GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה מוריה: אני מפקח על מחוזות ירושלים והדרום באגף, כל האולפנים לעולים חדשים, אני גם מפקח ארצי על כל נושא לימודי יהדות לקראת גיור ובעיקר את עולי אתיופיה.
משה מוריה: אני רוצה לומר שהגעתי שעה קודם לפני שאתם הגעתם למרכז הקליטה שלנו פה בקרית גת ומסתבר שישנה בעיה חדשה, היא לא חדשה, היא חדשה-ישנה, אבל היא אקוטית עכשיו דווקא בקרית גת, זה שהעולים נמצאים בערך חודשיים לפני סיום האולפן, לפני סיום לימודי היהדות, הם במתח עצום כי סל הקליטה שלהם הלך והצטמצם והם עוזבים את הכיתות והולכים לעבוד.
משה מוריה: זה אומר שאם בעוד חודשיים הם צריכים להיבחן, תהיה בעיה קשה מאוד להביא אותם לקראת המבחן ולקראת הצלחה במבחן, כי הם נעדרים, הם הולכים לעבודות מזדמנות, יום יומיים בשבוע.
משה מוריה: כך גם לגבי הגיור.
משה מוריה: אמנם לגבי הגיור הם לא נעדרים משם, זה מאוד מאוד חשוב להם לסיים.
משה מוריה: תוך שנה, 14 חודש הם מסיימים את תהליך הגיור ועוברים את זה, אבל העניין הוא שלימוד עברית הוא בעייתי, זאת אומרת יש בעיה שצריך לראות איך אנחנו אולי מרחיבים במידה מסוימת את סל הקליטה ובאים לקראתם כדי שהראש עדיין יהיה פנוי ללימודים, כי החודשיים האלה הם קריטיים מאוד מאוד בהצלחה שלהם בנושא העברית.
משה מוריה: אנחנו תמיד נתקלים בבעיה שהם מסיימים אולפן ולא יודעים מספיק עברית, והנה יש להם עוד סיבה לתופעה הזאת.
משה מוריה: תודה.
דני דנון: אדוני ראש העיר, אני רוצה לסכם, אלא אם כן אתה רוצה להוסיף משהו.
שולמית סהלו: לפני הסיכום אני רוצה להתייחס.
שולמית סהלו: אני חושבת שאתה ציינת את זה, חבר הכנסת דנון, שהעיר לא מוגדרת עיר קולטת בעיקר בהתייחסות לעולי אתיופיה תקציבית.
שולמית סהלו: נכון לעכשיו, ואנחנו רואים את זה במקומות אחרים אבל בקרית גת זה לא בא לידי ביטוי, רוב הנטל של העולים מבחינת ההשקעה נופל על הרשות, על התקציבים המצומצמים בלאו הכי של הרשות והצרכים שלהם הם צרכים יותר מוגדלים, הם יותר גדולים גם מבחינה פיזית, לקנות את המוצרים, וגם חברתית, כי הם מצריכים יותר השקעה בחינוך, אם זה שיעורי עזר, חוגים, סבסודים וכולי.
שולמית סהלו: אין בעיה, אנחנו נותנים מענה, אבל אם זה מגיע במקומות אחרים, אז שזה יבוא לידי ביטוי גם פה בעיר.
שולמית סהלו: מבחינת ייצוג הולם---
דני דנון: אנחנו מעבירים את זה בקריאה ראשונה.
דני דנון: דרך אגב, זה גם לראשי ערים.
דני דנון: ייצוג הולם ליוצאי אתיופיה בכל משרדי הממשלה וברשויות מקומיות.
שולמית סהלו: בלי חקיקה, בקרית גת---
דני דנון: אבל בכנסת כן.
דני דנון: בתוך הכנסת גם כן.
שולמית סהלו: בייצוג המקומי אנחנו בסדר גמור, דיברנו על זה שמבחינת הייצוג והתפיסה העירונית יש ייצוג בכל מקום, אם זה במים, בארנונה ובמתנ"סים ובכל מקום בעיר.
שולמית סהלו: כרעיון, לכן אני אומרת, אם כבר נותנים ייצוג הולם אז צריך לתת את הדעת, כי אם בביטוח לאומי, עמידר, כל המרכזים שנותנים שירות אין מענה של בן השפה---
דני דנון: החוק כולל את כל התאגידים, אז מן הסתם יהיה שילוב מוגבר יותר של עולי אתיופיה.
שולמית סהלו: אבל בקרית גת, בעניין הזה אנחנו באמת.
שולמית סהלו: .. ייאמר פה לזכות.
דני דנון: חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, אני חושב שקודם כל חשוב שבאנו לקרית גת כי היא עיר קולטת עלייה כבר כמעט 60 שנה, העולים הראשונים הגיעו לפה בקום המדינה.
אברהם מיכאלי: אז אני חושב שאלה קלטו את העולים בנגלה הגדולה הראשונה, שזה היה בשנות ה-70, אני באתי בעלייה ההיא אבל אני זוכר שנקלטו פה הרבה מאוד עולים, באו לפה ונקלטו פה ואני אומר לך, היום, אדוני ראש העיר, להסתובב בעיר זה תענוג, לראות נוף אחר.
אברהם מיכאלי: זה לא אותו נוף של קרית גת של לפני 20-30 שנה.
אברהם מיכאלי: מכיוון שאנחנו ממוקדים היום בוועדת עלייה וקליטה, אין ספק שהעלייה משליכה על הרבה מאוד משרדים.
אברהם מיכאלי: אם יש לך בעיות בתחום השיכון, אני חושב שאנחנו, כוועדת עלייה, צריכים לעזור לך גם בשיכון.
אברהם מיכאלי: אם יש לך בעיות במשרד הפנים, נעזור לך גם במשרד הפנים.
אברהם מיכאלי: בשביל זה אנחנו באים, ועדת העלייה זאת ועדה שמהשטח מביאים בעיות למשרדי הממשלה למעלה.
אברהם מיכאלי: אני כרגע מתייחס באמת לשתי קבוצות גדולות שיש לך עלייה בעיר, זאת האוכלוסייה שאני מבין שהרבה לא באים לאחרונה, מברית המועצות לשעבר---
אבירם דהרי: אין להם דירות.
אבירם דהרי: אין דירות.
אברהם מיכאלי: אין דירות, אז לא באים.
אברהם מיכאלי: אז בעצם הבעיה הכי גדולה שלך כרגע ותהיה לך כנראה, אני קורא לזה בעיה חיובית, שהקבוצה החדשה שתעלה בעזרת ה' לארץ יגיעו אליך שוב.
אברהם מיכאלי: אנחנו מפזרים עכשיו בכל מרכזי הקליטה בארץ ואצלך גם יגיעו.
אברהם מיכאלי: את אלה יצטרכו לפנות לדירות מגורים ותצטרך לקלוט שוב אנשים.
אבירם דהרי: לא, חשוב לי גם אלה שקיימים פה היום שלא נחשבים עולים מבחינת כל ההגדרות, זו בעיה.
אבירם דהרי: אולי במשרד הקליטה והעלייה הם נחשבים עולים, אבל בכל השאר...
אבירם דהרי: אפילו אנחנו לא בעדיפות לאומית.
אבירם דהרי: אמרתי להם, אנחנו 60% מבתי האב, על פי הפרמטרים שלכם, וקולטים עלייה ולא משלמים ארנונה ולא זה ולא כלום ואנחנו טובים ואנחנו יציבים ואנחנו... אפילו לא בעדיפות לאומית?
אבירם דהרי: עומר עדיפות לאומית?
אבירם דהרי: עומר! מיתר, להבים, עדיפות לאומית, קרית גת לא עדיפות לאומית.
אבירם דהרי: אמרתי, תגידו, מי בנה את זה?
אברהם מיכאלי: אני מסכים איתך, ואלה בעיות שהן לא רק בתחום של רווחה, גם בחינוך.
אברהם מיכאלי: החלוקה בחינוך היא לא צודקת.
אבירם דהרי: ודאי.
אבירם דהרי: קיבלנו מכתב, הילדים בגילאי 3 צריכים עכשיו לשלם 700 שקל בחודש.
אבירם דהרי: מי ישלם את זה?
אברהם מיכאלי: כיושב ראש, אני אפילו אבקש ממך ואמליץ לך כן לקיים דיון בסוגיה העקרונית הזאת של כל המושבים, איך הולכים, מה הולכים, לפי מה הולכים, איך קובעים קריטריון של עולה, עשר שנים כן או לא, כאשר יש עולים שעשרים ושלושים שנה הם עולים.
אברהם מיכאלי: אותם מבוגרים שפגשנו במרכז המועדונית שם, בטוח שחלק מהם אפילו שלושים שנה בארץ, אבל הם לא מדברים עברית, מה לעשות.
אברהם מיכאלי: צריך לעזור להם כי הם עולים חדשים.
אברהם מיכאלי: לכן אני מבקש לחזק אותך.
אברהם מיכאלי: בדברים שאנחנו לוקחים מפה היום, אנחנו בוודאי גם בוועדה וגם במסגרת שכל אחד מאיתנו יכול לסייע, נסייע לך בזה.
אברהם מיכאלי: אבל צריך להתרכז בעולים יהודי אתיופיה.
אברהם מיכאלי: אנחנו רוצים כרגע לתת להם העדפה מתקנת, כמו שגם החוקים השונים נותנים העדפה מתקנת.
אברהם מיכאלי: בוא נתמקד בהם כרגע, הקליטה שלהם, מי שנמצא פה, נעזור לך, מול משרד הקליטה ומול משרד השיכון, כדי שהאנשים האלה יקבלו את המענקים בלי הרבה טובות.
אברהם מיכאלי: אם זה ועדת חריגים, ועדת חריגים, אבל שיקבלו, כי אני לא מכיר הרבה ראשי ערים שמבקשים עולים.
אברהם מיכאלי: אני מכיר הרבה שאומרים 'חבר'ה, תיקחו אותם אחרי שנתיים ותעבירו אותם למקום אחר'.
אברהם מיכאלי: אתה אומר, 'אני רוצה אותם'.
אברהם מיכאלי: אני חושב שזה לגיטימי שאתה כראש עיר, כבעל הבית של העיר הזאת, יכול לבקש את זה.
אברהם מיכאלי: לגבי העלייה החדשה, תיערך לזה, אני אומר לך.
אברהם מיכאלי: יגיעו לך כמויות של עולים שתצטרך במרכז הקליטה פה להתמודד שוב איתם, בנגלה הבאה, ואז תחשוב פעם שנייה אם אתה תרצה אותם עוד פעם ועוד פעם, זה כבר עניין שלך.
אברהם מיכאלי: אני מודה לכל הסגנים, יושבים פה יהודים יקרים מכל העדות, שבת אחים, ישר כח, כולם.
אברהם מיכאלי: שתצליחו.
דוד אזולאי: מוקד אתיופיה לקליטת יהודי אתיופיה הוקם בשנת 2000 ונסגר.
דוד אזולאי: פניתי למשרד הקליטה מספר פעמים ונאמר שכל שנה ידונו בשנה החדשה.
דוד אזולאי: כך היה לקראת 2010 ועד עכשיו לא קיבלנו תשובה, אולי יתייחסו לזה בישיבה הזאת.
שולמית סהלו: אבל באותו כיוון, כמו שאנחנו רוצים לקלוט עולים, שיתייחסו גם לבקשות שלנו.
שולמית סהלו: מוקד קליטה זה כח אדיר מבחינת הסיוע לנו והמענה שאנחנו יכולים לעזור להם.
דני דנון: אני קודם כל רוצה ברמה האישית להודות למר אבירם דהרי.
דני דנון: אני מלווה אותו כבר הרבה מאוד שנים ואני רואה את המהפכה בעיר.
דני דנון: הסגן שלך, נראה לי בכוונה, כשאני עברתי במרכז הקליטה הוא עשה לי סיבוב וראינו את הדברים.
אבירם דהרי: הוא לא התבלבל.
דני דנון: הוא לא התבלבל, הוא הצליח להראות לי את העיר בדרך ובהחלט אנחנו רואים את הפיתוח ויישר כח גדול לך ולכל חברי מועצת העיר והצוות שעובד בעיר.
דני דנון: ועדת העלייה והקליטה מברכת את קרית גת כעיר קולטת עלייה במלוא מובן המלה.
דני דנון: הוועדה קוראת למשרד הקליטה לאפשר, במסגרת ועדת חריגים, לפתוח את העיר לעולים אשר נקלטו בהצלחה במרכז הקליטה ועובדים בעיר.
דני דנון: הוועדה מבקשת את תגובת המשרד תוך 14 יום לנושא חשוב זה.
דני דנון: הוועדה תפעל להגדיר את קרית גת כעיר קולטת עלייה במשרד הפנים ולעדכן את המענקים וכל המשתמע מהדבר.
דני דנון: הוועדה מודה לראש העיר, חברי מועצת העיר, עובדי העירייה ונציגי המפעלים השונים הפועלים למען קליטת העולים בקרית גת.
דני דנון: אני רוצה להודות לכם על האירוח ועל הסיור, ואנחנו עומדים לשירותכם.
דני דנון: באמת כל עולה מבחינתנו זה עולם ומלואו.
דני דנון: כמה זמן האולפן אמור להיות?
דוד אזולאי: חמישה חודשים, 500 שעות בסך הכל.
דוד אזולאי: האוכלוסייה מעורבת בכיתת המתחילים ובכיתת המתקדמים ברובה היא מעולי צרפת, אבל יש שם גם אנגלוסקסים.
דני דנון: יש מרכז קליטה בחדרה?
דוד אזולאי: היה ונסגר ועד שהוא נסגר בעצם האולפן העירוני פעל שם.
דני דנון: מתוך ה-155 עולים שהגיעו השנה, מה הפילוח שלהם?
דני דנון: מאיזה מדינות הם הגיעו?
קריאה: כמה לומדים פה באולפן?
דוד אזולאי: כרגע לומדים 45 בבוקר ואחר הצהריים 25, ויש כיתת גיור אחת, שגם פועלת.
דני דנון: היא פועלת עכשיו?
דוד אזולאי: היא פועלת לאורך כל השנה, בשעות הערב.
חי אסולין: יש כאן 271 נפשות שהגיעו, 50 משפחות, לחדרה, בשנת 2010.
דני דנון: לנו רשום 155, איך ההבדל הזה?
חי אסולין: אלה הנתונים של משרד הקליטה.
דנה גורדון: אנחנו קיבלנו ממשרד הקליטה ביום חמישי.
חי אסולין: אני עשיתי היום בבוקר, 271.
חי אסולין: ודרך אגב, יש לה עוד 63 תושבים חוזרים, שהם גם בטיפול של משרד הקליטה.
דני דנון: מה הארצות?
חי אסולין: יש כ-50 מצרפת, אבל אין לי פה את הפילוח המדויק לגבי הארצות.
דני דנון: אני מדבר על השנה, ה-270 או ה-150.
חי אסולין: הנה, יש לך פה.
חי אסולין: זה כל הלשכה, הלשכה כוללת גם את פרדס חנה, אור עקיבא, צריך להסתכל רק על חדרה.
חי אסולין: יש לך פה מחמה, 19 נפשות, מקווקז 3, אמל"ט 3, צרפת, ופה יש לך את הפילוח.
חי אסולין: 271 פה, יחידים ומשפחות.
דני דנון: צריך לבדוק את הפער הזה.
חי אסולין: תמיד יש פער בין משרד הפנים ובין משרד הקליטה והעיר.
קריאה: זה מה שאמרו לנו לגבי ראשון לציון, פשוט חלק מתניידים בכל הארץ.
קריאה: גם אם הם מגיעים לראשון ורוצים לעבור לחדרה, הם נספרים אצלם כעולים ו---
חי אסולין: ועכשיו יש בני עולים שנולדים, שהם לא נחשבים כעולים, ויש פה באמת---
קריאה: ---לפעמים את הפערים האלה, בין הנתונים של העירייה לנתונים של משרד הקליטה זה ניוד של עולים בתוך הארץ.
חי אסולין: לא רק זה.
חי אסולין: יש פה לא מעט אנשים שנולדו בארץ והם לא נחשבים כעולים.
חי אסולין: אז מבחינת הזכאות הם לא נתפסים בתוך המספר.
דני דנון: בואו ניכנס.
דני דנון: (נכנסים לכיתה).
דני דנון: אני אציג את עצמי.
דני דנון: לי קוראים דני דנון, אני חבר כנסת, יושב ראש ועדת העלייה והקליטה של הכנסת.
דני דנון: אני מאוד שמח להיות פה.
דני דנון: נמצאים איתנו נציגים שונים שמלווים אותנו.
דני דנון: אני רוצה לדבר איתכם בעברית.
דני דנון: אתם כבר מדברים עברית?
דוד אזולאי: לאט לאט.
דני דנון: אני אדבר בעברית, אם אתם רוצים, אתם יכולים לדבר או באנגלית או בספרדית.
דני דנון: רוסית אני עוד לא יודע.
תלמידה: למה?
דני דנון: אז אני רוצה לשאול קודם כל, מי העולה החדש ביותר שהגיע לפה אחרון?
יולי תמיר: מי הגיע לישראל אחרון, או דימה או טימור, אני חושבת.
יולי תמיר: דימה, מתי הגעת לישראל, מתי באת?
יולי תמיר: באיזה תאריך?
דימה: שלושה חודשים.
דוד אזולאי: ואתה, טימור?
טימור: בספטמבר.
יולי תמיר: אז דימה נראה לי העולה הכי צעיר.
יולי תמיר: נטליה הגיעה לפני דימה, באוקטובר, ודימה הגיע בנובמבר, אני חושבת.
דני דנון: ברוך הבא.
דני דנון: אתה ידעת עברית לפני שבאת לישראל, או לא ידעת כלום?
דימה: אני מבין עברית, אבל אני לא מדבר.
דני דנון: אתה מדבר יפה מאוד.
יולי תמיר: אני רוצה להגיד לך שכשדימה הגיע לפה, הוא לא קרא, הוא לא כתב, הוא לא ידע מלה והוא היה באיחור רב, והוא השתלט על זה בצורה שאנחנו כולנו מעריצות אותו, כל הבנות בכיתה.
דני דנון: מאיזה מדינות הגעתם?
דני דנון: מי הגיע ממדינות חבר העמים, מרוסיה, אוקראינה?
יולי תמיר: מי מרוסיה, אוקראינה, להרים יד.
דני דנון: מי מצרפת?
דני דנון: דרום אמריקה?
יולי תמיר: יש לנו משה מברזיל.
דני דנון: מאיזה עוד מדינות?
יולי תמיר: מהונגריה.
דני דנון: והשאר?
דני דנון: אתיופיה.
דני דנון: גרמניה.
דני דנון: אני רוצה לשמוע מכם קצת על האולפן.
דני דנון: למרות שהמורה פה, אז תגידו גם דברים טובים וגם דברים לא טובים.
דני דנון: מה הייתם רוצים יותר?
דני דנון: יותר מקום, יותר מזגן?
דני דנון: למרות שחם פה, אבל אני רוצה לשמוע מכם את הדברים על האולפן, דברים טובים, דברים שאתם רוצים לשנות לגבי האולפן, אני אשמח מאוד.
תלמידה: הכל בסדר.
דני דנון: את זה אני לא רוצה לשמוע.
דני דנון: גם אם הכל בסדר, תגידי מה טוב ומה פחות טוב.
תלמידה: אנחנו בכיתה הזאת, אנחנו הרבה תלמידים ביחד, אבל to tiet---