GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי זרחין: את מדברת במחקר שלך שהתייעצו עם ארגוני עולים, ארגוני העולים השתתפו בוועדות, נכון זה היה, אבל כל התכניות שארגוני עולים \
אלי זרחין: הביאו משאבים שלהם להפעיל תכנית, משרד הרווחה, המשרד לקליטת העלייה פסלו, אין היום תכנית אחת שפועלת במסגרת התכנית הלאומית שארגוני עולים יכולים להציג אנשים שלהם, ארגוני יוצאי אתיופיה וארגונים אחרים, להביא משאבים נוספים להפעלת התכנית.
אלי זרחין: תוצאה מראש אנחנו רואים אדוני היושב ראש שהבעיה השנייה שצריך לחשוב היא לאפשר לארגונים חברתיים בישראל, יחד עם מדינת ישראל להפעיל תכניות.
אלי זרחין: אתן לך דוגמה אחת.
אלי זרחין: רוב הילדים יוצאי אתיופיה מגיעים למרכזי קליטה, מי שקולט אותם זו הסוכנות היהודית לארץ ישראל.
אלי זרחין: ארגוני עולים בפיקוח שלה נכנסים למרכזי קליטה בשפת הילדים ופועלים עם הילדים והילדים צומחים, והילדים יודעים אחרי שנה-שנתיים, והם הרבה יותר מגובשים.
אלי זרחין: הוצג כאן מחקר ברוקדייל.
אלי זרחין: צריך להבין את השקרים שהמדינה מוסרת, 75% מהילדים אמרו שהם בבית כאן.
אלי זרחין: מחקר של ברוקדייל ששרה כהן דיברה עליו ומוזכר במחקר, בדק 600 ילדים כולם פעילים במרכזי הדרכה, בדקו בסקר טלפוני.
אלי זרחין: אז עם כל הכבוד שמראיינים בסקר טלפוני חד פעמי שכולם פעילים במרכזי הדרכה, 75% מהם מרגישים בבית כאן, אלה לא כל העולים.
אלי זרחין: נקודה אחרונה אדוני אני רוצה להביא דוגמה ממשרד הרווחה ומשרד החינוך, שר החינוך הקים פורום עולים, שר הרווחה הקים פורום ארגוני עולים, שני משרדים פעם בתקופה יושבים עם נציגי קהילות עולים ודנים איתם מה לעשות.
אלי זרחין: אני מציע גם למשרד לקליטת העלייה, גם לתכנית הלאומית לנוער בסיכון קצת להסתובב לקראת העולים ולדון איתם יחד על מה צריך לעשות.
דני דנון: שמעון סיאני מעמותת "ידידים" בבקשה.
שמעון סיאני: תודה.
שמעון סיאני: ארגון "ידידים" עוסק כעשרים שנה בתחום של קליטת עלייה ונוער וסיכון, בקליטת בעיקר בנוער בסיכון, ולא רק.
שמעון סיאני: אני שמח שזה עולה כאן לדיון ולדיון משמעותי.
שמעון סיאני: בראשית דבריי מבקש שזה לא ייעצר כאן בפרוטוקולים.
שמעון סיאני: אומר גם למה.
שמעון סיאני: בשנים האחרונות עברנו תהליכים מאוד משמעותיים שלדעתי יש עכשיו מקום למנף אותם.
שמעון סיאני: ראשית משרדי הממשלה למדו לעבוד יחד ולמדו יחד גם ארגוני המגזר השלישי.
שמעון סיאני: אני אומר לך גם כחבר וועד של מנהיגות אזרחית היום, חסרים לי פה ארגוני מגזר שלישי.
שמעון סיאני: פעם שכשהיה דיון על נוער עולה היו פה סערות נפש כי ארגוני מגזר שלישי הביאו את המצוקות האמיתיות מהשטח, לא שמשרדי הממשלה לא יודעים את זה, הם מכירים אותן.
שמעון סיאני: אצלם זה בוער בנשמה ואתה רוצה להיות שם וזה למעשה הדרך של הממשלה לעבוד בתוך הקהילה.
שמעון סיאני: כשאנחנו מדברים על עבודה בתוך הקהילה ארגוני מגזר השלישי עובדים בפחות תקציב, ממנפים תקציבים ויודעים לעבוד מפולח.
שמעון סיאני: היום יש כאן רק כמה ארגונים גדולים אבל אני חושב שזה אומר משהו.
שמעון סיאני: יש תחומים ויש היום גם ניסיון מוכח להצלחות.
שמעון סיאני: הניסיון המוכח אומר, אחת, עבודה ממוקדת על אוכלוסיית יעד מאוד ברורה, כמו שאנחנו עושים בתכנית "סיכויים" או שעובדים יחד על תכניות של נערות, אבל גם להביא כספים חדשים.
שמעון סיאני: לא נכנסו כספים למערכת ואני אומר לכם שזה חלק מהסיבות לדעתי שארגוני מגזר שלישי לא נמצאים כאן.
שמעון סיאני: הארגונים מותשים לגמרי, המאבק על תקציבים או על שיתוף פעולה עם המשרדים מול החשב הכללי בעייתי.
שמעון סיאני: לדעתי הוועדה צריכה להיכנס להורדת חסמים הקיימים היום בפני מגזר השלישי, לא עם אנשי המקצוע, אנשי המקצוע שפה נהדרים, מי שמציב את החסמים ומי שמקשה הם אנשי החשב הכללי, אני באמת קורא לוועדה הזאת להיכנס ולעשות סדר כי זה יכול למנף דברים.
דני דנון: אחרונת הדוברים, מאיה שריר ממשרד החינוך.
מאיה שריר: אני רוצה להתייחס בקצרה לתלמידים העולים שנמצאים במערכת החינוך.
מאיה שריר: אנחנו לא מחכים לנשירה שלהם ולא מחכים להיותם מנותקים ממערכת החינוך אלא מפעילים תכניות כאשר יש להם היבטים של נשירה סמויה.
מאיה שריר: אנחנו מאפיינים תלמידים שנעדרים הרבה מבית הספר ושלא מגיעים באופן קבוע ומפעילים את תכנית "עוגן" במאה ושלושים חטיבות ביניים כדי לחזק אותם ולתת להם ליווי והעצמה בנקודות החוזק שלהם, ולהחזיר אותם למערכת החינוך.
מאיה שריר: אנחנו מפעילים גם מגשרים חינוכיים בין תרבותיים, גם דוברי רוסית, גם דוברי אמהרית, בערך כשבעים מגשרים דוברי אמהרית ועשרים וחמישה רשויות שאנחנו עובדים אותן עם מגשרים דוברי רוסית.
מאיה שריר: מעבר לכך גם היועצות בבתי הספר מקבלות תגבור והכשרה וגם שעות נוספות לטיפול מקצועי ונכון לילדים בעקבות המעבר הבין תרבותי שלהם.
מאיה שריר: כאשר הנוער מנותק אנחנו מפעילים עובדי קידום נוער דוברי רוסית ודוברי אמהרית שיחזירו אותם למערכת ושיטפלו בנוער, אלי זרחין העיר שהוא באמת מנותק.
מאיה שריר: אני מאוד שמחה חברת הכנסת מרינה סולודקין לבשר לך שהנתונים של הבגרות של תלמידים עולים הם נתונים טובים, הם כמעט זהים לשאר הנתונים, הם לא נופלים מהמגזר היהודי ושל הנתונים מחבר המדינות לשעבר והם דווקא בחלק ההיבטים עולים על המגזר היהודי.
מרינה סולודקין: דיברנו על נוער בסיכון ששם הנתונים איומים.
מאיה שריר: הופתעתי כי הנתונים שלנו הם אחרים.
אלי זרחין: קידום נוער עובד.
מאיה שריר: אנחנו באמת מנסים לשמור עליהם עדיין במערכת ולטפל לפני שהם נושרים.
דני דנון: כם אני רוצה להקריא את סיכום הוועדה.
דני דנון: הוועדה התרשמה שהנתונים הקשים מדברים בעד עצמם.
דני דנון: מכל הפרמטרים שהוצגו בפני הוועדה ניתן להתרשם שילדים ונוער עולים נמצאים בסיכון רב יותר מאשר ילדים בני גילם מכלל האוכלוסייה.
דני דנון: הוועדה התקשתה לקבל תשובות לגבי היקפי התקציב המושקעים בטיפול מחוץ לקהילה.
דני דנון: הוועדה תקבל בכתב ממשרדי הממשלה השונים שהשתתפו בישיבה, תוך 14 יום, נתונים על מספר הילדים וגובה התקציב המושקע בטיפול החוץ ביתי.
דני דנון: הוועדה תפנה לסנגוריה הציבורית לקבלת נתונים בנוגע לטיפול בילדים ובנוער העולה ועל מספר הסנגורים דוברי השפה האמהרית.
דני דנון: אני רוצה להודות לכל המשתתפים בישיבה.
דני דנון: אנחנו גם נעקוב אחר הדברים ונקיים ישיבת המשך שבא ננסה לקבל את כל התמונה.
דני דנון: אנחנו פותחים באופן רשמי ישיבה של ועדת העלייה והקליטה, שאנחנו עורכים היום בעיר אור יהודה.
דני דנון: התחלנו את הישיבה בסיור ונמצאים איתנו חברי הכנסת טיבייב ומיכאלי, שהוא תושב העיר.
דני דנון: לי יש גם קשר אישי למקום, כי סבי וסבתי ז"ל גם היו עולים חדשים שנקלטו וגדלו בעיר.
דני דנון: אני מכיר את העיר היטב, אני רואה גם את השינוי והפיתוח והצמיחה של העיר.
דני דנון: אני רוצה לברך את ראש העיר ואת הצוות ואנחנו היום נדרשים לסוגיה אחת שננסה להתמקד בה בדיון, לגבי שכונת שפרינצק, שברובה הגדול מאוכלסת על ידי עולים חדשים מאתיופיה ועולים יותר ותיקים מבוכרה, ואני יודע שהנושא הזה עבר דיונים רבים.
דני דנון: אנחנו נשמע סקירה מראש העיר ואנשיו, על הנושא בכלל של קליטת עלייה בעיר, המוקד האתיופי, אבל נרצה להתמקד בנושא של פתרון קבע לבעיה שראינו כולנו בסיור.
דני דנון: ממה שהתרשמתי והבנתי, זו הבעיה האקוטית ושם הבעיות של קליטת עלייה, תקציבי הסעות ממשרד החינוך, שאנחנו כולנו מכירים, ראש העיר והמנהל הכללי מצליחים להתמודד ביום יום מול המשרדים השונים, ואני רוצה להתמקד בנושא של הסוגיה של הפינוי-בינוי ואני מניח שנצטרך לעשות דיון המשך, אדוני ראש העיר, כשהפעם זה יהיה בכנסת, ונזמין אליו אולי את מר ירון ביבי, עם מינהל מקרקעי ישראל, שיכינו את עצמם לגבי מתן פתרונות מהירים לנושא של פינוי-בינוי.
דני דנון: נציגת משרד השיכון נמצאת איתנו, גב' הניה ששון.
דני דנון: אני מניח שזו לא פעם ראשונה שהנושא הזה עולה, וכבר העלו את הרעיון של פינוי-בינוי בעבר.
דני דנון: אנחנו רוצים לדעת אם נעשתה עבודת מטה ואיפה זה עומד, אבל לפני זה אני מתכבד לתת לראש העיר את הזכות לפתוח.
דוד יוסף: בוקר טוב לכולם.
דוד יוסף: אמרתי את הדברים בסיור ואני אחזור על עיקריהם עכשיו.
דוד יוסף: מדובר על שכונה שנקראת שכונת שפרינצק, שמנקזת אליה את העולים, בעיקר את העולים יוצאי אתיופיה, וגרים שם, כמו שאמר חבר הכנסת דנון, יוצאי בוכרה, שהם קצת יותר ותיקים.
דוד יוסף: הוותיקים ביותר הם יוצאי המעברות ודור שני למעברה בשכונה הזו.
דוד יוסף: הבעיה של שכונת שפרינצק, זו שכונה שבמשך עשרות שנים נמצאת בפלונטר, וכפי שציינתי בפני החברים, לפני כל פריימריז ולפני כל בחירות הגיעו לפה שרים וחברי כנסת והצטלמו על הררי המסכנות של המקום, עשו פוזות למצלמה, ואחר כך לא ראינו אותם, ראינו רק את הגב שלהם.
דוד יוסף: חדשות לבקרים אנחנו בוכים ומתייפחים וגרוננו ניחר על השכונה הזו.
דוד יוסף: לנו, באור יהודה, אין בעיה של התנהלות מול תושבים, מול שכונות, הכל בסדר גמור, יש לנו בעיה שאני חושב שהמדינה יצרה אותה.
דוד יוסף: המדינה הכריזה על האזור של שפרינצק כאזור מוכה רעש מטוסים ובמיוחד במקומות שהיום סיירנו, שפרינצק 1, 3, 5, 7 ו-9, הכריזו עליו כאזור 'משפך מסוכן', זו ההגדרה, ששם מתבצעות נחיתות והסכנה היא שיתרסק שם מטוס או שיישפך שם דלק תוך כדי נחיתה או המראה.
דוד יוסף: האבסורד הוא שהמדינה מכירה בכך שהאזור הוא אזור מסוכן, ועדיין התושבים גרים שם.
דוד יוסף: עכשיו פיקוד העורף פונה לרשויות כדי למגן את התושבים ואנחנו הקשינו על השר במשרד, איך אפשר למגן בשכונת שפרינצק, בבניינים האלה, כשהמדינה לא מאפשרת לנו לא לעשות חיזוק בניינים ולא לעשות שום בנייה שם, לא תכנית מתאר 38 ולא כל בנייה אחרת.
דוד יוסף: אז מצד אחד אי אפשר לעשות פינוי-בינוי, מצד שני אי אפשר לשפץ שם.
דוד יוסף: אני גם הראיתי לחבר'ה שסיירו איתנו שהאזור הוא מוזנח לא כי העירייה מזניחה אותו, כי העירייה לא יכולה להיכנס לאזור הפרטי הזה, אבל הוא מוזנח, הוא לא מטופל, כי האוכלוסייה שם היא אוכלוסייה קשת יום.
דוד יוסף: אני הדגמתי את זה בזה שהם קמים בבוקר, האוכלוסייה הזאת, סופרים מטבעות ללחם שחור, סופרים מטבעות למרגרינה, כדי לשלוח את הילדים שלהם עם סנדוויץ' לבית הספר.
דוד יוסף: לכן קשה לי מצפונית לאכוף את חוקי העזר שלי, בנושא של ביוב שמתפרץ להם מתחת לבניינים, בנושא של עשבייה וכל נושא אחר, לכן השכונה נשארה ככה, היא נשאבת אל הגרוע מיום ליום.
דוד יוסף: אז פינוי בינוי אי אפשר לעשות, כי האזור מוכה רעש מטוסים, כי הכריזו עליו.
דוד יוסף: וגם ציינתי בפני החברים שכל החלק הדרומי שלנו, תיכף נשמע מהמהנדסת ומיושב ראש הוועדה שלנו, על התחום שהכריזו עליו כאזור מוכה רעש מטוסים, ששם אני לא יכול לעשות פינוי-בינוי, אני לא יכול לעשות שום בנייה.
דוד יוסף: אי אפשר לעשות פינוי בינוי, אי אפשר לעשות תכנית מתאר 38, לחזק להם מפני רעידות אדמה, ואני אומר לך, אדוני, חבר הכנסת דנון, שאם גלגל של מטוס רק נוגע בקצה של הבניין, הבניין הזה מתפרק.
דוד יוסף: לא בגלל הכובד של הגלגל, אלא בגלל, ראית את הבניין, שהוא בנוי על כרעי תרנגולת.
דוד יוסף: דבר שלישי, שאנחנו כבולים בידיים, שאנחנו לא יכולים, כעירייה, ליצור להם אווירת חג.
דוד יוסף: אמרתי לחבר הכנסת ולמכובדים שסיירו איתנו, שביום או יומיים אני יכול לשפץ את כל הבניינים שם, מעטפת חיצונית, אני יכול לעשות להם גינון, אבל כמובן שאני מנוע מלעשות זאת כי החוק לא מאפשר לי, כי זה שטח שהוא פרטי.
דוד יוסף: אז המצב נשאר כמות שהוא.
דוד יוסף: יש שם קהילת עולים אתיופית, ואמרתי, ואני אומר את זה שוב, שבגלל המצב הקשה שלהם ובגלל שהבטן שלהם מקרקרת, הזעקה שלהם לא יוצאת החוצה, היא לא מצליחה לצאת החוצה, הם עייפים ואולי גם הביטחון שלהם קצת פגוע.
דוד יוסף: הם עייפים.
דוד יוסף: אם היתה אוכלוסייה אחרת, כמו שאמרת, חבר הכנסת דנון, אז היא לא היתה שם, מזמן היא לא היתה שם.
דוד יוסף: אז אמרתי ואני אומר שוב, אנחנו נמצאים במצב שידינו כבולות, קשורות, אבל המדינה יודעת, כולם יודעים שהתושבים האלה, ואני אומר את זה פה לפרוטוקול, נמצאים בסכנה.
דוד יוסף: אני לא מדבר רק על הסכנה של ירי טילים, לא מדבר רק על רעידת אדמה, אלא סכנה שהמדינה הגדירה אותה, כמתחם, כאזור של משפך מסוכן, בזמן נחיתות והמראות.
דוד יוסף: היינו שם אולי חצי שעה, אבל בטווח של עשר דקות המריאו חמישה מטוסים וכפי שאמר חבר הכנסת מיכאלי, אלה היו מטוסים קלים, למרות שהרעש היה מאוד צורם לאוזן, אבל הרעש של המטוסים הכבדים מגיע עד לקצה השני של העיר.
דוד יוסף: באופן כללי העיר מתנהלת כמו שצריך, כמו שאמרתי, אנחנו לא צריכים עזרה מאף אחד, לא מהממשלה, לא מהמשרדים, לא רוצים כלום, לא הזמנו אתכם בשביל לסייע לעיר, אנחנו רוצים שתסייעו לאוכלוסייה הזאת, הממוקמת באזור שפרינצק.
דוד יוסף: אני אבקש מגב' מרים ארז ואחר כך גב' דותן, שייתנו מלה וחצי על מה שעשינו כל השנים כשפנינו למשרד השיכון, המינהל, בקשר לשפרינצק.
מרים ארז: אני תליתי מפה על הקיר.
מרים ארז: מה שאתם רואים פה, אתם רואים את העיר, אתם רואים קווים שחורים שמייצגים את הקווים של הרעש.
מרים ארז: הקווים של הרעש זה לא רק רעש סתם, אלא הם מטילים מגבלות מאוד מאוד קשות על העיר.
מרים ארז: בכל מה שקשור מצד אחד בהתחדשות עירונית ובכל מה שקשור באפשרות לטפל באזורים שמתחת לקו הזה.
מרים ארז: הקו הזה הוא LBM 35.
מרים ארז: זה אומר שאי אפשר לבנות פה יחידות נוספות, זה אומר שאי אפשר להוסיף פה שטחים נוספים, זה אומר שהמדינה לא משקיעה כספים כדי לחזק בניינים ואת היזמים לא מעניין לחזק את הבניינים מכיוון שאי אפשר לבנות שם קומות נוספות ואני מניחה שבסיור אתם ראיתם את המצב של הבניינים שם.
מרים ארז: נשים רגע בצד את הנושא של רעש מטוסים, הבניינים האלה, במקרה של רעידת אדמה, פשוט ייפלו, חד וחלק.
מרים ארז: זה כמו שראש העיר אמר, זו בפירוש סכנת נפשות.
מרים ארז: אנחנו התחלנו בתהליך מסוים לפני כמה שנים.
מרים ארז: הוועדה המחוזית ניסתה לסייע פה באמצעות החלטות של מדיניות, מתוך הכרה ומתוך הבנה שהאזור הזה צריך להתפנות, פשוט להתפנות, מכיוון שאסור, על פי תכנית מתאר 42, לבנות פה למגורים, צריך לפנות את האנשים שגרים וחיים שם, ואפשר לבנות במקום זה תעשייה, שטחים פתוחים, אפשר לעשות דברים אחרים.
רוברט טיבייב: על כמה תושבים מדובר?
מרים ארז: מספר יחידות הדיור הוא כ-500 יחידות דיור.
מרים ארז: אלה שני המשולשים האלה.
מרים ארז: פה ישנם כ-56 יחידות דיור וכאן כ-360 יחידות דיור, במשולש הזה.
מרים ארז: העניין הוא שגם לגבי היחידות האלה, מדובר על משהו כמו 1,500 יחידות דיור, אי אפשר יהיה לחזק אותם במסגרת תכנית מתאר 38, צריך למצוא את אותו בסיס תכנוני ואולי לנייד זכויות למקומות אחרים.
מרים ארז: בצפון נמצאים שטחים של תל השומר שהם בבעלות המדינה, ובמקום לתת זכויות ברמה איקס, אז אפשר אולי לתת זכויות ברמה איקס פלוס ולמצוא פתרון לאנשים שנמצאים פה.
מרים ארז: אור יהודה לבד לא יכולה לעשות את זה, ללא עזרה של מינהל מקרקעי ישראל.
מרים ארז: ללא עזרה של המדינה פשוט לא יקרה שום דבר וכראיה אנחנו כבר הגענו למינהל.
מרים ארז: הגענו אז בזמנו למר יעקב אפרתי, שהיה מנהל מינהל מקרקעי ישראל.
מרים ארז: המינהל עשה אפילו בדיקת היתכנות ואמר שאין היתכנות כלכלית ובעצם באמירה הזאת הוא איכשהו קבר את זה, הוא איכשהו סתם את הגולל על זה.
אברהם מיכאלי: גב' ארז, היתכנות כלכלית עושים כאשר אני בא לבקש מהמדינה 'תעשי לי טובה, תתני לי פיצוי על משהו, אני רוצה לשפר תנאי חיים של אנשים'.
אברהם מיכאלי: תסבירי לי מה התשובה שנתנו במינהל כאשר הסביר פה ראש העיר ואנחנו הבנו באיזה סיכון האנשים האלה חיים שם.
אברהם מיכאלי: זו לא החלפת קרקעות בגלל נוחות.
אברהם מיכאלי: המדינה צריכה לתת תשובה הגיונית למה לא, לא להגיד לי היתכנות כלכלית כי זה לא משתלם.
מרים ארז: אני מסכימה לכל מלה שאתה אומר, אבל כידוע לך גם בסוגיות שהן לא סוגיות חריפות, של התחדשות עירונית, פינוי-בינוי לדוגמה ושכונות רגילות, אז כל ההתחדשות העירונית בעצם מתבססת על בדיקות כלכליות, כן כדאי/לא כדאי.
מרים ארז: לדעתי פינוי-בינוי בהתחדשות עירונית לא יכולה להתבסס אך ורק על נושא של כלכליות וצריך להסתכל גם על המרכיבים האחרים.
אברהם מיכאלי: אם אנשים ימותו זה יותר---
רוברט טיבייב: קיבלת תשובה רשמית?
אברהם מיכאלי: הרי מדובר פה בסיכון חיים.
אברהם מיכאלי: אם אנשים ימותו, אז יגידו 'אה, לא ידענו, נקים ועדת חקירה, נחפש את שר הפנים התורן שיהיה באותו זמן ונאשים אותו'.
גילה אורון: זה לא שר הפנים.
אברהם מיכאלי: אני יודע, גם שר השיכון הוא משלי.
אברהם מיכאלי: שר השיכון הוא משלי ואני מגונן עליו, אבל אני עדיין אומר לך שהתשובה הזאת היא לא הגיונית, לא מובנת לי.
אברהם מיכאלי: אני מבין שנשמע אולי פה מנציגה שנמצאת פה.
אברהם מיכאלי: משהו לא הגיוני.
מרים ארז: היא נציגה של משרד השיכון, אני לא חושבת שהיא תוכל להסביר כל כך בנושא הזה.
הניה ששון: יש גם את ההיבט הכלכלי.
אברהם מיכאלי: אין היבט כלכלי מול פיקוח נפש.
הניה ששון: הממשלה, באף אחת מהחלטותיה, לא נתנה איזה שהוא אישור לבנייה תקציבית או לקבלת קרקע בחינם.
הניה ששון: לקרקע באור יהודה יש היום ערך והוא עולה מדי יום.
הניה ששון: באף החלטת ממשלה אין את הסוגיה של הענקת קרקע בחינם לשום גורם, או בנייה תקציבית.
הניה ששון: כמובן שהבעיה שראינו פה היום היא מאוד קשה, אין ספק בזה בכלל, אבל אני משוכנעת שאם תסתובב ברחבי הארץ תראה עוד בעיות, לא בדיוק מהסוג של אור יהודה, כי שדה תעופה יש רק פה, אין בשום מקום אחר בכזה סדר גדול, אבל תראה עוד בעיות ועוד מבנים שמחייבים פינוי בגלל סכנת נפשות, ובשום מקום בארץ לא נתקבלה החלטת ממשלה לתת קרקע בחינם ולתת בנייה תקציבית.
דוד יוסף: אבל זו לא השאלה, הניה.
דוד יוסף: עזבי את רעידות האדמה, גם הבניין שלי, אני גר בקומה רביעית על עמודים בלי מעלית, וכשתהיה רעידת אדמה בסולם 4 אני גם לא אהיה שם.
דוד יוסף: רוב המדינה הרי בנויה...
דוד יוסף: אנחנו מדברים על כך שהמדינה הכריזה על האזור הזה כאזור מסוכן, המדינה הכריזה, ובגלל שהוא אזור מסוכן היא לא מאפשרת לי לפנות.
דוד יוסף: .. את יודעת מה?
דוד יוסף: שייתנו לי את האפשרות להוריד ארבע קומות ולשים ארבע קומות במקום.
דוד יוסף: אפשר לקבל את האישור הזה מהמדינה?
הניה ששון: לא.
הניה ששון: אי אפשר משום שאתה בעצמך אומר שלא ניתן לבנות שם.
דוד יוסף: כי המדינה אומרת לי.
דוד יוסף: אז מה אני צריך לעשות?
הניה ששון: בגלל זה אני אומרת שפה צריכה להתקבל החלטה שהיא לא ברמה המשרדית, משום שמשרד השיכון לא מתוקצב ברמה הזאת.
הניה ששון: משרד השיכון יודע ל---
דוד יוסף: יש לי שאלה אחרת.
דוד יוסף: אני שאלתי שאלה של הדיוט.
דוד יוסף: אמרת שהקרקע באור יהודה יקרה, יש שם שלושה בניינים, של 76 יחידות, במשולש הקטן?
מרים ארז: 56.
דוד יוסף: יפה.
דוד יוסף: עכשיו שפיר בונה אצלנו בנווה רבין 500 יחידות דיור.
דוד יוסף: קחו את הקרקע הזאת, קחו את האנשים לשם וגמרנו את הבעיה.
גילה אורון: אבל לא רק הקרקע, צריכים לתקצב את הבנייה שלה.
הניה ששון: זו בדיוק הנקודה.
הניה ששון: כשגב' ארז דיברה על היתכנות כלכלית, זה בדיוק הנושא שהיא דיברה עליו.
הניה ששון: זאת אומרת, כשאתה נותן ליזם את הקרקע במחיר איקס ומגדיל לו את הבנייה ואומר לו כמה יחידות דיור אתה תיתן לי תמורת זכויות הבנייה אלה.
הניה ששון: ואני אומרת ש-56 זה מעט מאוד, עדיין לא בטוח שזה כלכלי.
דוד יוסף: שאלה נוספת, גב' ששון, אסון טבע, המדינה מפצה, נכון?
דוד יוסף: אז מה שאמר חבר הכנסת מיכאלי, שזה יעלה לנו יותר יקר.
דוד יוסף: יש לנו 56 בקטן, זה יעלה פי ארבע, המדינה תצטרך לפצות פי ארבע.
דוד יוסף: אני אומר, לקחת את שלושה הבניינים האלה, לקחת את הדיירים שם, 56 משפחות, לקחת כסף, להוסיף כסף על מה שנשאר בדלתא של הקרקע, לתת לשפיר, לשכן את האנשים האלה שם.
דוד יוסף: כמה עולה דירה, 200,000 דולר?
דוד יוסף: הנה הקרקע---
הניה ששון: מה שאני מנסה להגיד, שממשלת ישראל מזמן ביטלה את הבנייה התקציבית.
דוד יוסף: אבל גב' ששון, אנחנו נמצאים במצב שאנחנו לא בכלל, אנחנו מחוץ לכלל.
דני דנון: גב' ארז, יש לך עלות תקציבית של הפינוי של ה-56 דירות?
דני דנון: מישהו עשה תחשיב כלכלי?
מרים ארז: מינהל מקרקעי ישראל עשה תחשיב כלכלי, אני לא יכולה לחזור עליו, זה היה די מזמן, אבל אפשר יהיה להעביר את החומר לוועדה.
דני דנון: מדובר ב-56 דירות בלבד?
מרים ארז: לא, מדובר, כפי שאמרתי, בסך הכל בכ-500 שהם הבעיה הכי בוערת וישנם עוד כ-1,500 יחידות דיור שעדיין אי אפשר לחזק אותן במסגרת תכנית מתאר 38.
דוד יוסף: אבל יש עוד משהו שהוא אבסורד, שאתה לא מבין את המדינה הזאת, שבמושבים אנחנו יכולים לבנות---
שלומית דותן גיסין: אני יושבת ראש הוועדה במקומית לתכנון ובנייה.
שלומית דותן גיסין: אני רוצה ללכת אחרי דבריו של ראש העיר ולנסות להראות את התמונה הטיפה יותר גדולה.
שלומית דותן גיסין: מדובר על אזור שהוא מסננת שלילית של אוכלוסייה.
שלומית דותן גיסין: כל מי שיכול לברוח משם, בורח, ומי שנכנס לשם זאת האוכלוסייה הקשה ביותר בעיר וזה לא רק לעניין של הבתים, יש עוד הרבה מאוד היבטים נוספים.
שלומית דותן גיסין: אני חושבת שזה העניין.
שלומית דותן גיסין: כל התשובות כאן הן תשובות באיך לא לעשות.
שלומית דותן גיסין: אנחנו פנינו ל---
דני דנון: מה קורה במושבים?
דני דנון: מעניין אותי, התחלת את זה.
שלומית דותן גיסין: בנושא של המושבים, לדוגמה, יעיד פה נציג רשות שדות התעופה, כאשר עשו עכשיו עבודות לשדרוג המסלולים, היו כמה מושבים שבמשך שבועיים האנשים שלהם קיבלו בית מלון.
שלומית דותן גיסין: דוגמה.
שלומית דותן גיסין: זאת אומרת---
דוד יוסף: לא זאת הדוגמה.
דוד יוסף: על הבנייה.
שלומית דותן גיסין: מעבר לזה היו כמה מושבים, נדמה לי צפריה ועוד כמה מושבים, שקיבלו אפשרות כן לבנות חזרה בתים, אבל מדובר על בתים צמודי קרקע, לא מדובר על סוג בנייה כזה לגמרי.
דוד יוסף: ואצלנו אי אפשר צמודי קרקע.
דוד יוסף: אתה מבין?
דוד יוסף: המושבים כן, הם נמצאים במסלול ההמראה או הנחיתה, ואצלנו לא.
דני דנון: איך מסבירים את זה?
שלומית דותן גיסין: תכנית המתאר הארצית אפשרה ביישובים שהם בדיוק בסידור כזה, שחלק מהם כך וחלק כך, לאפשר להם לפנים משורת הדין לבקש בקשה והם ביקשו וחלקם גם קיבלו.
שלומית דותן גיסין: זה במחוז מרכז.
שלומית דותן גיסין: אבל הטענה שלי, סליחה, חברים, היא שאנשים לא צריכים להיות במצב שבו ברור לכולם שההשפעה של הרעש היא לא רק השפעה של אסור לבנות, אלא יש לזה סיבות.
שלומית דותן גיסין: זאת אומרת הסיבות הן לא שאסור לבנות, הסיבות הן שיש לזה השפעה על הנפש, על יכולת הריכוז, על כל דבר בכל תחומי החיים של האנשים שגרים שם.
שלומית דותן גיסין: צריך לקחת את זה בחשבון.
שלומית דותן גיסין: הראייה של אי אפשר ואין חוקים מתאימים, לא מקובלת עליי בכלל.
שלומית דותן גיסין: אנחנו עברנו אפילו מעבר למינהל מקרקעי ישראל.
שלומית דותן גיסין: באנו עם רעיון, רוצים לפנות את הצבא מהאזור של תל השומר, אמרנו שאנחנו מבינים שהצבא לא רוצה לרדת דרומה כולו, אלא יש דברים שצריך לעשות אותם באזור הזה, למשל הבקו"ם.
שלומית דותן גיסין: אין סיבה שבסיס קליטה ומיון, קליטת החיילים, לא תהיה בשלושה בניינים.
שלומית דותן גיסין: במקום ב-3,000 דונם, הוא יכול להיות ב-75 דונם כאן.
שלומית דותן גיסין: הצענו, הגענו עד שר הביטחון, זרקו אותנו מכל המדרגות.
שלומית דותן גיסין: אני חושבת שצריך לקחת את הסיפור הזה אישית ולרוץ איתו, לא רק למינהל ולא רק אליכם.
שלומית דותן גיסין: זה משהו שצריכים כולם לשתף פעולה בהבנה שזאת פצצת זמן לא רק חברתית, שלדעתי צריך גם בה להתחשב, אלא אם לא יפתרו את זה עכשיו, יצטרכו לפתור את זה אחר כך, זה רק יעלה יותר יקר.
שלומית דותן גיסין: הראייה קצרת הטווח של להגיד 'אין חוק ואין אפשרות', היא לא נכונה, כי בסופו של דבר זה יעלה לא רק אותו כסף אלא פי עשר יותר.
דני דנון: את מכירה מקרים אחרים בארץ של ניוד זכויות?
דני דנון: מכירה מקרים אחרים שדברים דומים בוצעו?
שלומית דותן גיסין: אני יכולה להגיד שבתל אביב, ותעיד הממונה על המחוז, בתכנית שימור, או בתכנית של אפשרויות וצרכים ביפו, למשל, של שטחי ציבור, עשו הזזות של זכויות בנייה מהדרום צפונה, בכדי לפנות לדרום תל אביב וליפו שטחי ציבור.
שלומית דותן גיסין: זאת אומרת, אם יש מישהו שלוקח אחריות ושם לקח את האחריות ראש העיר עם הוועדה המקומית שלו ועם המחוז, והם רצו ביחד, עם אחריות מאוד גדולה שהיא גם תכנונית וגם חברתית, הם הגיעו לאפשרות.
שלומית דותן גיסין: כוחותינו מהבחינה הזאת באמת דלים ואנחנו זקוקים לעזרתכם, לא הכספית, אלא עם הרעש שלכם, עם היכולות שלכם, כדי להביא לשינוי מהותי כאן.
שלומית דותן גיסין: כי חייבים להביא לשינוי מהותי כאן.
דוד יוסף: אני עוד פעם רוצה לחזק את הדברים שלנו.
דוד יוסף: אנחנו רוצים פה להיטיב עם אנשים, לא רוצים לשדרג להם דירות.
דוד יוסף: הכרזתם על אזור מסוכן, אתם יודעים שזה אזור מסוכן, מחכים לאסון ורסאי ואחר כך נספור את הגופות?
דוד יוסף: המצבות כבר יעלו יותר יקר.
דוד יוסף: זה כמו האבסורד במשרד התחבורה.
דוד יוסף: יש לנו פה צומת מאוד מסוכן והיינו אצל השר והוא אמר 'כל זמן שלא תהיה תאונה שם, אני לא אתן לכם כיכר'.
דוד יוסף: אז אנחנו מחכים לתאונה.
דוד יוסף: מחכים לתאונה.
דוד יוסף: אנחנו מתפללים בבוקר לתאונה, שתהיה תאונה שם, לא חשוב איזה סוג תאונה, שיירשם בפרוטוקול תאונה, כדי לקבל כיכר.
דוד יוסף: אנחנו רוצים ניוד זכויות לא כדי לשדרג, כדי לתת וילות ופנטהאוזים, ואנחנו גם לא צריכים עזרה מאף אחד, תתירו את הידיים שלנו, תנו לי לעשות פינוי-בינוי שם, שאני אעלה במקום ארבע קומות שש קומות ואני פותר את הבעיה.
דני דנון: גב' הניה ששון, משרד הבינוי והשיכון, בבקשה.
הניה ששון: אני רק רוצה אולי לחזק את מה שגב' שלומית דותן אמרה.
הניה ששון: היום, כפי שהמשרדים פועלים, זה מה שדיברתי עליו קודם, הכל בא מהיתכנות כלכלית.
הניה ששון: אם זה כלכלי, אפשר לבצע, אם זה לא כלכלי, המשרדים לא מבצעים, ובאמת פתוחים פה אולי לראייה מערכתית אחרת.
דני דנון: אבל כלכליות של פרויקט כזה, יש גם את זכויות הבנייה שנותנים ליזם במקום שהוא הולך לבנות בו.
הניה ששון: נכון, זה בדיוק העניין.
הניה ששון: יש פה הרבה מאוד יחידות דיור, אנחנו מדברים פה לא רק על ה-56, יש פה יותר מ-450, אני אפילו לא מדברת על 1,500.
הניה ששון: אני הולכת לפרויקט ההכרחי בשלב הראשוני, שזה 450 יחידות דיור.
הניה ששון: כמה זכויות בנייה שתיתן ליזם מעבר לכביש, על אותו שטח שגב' מרים ארז דיברה עליו, הוא לא יצליח לעמוד בזה כלכלית.
אברהם מיכאלי: אבל הראייה הזאת היא לא נכונה.
דני דנון: תעשי לי קצת סדר---
גילה אורון: אני יכולה, כיושבת ראש הוועדה המחוזית, להגיד חצי מלה?
דני דנון: רק שנייה, תיאורטית במספרים.
דני דנון: ניקח 500 יחידות דיור, עלות של דירה חדשה היא 200,000 דולר, הערכה, דירת מינימום.
הניה ששון: אני לא זוכרת מה מחיר הקרקע.
דוד יוסף: לא חשוב הקרקע, בואי נראה כמה עולות דירות.
הניה ששון: אני לא רוצה לדבר על המספרים, כי לא הבאתי אותם ואין לי פה נתונים.
דני דנון: אבל מישהו אצלכם נגע בזה, ניסה לראות, לבדוק?
הניה ששון: במשרד השיכון פה ספציפית לא נגענו.
דוד יוסף: אבל ללכת על 500 דירות לדיור, אנחנו מדברים רק על האזור של המשפך.
הניה ששון: האזור של המשפך, לפי מה שאני הבנתי, הוא 450.
דוד יוסף: זה לא.
דוד יוסף: הנציג של רשות שדות התעופה יגיד לך שזה אזור של שפרינצק 1, 3 ו-5.
דוד יוסף: אנחנו מעצימים פה את הבעיה, כדי להגיד שאין פתרון.
דוד יוסף: אנחנו מסתפקים ב-1, 3, 5.
דוד יוסף: תתחילו את זה.
הניה ששון: לפני שאנחנו באמת נוגעים במספרים עצמם, אם זה 56 או 450 וכן הלאה, צריך לזכור שאור יהודה היא לא לבד במערכה.
דני דנון: איפה יש עוד בעיות דומות?
הניה ששון: אני לא יודעת לפרט לך כרגע ואני לא רוצה לטעות, אבל נכון שיש משהו ספציפי מאוד מאוד חמור באור יהודה, אבל כשבאים לבדוק את הנושא הכלכלי, בודקים בכל הארץ, ואז יכול להיות שיהיו לכם מתחרים.
דוד יוסף: אתם עדיין לא מבינים...
דוד יוסף: גב' ששון, תקשיבי טוב מה אני אומר לך.
הניה ששון: בגלל זה מה שאני מנסה להגיד זה רק---
דוד יוסף: לא, תקשיבי טוב.
דוד יוסף: אני לא צריך את הממשלה, תתנו לי לעבוד שם, אני אסדר את המקום.
דוד יוסף: מצד אחד את אומרת 'אתה מוגבל', מצד שני אתה כמו כולם.
דוד יוסף: אני לא כמו כולם.
דוד יוסף: אתם אמרתם, 'אני מגביל אותך בגלל שאתה נמצא תחת סיכון.
דוד יוסף: אנחנו הכרזנו על המקום הזה כמסוכן ולכן אל תעשה כלום'.
הניה ששון: לא התכוונתי להגיד שאתה כמו כולם, אמרתי רק שכשבאים לתת לאור יהודה, צריך לבחון אם---
דני דנון: אין בעיה, אם יש עוד מקומות בארץ כמו המקומות שראינו היום, אני אומר את זה בצורה ברורה, גם שם צריך לעשות את המעשה הזה.
דני דנון: אם יש עוד מקומות בארץ שחיים תחת המטוסים והחשמל והביוב ונמצאים בסכנה, אז---
דוד יוסף: אין, אני בדקתי.
דני דנון: אם יש, יכול להיות שאתה לא יודע---
דוד יוסף: אני בדקתי, אין.
דני דנון: אם יש, אז גם צריך לעשות כזה דבר.
שלומית דותן גיסין: אני רוצה להשלים עוד משהו אחד.