אתם מופיעים בחו"ל, אם חבר הכנסת דני דנון, ואתה בכל הכבוד, מול הממשל האמריקאי הנוכחי, יש לכם בעיה מאוד קשה.
אבשלום וילן: לעומת זאת, כשהשמאל מופיע שם, הרבה יותר קל לו ושני החלקים, הם חלקים.
דני דנון: השאלה מה הוא אומר.
דני דנון: אם הוא אומר נגד מדיניות משרד החוץ.
אבשלום וילן: דני, תסלח לי, אתה טועה בגדול.
אבשלום וילן: אני כל חיי הבוגרים כמעט, באופוזיציה לממשלות ישראל בתחום עמדתי.
אבשלום וילן: אבל כל חיי באותה מידה, אני בפוזיציה מוחלטת לקיומה, ביטחונה, של מדינת ישראל, בכל המובנים.
אבשלום וילן: לא לך יש מונופול על זה ולא לי.
אבשלום וילן: כאשר בא השמאל ומציג את העמדות שלו והוא נלחם בדה-לגיטימציה הנוראית שעושים למדינת ישראל בעולם, וההשקפה שלכם היא חלק, לדעתי, בלתי נפרד מהתוצאה הזאת.
אבשלום וילן: לא שאתם מתכוונים, זאת התוצאה.
אבשלום וילן: הדה-לגיטימציה של העולם כלפי מדינת ישראל, יותר מסוכנת מהטרור של החמאס.
אבשלום וילן: תקשיב לי טוב.
אבשלום וילן: היא יותר מסוכנת מהטרור של החמאס.
אבשלום וילן: ולכן, אתה היית הראשון שצריך לחבק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה בדיוק מה שעושה ארגון כמו ג'יי סטריט.
אבשלום וילן: לא התווכחתי אתך, אני מדבר ליושב ראש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא בדיוק עושה את מה שאתה אומר כרגע.
אבשלום וילן: את טועה לחלוטין.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא גורם לישראל לדה לגיטימציה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יותר גרוע מחמאס, מה שאמרת.
אבשלום וילן: עם כל הכבוד, בכל הכבוד הראוי, חברת הכנסת ברקוביץ.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שמאלוב ברקוביץ.
אבשלום וילן: כשתגיעי לכמות השעות ששלושה דורות של משפחתי שלחמו בטרור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה רוצה לפגוע בי שאני עולה חדשה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא הבנתי.
אבשלום וילן: אני לא פוגע בך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אתה רוצה להגיד?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה אתה מתכוון?
אבשלום וילן: אז תתחילי לחלק ציונים.
דני דנון: תודה, נא לסיים.
אבשלום וילן: רק שנייה, תן לי לסיים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מעניין למה אתם לוקחים את הוויכוח הזה כל כך אישי.
אבשלום וילן: אני חושב, אני חושב שמוכרחים להבין, מוכרחים להבין שיש זרמים ולזרמים האלה יש לגיטימציה ומותר להתווכח על התוכן וזה טעות מאוד גדולה שעשתה דיי סטריט כאשר היא ניסתה בהתחלה למנוע את הווטו האמריקאי, טעות גדולה.
אבשלום וילן: אבל טעות לא פחות גדולה לא לתת להם להופיע, לא להיפגש אתם, לא לנצל את הקשרים האדירים שיש להם, גם בקרב צעירים וגם בקרב הממשל האמריקאי, לטובתה של מדינת ישראל.
אבשלום וילן: תפסיקו עם הוויכוח האינפנטילי הזה.
אבשלום וילן: דני דנון, אתה היית ראש בית"ר, אני הייתי ראש השומר הצעיר.
אבשלום וילן: אני, אחרי אוסלו, הלכתי לאוניברסיטה, אחרי האוניברסיטה באמריקה, עם נציג בית"ר, והתווכחנו כדי לחבר אותם לבעיה הישראלית.
אבשלום וילן: אברהם דובדבני, בשנות ה- 70, כאשר היתה בעיה קשה מאוד בצרפת, שהשמאל התנכר, לקח איש שלנו, של השומר הצעיר, שיעשה את הפעולה הציונית בקמפוסים, ועד היום יש תוצאות.
אבשלום וילן: תתחיל פעם אחת לחשוב פוזיטיבי ולא נגטיבי.
אבשלום וילן: זה אולי לא יביא קולות במרכז הליכוד, אבל זה יביא לך קולות במדינת ישראל.
דני דנון: תודה, חבר הכנסת , בבקשה.
דני דנון: : תודה, אדוני היושב ראש.
דני דנון: אני מבין שאנחנו בלחץ זמן אז אני אנסה לתמצת את דבריי.
דני דנון: אני קודם כל רוצה לומר שצריך להבין שג'יי סטריט באמת בחרו בדרך הקשה, לא בדרך הקלה, הם בחרו בדרך הקשה.
דני דנון: הם יכלו להיות ולהיות עוד ארגון שעושה את הדברים בצורה הקונוונציונאלית, הרגילה, לא מתווכח, למרות שאני טוען ואני מסכים עם מה שאמר פה היושב ראש, יש הרבה ארגונים שאם נחקור ונעשה את אותו תחקיר שעשו פה על ג'יי סטריט, נגלה הרבה ארגונים יהודיים שלאורך השנים ביקרו את ישראל וגם ביקרו אותה באופן חריף ביותר.
דני דנון: ג'יי סטריט בא ועשה דבר שהוא אולי קצת יוצא דופן בעובדה שהוא בא ואמר – יש לי עמדה.
דני דנון: אני חושב בגלל שאני אוהב את ישראל, בגלל שאני מאמין בישראל, בגלל שאני דואג לעתידה של ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, אני חושב שישראל צריכה לעשות כך וכך וכך וכך.
דני דנון: וזו דעתי.
דני דנון: אני הייתי בג'יי סטריט, פגשתי אנשים שם, עזבו רגע את העניינים הפורמאליים ואת ראשי ג'י סטריט.
דני דנון: פגשתי אנשים בוועידה, בני נוער, צעירים, מבוגרים, עם חלק הסכמתי ועם חלק התווכחתי.
דני דנון: חלק אני חושב שממש קיצוניים, חלק אני חושב קיצוניים מהצד השני וחלק הם בסדר ועם חלק הסכמתי.
דני דנון: זה היה הגדולה של הוועידה הזאת.
דני דנון: אבל היו שם ולא היה ספק בדבר הזה, שהיו שם אנשים יהודים, שבאמת חרדים ואוהבים את המדינה הזאת.
דני דנון: אני באמת לא חושב שמישהו מהאנשים האלה או מהארגון הזה, יעשה משהו, משהו, שייפגע בביטחונה או בעתידה של מדינת ישראל.
דני דנון: גם אם יש אנשים וגם זה אנחנו אמרנו, חברי קדימה, יש אנשים מסוימים, שלא היתה להם מטרייה עד שג'יי סטריט הוקמה, שחלקם הם ארגונים באמת קיצוניים.
דני דנון: שמוצאים את עצמם בתוך ג'יי סטריט.
דני דנון: ג'יי סטריט צריכה, והם לא הנהגה של ג'יי סטריט, ג'יי סטריט צריכה לדעת לעשות את האיזונים ולדעת לאזן את המסר הכולל של הארגון.
דני דנון: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו לאבד אף יהודי, אף ארגון, אף אדם, שמוכן לרכז כוחות ואנרגיה כדי לשמור על מדינת ישראל וגם אני, אני אומר לך, חבר הכנסת דנון, אני מכיר הרבה ארגונים שהם ארגונים שקשה לי אתם, שקשה לי אתם.
דני דנון: כשהם קוראים לי להופיע בפניהם, בארץ, בפאנלים, אני בא להופיע, אני בא להגיד את עמדתי.
דני דנון: אני לא לגמרי מסכים עם כל מה שהם אומרים.
דני דנון: אבל אני חושב שכל חבר כנסת, אני חושב שכל מי שמייצג את מדינת ישראל, מוזמן על-ידי ארגון שהוא לא ארגון טרור או ארגון שהוא לא לגיטימי, צריך ללכת ולהגיד את דעתו.
דני דנון: ואולי גם לשכנע את ההנהגה.
דני דנון: ולכן, אני חושב שהדבר הטוב, אם אפשר למצוא משהו טוב, אני התנתקתי מהקטע הפוליטי.
דני דנון: ולסיום-?
דני דנון: : כן, אני מסיים.
דני דנון: התנתקתי מהקטע הפוליטי.
דני דנון: אם יש משהו טוב שיצא מהדיון הזה, זה קודם כל שראינו, על כל המסע שהיה התעמולה הזה, ג'יי סטריט זה לא מפלצת, הנה, יושבת כאן הנהגת ג'יי סטריט, באמת מי שהנהגת ג'יי סטריט ונאמו ואמרו את הדברים שלהם, ואמרו וייצגו קו שאולי אי-אפשר להסכים אתו, אבל הוא בהחלט לגיטימי.
דני דנון: הוא בהחלט יש לו מקום בעם היהודי ויש לו מקום כאן.
דני דנון: ומשפט אחרון, אני חושב שעניין הדיפלומטיה, וזה מה שאדוני היושב-ראש אתה צריך לדעתי להכניס ולהתייחס אליו בסיכום של הדיון.
דני דנון: תראו, הדיפלומטיה הישראלית, מתקשרת ועובדת גם עם אנשים שלא אוהבים את מדינת ישראל.
דני דנון: הקיצוניים ביותר, מה שזה כמובן לא ג'יי סטריט.
דני דנון: אז על אחת כמה וכמה, הדיפלומטיה הישראלית והרשמית, צריכה גם לעבוד עם ג'יי סטריט ודווקא יכול להיות שאם הם היו עובדים עם ג'יי סטריט, יכול להיות שג'יי סטריט היו לומדים כמה דברים והיו חושבים על כמה דברים והיו פתוחים לכמה רעיונות והיו אולי מבינים כמה דברים שהם לא מבינים כי היום אף אחד לא עובד אתם, אז הם עובדים לבד.
דני דנון: ואם הם היו עובדים ביחד, זה רק היה עוזר.
שלמה מולה: דרך אגב, הדיפלומטיה מוכנים, רק הם קיבלו הנחיה מגבוה, לא לעבוד אתם.
שלמה מולה: : אז דיברתי על ההנהגה.
שלמה מולה: דיברתי על ההנהגה שתנחה את הדיפלומטיה לעבוד עם ג'יי סטריט.
שלמה מולה: : ולכן אני מתכוון, כמו שיוחנן פלסנר אמר, כמו שאני עובד עם אייפק מאוד קרוב, וכמו שאני עובד עם ארגונים יהודיים מאוד קרוב, אני מתכוון להמשיך גם לעבוד קרוב עם ג'יי סטריט.
דני דנון: חברת הכנסת זוארץ, בבקשה.
אורית זוארץ: אני אעשה את זה ממש קצר.
אורית זוארץ: כבוד יושב הראש, חברים, חבריי וחברותיי, נציגי הארגונים, מצדדי ג'יי סטריט, ברוכים הבאים.
אורית זוארץ: אני חושבת שהשיח עם יהדות ארצות הברית הוא חשוב, השיח עם יהדות ארצות הברית על כל גווניה הוא חשוב, אסור לנו, כמדינה, פורמאלית, מה שראינו וחווינו בארצות הברית שמדינת ישראל פורמאלית מחרימה קבוצה מאוד גדולה מקרב יהדות ארצות הברית, אוהבי ישראל, שפועלים למען מדינת ישראל.
אורית זוארץ: גם אם יש לנו הסתייגויות על מהלכים כאלו ואחרים שהם נקטו בהם, אבל החובה שלנו כנבחרי ציבור זה לא הזכות שלנו, החובה שלנו היא לנסוע, להיפגש, להביע את העמדה שלנו וכן את העמדה של קדימה, שהיא שונה מהעמדה של נתניהו, שהיא שונה מהעמדה של ליברמן, כן לשקף את האלטרנטיבה השלטונית כאן במדינת ישראל ולחשוף את זה בפני יהדות ארצות הברית, כמו השיח שמתנהל עם אייפק.
קריאה: שאגב, היא יודעת את זה עם ג'יי סטריט או בלי ג'יי סטריט, כן?
קריאה: זה לא סוד.
אורית זוארץ: בסדר גמור, אבל חשוב מאוד שאנחנו כנציגי קדימה ניסע בעולם וכן נשקף לכל אזרחי, כל היהודים שנמצאים בעולם וגם ל-לא יהודים, שיש כאן אלטרנטיבה שלטונית ואנחנו חושבים שאפשר לקדם את התהליך המדיני והמטרה שלנו היא לשאוף להגיע לשם.
אורית זוארץ: לגבי האירוע עצמו בג'יי סטריט, אני מצאתי שם פלטפורמה במה רב שיח מגוון, על נושאים רבים והלוואי עלינו כאן, במדינת ישראל, לקיים דיונים כל-כך מעמיקים על סוגיות שקשורות למדינת ישראל.
אורית זוארץ: פשוט, כל פאנל, אנחנו יכולים להעביר את התוכנייה ולעבור נושא-נושא, היה שם שיח מעמיק, על סוגיות שקשורות במדינת ישראל ואהבת ישראל זה היה אחד הדברים המרכזיים שעלו בדיונים האלה, על אף הביקורת וביקורת היא ביקורת לגיטימית וזכותה של יהדות ארצות הברית לבקר את המדיניות של ראש הממשלה ושל שר החוץ שלו וזה לא רק זכותם, לדעתי זה גם חובתם.
אורית זוארץ: אני חושבת שאנחנו, כמדינה, חוטאים לארגון הזה ובעיקר בעובדה שיש כאן קריאה להחרים אותו על ידי גורמים פורמאליים.
אורית זוארץ: ג'יי סטריט הצליחה במקום שבו משרד החוץ ומשרד ההסברה כשלו.
אורית זוארץ: ג'יי סטריט הקימו תאים סטודנטיאליים בעשרות אוניברסיטאות בארצות הברית.
אורית זוארץ: אני אישית, במהלך החודש האחרון, קיבלתי הרבה מאוד פידבקים מהדיונים על אפרטהייד.
אורית זוארץ: היה את חודש האפרטהייד באקדמיה, וקיבלתי פידבקים מדיונים שהובילו צעירים יהודים בתוך הקמפוסים, להגן על האינטרסים, צעירי ג'יי סטריט, שהובילו בתוך הקמפוסים, להגן על מדינת ישראל.
אורית זוארץ: אנחנו לא הצלחנו להקים פלטפורמה כזאת.
אורית זוארץ: וזה משהו שאנחנו צריכים לבדוק איך משרד החוץ מתלבש ועובד בשיתוף פעולה.
אורית זוארץ: היתה לי שיחה מרתקת אתמול עם סגן השר איילון על הנושא הזה וברוב הנושאים, לדעתי הוא גם הסכים אתי, שאנחנו חייבים לפתח ולהרחיב את הפלטפורמה בתוך האוניברסיטאות, לא רק בארצות הברית, גם באירופה ויש לנו את היכולת הזו להיעזר כן בארגון כמו ג'יי סטריט וכן לעזור גם בהכוונה ובשיתוף הפעולה.
אורית זוארץ: כי אם אנחנו נחרים ארגון כזה, לא תהיה לו את החיבור וההכוונה למדיניות של מדינת ישראל בכלל, לא של ראש ממשלה כזה או אחר, ועל כך אני חולקת עליך, עתניאל.
אורית זוארץ: זה לא מדינת ישראל, זה מדיניות של ראש הממשלה ושר החוץ.
אורית זוארץ: הם עמדו שם ואמרו לנציגים שלהם לא להגיע ואגב, אני קיבלתי ידיעה, כב' היושב ראש, אני אשמח אם תבדוק את זה, ששגריר ישראל בארצות-הברית השתתף בקבלת פנים של ארגון פלסטיני אמריקאי, שנקרא כוח המשימה האמריקאי למען פלסטין, לא ארגון יהודי, לא ארגון תומך ישראל, לא כוח פעולה למען מדינת ישראל, או אתה יודע מה?
אורית זוארץ: למען שתי מדינות.
אורית זוארץ: כוח משימה למען פלסטין! מייקל אורן, השתתף באירוע.
אורית זוארץ: ואני מבקשת לבדוק את זה ולהביא את זה גם כן לדיון, אם יש מקום לדון בסוגיות האלה.
נחמן שי: תוכל להזמין אותו לפה לוועדה?
נחמן שי: תוכל להזמין אותו, לבדוק את זה אתו?
אורית זוארץ: ועוד דבר, כבוד יושב הראש, אני רוצה להזכיר, נשמעו כאן נציגי ארגונים לנו כמחוקקים אסור בתכלית האיסור להיכנס לקונפליקטים האלה, בין הארגונים.
אורית זוארץ: אסור לנו להיכנס לקונפליקטים האלה בין ארגונים, כי זה יהיה בעוכרינו.
אורית זוארץ: החובה שלנו לטפח חברה אזרחית ביקורתית ופעילה וכן, שעומדת על דעתה וזה בסדר שחברה אזרחית לא מסכימה, קבוצה עם קבוצה.
אורית זוארץ: אסור לנו להיות הפלטפורמה שמוקיעה ארגון כזה ומעלה על נס ארגונים אחרים.
דני דנון: חבר הכנסת שנלר, חצי משפט.
עתניאל שנלר: מאוד חשוב להמשיך את השיח.
עתניאל שנלר: השיח חשוב מכל היבט שהוא.
עתניאל שנלר: וכגודל הפתיחות, כך גודל החומות והגבולות שצריך להציב בהסכמה של אותו שיח.
עתניאל שנלר: בעיני, הלגיטימיות של השיח חשובה מאוד, לפעול נגד האינטרסים אותם מכתיבה ממשלה, אני חושב שזה אסור מאוד, אני מזמין את ראשי ג'יי סטריט, אני מזמין את ראשי ג'יי סטריט בשמחה, לשיח בינינו, אני אציב את הגבולות שבהם אני אראה דבר חמור לגנות את עופרת יצוקה, קדימה עשתה את עופרת יצוקה, וגיניתם את עופרת יצוקה, אני אגיע, אני אגיד שאסור לשתף פעולה, אם שוברים שתיקה מחר או ביום חמישי בהרווארד, שהם רוצים להגיד שצה"ל הוא צבא של מחבלים, נכון להרגע, שקיבלתי את הידיעה הזאת, כן לשים גבולות.
עתניאל שנלר: הגבולות יאפשרו לכולנו להיות באותה מערכת, באותה פלטפורמה, של עם אחד שרוצה באמת את חוסנה של מדינת ישראל.
דני דנון: אני רוצה להקריא את מסקנות הוועדה.
דני דנון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות מברכת על פעילות של כל ארגון שאיכפת לו מישראל.
דני דנון: הוועדה קוראת לג'יי סטריט להוקיע זרמים אנטי ציוניים מקרבו.
דני דנון: החומרים הקשים שהוצגו בוועדה מוכיחים שג'יי סטריט צריך להיקרא ארגון פרו פלסטיני ולא ארגון פרו ישראלי.
דני דנון: הוועדה קוראת- - -
אורית זוארץ: לא לא, זו המצאה שלך.
אורית זוארץ: זו המצאה שלך.
אורית זוארץ: (צעקות)
שלמה מולה: זה לא סיכום הוועדה.
קריאה: זה לא מסקנות הוועדה, אני מבקש ייעוץ משפטי.
דני דנון: סליחה רגע, מסקנות הוועדה.
דני דנון: תודה רבה, הישיבה נעולה, תודה רבה לכולם.
דני דנון: שלום.
דני דנון: משתתפים אתנו יושב-ראש הסוכנות היהודית, מר נתן שרנסקי, שר הדתות, השר מרגי, חברי כנסת, חברי הוועדה, חבר הכנסת מיכאלי, חבר הכנסת אילטוב, חבר הכנסת בן ארי, מגיעים עוד חברי כנסת נוספים וכמובן האורחים החשובים שהגיעו במיוחד ואנחנו מודים להם, כב' הרב קולטרסקי, יושב-ראש שליחי חב"ד בעולם, הרב אלעזר, רבה הראשי של רוסיה, מנכ"ל משרד ההסברה, מר רונן פלוט, נציגים של משרדי ממשלה, משרד החוץ, משרד החינוך, אנחנו מאוד שמחים לפתוח את הישיבה.
דני דנון: ראשית, אני אומר בפתח דבריי, שחב"ד זה מותג.
דני דנון: אם מישהו רוצה פעם ללמוד על מיתוג, צריך ללמוד את הרעיון של חב"ד – חוכמה, בינה ודעת, והמיתוג של חב"ד היום נמצא בכל רחבי העולם, בישראל, בכל מקום, אפילו דוגמאות קטנות שכולנו מכירים, אם ניקח את מנהלת הוועדה שלנו, דנה, שאני מודה לה על העבודה הרבה, אז אם בנה נוסע לתאילנד, אני הבנתי שנמצא פה הרב של תאילנד שנמצא פה, מברכים אותך, אז הוא יודע שיש לו לאיפה ללכת לשבת, ואני מדבר על עשרות אלפי ואפילו מאות אלפי ישראלים שמטיילים בעולם ויודעים שבחג הם יכולים להגיע לבית חב"ד וגם לצערנו ברגעים קשים, אם ניקח את האירוע שקרה בניו-זילנד, וכרגע נמצא שם השר מתן וילנאי, אז הוא עובד בשיתוף פעולה מלא, זה היה באתר לדעת רק אתמול, שיתוף פעולה מלא בין נציגי חב"ד בניו-זילנד לבין השר וילנאי שכרגע עובדים בשטח וכולנו יודעים שגם לטוב וגם לרע, אנחנו ביחד.
דני דנון: אנחנו זוכרים את האסון במומבאי, שבית חב"ד נהפך למטרה, בגלל הזיהוי שלו עם מדינת ישראל, הזיהוי שלו עם הערכים היהודיים.
דני דנון: אנחנו צריכים לכן לשתף פעולה ולעבוד יחדיו.
דני דנון: אני חייב להודות שהרעיון לישיבה נולד במהלך ביקורי, משלחת של הסוכנות היהודית והיה לי את הכבוד לשבת עם שני הרבנים החשובים לערב שבת ודיברנו על שיתופי פעולה ואני חושב שיש מקום, וזו המטרה של הישיבה, אדוני השר, וגם צריך להגיע אלינו סגן שר החינוך, הרב מוזס, המטרה היא להגביר את שיתופי הפעולה בין 4,000, למעלה מ- 4,000 שליחי חב"ד בעולם, לבין המוסדות, מוסדות המדינה, משרד החוץ, הסוכנות היהודית, משרד החינוך, לעשות את החיבור הזה, עם משאב כל-כך חשוב, של עם ישראל, אין לנו, אין עוד חב"ד בעולם, ולכן אנחנו צריכים לראות איך אנחנו משתפים פעולה, עובדים יחדיו, נעזרים וגם עוזרים ואני אומר את זה בלב שלם, נעזרים, אדוני יושב-ראש הסוכנות, אפשר להשתמש בכוח הזה לפעילות של חינוך יהודי והתוכנית האסטרטגית של הסוכנות היהודית, הדגש שלה הוא על חינוך יהודי בחו"ל.
דני דנון: אפשר להשתמש במשאב הזה, וגם עוזרים, עוזרים בנושאים של משאבים, בנושאים של אבטחה, נושאים חשובים מאוד ואני מתכבד להעביר את רשות הדיבור לרב קוטלרסקי, שבתפקידו החשוב מפעיל את המערכת האדירה הזאת של שליחי חב"ד, ובאמת יוכל לתת לנו סקירה על הפעילות וגם לגבי שיתופי הפעולה שכב' הרב רואה עם הגופים השונים ואחרי זה כמובן נשמע את השר ואת נציגי הסוכנות, ונראה איך אנחנו מחברים את כל הדברים יחדיו.
דני דנון: בבקשה, הרב קוטלרסקי.
משה קוטלרסקי: שלום, שלום וברכה לכבוד היושב ראש, כבוד השר, כבוד יושב ראש הסוכנות, כבוד חברי הכנסת, כבוד המנכ"ל וגם כן כבוד השליח מאודסה, השליח מקפריסין, השליח מיוון, השליח מפילדלפיה, השליח מדרום אפריקה, השליח מצפון קפריסין, השליח הרב נחמיה שהוא נקרא האבא של המטיילים והרב קנטור הרב הראשי של תאילנד.
משה קוטלרסקי: כל העסקנים וכל אלו שנמצאים כאן.
משה קוטלרסקי: ואחרון חביב, ידידי היקר, הרב בן אלעזר, הרב הראשי של רוסיה, שבסעודת שבת, במוסקבה, נפגשנו וסעדנו יחד.
משה קוטלרסקי: אנו רגילים להתחיל עם משהו מפרשת היום, שזה מה שאני חושב שזה המסר מכל הישיבה הזו.
משה קוטלרסקי: רק כשהקימו את המשכן, כתוב ויברך אותם משה.
משה קוטלרסקי: מה כתוב?
משה קוטלרסקי: רש"י אומר יהי רצון שתשכון השכינה במעשה ידיכם.
משה קוטלרסקי: נשאלת השאלה למה לא בירך משה, כשהלכו לבנות את המשכן לגייס את הכספים, צריכים ברכה מהרבי.
משה קוטלרסקי: צריכים ברכה.
משה קוטלרסקי: צריכים ברכה שיהיה הכל, שיהיו המשאבים שצריכים, משה לא נתן ברכה.
משה קוטלרסקי: הלכו להקים את המשכן, משה לא נותן ברכה.
משה קוטלרסקי: כשהכל נגמר, משה אומר – יהי רצון שתשכון שכינה במעשה ידיכם.
משה קוטלרסקי: שואלים היהודים – אנו לא מבינים, הקדוש ברוך הוא אמר ועשו לי מקדש ושכנתי.
משה קוטלרסקי: עשינו כל מה שהקדוש ברוך הוא רצה ועכשיו מגיע שמשה רבנו אמר – עכשיו יהי רצון שתישאר שכינה, ידיכם, למה בנו את המשכן.
משה קוטלרסקי: הקמנו את המשכן, שתשכון שכינה במעשה ידיכם.
משה קוטלרסקי: שמעתי פעם שזה נאמר שמשה רבנו לא דיבר על הקדוש ברוך הוא, הוא פנה לכנסת ישראל ואמר להם – אמת, בנינו את המשכן, עשו הכל כמו שציווה, כאשר ציווה השם את משה כן עשו.
משה קוטלרסקי: יהי רצון שלכם, שתשהה השכינה במעשה ידיכם.
משה קוטלרסקי: שיהי זה הרצון שלכם, שהקדוש ברוך הוא תשרה במעשה ידיכם.
משה קוטלרסקי: יש לנו עד עכשיו שיתוף פעולה עם כמה מהמוסדות של המדינה, כמה מהמוסדות של הממשלה, אבל אני חושב ואני חושב שכולנו מסכימים לזה, אם יש לארץ ישראל והמדינה 4,000 שגרירים, כי כל שליח בכל מקום שהוא, הוא באמת שגריר של הקדוש ברוך הוא.
משה קוטלרסקי: הוא שגריר, הוא שליח של הרבי, זה מוסד ושליחות שאף פעם לא היה.
משה קוטלרסקי: היה שליח לעניין מסוים, היום יש עניין של שליח, שהוא שלוחו של אדם כמותו, כמו שכמותו של הרבי המשלח, שזה שליח שדואג לחינוך, שהוא דואג לכל מה שיהודי צריך.
משה קוטלרסקי: כבוד היושב-ראש הזכיר את מה שקרה עכשיו בניו זילנד.
משה קוטלרסקי: 25 דקות לאחר שקרה הפיגוע, קיבלתי הצלצול הראשון מהרב מנדל גולדשטיין, השליח בניו זילנד.
משה קוטלרסקי: לא ידעו עד איפה יהיה ההרס.
משה קוטלרסקי: ידעו שיש נזק לבית חב"ד, לא ידעו שבית חב"ד קרס.
משה קוטלרסקי: והוא צלצל, דיברתי אתו שלוש שעות רק על זה, אומר שכבר התחיל לזרום הטלפונים שהסלולארי שלו עבד – איפה הבן שלי, איפה הבת שלי.
משה קוטלרסקי: כל זה, תשמעו, אני מקווה בהמשך, מהרב נחמיה, שהוא באמת האבא של כל התרמילאים שיש בעולם ביחד עם הרב קנטור.
משה קוטלרסקי: אבל מי שדואג לזהות של היהודים כמו שפגשתי עם היושב-ראש הסוכנות, מר שרנסקי, אז הוא אמר שהוא רוצה שהפוקוס של הסוכנות והזהות היהודית, ומי יכול לעזור לזה יותר מהשלוחים של הרבי.
משה קוטלרסקי: ביום שלישי בלילה הייתי בקונגו.
דני דנון: יש בית חב"ד בקונגו?
משה קוטלרסקי: יש בית חב"ד בקונגו, בוא נגיד שיש בית חב"ד בקונגו והבית חב"ד בקונגו, אנחנו עושים פעילות תדירה בפסח, בחנוכה, בראש השנה, בכיפור, בקיץ, בעוד 13 מדינות – בזמביה, נמיביה, בקמרון.
יעקב מרגי: יותר קל לומר איפה אין.
יעקב מרגי: יש מקום שאין?
משה קוטלרסקי: בערב הסעודית אין.
משה קוטלרסקי: אבל מה קרה שם, היו שם חגיגה על 20 שנה של פעילות חב"ד בקונגו.
משה קוטלרסקי: מי הגיע?
משה קוטלרסקי: ראש הממשלה, השר היוצא, שר החוץ, שישה שרים, והיו צריכים לראות, ראש הממשלה רוקד ריקוד חסידי בהתלהבות ובאמת, היה נעים לראות, הגיע יושב-ראש הקהילה מניירובי, קניה, הגיעו מכל המדינות, ואנו פותחים עכשיו, אני אגיד את זה כאן, הכרזתי על זה, אנחנו הולכים לפתוח עכשיו בית חב"ד בלאגוס, בניגריה ובניירובי.
משה קוטלרסקי: היינו אתמול בשדה התעופה באתיופיה, פגשתי יהודי שהוא הגיע עכשיו מניגריה והוא אומר – שלוש השנים האחרונות הוא היה בראש השנה, כיפור ובסדר פסח, הוא היה בסדרי הפסח של חב"ד, במדינה.
משה קוטלרסקי: ומי דואג?
משה קוטלרסקי: וזה לא צריכים עזרה, הם רוצים לשתף פעולה, ומוכרחים לשתף פעולה, הן בעניינים של אבטחה, הן בעניינים של חינוך, הן בעניינים שהמטרה היא שלנו, כי אנו שלוחים של הרבי ויש לנו מטרה אחת, לעשות את העולם, להפוך את העולם לעולם של Goodness ו- Kindness, של חסד ורחמים ולזה אני מודה במאוד ליושב ראש הוועדה, חבר הכנסת דני דנון, שמפגישה אצל שתיית לחיים בבית של הרב הראשי.
דני דנון: אל תגלה מה שתינו, אדוני.
משה קוטלרסקי: מיץ ענבים.
משה קוטלרסקי: מהפגישה הזאת בליל שבת, נולד הפגישה הזאת ואני מכריז שאני מקווה שזה יהיה הפגיעה הראשונה בסדרה, שיהיה מזה, איך אומרים אצלנו?
משה קוטלרסקי: באמריקה אומרים תכל'ס, שיצא מזה תכל'ס, מההבטחה וכו' וכו' וכו', עם כל התחומים.
משה קוטלרסקי: אני מודה לאדוני.
דני דנון: תודה רבה לרב קוטלרסקי.
דני דנון: אני אבקש מרבה הראשי של רוסיה, הרב לאזר בערל, שבאמת הוא עשה את השידוך ואני התרשמתי מאוד מהפעילות בכל רחבי רוסיה, שגם לישראלים, ערב שבת עם הרב פרידמן וגם לאנשים שמטיילים וכמובן לקהילה הגדולה שיש לנו ברוסיה, שהיא עדיין המקור העיקרי לעלייה מבחינת פוטנציאל עלייה, זה המקור העיקרי לעלייה, לחבר המדינות.
דני דנון: בבקשה, הרב לאזר בערל.
לאזר פנחס בערל: שלום וברכה.
לאזר פנחס בערל: כבוד יושב ראש האסיפה, הוועדה, חבר הכנסת דני דנון.
לאזר פנחס בערל: יושב-ראש הכנסת, כמו שהוזכר, הכנסת היהודית, אני חושב, הסוכנות היהודית וידידי מר שרנסקי, שר הדתות, חברי כנסת, וכמובן, אחרון אחרון חביב, השלוחים, ידידיי מרחבי העולם.
לאזר פנחס בערל: הרב קטלרסקי הזכיר מה שקרה עכשיו בניו זילנד, אני זוכר מקרה דומה לפני בדיוק עשר שנים, שלדאבוננו נפל מטוס שטס מהארץ לסיביר, המטוס נפל ליד סוצ'י, ואני זוכר שמייד השליח שרק הגיע למקום לפני כמה חודשים, הרב אדלקופ, פתאום הוא נהיה.
דני דנון: חבר הכנסת אייכלר, ברוך הבא.
לאזר פנחס בערל: והשליח פתאום נהפך תוך כמה שעות לאיש זק"א, פסיכיאטר, פסיכולוג, היה צריך להיות זה שבפועל עזר למשפחות ועד שאנשי השגרירות הגיעו למקום, בעצם הוא ואנשי הקהילה שלו עזרו לכל המשפחות של הישראלים, זיהוי הגופות, בקשר עם הממשלה.
לאזר פנחס בערל: כמובן לדאבוננו זה דבר שקורה הרבה פעמים, אבל אני חושב שההצלחה של השלוחים זה לא רק במקרים חס ושלום של צרות, אלא דווקא במקרים של דברים טובים, כשמגיעים מטיילים עם יהודי המקום, המטרה בעצם זה לעזור לאנשים ומי כמו חברי הכנסת והסוכנות היהודית יודעים כמה כוח צריכים כדי לצאת למקום ולהיות שם שליח, שליח לא שליח לכמה שנים, אלא שליח לחיים.
לאזר פנחס בערל: אני חושב שמר שרנסקי יודע כמה קשה לו לשלוח שלוחים שיהיו בסיביר לכמה שנים, תחשבו על שלוחים שנמצאים שם כל החיים שלהם, עם הילדים שלהם, עם בעיות החינוך שישנן.
לאזר פנחס בערל: מאיפה מגיע הכוח לשלוחים להישאר שם במקום?
לאזר פנחס בערל: אז אני זוכר את הפעם הראשונה שהגעתי לרוסיה, היה יהודי, קראו לו יעקב, הוא שאל את הרבי רשות לנסוע לארץ, לעשות עלייה.
לאזר פנחס בערל: הרבי ענה לו כך, אני זוכר את הנוסח של המכתב, אף פעם לא סיפרתי על זה, בוודאי לא בכנסת.
לאזר פנחס בערל: הרבי ענה תשובה מאוד מעניינת, אני חושב שאנשים שיושבים סביב לשולחן היום, זה מראה איך הרבי הסתכל על כל הנושא של התפוצות.
לאזר פנחס בערל: התשובה היתה – רק הנוער ישתדלו על דבר נסיעה משם.
לאזר פנחס בערל: השאר, כדאי שימשיכו בהחזקת היהדות שם והשם יצליחם.
לאזר פנחס בערל: השיטה של הרבי היתה שהנוער חייב לצאת, כנראה מכל מיני סיבות שהיו אז, אבל כל אלה שיכולים להמשיך בהחזקת היהדות צריכים להישאר, בשנים הקשות כמו שבוודאי כולם זוכרים, זה היה שנות ה- 80, לפני כל המהפכה וכמובן שהיהודים האלה הלכו למסירות נפש, בשביל להחזיק את היהדות, בשביל לעזור לעוד יהודי.
לאזר פנחס בערל: מסירות הנפש הזאת לא התחילה אז, היא התחילה בזמן של האדמו"ר הקודם ברוסיה, כשהוא פתח את החדרים, הוא פתח את בתי-הספר, כולם כנראה שמעו על ההתוודעות בפורים קטן תרפ"ז, כשהאדמו"ר הקודם צעק שחייבים ללכת עד מסירות נפש בפועל כדי לתת חינוך יהודי לילד יהודי.
לאזר פנחס בערל: היום החינוך הזה ברוך השם נמשך, יש היום יותר מ- 15,000 ילדים שלומדים במוסדות חינוך, רק בחבר העמים ומה שקורה בשאר העולם, שמענו מהרב קטלנסקי.
לאזר פנחס בערל: יהודים שעד היום יש משפחות שחזרו בתשובה בשנים הקשות, הרבה מהם, אני בטוח שראש הסוכנות, מר שרנסקי, מכיר אותם עדיין, הם נשארו ברוסיה עד היום, להמשיך לפעול בהחזקת היהדות.
לאזר פנחס בערל: שיתוף הפעולה עם הסוכנות, עם משרד החינוך, באמת זה דבר שעוזר לנו הרבה, אבל אין ספק שאנחנו צריכים לראות מה הלאה, איפה אנחנו יכולים להתקדם הלאה.
לאזר פנחס בערל: עוד מעט מתקרבים לחג פורים, כולם יודעים את הסיפור איך שמרדכי הצדיק בזמן הכי קשה, כשהיה שם רבולוציה בכל המדינה, מי יודע מה קורה ומה יהיה מחר ובמה הוא יתעסק לחנך אלפי תלמידים יהודים וזה מה שהפך את כל הקדרה על פיה, זה מה שבעצם היה המקור לכל הנס.
לאזר פנחס בערל: במקום ללכת לממשל, ולנצל את הקשרים שלו, היה אחוות לנו בבית המלך, הוא דווקא ידע שהמקור של ההצלחה של העם היהודי זה מגיע לידי חינוך.
לאזר פנחס בערל: אני חושב שהחינוך בתפוצות זה לא רק הכנה וברכה לאלה שמגיעים אחר-כך לארץ, אבל עצם העניין של קיום העם היהודי בתפוצות, זה חלק מהקיום של העם היהודי פה.
לאזר פנחס בערל: אז לא צריכים לפחד לקחת כסף שנמצא היום בארץ, כדי לעזור לקיום של היהודים פה, על-ידי שעוזרים לחינוך בחוץ לארץ, על-ידי שעוזרים למטיילים שמגיעים לחוץ לארץ, כשיחזרו חזרה הם יהיו פטריוטים עוד יותר, הם יהיו יותר חזקים ביהדות ובשמירת תורה ומצוות.
לאזר פנחס בערל: גם ברוסיה, אנחנו פועלים עם הישראלים שחזרו לשם או שמבקרים שם, יש רב יענק'ל פרידמן, שקודם הוזכר, שבעצם פועל במוסקבה ובהרבה ערים אחרות, יש לנו פעילות גדולה עם כל הישראלים שהגיעו לרוסיה, אבל אני רוצה לספר על סיפור קטן, מה פירוש מסירות נפש היום.
לאזר פנחס בערל: מה שהיה מסירות נפש פעם – כולנו יודעים.
לאזר פנחס בערל: לפני שבוע, עשרה ימים, קיבלתי טלפון מאחד מהשלוחים במדינת קווקז.
לאזר פנחס בערל: הוא מתקשר אלי ואומר לי ככה – קיבלתי טלפון עכשיו מהביטחון של השגרירות.
לאזר פנחס בערל: אמרו לי – השגרירות סגורה.
לאזר פנחס בערל: יש איומים, מציעים לי לסגור את בית הספר.
לאזר פנחס בערל: מה עלי לעשות?
לאזר פנחס בערל: היה יום השנה לרצח של אחד מאנשי הטרור, ובאמת היתה לי שאלה מה להגיד לו – לסגור את בית הספר?