GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב תורג'מן: אתה רוצה שאני אתקדם לסעיף 3, ואז נגיע לתוספת שהם מבקשים לחוק שוויון הזדמנויות בעבודה?
מירב תורג'מן: סעיף 3 הוא סעיף טכני.
מירב תורג'מן: לא בדיוק טכני, זאת אומרת המהות שלו, הוא סעיף מהותי, אבל התיקון שאתם תראו הוא תיקון טכני.
מירב תורג'מן: מדובר על: "תיקון פקודת המועצות המקומיות" ומבקשים בסעיף זה להחיל את חובת הייצוג ההולם גם על מועצות מקומיות, מלבד על רשויות מקומיות.
קריאה: מלבד על העיריות.
מירב תורג'מן: מלבד על העיריות.
מירב תורג'מן: "3.
מירב תורג'מן: בפקודת המועצות המקומיות, בסעיף 34א" זה היה כתוב 13ב', זה פשוט שינוי של מיקום, סעיף 34 זה סעיף שהוא מדבר בכלל על תחולת הוראות בפקודת העיריות על מועצות מקומיות, ולכן זה המקום הנכון יותר.
מירב תורג'מן: "אחרי 'סעיף 171א' יבוא '173ב' ' ".
מירב תורג'מן: עכשיו מבקשים מנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, ממשרד הפנים וממשרד המשפטים, להוסיף תיקון לתוספת בחוק שוויון הזדמנויות בעבודה, שלמעשה, מאפשר לנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, לדרוש ולנקוט פעולות לגבי היישום של החוק הזה.
מירב תורג'מן: אז בתוספת, אחרי סעיף קטן (9) אנחנו נוסיף את סעיפים 50א', 50ב' ו- 60 ב', לחוק החברות הממשלתיות, ואת סעיף 173ב' לפקודת העיריות, וגם למעשה צריך למצוא באיזה שהוא אופן להחיל גם את סעיף 3, גם את ההחלה על פקודת המועצות המקומיות.
מירב תורג'מן: זה לא רק העיריות.
דני דנון: חייבים.
שלמה מולה: יש משהו שדיברנו עליו והוא כנראה לא כל-כך ברור.
שלמה מולה: אנחנו רוצים מאוד להבהיר, שבסעיף, בעמ' 4, בסעיף 2(א) ייצוג הולם בקרב עובדי העירייה, ייאמר בקרב עובדי העירייה והתאגידים העירוניים.
שלמה מולה: זאת אומרת, יש תאגידים עירוניים שהם לא נכללו ואנחנו רוצים להבהיר אותם, שיהיה ברור שהם כלולים גם כאן.
מוני מעתוק: אני לא חושב שאני יכול להתייחס לזה.
מוני מעתוק: אני לא אחראי על תאגידים עירוניים, וגם לא מרגלית.
דן אורן: זה שוב, עוד תוספת מהותית.
מוני מעתוק: זו תוספת מאוד מהותית ומאוד רחבה בעניין הזה.
שלמה מולה: אני אשאל אותך שאלה, למשל, שמעסיקה אותנו, שהעסיקה אותנו, למשל תאגידי המים.
מוני מעתוק: תאגידי המים אינם תאגידים עירוניים.
מוני מעתוק: זה תאגידים סטאטוטוריים שהוקמו לפי חוק.
מוני מעתוק: ולא כפופים לשר הפנים בכלל.
שלמה מולה: זה חל עליהם לפי החוק הזה?
מוני מעתוק: תאגידי המים אינם תאגידים עירוניים בכלל.
דני דנון: חבריי, קידום החוק יותר חשוב לי משיפור החוק.
דני דנון: יש הרבה מה לשפר, יש לעשות עוד פעולות, גם במוסדות הלאומיים, גם בתאגידים, ואנחנו נשמח בוועדה שיבואו תיקונים נוספים ונוביל אותם במהירות, כמו שעשינו עם החוק הזה.
דני דנון: אני מבקש כרגע לעבור להצבעה על נוסח החוק, אנחנו נצביע קודם כל.
דני דנון: בבקשה, הקראה נוספת של סעיף קטן (ו).
מירב תורג'מן: הדין וחשבון יהיה בהתאם לנתונים שהתקבלו לפי סעיף קטן (ה) שזה הסעיף שמדבר על חובת העירייה להגיש דו"חות לשר הפנים, באותה שנה, באשר לייצוג הולם בקרב העובדים שלה.
מוני מעתוק: אותו תיקון כמו שעשו לרשות החברות הממשלתיות.
מוני מעתוק: אותו תיקון.
מירב תורג'מן: נכון.
קריאה: אם לא יהיו נתונים, מה קורה?
מירב תורג'מן: לשר הפנים, מן הסתם, יש סמכות מנהלית להטיל סנקציות על העיריות.
מוני מעתוק: הוספנו בסופו של דבר את התוספת שהגדרת, שזה הסמכות שלהם לאכוף את החוק הזה, בקרב הרשויות המקומיות וזה מה שסיכמנו.
דני דנון: אנחנו רוצים להצביע על ההסתייגויות ולעבור להצבעה בקריאה שנייה ושלישית.
דני דנון: אנחנו עושים את זה מייד, כי אנחנו ממהרים למליאה, כולנו.
מירב תורג'מן: יש לנו את ההסתייגות הראשונה, של חבר הכנסת אייכלר, שמבקש שהצעת החוק תחול גם על חרדים.
דני דנון: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת אייכלר?
דני דנון: יכול להצביע במקום חבר הכנסת אלקין, אחד מכם.
דני דנון: כיוון שציון ישב פה כל הדיון, ניתן לציון את הכבוד.
שלמה מולה: יש לנו עוד מקום.
שלמה מולה: אתה רוצה?
שלמה מולה: אתן לך.
דני דנון: יכול להצביע בשם ישראל ביתנו.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת פיניאן, במקום חבר הכנסת.
דני דנון: בואו נתקדם, אין פה בעיה של רוב ומיעוט.
דני דנון: נמנעים?
דני דנון: ההסתייגות תעלה למליאה.
דני דנון: ההסתייגות הבאה, בבקשה.
מירב תורג'מן: ההסתייגות הבאה היא הסתייגות של חבר הכנסת מולה, שמבקש שמלבד העובדים בחברות הממשלתיות, יהיה גם העובדים בחברה מעורבת ובחברה בעלות ממשלתית מלאה, כפי שהן מוגדרות בחוק החברות הממשלתיות.
דני דנון: מי בעד ההסתייגות?
דני דנון: ההסתייגות נפלה, תעלה למליאה.
מירב תורג'מן: הסתייגות נוספת של חבר הכנסת מולה היא לגבי סעיף 54 על נקיטת האמצעים על-ידי רשות החברות הממשלתיות.
מירב תורג'מן: הוא מבקש להשאיר את הנוסח כפי שהוצע לפני התיקונים.
שלמה מולה: בנוסח המקורי.
דני דנון: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת מולה?
דני דנון: הצבעה בעד – מיעוט נגד – רוב ההסתייגות נפלה, עוברת למליאה.
מירב תורג'מן: הסתייגות נוספת של חבר הכנסת מולה, היא לסעיף 173ב'(א) שמלבד בקרב עובדי העירייה, הסעיף יחול גם על תאגידים עירוניים, כפי שהם מוגדרים.
מירב תורג'מן: אני אנסה למצוא את ההגדרה לזה.
ציון פיניאן: חברות עירוניות זה כלול.
ציון פיניאן: חברה כלכלית.
קריאה: מה ההגדרה?
מירב תורג'מן: צריך לבדוק את ההגדרה.
אופיר אקוניס: אני מציע, חבר הכנסת פיניאן, שיכול להיות שנצביע בעד ההסתייגות במליאה, זה לא פה, עם כל הכבוד, הממשלה לא קובעת את החקיקה.
אופיר אקוניס: יכול להיות שחלק מההסתייגויות אנחנו נצביע בעד.
דני דנון: יש עוד הסתייגויות?
מירב תורג'מן: הסתייגות נוספת של חבר הכנסת אייכלר, היא לאותו סעיף 173(ב), הוא בעל כישורים מקצועיים, דומים לכישוריהם המקצועיים של מועמדים אחרים.
מירב תורג'מן: כפי שהוא הסביר את זה.
דני דנון: הצבעה בעד – מיעוט נגד – רוב ההסתייגות לא עברה.
דני דנון: שניים-שניים, הסתייגות לא עוברת.
דני דנון: ההסתייגות נפלה, עוברת למליאה.
שלמה מולה: במקרה הזה, גם אני.
דני דנון: זהו?
דני דנון: סיימנו?
דני דנון: אנחנו מצביעים כרגע על החוק, כפי שהוצע.
שלמה מולה: אנחנו ביקשנו להכניס הסתייגות שהחוק יחול גם על המוסדות הלאומיים.
שלמה מולה: אני מבקש את זה כהסתייגות.
דני דנון: OK, אנחנו נצביע על ההסתייגות.
מירב תורג'מן: אבל מיהם המוסדות הלאומיים שאתם מבקשים?
שלמה מולה: המוסדות הלאומיים – קק"ל, הסוכנות.
דני דנון: ההסתדרות הציונית, ההסתדרות היהודית והקרן הקיימת.
שלמה מולה: אני אבקש הסתייגות.
דני דנון: הם לא נמצאים פה, אנחנו נצביע ונבוא אתם בדברים.
דני דנון: אני מצביע נגד מה שאני תומך בו.
דני דנון: ואני עושה את זה, דוקטור, על-מנת שהחוק יעבור ולא שהוא יידחה לעוד מושב של הכנסת.
דני דנון: הצבעה בעד – מיעוט נגד – רוב אם כך, ההסתייגות נפלה והיא תעבור למליאה.
דני דנון: אנחנו כרגע מצביעים על החוק כפי שהוצג על-ידי היועצת המשפטית, לאחר שההסתייגויות נפלו.
דני דנון: מי בעד לשון החוק?
דני דנון: נמנע?
דני דנון: הצבעה בעד – רוב נגד – מיעוט החוק אושר החוק עבר.
דני דנון: אני רוצה להודות לחברי הכנסת אופיר אקוניס, ציון פיניאן, יעקב אדרי, שיזמו את החוק, ועדת העלייה והקליטה הצביעו היום על חוק חשוב שמקדם את קליטתם והטמעתם של יוצאי אתיופיה.
דני דנון: אנחנו רואים שלא מספיק לדבר על כור היתוך, על שילוב, על עזרה, צריכים לעשות חוקים חשובים כאלו ואנחנו היום הוספנו את תרומתנו.
דני דנון: הוועדה רואה תפקיד חשוב בקידום חוקים מסוג זה ומודה לחברי הכנסת ולכל הפעילים ויוצאי הארגונים ומשרדי הממשלה שתרמו לקידום החוק.
אופיר אקוניס: משפט אחד, אני מבקש.
אופיר אקוניס: אני רוצה, אדוני, להודות לך, אני באמת רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה, על הקידום המהיר, בשמי ואם אפשר גם בשמך, חבר הכנסת פיניאן, שאנחנו מיוזמי החוק, לקידום המהיר וכפי שכולנו קבענו מטרה ואני מאמין שנעמוד בה, בטוח שנעמוד בה, שעד סוף המושב הזה, החוק הזה ייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.
דני דנון: תודה ליועצת המשפטית.
אופיר אקוניס: נודה לה גם במליאה, כמובן.
אופיר אקוניס: תודה רבה לכם.
דני דנון: אני פותח את הישיבה של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
דני דנון: ביקשנו ממחלקת המידע והמחקר של הכנסת להכין לנו נייר ואני אבקש בפתח הדברים מעורכת המחקר מריה רבינוביץ לסקור את הממצאים שעלו במהלך הבדיקה.
מריה רבינוביץ: בוקר טוב.
מריה רבינוביץ: אני רוצה להתייחס למצב של הילדים.
מריה רבינוביץ: בשנת 2008 חיו בישראל כ- 235,000 ילדים ובני נוער עולים בגילאים אפס עד שבע עשרה, הם היוו כ- 10% מכלל בני נוער וילדים באוכלוסיית הילדים בגילאים אלה.
מריה רבינוביץ: כ- 14% מתוכם הם תלמידי בתי ספר במערכת החינוכית.
מריה רבינוביץ: על פי תוצאות מחקר של מכון ברוקדייל שבדק את מצבם של בני נוער עולים בסיכון בשנת 2010, עולה שכ- 75% מבני נוער עולים מרגישים ישראלים, וטוב להם כאן ושהמדינה שלהם, עם זאת חלק גדול מהאוכלוסייה הזאת מתמודד עם בעיות מאוד קשות.
מריה רבינוביץ: בסוף שנת 2007 מספר הילדים העולים שחיו במשפחות המקבלות קצבת הבטחת הכנסה היה כ- 23,000 שהם כ- 16% מכלל האוכלוסייה.
מריה רבינוביץ: 22% מכלל ילדי עולים חיים במשפחות חד הוריות - - -
דני דנון: כמה זה בהשוואה?
מריה רבינוביץ: פי שניים גבוה משיעורם באוכלוסייה וזה נתון גבוה.
דני דנון: יש מגמה בנתון הזה?
דני דנון: אנחנו רואים אם יש עליה או ירידה?
מריה רבינוביץ: לפי מה שאני רואה משנת 2007 זה פחות או יותר סטאטי.
מריה רבינוביץ: יכול להיות שמישהו יתקן אותי אבל זה מה שעולה מהנתונים.
שלמה מולה: אתם לא כוללים את הילדים ילדי הארץ.
מריה רבינוביץ: זה כולל ואני אתייחס עכשיו להגדרה של עולים.
מריה רבינוביץ: עלפי שירותי הרווחה ועל פי משרד לקליטת עלייה, ילדים עולים הם אלו שעלו לארץ משנת 1990 או ילדים להורים שעלו לארץ באותן שנים, מבחינת ההתייחסות ליוצאי אתיופיה ההתייחסות היא בלי שום קשר לשנת העלייה אלא לכל מי - - - -
מריה רבינוביץ: כי המצב באוכלוסייה הזאת יותר קשה ולכן ההסתגלות לחברה הישראלית הקולטת מצבם יותר קשה משאר הקבוצות.
מריה רבינוביץ: אני מדברת על ילדים ובני נוער אבל זה גם בהשפעה של המשפחות.
מריה רבינוביץ: בנוסף למשבר העלייה הילדים ובני נוער מתמודדים בבעיות משפחתיות, בעיות כלכליות, מפגש בין תרבותי ועניין השפה שנובעים מעצם העלייה, הם גם מתמודדים עם בעיות גיל ההתבגרות כי גיל ההתבגרות בפני עצמו מוגדר כמצב סיכון.
מריה רבינוביץ: כ- 25% מהילדים מאושפזים בבתי חולים לבריאות הנפש הם ילדים עולים.
מריה רבינוביץ: כ- 25% מכלל המאושפזים בבתי חולים לבריאות הנפש הם עולים.
מריה רבינוביץ: כ- 20% מהתאבדויות של ילדים בעשור האחרון הם של ילדים ובני נוער עולים.
דני דנון: תתני לנו בכל מקום ומקום את ההשוואה.
מריה רבינוביץ: אני תמיד מתייחסת לשיעורם באוכלוסייה.
מריה רבינוביץ: השיעור הכללי שלהם באוכלוסייה הוא 10%.
מריה רבינוביץ: הנתון הזה הוא פי שניים וחצי גבוה משיעורם באוכלוסייה.
דני דנון: גם פה יש מגמות?
מריה רבינוביץ: מבחינת המגמות לגבי ההתאבדויות בעשור האחרון – האחוז הזה עומד על 20% והשיעור הגבוה בולט בעיקר בקרב ילדים ובני נוער אתיופים.
דני דנון: יש מספרים מוחלטים של התאבדויות?
מריה רבינוביץ: אלו מספרים בודדים וזה פחות מעשרים בשנה.
מריה רבינוביץ: זה מספר גדול ואם זה 20% מהאוכלוסייה אז יש - - -
דני דנון: אם לוקחים את שנת 2010, כמה ילדים עולים התאבדו?
דני דנון: מה הפילוח מבחינת יוצאי אתיופיה?
מריה רבינוביץ: זה מסתכם פחות מעשרים, את הפילוח יש לי במשרד ואני אמסור לך את הדיווח בהמשך.
שלמה מולה: פחות מעשרים?
מריה רבינוביץ: בסך הכל עולים.
מריה רבינוביץ: אני אחזור להתנהגויות הסיכון.
מריה רבינוביץ: באותו מחקר שהזכרתי של מכון ברודקייל נמצא ש- 44% מהמשתתפים התאפיינו בכמה התנהגויות סיכון.
מריה רבינוביץ: במחקר הזה לא נמצאו הבדלים בהתנהגויות סיכון בקרב בני נוער עולים על פי וותק בארץ.
מריה רבינוביץ: זאת אומרת לא משנה כמה זמן הם בארץ ההתנהגויות הסיכון בקרבם נמצאות באותן מגמות.
מריה רבינוביץ: שיעור הנשירה של ילדים עולים גדול מקרב כלל האוכלוסייה וזה בעיקר בולט בכיתות יא' ו- יב'.
מריה רבינוביץ: לדוגמה בכיתות יא' אם שיעור הנשירה בכלל האוכלוסייה הוא 6% בקרב עולים זה 8%.
מריה רבינוביץ: בשנת 2010 נצפתה ירידה יחסית לשנת 2009 בשיעור העבירות של בני נוער עולים.
מריה רבינוביץ: כ- 16% מכלל עבירות בני נוער הן עבירות של נוער עולה.
מריה רבינוביץ: האחוז הזה אומנם נמוך משנה קודמת ועמד בשנת 2009 על 19% אבל עדיין זה יותר גבוה משיעורם באוכלוסייה.
מריה רבינוביץ: בנוסף לכך דפוסי שימוש בחומרים פסיכו-אקטיביים - - -
מרינה סולודקין: יש מגמת ירידה.
מריה רבינוביץ: יש מגמת ירידה אבל בדפוסי התנהגות בחומרים פסיכו-אקטיביים אלכוהול וסמים דווקא הם נמצאים במגמת עלייה.
מריה רבינוביץ: עיקר השיעור הגבוה של משתמשים בחומרים האלה בולט בקרב בני נוער עולים מחבר העמים לשעבר.
מריה רבינוביץ: יותר מ- 20% שוהים במסגרות חוץ ביתיות של משרד הרווחה והשירותים החברתיים, הם ילדים ובני נוער עולים וזה פי שתיים משיעורם באוכלוסייה.
מריה רבינוביץ: במינהל חינוך ההתיישבותי ופנימייתי של משרד החינוך בשנת 2009 היו כ- 30 מכלל השוהים שהם עולים.
מריה רבינוביץ: גם כאן בולט שיעורם של יוצאי אתיופיה.
שלמה מולה: הנתונים האלה, למשל 15,000 ילידי הארץ יוצאי אתיופיה - - -
מריה רבינוביץ: למה אתה מתכוון?
שלמה מולה: הנתונים הראשונים שלך, 47% יוצאי חבר העמים וכ- 15% יוצאי אתיופיה.
שלמה מולה: הנתון הזה של 15,000 מהו?
שלמה מולה: מדובר על אלה שעלו בשנות ה- 80, שנות ה- 90 או כל העולים?
שלמה מולה: יש הבדל משמעותי בין עלייה ועלייה וגם ההתייחסות שונה.
מריה רבינוביץ: זה נכון, ההתייחסות לאלה שעלו משנת 1990 ולילדים שנולדו להורים עולים משנת 1990.
שלמה מולה: זאת אומרת שאתם לא כוללים את העלייה בשנות ה- 80 מאתיופיה.
מריה רבינוביץ: מבחינת הנתון המספרי לא.
שלמה מולה: זה נראה הגיוני כי בסך הכלל יש כ- 45,000 ילידי הארץ יוצאי אתיופיה.
מריה רבינוביץ: בהתייחסות מספרית אתה צודק.
קריאה: חלק הם דור שלישי.
שלמה מולה: כמעט ולא קיים דבר כזה.
מריה רבינוביץ: נתון נוסף, ברוב השירותים של משרד הרווחה הניתנים היום בכלל לבני נוער סיכון ולבני נוער עולים, בולטים גם כן שיעורם של העולים.
מריה רבינוביץ: כ- 17% מהמטופלים בשירותי הרווחה הם עולים, שוב זה נתון גבוה משיעורם מכלל האוכלוסייה.
מריה רבינוביץ: בשירות מבחן לנוער בשירות חסות הנוער ובשירות לנוער בולטים היום שיעורים גבוהים של בני נוער עולים, ושיעור גבוה מתוכם הוא של יוצאי אתיופיה.
דני דנון: ומהי המגמה?
מריה רבינוביץ: לא בדקתי מגמות.
מריה רבינוביץ: אני מוסרת לך נתון נכון להיום.
מריה רבינוביץ: תשומת הלב מיוחדת ניתנת היום לשלוש קבוצות על ידי הגורמים המטפלים והן לאוכלוסיית בני נוער וילדים עולים מאתיופיה שמגודרת היום כקבוצה בסיכון מוגבר.
מריה רבינוביץ: הקבוצה הנוספת הם ילדי בוכרה וקווקז שגם הם מוגדרים כקבוצה בסיכון מוגבר.
מריה רבינוביץ: הקבוצה השלישית היא קבוצת נערות וצעירות עולות שאחוז שלהם מכלל הבנות הצעירות המטופלות בשירותי הרווחה הוא יותר מ- 20%.
דני דנון: אנחנו מודים למרכז מחקר ומידע של הכנסת, אנחנו נותנים לכם הרבה עבודה אבל היא חשובה לנו.
דני דנון: ברשות
דני דנון: כם אני רוצה לפנות לשרה כהן מנהלת הרווחה במשרד לקליטת העלייה.
דני דנון: יש לי מספר שאלות מפתח שמטרידות אותנו, אנחנו מסיירים הרבה בשטח ובכל נושא הטיפול החוץ ביתי בפנימיות, חשוב לדעת מבחינת המשאבים של המשרד, כמה הוא משקיע בתקציבים בפנימיות לעומת טיפול בקהילה, וגם לקבל מספרים.
דני דנון: סיירנו 'בימין אורט' ובמקומות אחרים וסיירו בראשון לציון, מצד אחד אני שומע קולות, במיוחד מהקהילה האתיופית, שאומרים "לוקחים לנו את הילדים ושם הם מתדרדרים".
דני דנון: לעומת זאת התרשמתי לטובה 'בימין אורט' מהצוות החינוכי ומהמקום.
דני דנון: אני מבקש שנתמקד דווקא בסוגיה הזאת של הפנימיות, גישתו של המשרד, תקציבי המשרד, ולגבי הוצאה מהבית של הילדים יוצאי אתיופיה.
שרה כהן: אני חושבת שצריך להבהיר כאן את הדברים.
שרה כהן: משרד הקליטה לא מתקצב את השהות של הילדים ובני נוער בפנימיות לסוגיהן.
שרה כהן: אתה התייחסת כרגע לפנימיות שהן פנימיות ששייכות למערכת החינוך, וחלק מהפנימיות הן באחריות של משרד הרווחה והן מיועדות לילדים בסיכון.
שרה כהן: כך או כך גם לגבי פנימיות שהן פנימיות חינוכיות וגם לגבי פנימיות שהן טיפוליות אין כאן תקצוב שהוא תקצוב של משרד הקליטה.
שרה כהן: את הדברים האלה צריך לציין.
שרה כהן: אני יכולה להגיד ברמת המגמות, כי זאת היום מלת המפתח לדעתי בהתייחסות באופן כללי לאוכלוסיות, יש מגמת ירידה מבחינת התובנות של השירותים השונים לגבי הפניית ילדים למסגרות חוץ ביתיות, בין אם הן מסגרות חינוכיות ובין אם הן מסגרות טיפוליות.
דני דנון: דפני מושיוב אולי השאלה מופנית יותר אליך בעניין הזה.
דני דנון: דפני מושיוב מפקחת ארצית לקליטת העלייה במשרד לקליטת העלייה.
דפנה מושיוב: לפי הנתונים שלנו, סך הכל הילדים המושמים במסגרות חוץ ביתיות הם במגוון מאוד רחב של שירותים שונים הניתנים לילדים.
דפנה מושיוב: בין אם מדובר בילדים אוטיסטיים או ילדים השייכים לאדם המפגר, בין אם שירותים לנכים, הסך הכלול של ילדים מגיע ל- 9,817.
דפנה מושיוב: זאת אומרת כלל שירותי הרווחה שהם מגוונים - - -
דני דנון: אם את גורעת את הילדים בעלי צרכים מיוחדים?
דפנה מושיוב: השאלה מהם צרכים מיוחדים, האם שיקום זה צרכים מיוחדים להגדרתך?
שלמה מולה: מה זה שיקום?
דפנה מושיוב: שיקום למשל זה ילד נכה והוא במסגרת חוץ ביתית.
דני דנון: בדיוק.
דני דנון: אנחנו מדברים על ילדים נורמטיביים מבחינה תפקודית.
דפנה מושיוב: השירות לילד ונוער שאצלו אולי נמצאים הילדים עליהם אתם מדברים שלחלק מהם יש בעיות רגשיות, מספרם מגיע מתוך כ- 36,047 ל- 8,011 נמצאים במסגרות של השירות לילד ונוער.
דני דנון: מתוך כ- 8,000 כמה מהם עולים?
דפנה מושיוב: אלו הילדים העולים.
שלמה מולה: כמה מהם הם יוצאי אתיופיה?
דפנה מושיוב: אין לי את הפילוח של יוצאי אתיופיה.
דפנה מושיוב: אבל בסך הכל יש עולים מצרפת, עולים מארצות אחרות.
שלמה מולה: בנתון שאת מדברת עליו אין הרבה יוצאי אתיופיה.
דפנה מושיוב: אני לא יודעת להגיד לך כי אין לי את הפילוח.
שלמה מולה: אני אשמח לדעת.
שלמה מולה: אדוני היושב ראש - - -
דני דנון: כמה עולי אתיופיה?
שלמה מולה: סך הכל לדעתי מספר כלל עולי אתיופיה הוא 130,000 מתוך זה ילדים מתחת לגיל שמונה עשרה, מתוך זה קרוב ל- 40,000 ילדי הארץ, אני לא יודע לומר בצורה מדויקת אם אנחנו עוסקים בגילאי שתיים עשרה עד שמונה עשרה, אותנו מעניין כמה נשארים בקהילה וכמה יוצאים לפנימיות.
שלמה מולה: שוב לא אלה עם צרכים מיוחדים.
שלמה מולה: ממה שאני יודע המגמות שהיו בשנות ה- 90 כל הילדים בגילאים האלה הלכו לפנימיות.
שלמה מולה: הפרשה הזאת לא קיימת היום.
דפנה מושיוב: לא הרווחה, פנימיות חינוכית.
שלמה מולה: אמרתי לכלל הפנימיות.
שלמה מולה: לגבי הצרכים המיוחדים ואחרים ברור, אנחנו שואלים הם היום קיימת המגמה של הוצאת הילדים לפנימייה באופן מעודד ומדרבן כמו שהיה אז בתקופת עליית הנוער.
שלמה מולה: מה המספרים שהיום נשארים בקהילה ולומדים וכמה יוצאים לפנימיות?
דני דנון: נמצאים כאן נציגי משרדי הממשלה, יושבים כאן משרד הרווחה, משרד החינוך, המשרד לקליטת העלייה, נקבל את הנתון של כמה ילדים יוצאי אתיופיה נמצאים היום בפנימיות?
אילני אבבה קמפינו: כ- 25% מכלל תלמידי הפנימיות חינוכיות, אני לא מתייחסת לפניות הרווחה ושל עיריות, הם יוצאי אתיופיה.
אילני אבבה קמפינו: אני מהמשרד לבטחון פנים הממונה על נושא של הפנימיות.
שלמה מולה: 25% מכלל הפנימיות.
שלמה מולה: זה לא מה שאני שואל.
שלמה מולה: אני שואל מכלל הילדים יוצאי אתיופיה מגילאי שלוש עשרה עד שבע עשרה, מה האחוז שלהם בפנימייה.
דני דנון: אתם נדרשתם לסוגיה הזאת?
שלמה מולה: אם יש 15,000 בגילאים האלה כמה מהם בפנימיות?
דני דנון: השאלה למשרד החינוך או למשרד הרווחה, אצלכם הנתונים.
מאיה שריר: אין לי את הנתון הזה, לא נערכתי לנתון הזה, אני יודעת שיש היום במערכת 15,415 עולים יוצאי אתיופיה עולים גילאי כיתה א' עד יב'.
מאיה שריר: נולדו באתיופיה 15,415 תלמידי כיתה א' עד יב'.
מאיה שריר: יוצאי אתיופיה הם 43,473 תלמידים.
מאיה שריר: אין לנו מגמה של הפניה לפנימיות.
מאיה שריר: אני יודעת שרק במקרים מסוימים - - -
דני דנון: 43,000 הם מכיתה א' עד יב', יש לך את טווח הגילאים של שתיים עשרה עד שמונה עשרה?
מאיה שריר: אין לי כאן, אני יכולה להביא גם נתונים על פנימיות וגם נתונים בפילוח גילאים.
שלמה מולה: נמצא כאן נציג האגף לחינוך התיישבותי?
מאיה שריר: לא, אבל אני יכולה לומר שמשרד החינוך עובד בצמוד מאוד עם הקהילה, מתחילים את מרכז ההיגוי ליוצאי אתיופיה במערכת החינוך, כל המדיניות נקבעת במשותף ואין שום מגמה להפנות דווקא תלמידים לפנימיות, בכלל לא.
דני דנון: אבל אף אחד לא יכול לומר לנו כמה תלמידים יוצאי אתיופיה נמצאים היום מחוץ לבית.
מאיה שריר: אני אבדוק.
שלמה מולה: מבלי לקבוע עמדה אם זה טוב או לא טוב אני חושב שהנתון הזה חיוני, לדעתי יש לנו כאן בעיה.
שלמה מולה: אולי נבקש ממחלקת המחקר והמידע, ברשותך אדוני זה נתון חשוב.
דני דנון: אולי מהמשרדים.
שלמה מולה: אני לא בטוח שזה מהמשרדים.
שלמה מולה: לפי מה שאני יודע גם מהשלטון המקומי שמעורב בתהליך ההפניה.
שלמה מולה: יש גם פנימיות טובות שהמשפחות משלמות כסף ושולחות את הילדים אליהן, לא כל הפנימיות הן פנימיות לא טובות, יש גם פנימיות איכותיות אליהן הן שולחות כי הן רוצות חינוך איכותי, כמו לישיבות איכותיות, כפר הרואה ואחרות.
שלמה מולה: הנתון שמטריד אותנו הוא הנתון הכללי, הייתי רוצה דפנה מושיוב שבנתון שלך תפרטי מתוך ה- 9,000 כמה ילדים הם יוצאי אתיופיה, תחושת הבטן שלי אומרת שמספר יוצאי אתיופיה לא גדול, אבל אשמח לשמוע הנתון המדויק.
דפנה מושיוב: אצלנו במשרד הרווחה המגמה עם הפנים לקהילה, מתוך הנתונים, שתדע שאם אנחנו מדברים על 8,663 שהם ילדים בהשמה חוץ ביתית אז 27,494 שהם סך כל הילדים הם במסגרות קהילתיות ובקרב העולים 2,272 הם בחוץ ביתי, ו- 5,756 הם במסגרות קהילתיות.
דני דנון: אנחנו נבקש ממשרד החינוך וממשרד הרווחה להעביר לוועדה בכתב תוך ארבעה עשר יום פירוט מספר הילדים בגילאי שתיים עשרה עד שמונה עשרה, יוצאי אתיופיה כולל ילדי הארץ יוצאי אתיופיה שנמצאים בטיפול חוץ ביתי.
דפנה מושיוב: שתיים עשרה עד שמונה עשרה?
דפנה מושיוב: אני נתתי לך נתון מלידה עד שמונה עשרה.
דני דנון: אותנו דווקא מעניין הגיל הזה שבו אנחנו שומעים על מגמה מסוימת, כשיהיו הנתונים נוכל להתייחס אליהם.
דני דנון: אני רוצה לבקש את עורכת הדין דנה מכניאן מנכ"לית עמותת טבקה – מרכז לסיוע משפטי וסנגור קהילתי ליוצאי אתיופיה.
דני דנון: בבקשה
דנה מכניאן: תודה.
דנה מכניאן: נייר העמדה שלנו מתייחס אגב לילדים בכל הגילאים, מגיל לידה.
דנה מכניאן: הדגש שאנחנו רוצים לשים הוא על פי 'חוק הנוער טיפול והשגחה', בעצם החוק הזה מאפשר לפקידות הסעד לפנות לבתי המשפט במקרים בהם הם חושבים שצריך להתערב בטיפול בילדים.
דנה מכניאן: לפי החוק קודם מכריזים על הקטין כקטין נזקק ואז אפשר לבקש מבית המשפט שיורה על דרכי טיפול על פי ההמלצות של פקידות הסעד.
דנה מכניאן: דרכי הטיפול יכולות להיות התערבויות שונות לרבות הוצאה מהבית כאשר בית המשפט העליון קבע שהוצאה מהבית צריכה להיות המוצא האחרון.
דנה מכניאן: פונים אלינו עולים רבים שלצערי מגיעים אלינו כשההליך מגיע לבית המשפט, כשפקידת הסעד פונה כבר לבית המשפט.
דנה מכניאן: בדרך כלל ההמלצות מבוססות על וועדות החלטה שנערכות.
דנה מכניאן: אני רוצה לציין שלאורך כל השלבים האלה אנחנו חשים שאין שיתוף פעולה עם ההורים.
דנה מכניאן: הגישה כלפי ההורים היא גישה מאוד פטרנליסטית שהם ההורים לא יודעים מה טוב יותר לילדים, צריך להגיד להם, צריך להתערב והרבה יותר קל לפנות לבית המשפט ולהוציא צו בין אם זה צו להוצאה מהבית, בין אם זה צו למתן טיפול פסיכיאטרי.
דנה מכניאן: למה להשקיע אנרגיות על ההורים במקום - - -
מרינה סולודקין: כל הכבוד, המסקנות מאוד נכונות.
דנה מכניאן: אלו דברים שאנחנו חווים בשטח יום יום.
דנה מכניאן: אני יכולה לתת דוגמה, רק השבוע הגיע אלי אימא שפקידת הסעד הודיעה לי שהיא צריכה להגיע לבית המשפט, היא לא כל כך הבינה, ולא כל כך ידעה על מה, אומנם הזמינו אותה לוועדת החלטה אבל בוועדת ההחלטה היא לא קיבלה תרגום כך שהיא לא יכלה באמת להשמיע את דעתה ולהגן על עצמה.
דנה מכניאן: הזמינו אותה באותו יום לבית המשפט ובמזל השופטת הפנתה אותה אלינו, המליצה לקבל סיוע משפטי שזה דבר שהרבה פעמים לא קורה בכלל והורים מופיעים בבית המשפט כשהם לא מיוצגים, לפעמים אפילו ברמה הכי בסיסית כמו למשל קבלת תרגום, הם לא מודעים להליכים שקורים.
דנה מכניאן: האישה הגיעה אלינו.
דנה מכניאן: יש לה ארבע ילדים, שתי ילדות קטינות בגיל שמונה ואחת עשרה, כאשר ההמלצה של פקידת הסעד הייתה להוציא את כל הילדים מהבית כי הם קטינים נזקקים.
דנה מכניאן: אכן הילדים האלה חווים קשיים, גם האימא חווה קשיים בגידול שלהם שנובעים מעוני, מכך שהיא פוטרה מהעבודה, מרקע אלימות במשפחה שהיה.
דנה מכניאן: אותה אימא הייתה מוכנה לשתף פעולה עם הרווחה.
דנה מכניאן: כשהיא הגיעה אלי היא בסך הכל רצתה עזרה והייתה מוכנה לקבל עזרה.
דנה מכניאן: אבל בשלב הזה של בית משפט לאחר שנכתב תזכיר ולאחר שלא עירבו אותה בוועדת החלטה המשבר וחוסר אמון בינה לבין הרווחה היה כל כך גדול.
דנה מכניאן: פניתי לפקידת הסעד ואמרתי לה "בואי ברגע האחרון, הנה האימא מוכנה לשתף פעולה, בואו תעזרו לה, תנו לה מענה בקהילה, האימא הזאת צריכה לצאת לעבוד ואולי אפשר לשלוח את הילדים במקום לשלוח אותם מחוץ לבית, מחוץ לקהילה ולנתק אותם מבתי הספר אליהם הם מורגלים, אולי אפשר לתת לה פנימיית יום שזו מסגרת יום שמאפשרת לשהות במשך היום בפנימייה ולקבל את הטיפול ולחזור בערב לבית של האימא.
דנה מכניאן: אולי אפשר לתת הדרכה הורית לאימא, אולי אפשר להביא סומכת הביתה".
דנה מכניאן: מה שפקידת הסעד אמרה לי "אין לי משאבים בקהילה.
דנה מכניאן: אם אני שולחת את הילדים לפנימייה יש לכך תקציב, הפנימיות מקבלות תקציב של 7,000 שקל על כל ילד ויש מי שילם, בפנימייה אין לי".
אלי זרחין: 120,000 משלמים בשנה לילד.
דנה מכניאן: אני שומעת כל מיני נתונים, הנתון האחרון ששמעתי הוא 7,000 שקלים לחודש.
אלי זרחין: פנימייה זה מעבר ללימודים, זה הרבה דברים טיפוליים.
אלי זרחין: ילד בפנימייה בישראל עולה 120,000 שקל, כל הכסף הולך לאותו ילד.
דנה מכניאן: אני לא באה לטעון שהפנימיות אינן טובות ושהן לא נותנות טיפול טוב.
דנה מכניאן: אני תוהה למה להשקיע את כל המשאבים לטיפול בפנימייה.
דנה מכניאן: ברגע שילד מגיע לפנימייה הוא מקבל בהרבה מקרים טיפול פסיכולוגי, חוגים, למה לא לתת לו את זה בקהילה?
דני דנון: אני רוצה לבקש מקצינת נוער הילה מזרחי נתונים בנוגע לנתוני פשיעה של קטינים.
הילה מזרחי: תודה.
הילה מזרחי: אני הכנתי את הנתונים האלה לקראת יום עיון סיכונים שנערך לא מזמן, זו אחת התכניות שאנחנו שותפים בה ומיועדת גם לנוער עולה.
הילה מזרחי: יש לי כאן איזו השוואה של הנתונים בין שנים 2009 ל- 2010.
הילה מזרחי: באופן כללי אפשר לראות לגבי כל בני הנוער שיש ירידה, מזערית אומנם, בין השנים 2009 ל- 2010 במספר התיקים שנפתחו לקטינים בעבירות השונות.
הילה מזרחי: העבירות שבעיקר בדקתי הן אלימות, רכוש וסמים.
הילה מזרחי: עלייה יותר משמעותית ראיתי במספר התיקים שנפתחו לבני נוער עולים.
הילה מזרחי: אם השיעור הכללי הירידה היא בסביבות ה- 4% אז לעולים זה 18% ירידה בין 2009 ל- 2010.
הילה מזרחי: הגדרה של עולה מבחינת המשטרה זה מי שעלה לארץ משנת 1990, לא בני עולים ולא דור שלישי רק מי שעלה לארץ משנת 1990.
הילה מזרחי: הירידה היא בערך 18% לעולים.
הילה מזרחי: בעבירות יש ירידה קצת יותר משמעותית בקרב עולים, בסביבות ה- 26%.
הילה מזרחי: בעבירות רכוש גם ירידה של 21%, בעבירות סמים משהו בסביבות ה- 11%.
הילה מזרחי: יש כאן פילוח של יוצאי ברית המועצות ויוצאי אתיופיה.
הילה מזרחי: ברית המועצות - במספר התיקים יש ירידה של 19.5% משנת 2009 ל- 2010 במספר התיקים הכללי.
הילה מזרחי: עבירות אלימות, ירידה של 28%, עבירות רכוש ירידה של 21% אחוז ועבירות סמים 14% ירידה.
הילה מזרחי: יוצאי אתיופיה - במספר התיקים בסך הכל יש ירידה של 16%, עבירות אלימות ירידה של 12%, עבירות רכוש ירידה של 28%, בעבירות סמים דווקא עלייה של 16% בין השנים 2009 ל-2010.
רונית אשטו: אין עבירות אחרות, פגיעת אלימות, פגיעה מינית?
הילה מזרחי: את זה לא בדקנו.
הילה מזרחי: בדקנו דווקא את העבירות שציינתי.
הילה מזרחי: יש איזה פער בין מספר התיקים לבין קטינים שמעורבים בעבירות.