GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דניאל הרשקוביץ: למען האמת, כשרואים בימינו שיותר ויותר מדינות בעולם מצטרפות ליוזמה להכיר במדינה הפלסטינית בגדה המערבית כביכול בצעד חד צדדי, אני תוהה האם עולמנו משתפר.
דניאל הרשקוביץ: אם נעקוב אחר תופעת האנטישמיות בכל רחבי העולם, ולמרבה הצער היא מתרחשת בכל רחבי העולם.
דניאל הרשקוביץ: אני זוכר שלפני כ-27 שנה גרתי במרכז ארצות הברית, במדיסון, ויסקונסין, והייתי פרופסור באוניברסיטה שם.
דניאל הרשקוביץ: מאז ביקרתי שם ובכל ארצות הברית, ולצערי אני חושב שאפילו בארצות הברית אני יכול לזהות כיום יותר מאורעות אנטישמיים, או לכל הפחות, גילויי אנטישמיות.
דניאל הרשקוביץ: אני מעריך מאוד את ביקורך משום שבעיניי סימלת תמיד את ידידות האמת בין העם האמריקאי ובין העם הישראלי.
דניאל הרשקוביץ: למרות שאנו מגיעים מדתות שונות, אנו חולקים במובנים רבים אמונות דומות, ולדעתי, גם ערכים דומים.
דניאל הרשקוביץ: מעל הכול, יש ידידות אמת בינינו.
דניאל הרשקוביץ: בהקשר זה אני רואה  גם את ביקורך הפעם.
דניאל הרשקוביץ: אם כן, אני שמח מאוד לברך אותך ומאחל לך שהות מהנה כאן.
דניאל הרשקוביץ: אני מעודד אותך להמשיך בדרכך.
דניאל הרשקוביץ: עבורנו, אתה מנהיג בעל שיעור קומה.
דניאל הרשקוביץ: תודה רבה לך.
דניאל אילון: אדוני יושב הראש, עמיתיי חברי הכנסת, אורחים יקרים, ויותר מכל, ידידינו ובני בריתנו היקרים, המושל האקבי, ג'ון ווייט, טוב לראותך שוב כמו בכל שנה.
דניאל אילון: ברצוני לפתוח את דבריי בסיפור אודות ביקור של אריאל שרון, בהיותו ראש הממשלה, בוושינגטון.
דניאל אילון: נכחתי שם כיועץ.
דניאל אילון: ניסינו לארגן שתי ישיבות שונות, האחת עם מנהיג הרוב באותה עת, והשנייה עם מנהיג המיעוט באותה עת, טום דשל.
דניאל אילון: לוח הזמנים לא אפשר לקיים שתי ישיבות שונות.
דניאל אילון: נאמר לנו שאיננו יכולים לקיים ישיבה עם שני המנהיגים יחד, אך כאשר הם שמעו שהישיבה היא עם ראש הממשלה של מדינת ישראל הם הסכימו להיפגש תחת קורת גג אחת.
דניאל אילון: אני זוכר שהישיבה החלה בכך שטום דשל אמר לראש הממשלה בכבוד רב שהם לא היו נתפסים יחד, שני היריבים המדיניים, אלמלא היה זה ראש הממשלה של מדינת ישראל, ושהם חולקים זה על זה בכל נושא אפשרי למעט ישראל.
דניאל אילון: מר לוט אמר, אדוני ראש הממשלה, במקרה של ישראל אין רפובליקנים או דמוקרטים,  רק אמריקאים.
דניאל אילון: ברצוני לגמול טובה תחת טובה, אתה רואה כאן למעשה נציגים מכל המפלגות של הכנסת, ואני רוצה להבטיח לך ולמשלחתך שבמקרה של ארצות הברית והעם האמריקאי, אין ישראל ביתנו או ש"ס או קדימה או מפלגת העבודה.
דניאל אילון: כולנו ישראלים ואנו רוחשים כבוד רב לעם האמריקאי ומעריצים אותו מאוד.
דניאל אילון: מה שמייחד את הברית החזקה ואת הידידות האמיצה בין ישראל ובין ארצות הברית הוא שהיא לא רק ברית בין ממשלות אלא הכרה עמוקה בידידות אמת בין עמים.
דניאל אילון: ואנו יודעים שאנו יכולים לסמוך רק על עם אחד בעולם, העם האמריקאי.
דניאל אילון: והרשה לי להוסיף ולומר, שגם ההיפך הוא הנכון.
דניאל אילון: לעולם העם היהודי, עם ישראל, והעם האמריקאי יהיו יחד באותו צד, בין אם במאבק באנטישמיות ובין אם במאבק ברשע או במאבק באי הצדק, ותמיד נהיה אמיצים דיינו כדי להגן על האמונות שלנו, על האינטרסים שלנו, על הערכים שלנו ועל האתוס שלנו, שהוא באמת היסוד של התרבות המערבית היום.
דניאל אילון: אני יודע שתמיד נגן זה על זה, נכבד זה את זה, נדאג זה לזה.
דניאל אילון: היום, כאשר אנו רואים קרב, שאיננו קרב על טריטוריה ואיננו קרב על משאבים לאומיים, אלא קרב על אידיאות, ובקרב על האידיאות, לרוע המזל, עד כה אין הסקת מסקנות, רק אפשרות של הגנה עד שיהיה לנו אקלים מדיני טוב יותר בכל רחבי העולם.
דניאל אילון: כשאנו מדברים היום על אנטישמיות, אנו יודעים שהתופעה הזאת הייתה קיימת מקדמת דנא.
דניאל אילון: היא לבשה צורות שונות.
דניאל אילון: היום צורתה של האנטישמיות היא להיות אנטי ישראל.
דניאל אילון: ולכן אנו מוכרחים שיהיה לנו קול צלול ויש לנו כזה בקולם של המושל מייק האקבי וג'ון ווייט, כך שאנו מברכים אתכם, אנו מעריכים את ידידותכם.
דניאל אילון: אתם נמצאים כאן בין חברים.
דניאל אילון: . .
דניאל אילון: .
המושל מייק האקבי: תודה רבה לך, דני, ואני רוצה גם להביע את הערכתי לכולכם על שהענקתם לנו את ההזדמנות הבלתי רגילה הזאת להגיע ברוח הידידות ועם כל הרצון הטוב ולהתאסף יחדיו.
המושל מייק האקבי: אני שמח במיוחד שאני יכול להיות כאן עם חברי הכנסת המכובדים.
המושל מייק האקבי: כמו כן, זהו תענוג מיוחד שאני חולק עם אשתי, ג'נט, שנמצאת כאן, עם בני הבכור ג'ון מארק, עם בתי שרה ובעלה בריאן.
המושל מייק האקבי: בני השני דייויד עושה את דרכו לישראל, הוא יגיע לכאן עם כ-180 אמריקאים נוספים, שיצטרפו אליי כדי שאוכל להראות להם את המדינה הנהדרת הזאת, אותה אני אוהב, מוקיר ומעריך עד מאוד.
המושל מייק האקבי: נוסף על כך, היום אני אסיר תודה במיוחד, שהצטרפה אליי דמות המוכרת לכולם בעולם.
המושל מייק האקבי: למען האמת, עבורי זהו כבוד מיוחד, שזכיתי שיהיה לצדי, כחבר וכבן לוויה כאן בישראל, אדם שהוא אולי אחד מידידיה הטובים ביותר של ישראל שפגשתי מימיי, אדם שהשקיע זמן בל יתואר בניסיון להבין, לחקור ובאמת לתפוס את הסוגיות העומדות בפני המדינה הזאת בכל ניסיונותיה הרבים.
המושל מייק האקבי: רובנו יודעים שיחסים מסוימים נרקמים מתוך תועלת הדדית או אפילו נוחות, אך כאשר יש לחץ, קושי, מצוקה, ובפרט, כאשר יש איום לאחד מן הצדדים או לשניהם, אנו יודעים שהיחסים משתנים מיחסים שלל תועלת הדדית ונוחות לכאלה של צורך.
המושל מייק האקבי: אני רוצה להאמין שברגע המסוכן מאוד הזה בהיסטוריה, בו אנו חיים, היחסים של ארצות הברית וישראל הם כבר לא רק יחסים של נוחות או אפילו של תועלת הדדית.
המושל מייק האקבי: אלה יחסים של צורך.
המושל מייק האקבי: אני מגיע היום להבנה שאירועי הימים האחרונים במצרים יצרו מצב עדין מאוד לא רק למצרים, לא רק למזרח התיכון אלא לעולם כולו.
המושל מייק האקבי: וייצוב האומה הזאת טומן בחובו את הפוטנציאל להתדרדר ברחבי תבל.
המושל מייק האקבי: מן הראוי שנהיה כאן היום כדי לדון באנטישמיות, או כפי שניסח זאת במדויק סגן השר, ברגש האנטי ישראלי.
המושל מייק האקבי: אך העובדה היא שהאיום על ישראל הוא האיום על הרעיון שלאנשים יש את הזכות להיות חופשיים, את הזכות לחיות עם משפחותיהם בבטחה ובשלום, ולא בפחד בלתי פוסק מכך שמישהו ינסה לא רק לסלק או לגרש אותם אלא להשמיד אותם.
המושל מייק האקבי: וודאי אינני צריך לספר לאנשים הנמצאים כאן בחדר הזה שההיסטוריה היהודית מלאה באנשים שניסו לא רק לגרש את היהודים אלא להשמיד אותם.
המושל מייק האקבי: ואחת הסיבות שאני דבק בסולידריות שלי לעם הישראלי, בהכירי בזכותם למולדתם הטבעית, היא משום שזהו נושא הטמון בלב ליבו של הדבר שמדינתי מאמינה בו כה בעוז, והוא שלכל אדם יש זכות לחיות ולהיות חופשי.
המושל מייק האקבי: אני רוצה עבור ילדיי, יותר מכל, לדעת שהם יוכלו לחיות את החלומות שלהם, להגשים את התקוות שלהם, ולחיות חיים שאינם מאוימים על ידי כל רודן שינסה להרוס לא רק את מחייתם אלא את חייהם.
המושל מייק האקבי: היחסים המיוחדים שהתקיימו בין ארצות הברית ובין ישראל הם יחסים שצריך לשמר, ויתרה מכך, אלה יחסים שצריך להדק, מפני שכל איום על ישראל הוא בעצם איום על כל האנשים אוהבי החירות, אוהבי החופש.
המושל מייק האקבי: אני רוצה להאמין שהסיבה לכך שאני אוהב את ישראל היא מפני שאני אוהב חופש.
המושל מייק האקבי: אני אוהב את העובדה שאדם יכול לחיות את חייו מבלי שייאלץ להיות שרוי בפחד בלתי פוסק מפני ממשלתו או מפני איומים שעלולים להגיע מבחוץ.
המושל מייק האקבי: במשך זמן מה שררה גישה שייתכן שלישראל יהיה חוש מפותח יותר של שלום אם היא רק תמשיך לוותר על קניינה ועל שטחה למען אלה שאפילו אינם מכירים בבסיס לקיום שלה, שמסרבים להכיר בזכות הקיום שלה.
המושל מייק האקבי: אינני מסוגל להעלות על דעתי דבר יותר לא הגיוני מכך.
המושל מייק האקבי: מאידך, רוב האיומים האנטישמיים באמת הם פשוט כאלה, לא הגיוניים.
המושל מייק האקבי: אין להם שום בסיס בשום סוג של מחשבה שפויה.
המושל מייק האקבי: דעות קדומות, קנאה עיוורת, אפליה – אלה הם לרוב התוצאות לא של אנשים החושבים על דברים גדולים אלא של אנשים החושבים על דברים קטנים מאוד.
המושל מייק האקבי: אני מעריץ מאוד את גמישותו של העם היהודי במולדתו.
המושל מייק האקבי: התחלתי להגיע לכאן לראשונה בשנת 1973, זו הייתה הפעם הראשונה שהגעתי לישראל.
המושל מייק האקבי: כשנכנסנו הערתי לדני שבמהלך השנים הבחנתי בכך שהמדינה יוצאת הדופן הזאת השתנתה באופן כה דרמטי.
המושל מייק האקבי: כשהגעתי לראשונה ב-1973 היא הייתה ברובה חקלאית ותיירותית.
המושל מייק האקבי: במהלך השנים היא התפתחה והפכה לכלכלה מן השורה הראשונה בעולם ביכולתה היוצאת מן הכלל, המתמקדת בעיקר בטכנולוגיה רפואית מתקדמת, ולאחת מן המובילות האמיתיות של הטכנולוגיה בעולם.
המושל מייק האקבי: כלכלתה היא לא עוד כלכלה שנאבקת אלא כלכלה שמשגשגת, והיא מהווה דוגמה לאירופה וליתר העולם.
המושל מייק האקבי: אני מקווה שבמיוחד לאור האיומים הרבים העומדים בפנינו, נזהה שהאיום הגדול ביותר איננו הפצצה אלא האנשים העומדים מאחוריה.
המושל מייק האקבי: הוא לא הנשקים אלא השנאה הקיצונית והאי-רציונאלית המשגרת אותם.
המושל מייק האקבי: ולאחר שהייתי בשדרות וראיתי את אלפי הרקטות ששוגרו לעבר הקהילה הזאת, מעל חדרי השינה של האנשים ולתוך החנויות, בתי הכנסת והפארקים שלהם, ללא כל סיבה, משום שאף אחד מן הילדים המשחקים שם לא איים על אף אחד מעבר לגבול הזה.
המושל מייק האקבי: הדרך הטובה ביותר והיחידה לתאר זאת היא כאקט אי-רציונאלי של שנאה.
המושל מייק האקבי: בואו נבהיר שכל איום על ישראל הוא איום ממשי מאוד על ארצות הברית.
המושל מייק האקבי: ואחת הסיבות לכך שאני מגיע לכאן היא שאני רוצה להיות שגריר במדינתי כדי לסייע להסביר שהסולידריות שלנו עם ישראל היא לא רק ארגונית אלא אורגנית, שאיננו יכולים להרשות לעצמנו לאפשר לישראל להיות מאוימת, ושהעולם וכל האנשים אוהבי החופש מאוימים על ידי הג'יהאד האסלאמי הקיצוני, האיום המשותף שאיננו רק איום אנטישמי אלא איום אנטי-חופש.
המושל מייק האקבי: אז בנוגע לכך, אנא דעו שאני בא לכאן היום כדי לעמוד לא רק למענכם אלא עמכם.
המושל מייק האקבי: ואני מקווה שהאירועים שאנו עדים להם במצרים הם אירועים המזכירים לנו שהאיום העומד בפנינו הוא ממשי וסמיכותו מדאיגה מאוד.
המושל מייק האקבי: עתה הוא הזמן בו האומות שלנו חייבות לזהות שהאיום המשותף העומד בפנינו איננו איום כלכלי אלא כזה של קיצוניות.
המושל מייק האקבי: אני מקווה שנוכל להבהיר זאת ליתר העולם.
המושל מייק האקבי: אני אסיר תודה כפי שאמרתי, על כך שידידי, ג'ון ווייט, נמצא עמי.
המושל מייק האקבי: אני יודע שהוא ישמח להעיר מספר הערות, ולאחר מכן אני מצפה להזדמנות שלנו להיות כאן ואולי אפילו לקבל שאלות או הערות לפי ראות עיניו של יושב הראש.
המושל מייק האקבי: לבי מלא תודה לכם על ידידותכם ועל תמיכתם בחופש ובצדק, והלוואי ונעמוד עמכם ולמענכם במסע בעקבות ההכרה בזכותכם הטבעית להתקיים כאומה, ואני רוצה לומר, רב, אני מעריך את העבודה הגדולה שעשית כשסייעת לקחת את החוקים של ארצות הברית ולגרום לה לשחק לפי החוקים שלה ככל הנוגע לנושא הילידים המקומיים.
המושל מייק האקבי: אני סבור שזו הדרך הטובה ביותר להסביר ליתר העולם שלאנשים בעלי שפה משותפת, דת משותפת ומולדת משותפת יש זכות להיות במולדתם.
המושל מייק האקבי: ייתכן שזהו אחד הטיעונים החזקים ביותר לקיום ולהמשכיות של המדינה הזאת.
המושל מייק האקבי: . .
המושל מייק האקבי: .
ג'ון ווֹיְט: כבוד גדול הוא לשחקן, לשבת כאן, ועונג גדול הוא לי להתלוות למושל אותו אני מעריץ מאוד, וכל תשומת הלב שהוא זוכה בה לאחרונה היא מדהימה.
ג'ון ווֹיְט: אנו מסכימים בנוגע לנושאים רבים אך כעת אנו מוצאים עצמנו כאחים באהבתנו הגדולה למדינת ישראל.
ג'ון ווֹיְט: כתבתי מספר הערות שברצוני לחלוק עמכם.
ג'ון ווֹיְט: שואלים אותי כל הזמן מה החיבור שלי לעם היהודי?
ג'ון ווֹיְט: משום שאנשים שומעים את ההצהרות שהצהרתי בעיתונות וביודעם שאינני יהודי הם חוקרים אותי, מדוע אני נוקט עמדה כה חזקה בשם העם היהודי?
ג'ון ווֹיְט: תשובתי היא שהעם היהודי העניק לאנושות את הכלים המושלמים לחיים.
ג'ון ווֹיְט: הם העניקו לנו את התורה הגדולה שאם ננהג לפיה היא תביא לנו שלום, אהבה, אומץ, חכמה וצדק וכל תשובה אפשרית שישנה לחיים.
ג'ון ווֹיְט: לפני שנים מספר ביקרתי בישראל ושהיתי במחיצתם של קורבנות המחבלים המתאבדים וחלקתי כבוד לאלה אותם הייתי מכנה קדושים מעונים שבנס גדול שרדו את ההתקפות הברבריות של הטרור הפלסטיני בישראל.
ג'ון ווֹיְט: מה שראיתי קרע את לבי.
ג'ון ווֹיְט: רבים היו קטועי גפיים, רבים איבדו ילדים, נשים ובעלים.
ג'ון ווֹיְט: כיצד הגענו לזמן בו טבח של חפים מפשע, ריצוץ גולגולותיהם של תינוקות ואפילו רצח עם הם אמצעים מקובלים של מטרה פוליטית?
ג'ון ווֹיְט: אני חש זעם מוחלט כלפי כל מי שיכול לתרץ את הברבריות הזאת ואני חש בוז מוחלט כלפי כל מי שאינו נבון דיו כדי לראות שהתעמולה הזאת באמצעי התקשורת, המציירת את הפלסטינאים כקורבנות מסכנים, יכולה להרוס את האומה היהודית בישראל.
ג'ון ווֹיְט: אנו עדים לסוג חדש של שואה.
ג'ון ווֹיְט: ואנשים טובים מכל קשת הדתות והאמונות צריכים להביע זעם ולדרוש להישמע.
ג'ון ווֹיְט: לקיצונים הפלסטיניים יש רק תפילה אחת על דל שפתיהם והיא להרוג כל יהודי בישראל, מנער ועד זקן.
ג'ון ווֹיְט: הבה נישא היום תפילה לאומץ ונעמוד ונילחם נגד כל האנטישמיות הזאת שמצאה את דרכה לכל עושי הרע.
ג'ון ווֹיְט: הבה נישא תפילה לשלום אך עם ההבנה שלא נתכופף בפני הטרור בכל צורה או דרך למען השלום.
דני דנון: תודה רבה לך ג'ון.
דני דנון: הדובר הבא הוא סגן השר איוב קרא, בבקשה.
איוב קרא: אדוני המושל, מייק האקבי, השר, סגן השר, חברי הכנסת, גבירותיי ורבותיי.
איוב קרא: פגשתי את מר האקבי לפני שנה.
איוב קרא: נקודת המפגש בינינו היא שאנו תומכים בעם היהודי.
איוב קרא: איננו יהודים.
איוב קרא: אני דרוזי ואתה נוצרי, וחשוב לומר בקול בישיבה הזאת שאנו הלא-יהודים הטובים ביותר שתומכים לחלוטין במדינה היהודית.
איוב קרא: היום מנהיגי הקהילה הדרוזית הגיעו לישיבה הזאת כדי להביע את תמיכתם בכם.
איוב קרא: אני חושב על המדיניות של מר אובמה כנגד המדיניות של מר האקבי.
איוב קרא: מה שקורה במצרים מדאיג.
איוב קרא: המדיניות בה תומכים אחדים היא כה מוטעית.
איוב קרא: במקרה הזה  רק המערב, כולל ישראל, יפסיד מן המדיניות הזאת.
איוב קרא: עלינו לתמוך במוברק.
איוב קרא: אין דרך אחרת במזרח התיכון.
איוב קרא: ישראל היא המדינה היחידה באזור המגנה על ערכים ליברליים, על זכויות אדם ועל דמוקרטיה.
איוב קרא: במדינות אחרות הם יכולים לנסות.
איוב קרא: אך אנו בישראל לא יכולים להרשות לעצמנו את הדרך של ניסוי וטעייה.
איוב קרא: יש לנו רק מדינה אחת.
איוב קרא: מר אובמה יכול לנסות לבסס דמוקרטיה בעיראק וכן הלאה.
איוב קרא: אנו צריכים שאתה, המושל, תוביל בבחירות הבאות.
איוב קרא: אנא, הזדרז.
איוב קרא: צריך לבסס כאן שלום.
איוב קרא: שני אחיי נלחמו במלחמות, אני בעצמי הייתי קצין בכיר בישראל.
איוב קרא: אינני מייחל למלחמה.
איוב קרא: אל עליי להגן על המדינה כיוון שהיא המדינה היחידה בה אני יכול לחיות בחופשיות.
איוב קרא: אני רוצה להודות לך על תמיכתך החזקה בישראל.
איוב קרא: אם משהו יקרה לישראל, חס ושלום, נלך לאבדון.
איוב קרא: אני רוצה להזמין את מנהיג הדרוזים בישראל להעניק לך מתנה סמלית.
דני דנון: תודה לך, אני רוצה להודות לסגן השר איוב קרא ולנכבדי הקהילה הדרוזית שהגיעו כל הדרך מהצפון.
דני דנון: חבר הכנסת, מר אריה אלדד, אני מעביר אליך את רשות הדיבור.
אריה אלדד: תודה רבה לך, ואני מודה למושל האקבי.
אריה אלדד: דיברת מעומק לבי.
אריה אלדד: בחורף 2001 הייתי רופא בחדר המיון בהדסה עין כרם, בשיאה של האינתיפאדה השנייה, כאשר קיבלנו כ-30 נפגעים בפיגוע התאבדות ואת המחבל בעצמו, שלא התאבד במהלך הפעולה.
אריה אלדד: הוא סיפר לי שהוא ראה פרצה וכיוון את עצמו לכיוון הכניסה, אך הוא אמר שלא היו מספיק ילדים אז הוא רצה להתקדם לעבר קבוצה אחרת של אמהות ותינוקות, והוא מעד והפצצה נרטבה, לכן הפגיעה הייתה רק חלקית.
אריה אלדד: ניסחת זאת כל כך נכון.
אריה אלדד: אקט אי-רציונאלי של שנאה.
אריה אלדד: כך היא אנטישמיות, כך היא מדיניות אנטי ישראלית, אי-רציונאלית.
אריה אלדד: ברגע שזה אי-רציונאלי, איננו יכולים לשכנע אותם שאנו צודקים והם טועים.
אריה אלדד: עלינו להיות חזקים על מנת לשכנע אותם שאין להם סיכוי להביס אותנו.
אריה אלדד: אין להם סיכוי להשמיד אותנו.
אריה אלדד: הדרך לעשות זאת תהיה למנוע הקמת מדינה פלסטינית.
אריה אלדד: אחרת גורלנו ייחרץ לעד לטרור.
אריה אלדד: עוד גל טרור, עוד התקפה, עוד מלחמה.
אריה אלדד: לעם היהודי, למדינת ישראל, הדרך לשרוד היא להיות חזקים.
אריה אלדד: תודה רבה לכם.
דני דנון: תודה רבה לך.
דני דנון: המושל, אמרתי בהתחלה שהעובדה שיש לנו 15 חברי כנסת בישיבת מליאה ויש לך כאן חברים מ-6 מפלגות שונות, מן האופוזיציה, מן הקואליציה, היא מדהימה.
דני דנון: העובדה הזאת רק מראה עד כמה האנשים בישראל מכבדים את מה שאתה עושה ואת מה שאתה אומר למען ישראל.
דני דנון: הדוברת הבאה תהיה יוליה שמאלוב ברקוביץ'.
דני דנון: . .
ציפי חוטובלי: המושל האקבי, כבוד גדול לארח אותך כאן.
ציפי חוטובלי: פגשתי אותך בשנה שעברה כאשר היה זה מאוד לא פופולארי להציג קול אמריקאי ברור לגבי זכותו של העם היהודי לבנות בכל מקום וזכותו של העם היהודי להיות קרוב לעיר הבירה שלו, ירושלים.
ציפי חוטובלי: אתה היית שם, ואני מעריכה מאוד את כל הדברים שאתה עושה למען מדינת ישראל.
ציפי חוטובלי: כשאנו רואים את המהפכות המרחשות סביבנו בלבנון, במצרים, הגיע הזמן שכולם יבינו את המחשבה הנאיבית שהסכסוך הערבי-ישראלי הוא בנוגע לשטחים.
ציפי חוטובלי: הנקודה הזאת לא משחקת תפקיד.
ציפי חוטובלי: הסכסוך הוא בנוגע לאסלאם נגד יהדות, הסכסוך הוא בנוגע לעמים המקיפים אותנו שאינם מקבלים את זכות הקיום שלנו כמדינה יהודית וזוהי כל מהותו של הסכסוך.
ציפי חוטובלי: הסכסוך הוא לא בנוגע ל-1967, אלא בנוגע ל-1948.
ציפי חוטובלי: למרבה הצער, כאשר מתרחשת מהפכה במזרח התיכון בדרך כלל עולים כוחות קיצוניים יותר.
ציפי חוטובלי: עלינו לחזק את המשטר הדמוקרטי היחיד באזור, משחר החופש היחיד, שהוא ישראל.
ציפי חוטובלי: במהלך השנים האחרונות ניסינו להשיג שלום בדרך הלא נכונה.
ציפי חוטובלי: אל ג'זירה חשפה משא ומתן בין אולמרט ובין הפלסטינאים.
ציפי חוטובלי: הם לא היו מוכנים להשתתף במאמצים להגיע להסכם.
ציפי חוטובלי: המקסימום שהישראלים הסכימו לתת הוא פחות מהמינימום שהפלסטינאים יהיו מוכנים אי פעם לקבל.
ציפי חוטובלי: ישראל חייבת להשתחרר מהרעיון של פתרון שתי המדינות ומדינה פלסטינית.
ציפי חוטובלי: ישראל חייבת לדבר על זכותה המוסרית להתקיים במולדתה ההיסטורית והתנ"כית.
ציפי חוטובלי: יש לך השפעה מסוימת ב"פוקס ניוז".
ציפי חוטובלי: אנא דבר יותר על יונתן פולרד כדי שאדם נפלא זה ישוחרר.
דני דנון: יעקב כץ, בבקשה.
יעקב כץ: אני מקבל בברכה את המושל אותו פגשתי בחודש שעבר.
יעקב כץ: אני שמח לראות את כולכם, החברים הטובים מאמריקה.
יעקב כץ: אני אחד מן הנציגים סביב השולחן הזה השייכים למתיישבים ביהודה ושומרון.
יעקב כץ: היום יש לנו ביהודה ושומרון ובמזרח ירושלים כמעט 700 אלף יהודים.
יעקב כץ: ברוך השם.
יעקב כץ: לצערי, בשנים האחרונות ממשלתנו טעתה בנוגע להגנה על האינטרסים הטובים ביותר של מדינת ישראל.
יעקב כץ: כנשיאה העתידי של ארצות הברית אנו מייחלים שלא תשתנה.
יעקב כץ: היה האקבי, כלומר מכבי.
יעקב כץ: יש לי בקשה ממך, לפני שאתה עוזב את המדינה.
יעקב כץ: אנא התקשר ואמור לראש הממשלה שלנו, נתניהו, גיבור ישראלי גדול, היה מכבי שוב.
יעקב כץ: חדש את הבנייה בירושלים, חדש את הבנייה ביהודה ושומרון, תן לעם היהודי את הזכות להיות יהודים רגילים כמו המכבים, כמו שמשון, כמו הגיבורים הישנים מהתנ"ך.
יעקב כץ: אנו מאחלים לך בהצלחה ומקווים לראותך רץ לנשיאות ובעזרת השם הופך לנשיאה החדש של ארצות הברית.
יעקב כץ: כשתגיע לעמדה זו, אנא, אל תשתנה.
דני דנון: הדובר האחרון הוא דן דייקר מן הקונגרס היהודי העולמי ולאחר מכן נאפשר למושל לענות.
דניאל דייקר: המושל האקבי, אני רוצה למסור תודות בשם מאות קהילות יהודיות ברחבי העולם, אותן מייצג הקונגרס היהודי העולמי, כולל אחת בישראל למטרת תחיית העם היהודי.
דניאל דייקר: מה שאמרנו בדיונים שלנו ברחבי העולם בקהילות היהודיות וכן בישראל הוא שהדה לגיטימציה היא בעצם תקיפת זכותו של העם היהודי להגדרה עצמית בגבולות בטוחים ומוכרים.
דניאל דייקר: מה שאנו רואים ומה שאנו למדים ממצרים הוא שיש דבר אחד שישראל צריכה באמת, כמדינה שאינה גדולה יותר ממדינת מרילנד יחד עם יהודה ושומרון, והוא גבולות שניתן להגן עליהם על מנת לשרוד באזור הסוער מאוד הזה של העולם.
דניאל דייקר: למרבה הצער, בחודשים האחרונים, בשנים האחרונות, ואפילו לפני כן, חל היפוך של האמת, והוא שאם ישראל תיסוג לגבולות של לפני 1967 שלא ניתן להגן עליהם, הכול יהיה בסדר.
דניאל דייקר: מה שאנו רואים מצפון בלבנון ומדרום במצרים ובעזה ואפילו בחלקים מיהודה ושומרון הנמצאים תחת פיקוחה של הרשות הפלסטינית הוא דבר שונה למדי.
דניאל דייקר: לבסוף, אני רוצה לשאול אם תואיל להעביר מסר לארצות הברית בנוגע לעניין דוחק אף יותר והוא שהרפובליקה האסלאמית של איראן, המדינה החברה באו"ם, קוראת לרצח עם, לשריפה עד עפר של מדינה אחרת באו"ם, מדינת ישראל.
דניאל דייקר: זו הפעם היחידה מאז היווסדה של ארצות הברית שדבר כזה קורה ואף אחד לא מרים את קולו.
דניאל דייקר: ואני רוצה לקרוא לך, אדוני, המושל האקבי, לקרוא לממשל האמריקאי החתום על אמנת האו"ם למניעת רצח עם משנת 1948 לקרוא למשטר האיראני לתת את הדין, לקרוא למועצת הביטחון של האו"ם לדון ולנקוט פעולה נגד המשטר האיראני המכחיש את השואה בעודו מכין את רצח העם הגרעיני הבא נגד מדינת ישראל.
דניאל דייקר: תודה לך, אדוני.
דני דנון: תודה, דן דייקר, אני רוצה לבקש מן המושל האקבי לסכם בקצרה את הישיבה החשובה הזאת.
מייק האקבי: שוב, אני רוצה להביע תודה מעומק הלב לכולכם על הזמן שהקדשתם כאן היום,  ובעיקר על נדיבות האירוח שלכם.
מייק האקבי: אני מודה לכם על ההערות האדיבות.
מייק האקבי: יותר מכול אני מודה לכם על ההגנה הנלהבת בחופש וביעדים המשותפים שאנו חולקים, לדעתי, בחדר הזה.
מייק האקבי: אני שומע בבירור רב את המסר בנוגע לאיום האי-רציונאלי שיש לנו מאיראן.
מייק האקבי: לפעמים אני תוהה, מדוע העולם כולו איננו מבין עד כמה מסוכן המצב לא רק לאנשי המזרח התיכון אלא לכולנו ברחבי העולם.
מייק האקבי: ואני מקווה שאלה מבינינו שבאמת אוהבים את החופש ומעריכים את הדמוקרטיה שלנו ואת תחושת החירות, לעולם  לא יוותרו ולא ייכנעו וימשיכו להשמיע את הקול שאני מקווה להשמיע כאן בהיותי בישראל ושאמשיך להשמיעו בשובי לארצות הברית.
מייק האקבי: אני רוצה לומר שוב, שאינני מבין, ושאעשה כל שביכולתי כאן ובכל מקום בו תדרוך כף רגלי כדי לשאול, מדוע לכל הרוחות אנו יכולים בכלל לחשוב שהישראלים מציבים איום משום שהם רוצים לבנות חדרי שינה לילדיהם יותר מאשר לבנות פצצות לאיראן.
מייק האקבי: כך שאני מסיים בהצהרת הסולידריות שלי עם עמכם, באומרי שעבור העם הישראלי לחיות ולבנות במולדתו הוא דבר הגיוני, לבקש מהם לא לעשות זאת הוא בלתי הגיוני.
מייק האקבי: תודה רבה לכם.
דני דנון: אני רוצה להודות למושל האקבי, ולאשתו ולמשפחתו הנפלאה שהצטרפו אלינו היום.
דני דנון: אני רוצה להודות לניסים זאב, לאודליה ג'ייקוב, לד"ר פריגר, לד"ר ברודי, לשושנה, על שארגנתם את האירוע הזה, כשהנשיא בבית הלבן אומר לנו לבנות בירושלים.
דני דנון: אני חושב שהמענה הטוב ביותר, ומה שהמושל האקבי עומד לעשות בדיוק עכשיו, הוא ללכת להר הזיתים בירושלים ולהניח את אבן היסוד לשכונה חדשה בירושלים.
דני דנון: תודה לכולכם.
דני דנון: אני שמח לפתוח ישיבה של ועדת העלייה הקליטה והתפוצות, והדגש היום הוא על נושא התפוצות.
דני דנון: אנחנו עוסקים בנושא חשוב שמעסיק לא רק אותנו פה בישראל, אלא גם קהילות יהודיות רבות בעולם, כשהנושא שעל סדר יומנו הוא שבירת מוסכמות היחסים בין קהילות העולם היהודי לממשלות ישראל על ידי הארגון היהודי האמריקאי ג'יי סטריט.
דני דנון: הנושא הזה נמצא בפתחה של הוועדה זמן רב.
דני דנון: הוא מגיע כהצעה לסדר של חבר הכנסת עתניאל שנלר ממפלגת קדימה.
דני דנון: הנושא הזה אושר בנשיאות הכנסת, היה עליו דיון במליאה והוא מגיע עכשיו לדיון בוועדה.
דני דנון: בפתח דבריי אני אבוא ואומר שהיו קולות שבאו ואמרו שאין מקום לקיים את הדיון הזה.
דני דנון: ואני מצאתי לנכון כן לקיים את הדיון, למרות הביקורת הקשה שיש לי באופן אישי ויש לחברי כנסת רבים, על הארגון ג'יי סטריט, על ההתבטאויות של הארגון הזה, ועל הצורה שבו הוא מציג את עצמו, כארגון פרו-ישראלי, פרו-שלום.
דני דנון: אני ארצה היום לגעת בנקודה הזאת של הפרו-ישראלי, כי פרו-שלום, אני בטוח שיש הרבה ארגונים ואינדיווידואלים שהם פרו-שלום, אבל הפרו-ישראלי, נקודה בעייתית לדעתי, לאור חומרים שנראה אותם היום במספר סרטונים, התבטאויות של האנשים שהגיעו ואני מאמין שהגיעו לפה נציגים של ג'יי סטריט, מר בן עמי ונציגים אחרים שהגיעו במיוחד לדיון, התבטאויות קשות מאוד כלפי מדינת ישראל ויש ציטוט שאומר שמור אותי מאוהביי, כי משונאיי אשמר בעצמי, אז אני חושב שאם מישהו קורא לעצמו פרו ישראלי ופועל בצורה מאורגנת לקבלת החלטות נגד מדינת ישראל או פועל בצורה מאורגנת על-מנת שלא יוטלו סנקציות על איראן או מסייע לארגון כמו שדו"ח גולדסטון להיות מקודם בקונגרס.
ניצן הורוביץ: מה, כבר עברנו למסקנות עוד לפני שהתחיל הדיון?
דני דנון: נגיע למסקנות, חבר הכנסת הורוביץ.
נחמן שי: אז יש לי הצעה לסדר.
נחמן שי: יש לי הצעה לסדר.
נחמן שי: פתחת יפה, ואתה מתחיל להתחמם.
דני דנון: אני לא יודע איך זה התנהל בג'יי סטריט, חלקכם הייתם שם.
דני דנון: אבל פה אני מנהל את הישיבה.
דני דנון: אולי בג'יי סטריט הכללים אחרים.
דני דנון: אנחנו ניתן לכולם לדבר פה.
שלמה מולה: גם לנו אתה תיתן לדבר.
דני דנון: כמובן לחברי הכנסת, לחברי כנסת לשעבר וכמובן לאורחים שהגיעו ואנחנו נילחם על זכות הדיבור של כל אחת ואחד מהנוכחים בחדר, גם ולמרות שאני בטוח שיהיה לי קשה מאוד לשמוע חלק מהדברים, אבל זה היופי והקושי של הדמוקרטיה.
שלמה מולה: אני מקווה שאתה לא שומע את עצמך, אתה רוצה לשמוע רק את האנשים שינעם לך לשמוע את מה שאתה רוצה לשמוע.
דני דנון: לא, סליחה, אם היה נעים לי, לא היה מתקיים הדיון הזה.
דני דנון: ולא הייתי מאפשר לאותם נציגים שמנסים להיפגש עם נציגים רשמיים של מדינת ישראל ולא מקבלים אותם, מכיוון שאנחנו כנסת.
נחמן שי: אתה בסך-הכל פתחת ישיבה, במקום זה אתה כבר יודע הכל, גם מי וגם מה וגם מו, הכל אתה כבר יודע.
נחמן שי: אז תהיה פתוח, כמו שהצעת, לשמוע דברים של אחרים, דעות אחרות ואז תוכל להגיע לאיזה שהן מסקנות, אולי.
נחמן שי: אתה לא יכול לדעת הכל, לפני שהתחלת את הדיון.
דני דנון: אנחנו נשמע את הדעות של כולם.
דני דנון: אבל אני אומר בפתח דבריי, שלא נוח לי ולרבים אחרים, לקיים את הדיון הזה, אבל בכל-זאת מקיימים אותו.
נחמן שי: אתה לא צריך לעשות אותו בכלל, זאת דעתי.
נחמן שי: הוא דיון מיותר מלכתחילה.
קריאה: הדיון קנטרני.
דני דנון: הצעה לסדר יום שאושרה למליאת הכנסת, לא יודע אם אתם הייתם במליאה באותו רגע.
דני דנון: אני לא הייתי.
דני דנון: אושרה והגיעה לשולחן הוועדה ואני כיו"ר ועדה, הצעות לסדר שמגיעות, חברי קואליציה ואופוזיציה, מקפיד לקיים את הדיונים.
דני דנון: באופן אישי, כשפנו ארגון ג'יי סטריט ואמרו אנחנו רוצים לבוא, והם הגיעו, אני לא מת על זה.
דני דנון: אני באופן אישי, לא מת על הפעילות של הארגון הזה.
דני דנון: אבל כיו"ר ועדה אנחנו מקיימים את הדיון הזה עכשיו.
דני דנון: נשמע את חבר הכנסת שנלר, נראה את הדברים שהוא רוצה להראות לנו, נשמע את חברי הכנסת שנסעו לג'יי סטריט ויספרו לנו על הפעילות היפה של הארגון הזה לדעתם, נשמע את נציגי הארגון שהגיעו מוושינגטון, נשמע את החברים, ונדון ונקבל החלטות.
דני דנון: אבל להגיד שאני אוהב את זה?
דני דנון: אבל אני לא פה כדי לעשות רק דברים שאני אוהב.
דני דנון: ולכן אני מתקדם ואני מבקש מחבר הכנסת עתניאל שנלר מקדימה, הוא לא מהליכוד, הוא לא מישראל ביתנו, ואני שמח שזה דווקא מגיע מחבר כנסת מסיעת קדימה, כי לי לא היה נוח לראות שאתם, לא יודע דרך אגב מי נסע או לא נסע, מי שנסע לוועידה השנתית ושחבר הכנסת שנלר העלה בנשיאות הכנסת.
נחמן שי: תגיד, אנחנו שאלנו אותך פעם לאן אתה נוסע, מי מזמין אותך ומי משלם?
נחמן שי: שאלנו אותך פעם?
דני דנון: אתה לא חייב לאהוב.
דני דנון: אתה לא חייב לאהוב את זה.
נחמן שי: מה זה השאלה לאן נסענו ומי, מה זה פה?
נחמן שי: מקארתי הלא מתעורר עכשיו ורואה אותך לפניו.
נחמן שי: איזה מין דבר זה בכלל?
נחמן שי: מה זה עניינך לאן אנחנו נוסעים, אני שואל אותך.