GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ליה שמטוב: אז מסל הסיוע יש סכומים שהם העבירו לקרן לרווחת ניצולי השואה.
מרינה סולודקין: מה שלי מפריע, זה ההבדלים.
מרינה סולודקין: את שומעת בשנת 2007 ניתנו 20 או 30 מיליון שקל ובשנת 2010 ניתנו 169 מיליון שקל.
מרינה סולודקין: ועכשיו אנחנו מקבלים סירובים בשירות האנשים.
ליה שמטוב: אז אנחנו עכשיו נבדוק למה זה מיועד.
מרינה סולודקין: אז אנחנו צריכים לשאול את השאלה כמה הם משלמים למשכורות של אנשים שעובדים בקרן לרווחת ניצולי השואה?
מרינה סולודקין: בגלל שאני לא מבינה לאן הכסף הזה הולך.
ליה שמטוב: זאת אומרת הכסף הזה היה מיועד למשהו ואנחנו תיכף נראה למה זה מיועד.
עופרה רוס: אני מדברת על החלק של מדינת ישראל.
עופרה רוס: מתוך 169 מיליון, 327 אלף הקצנו לסיעוד ארוך טווח, 70 מיליון שקל לסיעוד קצר מועד, לאנשים שיוצאים מבתי חולים עד שהם מחלימים.
עופרה רוס: 9 מיליון 196 אלף שקל, מענקים אישיים לתרופות, מכשירי שמיעה.
עופרה רוס: כל הדברים שקשורים למענקים האישיים, 82 מיליון 321 אלף שקל; לחצני מצוקה, 4 מיליון 942 אלף שקל; טיפול פרטני 366 אלף שקל, והוצאות מינהל, זה כולל את הכול 4.5 מיליון שקל.
עופרה רוס: אלה הסכומים שהמדינה הקצתה כאשר סך הכול הו5 169 מיליון 327 אלף שקל וזה חוץ מהסכומים שהקצתה ועידת התביעות למטרות שאני מניחה הם יכולים לומר לנו.
עופרה רוס: זה הסכום שאנחנו העברנו.
ליה שמטוב: זאת אומרת ממה שאנחנו כרגע שמענו מהסכום של 170 מיליון שקל, מתוכם 82 מיליון שקל מיועדים למענקים אישיים ולקבוצת האנשים שאנחנו מדברים עליה, האנשים הכי הכי נזקקים, כי זו הקבוצה של אנשים שמקבלים את הקצבה מביטוח לאומי בהשלמת הכנסה ואלה הם האנשים שקיבלו פיצויים חד פעמיים מגרמניה.
ליה שמטוב: מה שברוסית אומרים טטן גיזה, איפה הכסף?
ליה שמטוב: השאלה שלי אליך, כמו שמרינה שאלה פה, מהכסף הזה 82 מיליון שקל היו לכם בשנת 2010.
ליה שמטוב: האם אפשר לדעת מה עשיתם עם הכסף הזה?
ליה שמטוב: כי הכסף הזה היה מיועד למטרה ספציפית, ועם הכסף הזה שמשרד האוצר מעביר, האם הוא גם הולך למשכורות?
יהודה דים: כסף שמיועד לניצולים הולך ישירות לניצולים בהעברה בנקאית ושום דבר מזה לא הולך למשכורות.
יהודה דים: הזכרת את הנושא של משכורות אז אני אגיד אנחנו עובדים על אחוזי תשואה מאוד נמוכים, פחות מ-2% ואין ספק שלא זאת הבעיה.
ליה שמטוב: אז 82 מיליון שקל, את הכסף הזה קיבלתם והכסף הזה הלך לצרכים.
יהודה דים: הועבר ישירות לניצולי השואה.
ליה שמטוב: בהעברה בנקאית זה עבר לניצולי שואה שביקשו החזר הוצאות.
ליה שמטוב: וזה בשנת 2010.
ליה שמטוב: אבל הבקשות היו מאיזה שנה?
יהודה דים: רוב הבקשות היו בשנת 2010, חלק מהבקשות הוגשו בשנת 2009.
ליה שמטוב: כי הופנו אליי פניות מינואר 2010 והם עדיין לא קיבלו החזר הוצאות.
ליה שמטוב: הם רק קיבלו הביתה תשובה שהם מטופלים ויש להם מספר תיק.
יהודה דים: אני לא יודע על המקרה הספציפי שאת מדברת עליו אבל אנחנו מודיעים לבן אדם שמגיע לו את הכסף לפני שאנחנו אכן מעבירים לו את הכסף.
יהודה דים: יכול להיות שהודענו לבן אדם שקיבלנו את הפנייה שלו.
ליה שמטוב: אני אבקש עכשיו ממר שלמה גור שהוא סגן נשיא ועידת התביעות לדווח לנו.
ליה שמטוב: קודם כל יש לנו בשורה טובה.
ליה שמטוב: בדצמבר היה פרסום שאתם הכפלתם את התקציבים.
ליה שמטוב: ממתי החל הדבר לפעול ולמה הסכומים האלה נועדו?
שלמה גור: בוקר טוב.
שלמה גור: קודם כל ועידת התביעות בעצם עבדה על ערש הקמת הקרן לרווחת ניצולי שואה ובמשך שנים רבות היתה גם הגוף היחיד שתמך בקרן.
עופרה רוס: גם המדינה.
שלמה גור: אז אם אנחנו מדברים על מספרים, ניקח את חמש השנים האחרונות.
שלמה גור: בשנת 2006, ואם יורשה לי אני אגיד את זה בדולרים כי היות ואנחנו קרן גלובלית אנחנו עובדים בדולרים.
שלמה גור: בשנת 2006 ועידת התביעות העבירה לקרן 43 מיליון דולר, משרד האוצר העביר 4.4 מיליון דולר.
שלמה גור: בשנת 2007 קרן התביעות העבירה לקרן 51 מיליון דולר, משרד האוצר העביר 7.9 מיליון דולר.
שלמה גור: אם אני אלך אחורה המספרים עוד יותר קטנים.
שלמה גור: הקפיצה הגדולה, וזה ייאמר לזכותה של מדינת ישראל, וחברת הכנסת מרינה סולודקין הזכירה זאת, בשנת 2008 היה שינוי משמעותי בהשתתפות המדינה וב-2008 הועברו 57 מיליון דולר מועידת התביעות, 25 מיליון דולר הועברו לקרן על ידי מדינת ישראל וזו התחלה העלייה.
שלמה גור: אני אגיד עוד משפט כללי כי הזכרת פה גברתי יושבת הראש את עניין הגדרת ניצולי השואה כאשר אנחנו מדברים שישנם בארץ היום 207 אלף ניצולי שואה.
שלמה גור: מדובר פה על כלל נפגעי הנאצים, נגדיר זאת כך, מה שנהוג לומר מעגל ראשון, הן מעגל שני, כאשר ועידת התביעות רואה בכולם נפגעי נאצים, והעיקרון המנחה הוא שהפנסיות הגרמניות הולכות לפ0י מידת הסבל בתקופת השואה.
שלמה גור: אבל הזכויות הסוציאליות או הסיוע הסוציאלי נמדד על פי הנזקקות של ניצולי השואה כיום, וזה העיקרון שמנחה את ועידת התביעות בכל העולם.
שלמה גור: הסיוע שלנו לקרן לרווחת ניצולי שואה כמו שאמרתי היא מתחילת הקמת הקרן מיועדת בעיקרה, הרוב הגדול, כמעט בכול עד לנושאים שונים אחרים לטובת שעות סיעוד.
שלמה גור: כאשר מדובר בסיעוד לטווח רחוק מדובר ב-9 שעות שבועיות למי שמוגדר כנזקק או למי שמוגדר בלשון הביטוח הלאומי 150% ומעלה כאשר המדינה נותנת לו 16 שעות ולמעשה כמו טייס אוטמטי מי שמוגדר כנזקק ועידת התביעות באמצעות הקרן משלימה 25 שעות, זאת אומרת 9 שעות נוספות.
שלמה גור: התקציב שהועבר מועידת התביעות לקרן לרווחת ניצולי שואה בשנת 2010 עמד על 100 מיליון דולר.
שלמה גור: בשנת 2011 כמו שגברתי יושבת הראש הזכירה כתוצאה ממשא ומתן מוצלח עם ממשלת גרמניה, ותיכף אני אגיד עוד דברים בנושא, ממשלת גרמניה נענתה לפניות שלנו להגדיל את ההשתתפות שלה בנושא הסיעוד והסכום הזה עלה מ-55 מיליון יורו בשנה שעברה שנת 2010 ל-110 מיליון יורו בשנת 2011.
שלמה גור: זה, צריך לזכור, זה אמור לגבי כלל הניצולים בעולם ואנחנו מדברים היום בעולם על סדר גודל של 520 אלף איש.
שלמה גור: כך שאנחנו מעריכים, וזה עוד לא סוכם מול הגרמנים על העברת הכספים, אנחנו מעריכים שחלק נכבד מהתוספת יגיע למדינת ישראל ויגיע גם לקרן לרווחת נציולי השואה, ואני יכול לומר זה יהיה בסדר גודל, קשה לי עדיין להגיד מספר מדויק,
ליה שמטוב: זה יהיה כמעט כמחצית מהכסף?
שלמה גור: קרוב למחצית מהכסף.
שלמה גור: כי צריך לזכור, ההסתכלות הגלובלית, המגמה שלנו היא להגיע ולאפשר לניצולים הנזקקים בכל העולם להגיע לרמת חיים סבירה בבתים שלהם.
שלמה גור: אז אם אנחנו לוקחים דווקא את ברית המועצות לשעבר נצטרך להזרים לשם יותר כי המדינה לא מסייעת כמעט בכלום.
שלמה גור: ואם אנחנו מדברים על שעות סיעוד לאותם אנשים אנחנו ניתן יותר לשם ויותר למקומות שאין בכלל סיוע.
שלמה גור: המגמה שלנו היא להגיע לאותן 25 שעות סיעודיות לשבוע לכלל הניצולים הנזקקים בעולם.
שלמה גור: אבל אני מעריך שסדר גודל, שוב, בסביבות ה-20 מיליון דולר אולי 30 מיליון דולר יגיעו לישראל.
שלמה גור: עכשיו לכן ההסתכלות היא חשובה.
שלמה גור: הכסף הזה מיועד כמו שאמרתי לשעות הסיעוד.
שלמה גור: עכשיו אנחנו עם משרד האוצר בדיאלוג מתמיד ואני יכול לומר, אם התקציבים הממשלתיים יישארו בסדר גודל דומה ויועברו לקרן אני מניח שהיכולת של הקרן להשיג סכומים מתוך מה שהיה ההשתתפות של האוצר, יוכל ללכת להגדלת ההשתתפות גם במענקים האישיים.
שלמה גור: אבל זה מחייב ראשית שהקרן, כל עוד שאנחנו מדברים שהמסלול הזה עובר דרך הקרן, אנחנו מגדילים אבל גם ההוצאות גדלות.
שלמה גור: אז זה צריך להיאמר, הן מספר האנשים שיזדקקו לאותן שעות סיעוד והן כמובן עלויות הסיעוד , כמה שעות הסיעוד האלה עולות?
שלמה גור: אבל תוספת ההזרמה שלנו תפנה, אני מניח מקורות לשימושים אחרים של הקרן, שימושים ראויים כמו למשל המענקים האישיים שאנחנו כועידת התביעות לא שותפים לזה.
שלמה גור: אנחנו עוסקים בשעות הסיעוד.
שלמה גור: דבר נוסף שצריך להיאמר, אנחנו מעבירים את הכספים לקרן לרווחת ניצולי השואה ולארגונים נוספים שעוסקים ברווחתם של ניצולי השואה ואת זה חשוב לזכור, בין אם זה הקרן, בין אם זה ארגון כמו "עמך" או קהילות אורחות במרכזי יום כאשר אנחנו לצורך זה מקצים כספים נוספים על מה שמועבר לקרן כאשר סדר גודל ההעברה, מה שאנחנו קוראים להקצבות מוסדיות הוא בסביבות 500 מיליון שקל בשנה.
שלמה גור: וזה בנוסף, סכום דומה וקצת יותר גדול לפנסיות האישיות שמועברות דרכנו על ידי ממשלת גרמניה.
שלמה גור: תודה.
ליה שמטוב: תודה לשלמה גור.
ליה שמטוב: אם אנחנו נעשה את החשבון כל המענקים האישיים מסתכמים ברק 82 מיליון שקל שמשרד האוצר מעביר כי כל הסכומים שועידת התביעות מעבירה נועדו לסיעוד, הכספים שאתם השגתם לאחרונה.
שלמה גור: סך כל הכספים שמועברים מועידת התביעות לקרן לרווחת ניצולי השואה מיועדים לסיעוד כאשר כמו שאמרתי ההיקפים בשנת 2010 זה היה 240-250 מיליון שקל והשנה זה יגדל אני מניח קרוב ל-300 מיליון שקל.
ליה שמטוב: מה שאמרתי בהתחלה שיותר ויותר אנשים נזקקים לסיעוד אז זה עוד 9 שעות שבועיות למי שמקבל עזרה מביטוח לאומי, אלה שהם נזקקים 150% ויותר, אז אנחנו רואים שממשרד האוצר וגם מכם מעבירים את הכספים לקרן לרווחת ניצולי השואה.
ליה שמטוב: הכסף הזה שהועבר, שמענו על הסכומים.
ליה שמטוב: מה קורה בסוף השנה במידה ונשאר עודף?
ליה שמטוב: אתם זקוקים לעוד כספים למען הסיעוד?
יהודה דים: הנושא של הסיעוד היות ושם כן ניתנת התחייבות שהנזקק יקבל את השעות והחזר הוצאות, אז בנושא של הסיעוד בשנת 2010 בוצעו כל ההתחייבות של הקרן ובשנת 2011 כמו שהובהר כאן ובמחקרים שנעשו בנושא, ככל שאותם ניצולי שואה מזדקנים אז קבוצת הזכאים הזקוקים לסיעוד הולכת וגדלה.
יהודה דים: אז לכן הצפי שהסכום המוקדש לסיעוד יהיה גדול יותר כפי שהוסבר.
יהודה דים: שני הגורמים העיקריים המעורבים הם עושים בתיאום איתנו מאמץ מאוד גדול בשביל להיענות לצורך הזה, בין השאר ההצלחה שהיתה במשא ומתן עם גרמניה.
ליה שמטוב: טוב, בואו נראה איך אנחנו יכולים בכל זאת לעזור לקבוצת הנזקקים.
ליה שמטוב: מתוך 250 אלף נזקקים כמה הם פליטי השואה?
יהודה דים: ההערכה היא שסדר גודל של 80 אלף.
ליה שמטוב: 140 אלף.
יהודה דים: להערכתנו יש במעגל הראשון סדר גודל של 50 אלף איש והיתרה יחד עם המעגל הראשון היא 130 אלף איש בערך , ומתוכם, הנזקקים שעליהם אנחנו מדברים זה סדר גודל של בין 80 אלף איש ל-90 אלף איש.
ליה שמטוב: לגבי 80 אלף איש האלה, הדבר הראשון שהם זקוקים לו זה בוודאי תרופות.
ליה שמטוב: ואלה תרופות שהם קיבלו אחרי הנחות של 50% ו-60%.
ליה שמטוב: עדיין בכל זאת בחישוב כללי הסכום הנותר להם לשלם הוא די גבוה.
ליה שמטוב: אולי אם אתם לא יכולים היום לתת מענקים אישיים, לעשות חושבים, ולראות איך אפשר בכל זאת לסייע.
ליה שמטוב: אתם בכל שנה מקבלים 82 מיליו שקל, זה מה שהיה בשנת 2010.
ליה שמטוב: בשנת 2011 אתם תקבלו כנראה אותם סכומים.
עופרה רוס: אנחנו עדיין לא יודעים אבל אנחנו מקווים שלצורך המענקים, אלה יהיו סדרי הגודל.
ליה שמטוב: כי זה לא יכול להיות, אם אתם שוב תפרסמו שאכן אפשר להגיש בקשות אז שוב תוצפו בבקשות ולא יהיה לכם כסף לתת לכולם.
ליה שמטוב: אתם לא יכולים להעדיף אחד על פני השני ולמי שאכן מגיע לו לסרב לו.
ליה שמטוב: אז אולי אפשר בינתיים, כל עוד לא גייסתם את התרומות, אולי אפשר מהסכום הזה לעשות משהו אחד, אולי לנקז את הכסף במיוחד לסל התרופות, אולי לנקז אותו למטרה אחרת.
ליה שמטוב: אבל בכל מקרה לתת מענה גם לקבוצה הזאת ליהנות מהמענקים.
יהודה דים: יש כאן שתי נקודות.
יהודה דים: ראשית, אני לא חושב שמדינת ישראל באמת מצפה שמישהו יכסה את ההוצאות של התרופות של ניצולי השואה אלה יהיו תורמים.
יהודה דים: צריך לעשות את האבחנה הזאת.
יהודה דים: ואני גם רוצה להתייחס לנקודה שמה שאמרת, של העדיפות הראשונה לתרופות, יש הרבה מאוד מומחים שטוענים שדווקא העדיפות הראשונה לקבוצה הזאת לאלה מתוכם שהם סיעודיים ברמות 150% ומעלה, העדיפות הראשונה זה לתת להם את הסיוע הסיעודי.
ליה שמטוב: כן, כן, על זה אנחנו כבר דיברנו.
יהודה דים: אז יש כאלה שטוענים שזו העדיפות הראשונה.
ליה שמטוב: אבל זה כסף צבוע, זה כסף שועידת התביעות מעביר לכם וגם משרד האוצר מעביר לכם.
ליה שמטוב: אני מדברת על מענקים אישיים.
ליה שמטוב: אתם את הכסף שקיבלתם בינתיים תשלמו לכל אלה שהגישו את הבקשות עד סוף שנת 2010.
ליה שמטוב: בואו נראה מה אנחנו יכולים לעשות הלאה.
יהודה דים: אז הכוונה היא באמת כמו שציינת, לאחר שנדע מה הסכום לשנת 2011 ראשית לשלם לממתינים ולאחר מכן לפי הסכום שיישאר אפשר יהיה להחליט איך לחלק את הכסף.
יהודה דים: אני חושב שבשלב הזה זה עדיין קצת מוקדם היות ולא ידוע מה הסכום, זה מאוד תלוי מה יהיה הסכום.
גיטה קויפמן: אני רוצה להתייחס למה שנאמר פה.
גיטה קויפמן: אני זוכרת את עצמי יחד עם ידי ועוד כמה אנשים מקרן לרווחת ניצולי השואה שאנחנו יצאנו להפגנה בבנייני השואה כאשר משרד האוצר בכלל לא הפריש בכלל כספים והקרן עמדה על זה שהיא היתה אמורה להיסגר לגמרי.
גיטה קויפמן: אז אנחנו אמרנו שהקרן צריכה לפעול, בכלל לדבר אפילו על זה.
גיטה קויפמן: כל עוד חי ניצול שואה אחרון הקרן חייבת לעמוד בעינה, מפני שזו הכתובת היחידה שניצולי השואה יכולים לפנות אליה ולקבל איזושהי עזרה.
גיטה קויפמן: לכן אני עכשיו מתפלאת מאוד.
גיטה קויפמן: כי אמר שלמה גור שבשנת 2006 היו 4.5 מיליון וחצי , בשנת 2007 היו 7.9 מיליון.
יהודה דים: זה הממשלה, זה לא אנחנו.
גיטה קויפמן: לא חשוב מי אמר ומה אבל זה מה שאני רשמתי ואני לא המצאתי את זה.
גיטה קויפמן: בכל אופן מה שאני רוצה להגיד באופן כללי, שהמספרים האלה באמת היו מאוד נמוכים אבל גם פוגעים.
גיטה קויפמן: הם היו מעטים וגם ערך שעת סיעוד, או אפילו את המשקפיים והתרופות היו יותר זולים והיה אפשר לספק לקשת יותר רחבה של אנשים.
גיטה קויפמן: בשנת 2007 כאשר ניהלנו משא ומתן ומשרד האוצר התחייב להפריש לקרן 200 מיליון שקל אני מתפלאת וקשה לי לשמוע, אני מתביישת להגיד כי אני שותפה לעניין הזה, כי אני גם השתתפתי בדיונים.
גיטה קויפמן: למה יש רק 82 מיליון במקום שיהיו 200 מיליון שקל?
גיטה קויפמן: והשנה מצפים לעוד פחות.
גיטה קויפמן: אז יכול להיות שהפרופורציות לא נכונות.
גיטה קויפמן: את תתקני אותי .
ליה שמטוב: גיטל'ה את לא הבנת.
ליה שמטוב: כי אנחנו מדברים על מענקים אישיים עכשיו.
ליה שמטוב: עכשיו כל העניין הוא בקשר למענקים אישיים.
ליה שמטוב: שעות סיעוד עכשיו יש הרבה.
גיטה קויפמן: אנחנו לא חילקנו שעות סיעוד ומענקים אישיים.
גיטה קויפמן: נאמר שמפרישים לקרן 200 מיליון שקל נקודה.
גיטה קויפמן: אם ועידת התביעות נותנת לפרויקט מסוים שזה מוגדר כסיוע אישי או למען סיוע סיעודי אז ברור ששאר הכסף חייב להישאר למענקים אישיים, ואנחנו בקרן לא חייבים לשבת ולשבור את הראש.
גיטה קויפמן: אנחנו באמת עושים את זה.
גיטה קויפמן: אני חברה בוועד המנהל של הקרן.
גיטה קויפמן: השאלה היא למי לתת עדיפות בחלוקת הכסף?
גיטה קויפמן: זה כמו אימא שיש לה 10 ילדים ויש לה רק לחם, איך היא תחלק את זה?
גיטה קויפמן: לכן אני חושבת שקודם כל אנחנו באמת היום צריכים לפנות למשרד האוצר.
גיטה קויפמן: אין לאנשים האלה כתובת אחרת.
גיטה קויפמן: יש מדינת ישראל שהיא חייבת לדאוג לאנשים זקנים, חולים, מבוגרים שהיום הם תושבי מדינת ישראל.
עופרה רוס: אני רוצה לחדד כמה דברים כאן.
עופרה רוס: מדינת ישראל העבירה השנה לקרן לרווחת ניצולי שואה 169 מיליון 327 אלף שקל.
גיטה קויפמן: זה עדיין לא 200 מיליון שקל.
עופרה רוס: לא, נאמר 200 מיליון שקל משום שהיו עוד גופים.
עופרה רוס: זו לא הקרן היחידה שעוסקת ברווחת ניצולי השואה.
עופרה רוס: דבר נוסף שחשוב לומר, החלוקה נעשתה ביחד עם הקרן.
עופרה רוס: זאת אומרת הקרן רצתה ובצדק, אני לא נכנסת לשיקולים לה, אני מניחה שהיו לה שיקולים בהחלט מוצדקים, שמתוך הסכום הזה היא רוצה להקצות 70 מיליון שיקול לסיעוד ארוך טווח.
עופרה רוס: אני מניחה שזה היה הצורך של הקרן, אחרת היא לא היתה מבקשת את זה, וזה היה הצורך שאי אפשר היה בלעדיו.
עופרה רוס: זה לא היה צורך שאפשר לוותר עליו.
עופרה רוס: לכן גם הסכום הזה הועבר לקרן.
עופרה רוס: אבל המדינה מבחינתה, הקרן היתה יכולה לקחת את כל הסכום ולהעביר את זה למענקים אישיים, אנחנו לא היינו אומרים לה לא.
עופרה רוס: הקרן היא זו שבאה ואמרה לא, אני צריכה את הסכום הזה לסיעוד ארוך טווח ולסיעוד קצר מועד, וכולי, וכולי, ליתר הדברים שאני קודם אמרתי, ולכן כך הוקצו הסכומים.
עופרה רוס: אחרת היינו מקצים אותם באופן אחר.
גיטה קויפמן: אני רק רוצה לסכם במשפט אחד.
גיטה קויפמן: הווה אומר, שכל הכסף שמפרישים הוא עדיין לא מספיק כדי לספק את הצרכים של אנשים שבאמת זקוקים לזה.
ליה שמטוב: אני לא בטוחה בזה בגלל שעד עכשיו לא מבינה מה קרה עם עשרות מיליוני שקל ולמה השירות עכשיו גרוע יותר ממה שהיה בשנים קודמות כאשר לא היו המיליונים האלה.
אברהם שרנופולסקי: יש לי כמה שאלות.
אברהם שרנופולסקי: מהפרסום באתר שלכם אני לומד שאתם מתכוונים לעשות שינויים.
אברהם שרנופולסקי: על איזה שינויים מדובר?
ליה שמטוב: יש לי גם שאלה.
ליה שמטוב: כי אנחנו לא ניתן לעשות שינויים על חשבון אנשים שהרבה שנים הקרן משרתת.
אברהם שרנופולסקי: שאלה שנייה, בשנת 2010 אתם קיבלתם מספר מסוים של בקשות.
אברהם שרנופולסקי: למה אתם לא מוכנים להיענות להם בשנת 2010?
אברהם שרנופולסקי: שאלה שלישית, איזה חוב יש לקרן רווחה כלפי המענקים האישיים בשנת 2010?
אברהם שרנופולסקי: כמה אתם צריכים לשלם בשנת 2010?
אברהם שרנופולסקי: כמה בקשות אתם קיבלתם או לא קיבלתם בשנת 2011?
אברהם שרנופולסקי: והאם מה שנשאר בקרן אתם תחלקו לניצולי השואה?
אברהם שרנופולסקי: בעצם מה אתם מצפים?
אברהם שרנופולסקי: איזה סכומים צריכים להישאר בקרן בשנת 2011?
יהודה דים: אני אענה לפי סדר השאלות שלך.
יהודה דים: לגבי השינויים כפי שהזכרתי קודם, לאחר שנדע בתיאום עם הגורמים המממנים שלנו מה התקציב לשנת 2011 אפשר יהיה לקבוע קריטריונים מתאימים שיתאימו לחלוקת הכסף.
יהודה דים: זה עוד מוקדם.
יהודה דים: זאת אומרת לא ידוע מה יהיה התקציב של מענקים אישיים של החזר ההוצאות בשנת 2011.
יהודה דים: זה עוד מוקדם לקבוע את הקריטריונים.
יהודה דים: לגבי שנת 2010 יש 20 אלף בקשות ממתינות ואנחנו מקווים שאפשר יהיה לתת את הסיוע לממתינים האלה בשנת 2011.
יהודה דים: לגבי הנושא של כמה כסף נשאר, אז לא נשאר כסף.
יהודה דים: כל מה שהיה לנו הוצאנו.
יהודה דים: לא עובר אצלנו כסף משנה לשנה.
אברהם שרנופולסקי: היה תקציב בשנת 2010 .
אברהם שרנופולסקי: בשנת 2010 כל הסכום שקיבלתם היה מיועד למלא את 20 אלף הבקשות?
יהודה דים: לא.
יהודה דים: ה-20 אלף זה אחרי שכבר שילמנו לניצולים את כל מה שקיבלנו לשנת 2010.
יהודה דים: ה-20 אלף האלה, מעל 20 אלף האלה נוכל לשלם מהתקציב שאנחנו צפויים לקבל בשנת 2011.
מרים גרייבר: אני מרים גרייבר מהעמותה הפרלמנטרית.
מרים גרייבר: זאת אומרת שבינתיים כל האנשים האלה מחכים למענק שלהם.
מרים גרייבר: יש מעל 120 אלף אנשים שמחכים.
יהודה דים: נכון.
מרים גרייבר: זה רע מאוד.
מרים גרייבר: עפרה אני רוצה הבהרה.
מרים גרייבר: אתם מעבירים לקרן הרווחה.
מרים גרייבר: משרד האוצר מעביר לקרן הרווחה סכום מסוים ומהסכום הזה אתם אומרים ש-70 אלף הולך לסיעודי לטווח רחוק.
עופרה רוס: על זה מדובר.
מרים גרייבר: אז זה הסכום ומתוך הסכום הזה שאר הסכומים.
מרים גרייבר: ..?
עופרה רוס: כן, אבל אנחנו עושים את זה בשיתוף עם הקרן, עם ועידת התביעות, כי הנושא של הסיעוד ארוך טווח זה הנושא החשוב ביותר.
עופרה רוס: אנחנו לא מוכנים, לא אנחנו ולא ועידת התביעות שתהיה פגיעה בנושא של הסיעוד.
עופרה רוס: לכן אנחנו אומרים לקרן הרווחה, בואו תגידו לנו מה הסכום, מה אתם צריכים לטובת הסיעוד עד סוף השנה?
עופרה רוס: הם אומרים לנו מה הסכום.
עופרה רוס: שואלים את ועידת התביעות כמה אתם נותנים?
עופרה רוס: ואנחנו משלימים את הסכום שהם לא נותנים כדי שנהיה בטוחים שלא יישאר זקן אחד שאין לו שירות סיעוד.
עופרה רוס: זה בבחינת ייהרג ובל יעבור.
עופרה רוס: זה הסכום שהולך לטובת נושא אחר, ביחד אבל, בתיאום עם קרן הרווחה ועם ועידת התביעות.
עופרה רוס: ואחר כך אנחנו מחלקים יחד עם קרן הרווחה לטובת הצרכים האחרים שיש להם.
מרים גרייבר: אני מבינה.
מרים גרייבר: זאת אומרת שהאנשים ויש לנו כאן
מרים גרייבר: מספר של 120 אלף אנשים שהם באמת צריכים כל אגורה ואין להם את הכסף, הם במצב כזה שהם עומדים בפני הבחירה לבחור באוכל או לבחור בקניית תרופות.
מרים גרייבר: משהו צריך ללכת.
מרים גרייבר: או שאין להם כלום בבית.
מרים גרייבר: משרד האוצר באמת צריך לחשוב על זה איך הוא יכול להעביר קצת יותר כספים לאנשים האלה שזקוקים כל כך לעזרה במועדים האלה.
מרים גרייבר: יש לי עוד שאלה.
מרים גרייבר: למי הודעתם להפסיק להגיש את הבקשות?
יהודה דים: גם באתר האינטרנט הודענו וגם במשרד הרווחה.
יהודה דים: כמובן לגורמים המממנים.
מרים גרייבר: אתם מודיעים את זה גם ליושבי ראש של עמותות?
יהודה דים: לרוב העמותות הרלוונטיות אני חושב שכבר הודענו.
מרים גרייבר: זה חשוב מאוד מפני שרוב האנשים נמצאים בעמותות.
מרים גרייבר: פרט לי קצת למה יש לכם התנדבויות ומה הם עושים?
יהודה דים: יש מספר פרויקטים של התנדבות.
יהודה דים: יש נושא של מתנדבים שבפעם בשבוע באופן קבוע הולכים לבקר ניצולי שואה.
יהודה דים: יש פרויקט שבפעם בשנה צה"ל, 15 אלף חיילי צה"ל הולכים לבקר ניצולי שואה.
יהודה דים: זה מאוד מרגש ובעל השפעה מדהימה.
יהודה דים: יש לנו רופאי שיניים שמטפלים בניצולים בהתנדבות.
יהודה דים: אלה הנושאים העיקרים בתחום ההתנדבות.
מרים גרייבר: יפה מאוד.
מרים גרייבר: אתם משלימים את הכסף הזה מהתרומות שאתם מקבלים?
יהודה דים: השותפים של הפרויקט, חלק זה תרומות, חלק זה שותפים.
מרים גרייבר: הייתי רוצה לשאול את שלמה גור.
מרים גרייבר: אני מבינה שהגרמנים מקצים כסף לסיעוד אבל אנחנו כולנו יודעים שיש עוד כספים לועדת התביעות.
מרים גרייבר: האם אי אפשר להשלים, לתת את זה לנצרכים, לאלה שביקשו את הבקשות הקטנות האלה?
שלמה גור: הכספים שנמצאים בועידת התביעות שמגיעים ממזרח גרמניה הם כספים המיועדים לאותן הוצאות למשך הזמן כולל התכנון לטווח ארוך שלא יהיה מצב חס וחלילה שבעוד 3 שנים אנחנו פתאום נגיד הכסף הזה נגמר ולא ניתן יהיה לתת שעות סיעוד לניצולים הנזקקים ועל כן התכנון נבנה בצורה כזאת שראשית מתוך הכספים שמגיעים יש כמובן חלק שצריך להישאר לטובת יורשים תובעים כי יש 30 אלף פניות של יורשים.
שלמה גור: דבר שני, זה באמת מיועד להתחייבויות לטווח ארוך להבטיח את הכסף הזה כאשר הכסף של ועידת התביעות יסתיים כך או אחרת בעוד מספר שנים.
שלמה גור: היעד הוא כפי שהזכרתי במשא ומתן עם הגרמנים להעביר את האחריות על הנושאים הסוציאליים ארוכי הטווח כי הסכומים שנמצאים אצלנו שכולם מיועדים לאותם צרכים במשך שנים, אין כאן כסף שנשאר או עומד באיזושהי קופה מסתורית ומחכה לבוא המשיח, אלא כולם מיועדים לאותם צרכים תוך תכנון ארוך טווח כאשר גם זה לא יספיק בין תוחלת החיים של ניצולי השואה ובין הצרכים הנמצאים, ואז את הכספים האלה אנחנו במשא ובמתן שהפירות או הניצנים הראשונים היו השנה אבל זה רק לשנה הזאת.
שלמה גור: אנחנו מקווים להגיע להסכם ארוך טווח שבאמת יבטיח את אותם צרכים לאורך שנים.
מרים גרייבר: כן, אבל אתה, רוב הזמן כשאתה מדבר אתה מדבר על סיעוד וזה חשוב מאוד.
מרים גרייבר: אני לא אומרת שלא.
שלמה גור: בהקשר הזה אנחנו מדברים על סיעוד לקרן.
שלמה גור: אנחנו מדברים בסך הכול על מגוון רחב מאוד של שירותים הניתנים, לאוד דווקא על ידי הקרן, הזכרתי את "עמך" שלמעלה מחצי תקציבו מממון על ועידת התביעות, גם מרכזי היום.
מרים גרייבר: איך אתה מעביר את זה למרכזי היום?
מרים גרייבר: דרך?
שלמה גור: על ידי סבסוד ישיר של ניצולי השואה החברים במרכזי היום.
שלמה גור: מרכזי היום מעבירים לנו את הרשימות של ניצולי השואה, ופר אדם מסובסדת החברות שלו.
שלמה גור: אותו דבר לגבי קהילות תומכות.
שלמה גור: כך שמגוון השירותים הוא מאוד רחב.
שלמה גור: זה מתחלק על פני מגוון רחב מאוד של עמותות שמיועדות חלקן לצרכים בריאותיים וחלקן לצרכים סיעודיים, חלקן בנושאים נפשיים, בין אם זה פרויקטים של התנדבות למיניהם.
שלמה גור: אז כן, אנחנו גם שותפים גם למימון הזה ועל כן הכספים האלה מיועדים וכמו שאמרתי גם השנה הכספים לקרן לרווחה יגדלו כמו שאנחנו צריכים לדאוג להגדלה בתחומים אחרים.
שלמה גור: ד
ליה שמטוב: אנחנו מדברים על סיעוד.
ליה שמטוב: רבותיי, סיעוד הוא באמת הדבר הכי חשוב, הכי חשובה כי האוכלוסייה מתבגרת והיא זקוקה יותר לסיעוד ואנשים מבוגרים לא ממהרים להיכנס לבתי אבות.
ליה שמטוב: הם היום רוצים יותר ויותר להישאר בבתים שלהם ולקבל את הטיפול בבית.
ליה שמטוב: ועזרה של 25 שעות זו עזרה חשובה מאוד.
ליה שמטוב: חוץ מזה גם האוצר וגם ועידת התביעות עוזרים לאנשים שמאושפזים בבתי חולים וצריכים לצאת מבית החולים ועדיין הם לא יכולים להיות בבתים, הסיוע הזה שנותן להם 50 שעות נותן להם המון.
מרים גרייבר: אבל את יודעת אני עדיין עוסקת באנשים שמכתתים רגליים לבית מרקחת ולרופאים.
מרים גרייבר: האנשים האלה לא מקבלים 4000 שקל או 4500 שקל.
מרים גרייבר: זה כל כך חסר להם.
מרים גרייבר: שואלים אותי, מה אני אעשה?
מרים גרייבר: האם אני אטול תרופות היום?
ליה שמטוב: זו הסיבה שבגללה היום התכנסנו כדי לראות קודם כל על איזה תקציב מדובר?
ליה שמטוב: היום נוכחנו שהתקציב של שנת 2011 זה 83 מיליון שקל שזה לא מספיק למלא את כל הבקשות.
ליה שמטוב: עד שכל הבקשות שהוגשו עד סוף 2010 הקרן מקווה שבכסף הזה שהם יקבלו בשנת 2011 הם כן יוכלו לשלם את זה, הייתי רוצה היום לסיים את הנושא כי יש לנו עוד בעיות לדון בהם.
מרים גרייבר: אנחנו צריכים לברר איפה הבעיה?
מרים גרייבר: האם הבעיה היא אצלם?
ליה שמטוב: הבעיה היא בקרן לרווחת ניצולי שואה.
ליה שמטוב: לא יכול להיות שעמותה שקיימת למען ניצולי שואה לא מגייסת מספיק תרומות כי היום 83 מיליון שקל שמשרד האוצר מעביר, הוא יכול להעביר גם ישירות, הוא יכול להעביר גם דרך העירייה, גם דרך העמותה לקשיש, הוא יכול להעביר את הכסף.
ליה שמטוב: ולא להעביר עוד 4.5 מיליון שקל להוצאות על משכורות.
ליה שמטוב: זה חשוב.
ליה שמטוב: אז צריך לראות.
ליה שמטוב: ואנחנו נעקוב אחרי הדברים האלה.
ליה שמטוב: אולי באמת הקרן הזו היא כבר לא רלוונטית בכלל.
ליה שמטוב: חוץ מזה הייתי מבקשת, אנחנו נהיה במעקב, ובשנת 2011 כאשר אתם תצליחו למלא את כל הבקשות של ניצולי השואה שהוגשו לכם, אם יש אפשרות כזו לצאת בפרסום שאנשים בגיל מסוים, אולי לא גיל 65 אלא החל מגיל 75, אני לא יודעת, צריך לחשוב על זה קצת, אנשים שחייבים לקנות את העזרים והתרופות שישלחו לכם בקשה בנוסח מעין זה, האם אנחנו יכולים לרכוש מכשירים מסוג זה?
ליה שמטוב: אם אתם תענו להם, כן אתם יכולים לרכוש את הדברים הללו ותגישו לנו בקשה על החזר הוצאות.
ליה שמטוב: כי מה קורה היום?
ליה שמטוב: היום אנשים קונים בכסף שלהם ו-3000 עד 4000 שקל בשבילם זה כסף גדול, הם צריכים לשלם את ההוצאה בתשלומים או לשלם את זה בבת אחת.
ליה שמטוב: הם מקווים שהם יקבלו החזר הוצאות מכם, הם שולחים לכם את הבקשות, ובסופו של דבר נענים בשלילה.
מוטי ויזל: מוטי ויזל.
מוטי ויזל: אני כרגע מייצג את מרכז הארגונים.
מוטי ויזל: אני יושב ראש של ארגון אסירי הנאצים בירושלים.
מוטי ויזל: יום יום אני מתעסק עם אנשים.
מוטי ויזל: יש פה כמה בעיות שאולי אנחנו לא נותנים את הדעת עליהן.
מוטי ויזל: קודם אני מוכרח להגיד כמה מילים טובות על רשות הזכויות לניצולי השואה, הקרן לרווחה של ניצולי השואה וגם לועידת התביעות.
מוטי ויזל: ממה שאני נוכחתי לדעת הם כולם עובדים בצורה יוצאת מן הכלל.
מוטי ויזל: אמנם זה לא מספיק ואף פעם לא יהיה מספיק אבל באמת מגיעה להם תודה ואני יודע במקרה, אני לא יודע למה זה יצא לי שאני גם חבר בקרן ההונגרית.
מוטי ויזל: אתם לא כולכם מכירים את הקרן הזאת.
מוטי ויזל: אני יכול להגיד לכם שכל פרוטה בדקנו שכולם יקבלו את המגיע להם, ובאמת אנשים אני יכול להגיד להם תודה ושיהיו מבורכים.
מוטי ויזל: אבל אני רוצה עכשיו להגיד דברים אחרים.
מוטי ויזל: בקשר לסירובים.
מוטי ויזל: עד כמה שידוע לי, אפשר לתקן אותי אם אני טועה, הקרן לרווחה מוסיפה טיפול סיעודי בתנאי שיש רמה של ביטוח לאומי מעל 150%.
מוטי ויזל: עכשיו, תראו, מניין הקרן לרווחה מקבלת את הרשימה הזאת?
מוטי ויזל: מהמוסד לביטוח לאומי.
מוטי ויזל: פה אני רוצה להגיד לכם משהו שעצוב לי להגיד את זה.
מוטי ויזל: לא פעם ולא פעמיים קורה שאנשים בוכים אצלי, אני מסרב לקבל סיעוד, אני לא רוצה ללכת לביטוח לאומי.
מוטי ויזל: הוא אומר זו השפלה שהם גורמים לפונה.
ליה שמטוב: זה הנושא הבא.
ליה שמטוב: אנחנו עכשיו נדבר על זה.
מוטי ויזל: אני יש לי חזון לעת עתה.
מוטי ויזל: דיברנו לא פעם עם הנהלת קרן הרווחה מה אפשר לעשות.
מוטי ויזל: אנחנו כבר כמה שנים אומרים תתנו את הסיעוד המינימאלי שהקרן מציעה ללא התנאי הזה של רמה של 150% נכות של המוסד לביטוח לאומי.
מוטי ויזל: כי לא כל אחד יכול לגשת לביטוח לאומי.